bet · GA01NU4 · 1986-12-31 00:00:00 — NU 1986/87:4 Idetta betänkande behandlas yrkanden i fem motioner, av vilka en väcktes underallmänna motionstiden och de övriga vid motsvarande fillfälle år 1986.Motionsyrkandena går ut på upphävande av Stockholmsfondbörs börsmonopol, ändraderegler för sammansättningen av styrelsen för , effektivaresanktionsmöjligheter för börsstyrelsen, översyn av förhållandenapå aktiemarknaden. Mofionenfrån har, såsom redovisas i det följande (s. 10), remissbehandlats ivad avser frågan om börsmonopolet. Vidberedningen av ärendet har utskottet hållitutfrågningar med generaldirektör och bankinspektör ,bankinspektionen, börschefen , , samtföreträdare för Föreningen revisorer. Den sistnämnda organisationen överlämnade därvid en skriftligframställning av sina synpunkter. En ytterligare utfrågning av börschefen - tillsammansmed vice börschefen - ägde rum . Lagutskottetbehandlar i sitt betänkande LU 1986/87:5 ett antal frågor med anknytning tillaktiemarknaden, bl. a. om riktade emissioner av aktier m.m. och om s.k.korsvist ägande. Enparlamentariskt sammansatt kommitté bör få till uppgift att göra en allmänöversyn av fondbörsverksamheten och andra förhållanden på värdepappersmarknaden.Detta föreslår utskottet på grundval av ett antal motionsyrkanden som gällerdels organisatoriska frågor, nämligen börsmonopolets fortbestånd ochbörsstyrelsens sammansättning (m; fp), dels börsetiska frågor i vid mening (s;fp). 1 1986/87. mellan dessa båda områdenoch anger översiktligt ett antal frågor som bör NU 1986/87:4 omfattas avutredningsarbetet. De mofioner som behandlashär är följande: 1984/85:559av m.fl. (m), såvitt gäller hemstänan att 5. hos regeringen begär förslag till upphävande avStockholms fondbörs monopol på börshandel, 6. som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om formerna för utseende av och sammansättningen påbörsstyrelsen. 1985/86:N216av m.fl. (m), såvitt gäller hemställan att 6. hos regeringen begär förslag till upphävande avStockholms fondbörs monopol på börshandel, 7. beslutar att 5 § lagen (1979:749) om Stockholmsfondbörs ändras så att vad som i motionen anförts om formerna för utseende avoch sammansättningen på börsstyrelsen tillgodoses. 1985/86:N237av m.fl. (s), vari hemställs att hos regeringen begären skyndsam översyn av förhållandena på aktiemarknaden samt återkommer tillriksdagen med förslag till åtgärder. 1985/86:N251av Per Stenmarck m.fl. (m), vari hemställs att beslutar om sådanändring i lagen om att börsmonopolet avvecklas. 1985/86:N301av m.fl. (fp), vari hemställs att 2. som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om effektiva sanktionsmöjligheter, 3. hos regeringen begär förslag till ändradsammansättning av börsstyrelsen i enlighet med vad som anförts i motionen, 4. hos regeringen begär förslag om slopande avbörsmonopolet. Enligtmotion 1984/85:559 (m) talar flera skäl för att monopol päbörshandel bör upphävas. Organiserad handel med aktier som inte har registreratspä fondbörsen omöjliggörs eller försvåras. Det system som förekommer medhandel inom börsens väggar enligt andra listor än börsens, såsom OTC-listan och"väntelistan", leder lätt till missförstånd om att börsen ochbörsstyrelsen har ett ansvar där ett sådant inte föreligger. Utländskaerfarenheter visar, säger motionärerna, inte några negativa effekterav att konkurrerande börser tillåts. Även i ett så stort land som NU 1986/87:4USA bli dock en börs dominerande. Regionala börser i skulle troligeninte få någon större omfattning. Man borde dock ha möjlighet att bedrivaorganiserad handel med aktier ute i landet utan att bryta mot lagen. En sådanhandel skulle kunna medverka tin att öka intresset för aktier i små företag ideras egen region. Ytterligare ett skäl för upphävande av börsmonopolet är,säger motionärerna, att det då ges utrymme för modern informafionsteknologi med"datoriserade börser", där mäklare som köper och säljer