bet · GA01KU10 · 1986-12-31 00:00:00 — Det kandärför inte komma i fråga att utan tungt vägande skäl genom valbarhetsvillkorutesluta stora grupper av medborgare. För min del anser jag dock att de skälsom ansågs tala för införandet av en övre åldersgräns för nämndemänalltjämt är bärande. Jag vill tillägga att en av de ojämnheter inämndemannakårens sammansättning som särskilt påtalats är att genomsnittsåldernär markant högre bland nämndemännen än bland befolkningen i övrigt. Ettslopande av den övre åldersgränsen kan befaras förstärka detta förhållande. Detkan här påpekas att en undersökning om nämndemännens tjänstgöringsförhållandenvisar att ålderspensionärerna redan nu utgör en lika stor andel avnämndemannakåren som av befolkningen i övrigt. Jag vill f.ö. erinra om att de lagfarna domarna ärskyldiga att avgå med pension från sina tjänster . Även om detförekommer att domstolarna anlitar pensionerade domare för förstärkningsändamåltorde det vara sällsynt att man därvid anlitar domare som fyllt . Vid riksdagsbehandlingen av proposition 1982/83:126väcktes i två följdmotioner (fp, m) fråga om slopande av den övreåldersgränsen för nämndemannauppdrag. behandlade frågan i betänkandet JuU1982/83:32 och anslöt sig därvid till propositionens förslag och de därredovisade motiven för att bibehålla 70-årsgränsen. uttaladevidare (s. 25 f.) att det vid ett slopande av 70-årsgränsen för nämndemänskulle uppkomma ett anmärkningsvärt motsatsförhållande om de lagfarnadomarna skulle förbli tvungna att avgå med pension . Ett sådantmotsatsförhållande skulle dessutom, enligt justitieutskottets mening,poängteras genom den förstärkning av nämndemännens ställning som meddomare somsamtidigt hade förordats med anledning av den föreliggande propositionen. På anförda skäl tillstyrkte justitieutskottetpropositionens förslag i denna del och avstyrkte de ifrågavarande motionerna. 1 en reservation (m, fp) till justitieutskottetsbetänkande yrkades att som sin mening skulle ge regeringen till kännaatt den övre åldersgränsen för nämndemannauppdrag skulle slopas. Riksdagenbeslutade i enlighet med utskottsmajoritetens hemställan. /behandlade utskottet (KU1984/85:2) en motion (fp) vari hemställts att skulle ta initiativtill ett slopande av övre åldersgränser för offentliga uppdrag. Utskottet, somhänvisade till ställningstagande till nyssnämnda proposition, fanndet inte påkallat att initiativ togs till en ny prövning av frågan. Utskottetavstyrkte därtor motionen. I en reservation (fp) tillstyrktes motionsyrkandet.Riksdagen följde utskottsmajoritetens hemställan. I den nu aktuella motionen nämns, som framgått tidigare,särskilt den övre åldersgräns som finns för ledamotskap i taxeringsnämnd och domkapitel. Med anledning härav skall nämnas följande. I regeringens proposition 1986/87:47 om ändringar itaxeringsorganisa- KU 1986/87:10 tionen, vilken ännu inte har behandlats avriksdagen, läggs bl. a. fram ett principförslag till ett nytttaxeringsförfarande. Enligt detta skall taxeringsnämnderna avskaffas ochsamtliga skattebeslut fattas av skattemyndigheterna. Även enligtden föreslagna nya ordningen skall det dock finnas en beslutsform därförtroendevalda lekmän ingår. I varje skattemyndighet skall nämligen finnas enskattenämnd i vilken skall ingå lekmän. Ordföranden i nämnden skall vara entjänsteman inom skatteförvaltningen. När det gäller valbarhets- ochbehörighetsvillkoren beträffande ledamöterna i den särskilda nämnden anges ipropositionen att det är lämpligt att avvakta med ett ställningstagande tilldess en reform kan fullföljas. I det utredningsförslag, som propositionenbygger på, dvs. skatteförenklings-kommitténs betänkande (SOU 1985:42) Förenkladtaxering, hade föreslagits att de valbarhets- och behörighetskrav som förnärvarande gäller för ordförande, annan ledamot och suppleant i taxeringsnämndoförändrade borde överföras till den nya skattenämnden. kyrkokommitté har i betänkandet (SOU 1986:18)Framtid i samverkan föreslagit att den i lagen om domkapitel intagna