möts bara medhjälp av dataterminaler. Liknande synpunkter framförs i mofion 1985/86: N216(m).Här sägs bl.a. att börsmonopolet försvårar kapitalanskaffningen för ett antalväxande företag som ännu inte har blivit stora nog att söka sig till börsen iStockholm. I motion 1985/86:N251 (m) hänvisas till de diskussionersom har förts i olika delar av landet om bildande av lokala aktiemarknader. Detman har önskat uppnå är, framhåller motionärerna, en lokal handel med aktier ismå och medelstora företag, huvudsakligen med placering inom den egna regionen.Det är fråga om att etablera ett mindre antal regionala börser runt , t.ex. i , och - i det sistnämnda fanet vid sidan av denhandel som bedrivs vid . Ytterligare någon region skullekunna bli aktueU. De regionala börserna borde ha egna styrelser, eventuelltlydande under styrelsen för . Motionärerna erinrar omproblem som har drabbat näringslivet i och menar att skånskaföretags flyttning till ofta har motiverats med att man där har näratill fondbörsen. Om en regional fondbörs kunde etableras i skulle dettakanske vara ett sätt ' att vända en för hela negativ trend. På denregionala börsen skulle kunna förekomma företag som på grund av bl. a. sinringa storlek inte är aktuella för en riksomfattande börs. Allmänhetensintresse för att köpa aktier som är registrerade på en lokal aktiemarknad harbedömts vara relativt stort. Att ge möjlighet att etablera en regionalaktiemarknad är, säger motionärerna, förmodligen ett bra sätt att ge en regionen vitamininjektion. I motion 1985/86: N301 (fp) anförs att börsmönopolet ipraktiken har kommit att urholkas genom de olika förändringar som har skett iaktiehandeln. Detta är, säger motionärerna, ingen nackdel. Det är olyckligt att numera majoriteten av börsstyrelsenutses av regeringen, sägs det i motion 1984/85:559 (m). Börsstyrelsen bordebestå av medlemmar av börsen, representanter för börsföretagen och företrädareför aktieägare. Statens insyn i verksamheten borde utövas genom tillsynsmyndigheten.Samma synpunkter framförs i motion 1985/86: N216 (m). Den lagändring varigenom antalet ledamöter i börsstyrelsenutökades från nio till elva var olycklig av såväl prakfiska som principiellaskäl, hävdas det i motion 1985/86:N3Ö1 (fp). Förutom att styrelsearbetet blirtungrott innebär den att offentliga och enskilda funkfioner ytteriigare blan- Detta riskeraratt försvåra kontakten med näringslivet. Det NU 1986/87:4 allmännas ökadeinflytande kan också medföra ett minskat internationellt förtroende. Ingaledamöter i börsstyrelsen borde utses av regeringen. Det allmännas inflytandeborde i stället utövas genom insyn och kontroll från tillsynsmyndigheten. Lindersenare år har, framhålls i motion 1985/86:N237 (s), förts intensivadiskussioner om börsetiska frågor. Kritik har mötts med försvar för en relativtoreglerad aktiemarknad, och börsen har lovat att åstadkomma förbättringar genomsjälvsanering. Motionärerna hävdar emellertid att de två senaste årenshändelser motiverar tämligen långtgående lagstiftningsåtgärder. De pekar påatt förekomsten av s.k. korsvist ägande ökar och att vissa aktieägare medsärskild insynsställning skaffar sig favörer på andra aktieägares bekostnad.Att de aktörer på börsmarknaden som har vållat uppståndelse skulle underordnasig regler av mer frivillig karaktär betecknas som osannolikt. Motionärernanämner en rad pågående aktiviteter som syftar till självsanering. Den långa radav åtgärder som förbereds visar, menar de, att förtroendet för börshandeln ärstarkt hotat. Sammaförhållanden berörs i motion 1985/86:N301 (fp). Huvudtanken här är emellertidatt lagstiftning bör undvikas. I stället bör, säger motionärerna,börsstyrelsens möjligheter till sanktioner mot bolag som bryter motbestämmelserna vidgas, så att man får ett bredare spektrum av ingrepp.Effektiva sanktionsätgärder bör utformas på ett sådant sätt att de inte drabbarde mindre aktieägarna, och de bör kompletteras med möjligheter tillöverklagande. Förutomaktiebolagslagen (1975:1385) - genom bestämmelser om aktier, emissioner m.m. -är framför allt tre lagar av betydelse för fondbörsverksamheten, nämligenlagen (1985:571) om värdepappersmarknaden, fond-kommissionslagen (1979:748) ochlagen (1979:749) om . De företag vilkas aktier ärinregistrerade vid fondbörsen (börsbolagen) har vidare att efterleva villkor idet inregistreringskontrakt som har upprättats mellan fondbörsen och företaget.Författnings- och kontraktsbestämmelserna kompletteras genom rekommendationeroch uttalanden av bankinspektionen, styrelsen för och vissaprivata organ. Lagen(1985:571) om värdepappersmarknaden innehåller vissa bestämmelser om handelmed och förvaltning av fondpapper samt förfaranden som har samband därmed. Grundläggandeär att sådan verksamhet skall bedrivas så attallmänhetens förtroende för värdepappersmarknaden upp- NU 1986/87:4 rätthållsoch enskildas kapitalinsatser inte otillbörligen äventyras. Med fondpapper förståsakfier, andra bevis om delaktighet i bolag, obligationer, förlagsbevis ochliknande skuldebrev avsedda för allmän omsättning samt andelar i aktiefonder.Aktiemarknadsbolag finns av två kategorier, nämligen börsbolag och OTC-bolag.Ett OTC-bolag är ett svenskt aktiebolag som har träffat avtal med enfondkommissionär - som brukar benämnas märket maker - om att, denne på begäranskall ange kurser på aktier i bolaget och till dessa kurser köpa och säljaaktier i bolaget (OTC = över the counter). Huvudinnehållet i lagen utgörs avbestämmelser till skydd mot obehörigt utnyttjande av förtroligföretagsinformation. Straffsanktio-nerade förbud gäller för s. k. insiderhandelmed aktier och vissa andra värdepapper som getts ut av aktiemarknadsbolag.Förbuden avser handel grundad på viss information som ännu-inte haroffentliggjorts. De gäller i princip bara för personer som har viss anknytningtill det företag informationen avser. Till denna krets räknas bl.a. ledandebefattningshavare och större aktieägare. Sådana personer skall anmäla eget ochvissa andra personers innehav av aktier m. m. och ändringar däri tillVärdepapperscentralen . Anmälningarna skaU skickas vidare tiUbankinspektionen, som för in dem i ett offentligt register. Lagen ger ocksåbankinspektionen möjlighet att inhämta uppgifter från s.k. friståendefondpappersförvaltare, som inte står under inspektionens tillsyn, och att göraanmärkning mot missförhållanden som upptäcks i deras verksamhet. Fondkommissionslagen(1979:748) innehåller bestämmelser om yrkesmässigt utövad verksamhet som avserhandel med värdepapper för annans räkning i eget namn. För sådan verksamhetkrävs tillstånd, som får rhedde-las endast för aktiebolag (fondkommissionsbolag)och bankinstitut. Ett fondkommissionsbolags verksamhet får i princip endastavse fondkommis-sionshandel och annan verksamhet som har samband därmed. Vissabegränsningsregler gäller för fondkommissionärernas egna innehav av värdepapper.Den som genom sin anknytning till en fondkommissionär normalt har insyn iuppdragsgivares värdepappersaffärer av sådan omfattning att det allmännaförsäljningsvärdet kan påverkas får för egen räkning inte handla medvärdepapper annat än för långsikfig förmögenhetsförvaltning.Fondkommissionshandeln står under tillsyn av bankinspektionen. Lagen om , m.m. Enligt1 § lagen (1979:749) om förstås med fondbörsverksamhet attköp och säljanbud beträffande fondpapper regelbundet vid offentligt uppropeller på liknande sätt sammanförs för handel och notering av kurs. börsmönopolet kommer till uttryck i 2 §, som har följande NU 1986/87:4lydelse: 2§ Fondbörsverksamhet får här i riket utövas endast av . Förstastycket utgör ej hinder mot att i bedrivsverksamhet som följer av att ett avtal träffats meHan en fondkommissionär ochett aktiebolag öm att fondkommissionären på begäran skall ange kurser på aktieri bolaget och till dessa kurser köpa och sälja sådana aktier. Fondbörsenleds