övreåldersgränsen för ledamot eller suppleant i domkapitel - - skall slopas.Kommittén har därvid hänvisat till utskottets uttalanden i betänkandet KU1980/81:8. Ärendet bereds inom . Suppleanters närvarorätt vid sammanträden i statligastyrelser I motion 1985/86:K503 av m.fl. (s) tasupp frågan om suppleanters närvarorätt vid sammanträden i statliga styrelser.Motionärerna förordar att suppleanter i statliga styrelser kallas att närvaravid sammanträden även dä de inte skall ersätta någon ordinarie ledamot. Vidareföreslås att för suppleants deltagande i sådant sammanträde skall gälla deekonomiska förmåner som tillkommer ordinarie ledamot. Motionärerna hemställeratt som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionenanförts om behovet av bättre förutsättningar för suppleanter i statligastyrelser att fullgöra sina uppgifter. Med anledning av motioner om suppleanters närvarorätt istatliga styrelser m.m. uttalade (KU 1976/77:11)bl.a. att även suppleanter borde ha möjlighet att följa styrelsearbetet ochhålla sig informerade om verksamheten. Utskottet föreslog att formerna för dettaskulle bli föremål för närmare överväganden inom regeringen. Resultatet av detta initiativ blev att regeringen i juni1977 utfärdade förordningen (1977:625) om information till ersättare i statligastyrelser och nämnder. Enligt förordningen skall ersättare beredas tillfälle attgenom informa- KU 1986/87:10 tion följa arbetet i styrelsen eller nämnden och iövrigt ges möjlighet till insyn i verksamheten. Ersättarna bör vidare underrättasom sammanträdena och de ärenden som då skall tas upp. Särskildainformationsmöten bör vid behov anordnas för ersättare. Förordningens 3 § harföljande lydelse: Där så bedömes lärhpligt bör ersättare kallas tillsammanträde även när ordinarie ledamot inte har förfall. Denna möjlighet börsärskilt beaktas i det inledande skedet av ersättares förordnande, då ersättarebesitter särskild sakkunskap samt då ersättares närvaro av annat skäl ärönskvärd med ej nödvändig. Utskottet har därefter haft anledningatt behandla frågan om suppleanters ställning i statliga styrelser m.m. Senastegången var /då utskottet (KU 1983/84:24) behandladeen motion (s), vari bl. a. förordades att nya bestämmelser utformas som gersuppleant rätt att närvara vid sammanträde i statliga styrelser. bordeenligt motionen ersättningsfrågan regleras. Utskottet erinrade orn ätt detingick i uppdraget till den då arbetande verksledningskommittén att utredaflera olika aspekter på styrelsefunktioner i lekmannastyrelserna. Enligtdirektiven omfattade kommitténs arbete hela ledningsfunktionen vidförvaltningsmyndigheterna under regeringen. Utskottet utgick ifrån att defrågor som tagits upp i motionen och som tidigare begärt utredning avskulle bli föremål för undersökning inom eller i anslutning till det pågåendeutredningsarbetet. Utskottet fann därför inte något förnyat initiativ frånriksdagens sida behövligt. Med det anförda ansåg utskottet motionen besvarad.Riksdagen följde utskottet. I verksledningskommitténs avgivnahuvudbetänkande (SOU 1985:40) Regeringen, myndigheterna och myndigheternasledning anförs i fråga om styrelsesuppleanter bl. a. följande (s. 158 f.): Det är kommitténs uppfattning att alla som ingår i enstyrelse bör vara lika väl insatta i arbetet. En sådan insikt kan bara uppnåsgenom egen medverkan i styrelsearbetet. Att suppleanter som bara kallas tillvissa sammanträden får sämre möjligheter att kunna verka i styrelserna ärdärmed enligt kommitténs uppfattning en realitet. Men att ha suppleanter för deordinarie styrelseledamöterna och att alltid låta dem delta i styrelsernassammanträden, på det sätt som man föreslår i en skrivelse frånsocialdemokratiska partiet i , som regeringen har överlämnat tillkommittén, innebär i praktiken - om inte en fördubbling - så i varje fall enutökning av antalet styrelseledamöter. Mot bakgrund av vad kommittén har framhållitom nödvändigheten av att begränsa antalet ledamöter för att kunna fåeffektivitet i styrelsearbetet, finns