av börsstyrelsen, vars sammansättning är reglerad i 5 §. Antalet ledamöterär elva. Ordförande, vice ordförande och fyra andra ledamöter utses avregeringen. I övrigt utses genom val en ledamot av fullmäktige i ochfullmäktige i samfällt, en ledamot av , en ledamot av samt tvåledamöter av medlemmarna av fondbörsen. För varje ledamot skall finnas ensuppleant som utses i samma ordning som ledamoten. En börschef handhar dendagliga ledningen och förvaltningen. Vidareinnehåller lagen bestämmelser om börsmedlemmar - vilka måste ha tillstånd attdriva fondkommissionsrörelse - och börsombud samt om fondbörsens verksamhet ochbankinspektionens tillsyn över denna. Handel och notering av kurs vidfondbörsen får avse endast fondpapper som enligt beslut av börsstyrelsen ärinregistrerade där. Börsstyrelsen skall se till att handeln vid börsen skerunder förhållanden som överensstämmer med lagen och annan författning samt medgod affärssed. Såväl börsbolagen som börsmedlemmarna och börsombuden, vilka ärdessas företrädare, är skyldiga att lämna börsstyrelsen de upplysningar somdenna anser behövliga för att den skall kunna fullgöra sina uppgifter. Enligt24 och 25 §§ står vissa sanktionsmöjligheter till buds för börsstyrelsen. Denkan besluta om avregistrering av fondpapper. Utgivaren av ett fondpapper kanvidare föreläggas att vidta viss åtgärd eller tilldelas varning. Om särskildaskäl föreligger får börsstyrelsen besluta om börsstopp, dvs. att handel ochnotering vid fondbörsen skall avbrytas i fråga om fondpapper av visst slag. (Ytterligare en sanktionsmöjlighet finns enligt inregistreringskontraktet. Istället för att tillämpa bestämmelser om börsstopp eller om avregistrering fårbörsstyrelsen enligt detta utkräva vite av det berörda bolaget. Vitesbeloppetfår uppgå till högst tio gånger den årsavgift som företaget senast har betalattill börsen.) finns i förordningen (1979:996) om . Dessutomfinns av börsstyrelsen fastställda ordningsregler för verksamheten. T.o.m.år 1979 fanns bestämmelser om fondbörsen i lagen (1919:240) omfondkommissionsrörelse och fondbörs verksamhet. Denna lag gav möjlig- hettill inrättande av flera fondbörser i . Vid lagens tillkomst utta- NU1986/87:4 lades dock att det då inte förelåg behov av någon annan fondbörs i landet än den i och att det kunde tas för givet att tillstånd till upprät tande av en ny börs inte skulle lämnas om inte starka skäl bedömdes föreligga. (SOU 1973:60) föreslog att man skulle fastställa principen om ensamrätt för att idka börs verksamhet i . I linje med vad som redan förekom skulle dock i viss utsträckning få inom fondbörsens ram besluta om inregistrering av vissa värdepapper - med lägre krav på ägarspridning m.m. - och ombesörja notering av kurs i fråga om dessa. Bankinspektionen riktade emellertid principiella invändningar mot denna konstruktion. I propositionen (1978/79:9) med förslag till ny lagsfiftning < omfondbörs verksamheten uttalade föredragande statsrådet, ekonomiminister , att han fann dessa invändningar beaktansvärda. Börsstyrelsen borde fåansvaret för all börsverksamhet i landet, och någon möjlighet att överlåta påannan att svara för registrerings- och noterings-verksamhet borde inte finnas.En motsvarighet till den dittillsvarande s.k. fondhandlarhstan förutsattesskola förekomma i fondbörsens regi. (NU 1978/79: 50)tillstyrkte enhälligt regeringens förslag om börsmonopol. Orden "vid offentligt upprop eller på liknandesätt" tillfogades i 1 § lagen om (prop.1981/82:116, NU 1981/ 82:43). Syftet härmed var att underlätta handeln med ickebörsnoterade värdepapper, så att små och medelstora företag skulle få ökademöjligheter att anskaffa riskvilligt kapital. Ändringen hade.samband medinförandet av det s. k. märket maker-systemet (se s. 5). , ekono-, mi- och budgetminister , sade sig räkna med atten ökad handel med oregistrerade papper enligt ett märket maker-system ellernågot annat lämpligt system skuUe kunna utvecklas dels i börslokalerna på sättsom redan skedde, dels utanför börsen via förmedling av fondkommissionär utanatt fondbörsverksamhet skulle uppkomma. Det skulle ankomma på bankinspekfionenatt vaka över att OTC-handeln skedde i former och omfattning som var förenligamed lagstiftningen på området. Vid riksdagsbehandlingen (NU 1981/82:43)motsatte sig socialdemokraterna den nu berörda lagändringen. 