det enligt kommitténs mening därföranledning att ifrågasätta förekomsten av suppleanter överhuvudtaget i de flestacentrala myndigheternas styrelser. I de fåtal styrelser där det trots allt kan finnas skäl attha suppleanter bör suppleanterna enligt kommitténs mening ges möjlighet attkontinuerligt följa styrelsearbetet. Detta innebär i praktiken att de börkallas till samtliga styrelsesamrnanträden i överensstämmelse med önskemålet iden tidigare Detsämmagäller förde partsammansatta förhandlings- KU1986/87:10 delegationerna. Betänkandet har remissbehandlats. Ärendet bereds inomcivildepartementet. I motion I985/86:K504 av () tas uppfrågan om utgivningen av (). Motionen tar siktepå tiden mellan författningarnas ikraftträdande och tidpunkten då de kommit utfrån trycket. Motionären konstaterar att situationen för åren 1983 och 1984varit otillfredsställande enär ett stort antal författningar då utkornmitsenare än före ikraftträdandet. I motionen hänvisas till dengranskning utskottet gjort av utgivningen för de båda angivna åren, redovisadi utskottets granskningsbetänkanden KU 1983/84:30 och 1984/85:35. I sistnämndabetänkande uttalade utskottet, efter att ha konstaterat att en viss försämringskett i förhållande , att det var otillfredsställande att i detnärmaste av författningar utkommit senare än föreikraftträdandet. Motionären hemställer att som sin mening gerregeringen till känna dels vad som i motionen anförts om angelägenheten av enskyndsam distribution av SFS (yrkande 1), dels att tid för ikraftträdande avförfattningar bestäms i förhållande till en realistisk bedömning avtidsintervallen mellan beslut och distribution (yrkande 2). Den i det föregående omnämnda "tvåveckorsfristen"berörs i den s:k. Gröna boken som innehåller riktlinjer förförfattningsskrivning och utges av statsrådsberedningen. I den senaste upplaganav boken, som utkom , har statsrådsberedningen uttalat atttiden mellan det att en författning utkommer från trycket och författningensikraftträdande bör vara minst . Det sägs vidare att endast ispeciella undantagsfall bör tiden sättas kortare än (Gröna boken, s.68 p. Mot bakgrund av vad som i motionen anförts omangelägenheten av en skyndsam distribution av SFS finns anledning lämna någrauppgifter om . gången från det att man från lämnat ifrån sigett tryck-lovskorrektur för tryckning till dess att den tryckta författningennär vederbörande mottagare. Trycklovskorrektur lämnas med bud till vaijetisdag. (Enligt gällande avtal skall Liber ombesörja tryckning, försäljning och distribution av SFS.) görs hos Liber olika kompletteringar m.m. av det mottagna materialet. Därefter vidarebefordrar Liber tryck- lovskorrekturet till AB som svarar för dels själva tryck ningen, dels utsändningen av den s. k. abonnemangsupplagan. På onsdags morgonen kan påbörja tryckningsarbetet. Enligt gällande mtiner 13 harNorstedts på sig för att få fram den tryckta upplagan. KU1986/87:10 Distributionen av abonnemangsupplagan i postledet tar om en statlig myndighet är mottagare och annars ytterligare någondag. Det anförda innebär att det, om inte något oförutsett inträffar, tar niodagar från det att till Liber lämnat ifrån sig ett trycklovskorrekturtill dess att en statlig myndighet med posten mottagit den trycktaförfattningen. Enligt vad som upplysts från statsrådsberedningens sida finnsdet inte något egentligt utrymme för att förkorta detIfrågavarande trycknings- och distributionsförfarandet. Frågan om utgivningen av SFS hör till de ämnen somkontinuerligt behandlas vid utskottets granskning av statsrådenstjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. I detta sammanhang görs ensystematisk genomgång av tiden mellan författningarnas ikraftträdande och tidpunktendå de utkommit från trycket. Utskottet har därvid vid upprepade tillfällenriktat, kritik mot rådande förhållanden, senaste gången under föregåenderiksmöte (KU 1985/86:25). Det kan här slutligen anmärkas att statsrådsberedningen iskrivelser till departementens rättschefer