2 § andra stycket i lagen (se s. 6) tillfogades enligtenhälligt beslut av (prop. 1983/84: 164, NU 1983/84: 38);lagändringen trädde i kraft . Föredraganden, statsrådet , anförde i propositionen (s. 17 f) att det var angeläget att man i dendagliga handeln med rationaliserade förfarandet och utnyttjade detekniska möjligheter som stod till buds. Härigenom skulle det bli möjligt attförbättra informationen till allmänheten. Det borde därför i börslagen görasklart att handel med OTC-akfier fick förekomma i börsens lokaler utan hinder avbörsmönopolet. Ansvaret föi" OTC-handeln skulle emellerfid alltjämt åvilafondkommissionärerna och bankinspektionen i dess egenskap av fiUsynsmyndighet. Börsstyrelsenssammansättning NU 1986/87:4 En ordning enligt vilken staten fick visst inflytande påsammansättningen av styrelsen för infördes . Enligt31 § lagen (1919:240) om fondkommissionsrörelse och fondbörsverksamhet gälldeföljande. Av nio styrelseledamöter skulle Kungl. Maj:t utse ordföranden, medande övriga skulle väljas av fyra valkorporationer till en fjärdedel var. Tvåledamöter skulle därvid utses av de affärsbanker som var medlemmar avfondbörsen, två av övriga börsmedlemmar, två av stadsfullmäktigeoch två av . I enlighet med ett förslag av fondbörsutredningen (SOU1973:60) ändrades bestämmelserna om börsstyrelsens sammansättning vid ingångenav (prop. 1974:178, NU 1974:58). Antalet ledamöter förblev nio. Regeringenskulle fortsättningsvis utse inte bara ordförande utan också vice ordförandeoch två andra ledamöter; det förutsattes att en av de senare skulle tillvarataden aktiesparande allmänhetens intressen. Riksbanksfullmäktige ochriksgäldsfullmäktige skulle gemensamt utse en ledamot, och vidare skulleSvenska handelskammarförbundet utse en och en.Återstående två ledamöter skulle väljas av en valkorporation, bildad avbankerna och övriga börsmedlemmar. Denna ordning stöddes av alla partier utommoderata samlingspartiet, som ville att antalet av regeringen utsedda skulleminskas med en och att och representation skulletas bort; i stället ville man att antalet företrädare för fondbörsens medlemmarskulle ökas till tre och att skulle fåutse en ledamot. Statsmakternas beslut (prop. 1983/84:164, NU1983/84:38) om den nu gällande ordningen var grundat på förslag i endepartementspromemoria. a. att breddningen avbörsstyrelsen kunde väntas stärka allmänhetens förtroende för fondbörsen ochdärigenom för aktiemarknaden och att de nytillkommande ledamöterna kundeytterligare förbättra börsens förutsättningar att bemästra sådana ofta även ipolitiskt avseende komplicerade problem som kunde uppstå på aktiemarknaden.Bland de av regeringen utsedda ledamöterna borde, sade utskottet, ingå en företrädareför löntagarintressena. Från de borgerliga partiernas sida avvisadesregeringens förslag, vilket betecknades som "ett illa övertänkt ingrepp iett fungerande välbalanserat system". Uttalanden om börsmonopolet Skrivelser från bankinspektionen I en skrivelse till vissa bankeruttalade sig bankinspektionen om material som tillställts inspektionenbeträffande tilltänkta åtgärder för att möjliggöra lokal handel med aktieravseende mindre och medelstora företag. Planerna gällde i ett fallhuvudsakligen (Smålandslistan), i ett fall huvudsakligenKopparbergs län () och i ett fan de fem Norrlandslänen(Aktiemarknad Norr). En bank hade dessutom mera allmänna planer på att självorganisera lokala aktiemarknader på Även planer som avsåg län, och västra /87:4 noterades i skrivelsen. Bankinspektionen