angående författningsarbetet införvarje hel-och halvårsskifte regelmässigt hänvisar till riktlinjerna i om tiden mellan utkomstdag och ikraftträdande och tillkonstitutionsutskottets nyssnämnda kritik. Inrättande av ett marknadsekonomiskt granskningsråd 1 motion 1985/86: K505 av () förordasinrättande av ett särskilt marknadsekonomiskt råd. Motionären hemställer attdet skall uppdras åt regeringen att lägga fram förslag om detta. Motionären framhåller bl. a. att det ekonomiska systemetär utsatt för ständiga ingrepp. Varje lag som berör näringslivet och varjeannan åtgärd på det ekonomisk-politiska området som vidtas påverkar systemetsfunktionssätt och därmed också systemets förhållande till demokratin och tillindividens, frihet. Ekonomisk-politiska åtgärder bedöms och beslutas sällaneller aldrig mot bakgrund av hur de påverkar demokratin. Man ser endast påderas ekonomiska verkningar. Därför finns det, menar motionären, risk för attmängden av ingrepp bit för bit förändrar det ekonomiska systemetsverkningssätt, så att det inte längre fungerar på det sätt somdemokratins fortbestånd kräver. Motionären pekar på att systemet med lagrådsgranskninginnebär att det säkerställs att nya lagar inte strider mot det existerande rättssystemet och grundlagarna. Enligt motionen är det mot bakgrund av den ökande tenden sen till regleringar angeläget att inrätta en motsvarighet till lagrådet med uppgift att granska vaije förslag till ekonomisk-politisk åtgärd utifrån dess eventuella inverkan på det ekonomiska systemets förmåga att främja frihet och demokrati. Ledamöterna i det "marknadsekonomiska" eller"marknadsdemokra- KU 1986/87:10 tiska" rådet kan enligt motionenförslagsvis utses av institutioner för nationalekonomi och statsvetenskap vidvåra universitet och högskolor i , , , och Umeå.Rådet bör kunna beredas utredningskapacitet av i . Frågan om att inrätta ett särskilt i förhållande tillregeringen fristående granskningsorgan i ekonomiska frågor har tidigare tagitsupp i motioner, vilka behandlats av . I utskottets betänkande KU1982/83:17 behandlade utskottet således en motion (m) av samma innebörd som dennu aktuella. I betänkandet lämnade utskottet en utförlig redogörelse för debestämmelser som tillkommit i syfte att belysa tilltänkta reformer ur ekonomisksynpunkt. Bland dessa bestämmelser märks bl. a. följande. Vid författningsreformen 1973-1974 infördes bestämmelser iämnet i 3 kap. 2 § riksdagsordningen (RO). Enligt dessa skall budgetpropositionoch annan proposition som gäller förslag om nytt eller väsentligen höjt anslaginnehålla uppskattning av framtida kostnader för det ändamål som förslagetavser. Om förslag till anslag grundar sig på plan än den förvilken anslaget har beräknats i propositionen bör planen redovisas. Genomlagstiftning skärptes bestämmelserna i lagrummet så att även de s.k.riktlinjepropositioner som regeringen kan avge enligt 9 kap. 7 § regeringsformen(RF) fördes in under stadgandet. Andra bestämmelser av intresse i sammanhanget är reglernai kungörelsen (1970:641) om begränsning i myndighets rätt att meddelaföreskrifter, anvisningar eller råd (den s.k. begränsningskungörelsen). Enligtdessa bestämmelser får en statlig myndighet, som kan ge föreskrifter, anvisningareller råd, inte utan att underställa regeringen frågan ge ändrade eller nya föreskrifterm.m. som kan påverka gällande standard eller tillämpade normer och som i mer änoväsentlig grad kan leda till direkta eller indirekta kostnadsökningar i denverksamhet som berörs av föreskrifterna m.m. Begränsningskungörelsens regler kompletterades genom SFS1980:388 och 1983:223. Härigenom slogs fast att till grund för myndighetensprövning av om förslag i viss fråga bör underställas regeringen skall myndighetenutreda förslagets kostnadsmässiga konsekvenser samt höra företrädare för demsom kan förutses slutligt få bära ökade kostnader för ändrad standard ellerändrade normer. 1 de fall förslaget omfattar eller landstingskommunalverksamhet skall samråd ske med den beredning (C 1983:02) som har tillkallatsför att utreda frågan om ökad samverkan mellan stat och kommun samt förenklingav statliga regler, m.m. I den omfattning som bestämmer ärvidare enligt den nämnda kungörelsen en myndighet skyldig tillställa verketavskrift av föreskrift m.m. som utfärdas samt av den utredning omföreskrifternas kostnadsmässiga konsekvenser som har utförts av myndigheten. Förutom regleringar som bidrar till att ge regering ochriksdag underlag för ekonomiska ställningstaganden finns också vissa organ vars verksam- 15 het bl.a.har till syfte att lämna sådant underlag. skall KU1986/87:10 sålunda följa och analysera den ekonomiska utvecklingen inom ochutom landet och sammanställa prognoser för den svenska ekonomin, I samråd medverk och myndigheter, föreningar och sammanslutningar skall konjunkturinstitutetockså verka för att statistiskt material av betydelse för studiet av denekonomiska utvecklingen insamlas och bearbetas. Ett organ för samråd mellan regeringenoch näringslivet, arbetsmarknadsorganisationerna och den samhällsekonomiskaforskningen i frågor som avser den svenska ekonomins utveckling på längre siktär det s.k. ekonomiska planeringsrådet. Beträffande den av finansdepartementetbedrivna prognosverksamheten finns vidare det s.k. utredningsrådet, ett organför samråd med , och näringslivetsutredningsinstitut. Under hänvisning till de nu berörda bestämmelserna m.m.konstaterade utskottet i sitt förut nämnda betänkande (KU 1982/83:17 s. 17) attdet intresse av ekonomisk granskning som företräddes i motionen i flera olikasammanhang var tillgodosett. I sammanhanget erinrade utskottet om denutvidgning av lagrådsgranskningen som gäller fr.o.m. den I januari 1980.Utskottet pekade pä att det vid överväganden om system förgranskning, som innebär att det som ett led i berednings- och beslutsprocesseninrättas ett särskilt i förhållande till regeringen fristående organ, måstebeaktas att regeringsformen i nuvarande utformning ger statsmakterna relativtstor handlingsfrihet i finanspolitiska frågor. Med hänvisning till det anfördaförklarade sig utskottet ej berett att förorda en ekonomisk granskning i deformer som föreslagits i motionen varför den avstyrktes. /behandlade utskottet (KU1983/84:24) ånyo en motion (m) i ämnet. Utskottet förklarade sig inte berettatt frångå sin tidigare bedömning. I sammanhanget erinrade utskottet ommöjligheterna att under beredningen av ärendena i anlita utomståendeexperter. Utskottet framhöll vidare att det var av särskild vikt attregeringen i sina förslag till redovisar ett utförligt material somunderlag för beslut. Utskottets hemställan att motionen skulleavslås följdes av . De moderata ledamöterna i utskottet framhöll i ettsärskilt yttrande bl.a. att måste tillförsäkras möjlighetentill.olika former av kvalificerad och oberoende ekonomisk expertis i sambandmed sin behandling av frågor som leder till ekonomiska konsekvenser. I motion 1984/85:1501 av () hemställs attriksdagen hos regeringen begär utredning av myndighetsbegreppei med syfte att precise ra detta begrepp så att det kan förhindras att statliga organ inrättas utan att deras förvaltningsrättsliga status år klarlagd. Yrkandet framställs under hänvisning till den debatt som förts om löntagarfondsty relsernas förvaltningsrättsliga status. Enligt motionären har debatten visat 16 att det ärviktigt att myndighetsbegreppet är klart preciserat och kan KU 1986/87:10respekteras. I detta betänkande har tidigare (s. 2 ff.) utförligtredogjorts för den i motionen nämnda debatten. Genom regeringsrättens beslut islutet av löstes de då föreliggande problemen i fråga omlöntagarfondstyrelsernas rättsliga status vid tillämpning avtryckfrihetsförordningen och sekretesslagen. Enligt utskottets mening är detinte påkallat att tillsätta en särskild utredning för detändamål som begärs i motionen. Det får förutsättas att statsmakternafortlöpande ägnar frågan uppmärksamhet. Utskottet avstyrker således mofion1984/85: 1501. 1 motion 1984/85:1550 av i (m) tasupp frågan om värdering av myndigheters verksamhet med hjälp av datoriseradärendeanalys. Syftet anges vara att få en bild över förekommande brister. Medanledning härav skulle sedan särskilda insatser kunna vidtas för att förbättrakvaliteten pä myndighetsutövningen och myndigheternas verksamhet. I motionenerinras särskilt om den ADB-baserade mål- och ärenderegistrering somförekommer inom vissa av förvaltningsdomstolarna. Motionären anser att dettasätt att redovisa myndighetsavgöranden borde tillämpas över hela fältet.Motionären hemställer att hos regeringen begär förslag till engenerell, datoriserad ärendeanalys inom den statliga förvaltningen. Från regeringens sida har vidtagits olikaåtgärder i syfte att öka rättssäkerheten och förbättra servicen m.m. inom denoffentliga förvaltningen. Här kan erinras om den nya förvaltningslagen, vilkenantogs av (prop. 1985/86:80, KU 1985/86:21). På regeringensuppdrag har utbildningsprogram om tillämpning av lagen utarbetats. Vidare harutbildningsinsatser planerats och delvis genomförts för anställda inomstatliga och kommunala myndigheter. Tidigåre i detta betänkande (s. 7) hat;redogjorts för vissa andra initiativ som regeringen tagit, vilka bl. a. syftartill att nå det i motionen angivna målet att förbättra kvaliteten imyndigheternas verksamhet. Självfallet bör man i det arbetet ta till vara demöjligheter som genom ADB-tekniken finns för att kartlägga sådana brister idenna verksamhet som avses i motionen. Utvecklingen torde för övrigt heltallmänt gå mot att myndigheterna i ökad omfattning använder ADB-baserad mål-och ärenderegistrering. Med hänsyn till det sagda finns det enligt utskottetsmening inte anledning för att ta initiativ i de frågor som berörs imotionen. Med det anförda avstyrks yrkandet i motion 1984/85:1550. I motion 1984/85:1555 av och (båda m) tas upp frågan om användningen av beteckningen "Kunglig" i namnet på statliga myndigheter. Bakgrunden år den påbörjade successiva utmönstringen av beteckningen "Kunglig" framför statliga myndigheters namn. Motionärerna erinrar om att några bestämmelser beträffande namn givningen av offentliga myndigheter inte finns i regeringsformen och att inte heller någon central föreskrift härom har utfärdats av regeringen. Det står därför fritt för myndigheter, som tidigare använt den ifrågavarande beteckningen, att också fortsättningsvis göra detta. Motionärerna anser att bör klargöra detta för regeringen. Vidare förordas att vissa av 17 utrikesdepartementetutfärdade föreskrifter i saken återkallas. I utskottets granskningsbetänkande KU 1975:12 togs uppfrågan om KU 1986/87:10 slopande av beteckningen "Kunglig" på destatliga myndigheterna. I samband med granskningen redovisadestatsrådsberedningen och åtgärder som med anledning avden nya regeringsformen vidtagits eller som successivt skulle vidtas för attutmönstra beteckningen "Kunglig" framför statliga myndigheters namn.Utskottet uttalade då bl.a. att man inte hade någon erinran beträffandeformerna för de åtgärder som vidtagits från sida. avstyrkte utskottet (KU 1984/85:2) en motion,vari föreslagits att beteckningen "Kunglig" framför namn på statligamyndigheters namn definitivt skulle slopas. Utskottet ansåg inte att det fannsanledning att ta något initiativ i frågan. Vad som genom den nu aktuella motionen och i övrigtframkommit har inte givit utskottet anledning att frångå sitt tidigareställningstagande. Det finns således inte anledning att ta något initiativ iden i motionen upptagna frågan. Motion 1984/85:1555 avstyrks. 1 motion 1985/86: K501 av och (båda fp) hemställs att skall ta initiativ till ett slopandeav övre åldersgränser för offentliga uppdrag. I motionen nämns särskiltåldersgränserna för nämndemän samt för ledamöter i domkapitel och itaxeringsnämnd. Frågan om slopande av övre åldersgräns för nämndemän (70år) behandlades av regeringen i proposition 1982/83:126 om underrätternassammansättning m.m. 1 propositionen framhölls intresset av att de som väljssom nämndemän har en bred folklig förankring.