konstaterade att det inte fanns särskildalagregler för lokala aktiemarknader eller för bankers medverkan i lokalaktiehandel. Inspektionen uttryckte sin tillfredsställelse över utvecklingen påOTC-marknaden. Vid sin bedömning av om börsmonopolet kunde komma att överträdasutgick inspektionen från att den tillämnade handeln skulle bli av ringaomfattning och att den inte skulle ske regelbundet vid offentliga upprop ellerpä liknande sätt. Vissa tänkbara arrangemang, särskilt om den lokalaaktiehandeln inte begränsades till ett län, syntes emellertid kunna innebäraatt börsmonopolet skulle trädas för när. De lokala aktiemarknaderna borde,sade bankinspektionen, vara till för företag som låg under OTC-nivån i fråga omaktiekapital m.m. Inspektionen betonade det ansvar gentemot den aktieköpandeallmänheten som skulle åvila den börskommis-sionär som presenterade ett mindreföretag på en lokal marknad. Den underströk också det angelägna i attallmänheten fick korrekt informafion om vilka möjligheter och risker som låg iatt satsa pengar på aktier i små företag. Bankerna avråddes från att inrättanågot gemensamt organ med uppgift att utöva bestämmanderätt gentemot någon bankeller utfärda rekommendafioner beträffande introduktion av företag.Introduktionen av ett företag borde, menade inspektionen, i de avgörandebedömningarna och prospektskrivning handhas hos central instans hos bank som ärfondkommissionär. Detsamma borde gälla för andra viktiga eller kontroversiellafrågor, bl. a. information, noteringsstopp och avförande från handel.Inspektionen förklarade att den inom ramen för sina begränsade resurser skullenära följa verksamheten med lokal aktiehandel. Den kommenterade ytterligare ettantal detaljer i de överlämnade avtalen men framhön att den inte ansåg sig habefogenhet att vare sig godkänna eller underkänna dessa. I en skrivelse den II till bl.a. de i Skåneverksamma bankerna och handelskammare kommenterade bankinspektionendessas planer på att starta en lokal aktiemarknad i . Avsikten var att manvia bildskärmar, som skulle finnas tillgängliga på alla större bankkontor iSkåne, skulle kunna ge ständig information om de aktuella köp- och säljkursernaför varje på den lokala aktiemarknaden introducerat företag med angivande avsamthga sådana bud och köp- resp. säljkommissionä-rens namn eller beteckning.Uppgifterna skulle fortlöpande hållas aktuella med bl. a. senaste avslut. Någonbestämd tid för aktieaffärerna skulle inte förekomma. Affärerna skulle görasupp per telefon mellan fondkommissionärerna. Bankinspektionen erinrade om vad den hade anfört i dentidigare nämnda skrivelsen. Inspektionen fann att det planerade systemet förhandel med aktier på en lokal aktiemarknad i kunde innebära ett sådantsammanförande av köp- och säljanbud att förbudet mot börsverksamhet utanförStockholms fondbörs skulle överträdas. Den avrådde därför bankerna och andraunder inspektionens tillsyn från att genomföra aktiehandeln på det tilltänktasättet. 11 1986/87. Remissyttranden NU 1986/87:4 Remissyttranden över mofion 1984/85: 559, i vad avserfrågan om börsmonopolet, har avgetts av fullmäktige i ,fullmäktige i , bankinspektionen, (), i , i ,styrelsen för . - med instämmande avPost- och , , , . , och (de bådasistnämnda gemensamt), hantverks- och industriorganisation(SHIO)-Familjeföretagen, (),Centralorganisationen / SR, Aktiefrämjandet och . De båda nämnda länsstyrelserna har överlämnat yttrandenfrån handelskammare resp. I yttrandena från riksbanksfullmäktige,riksgäldsfullmäktige och styrelsen för redovisasskiljaktiga meningar. i (LO) har avstått från attyttra sig i ärendet. En majoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget omatt börsmonopolet skall slopas. Av de övriga ställer sig flera posifiva utredning i ämnet. Några klart avstyrkande yttranden förekommer också. Styrelsen för tillstyrker det berördamotionsyrkandet och uttrycker därvid som sin uppfattning att de krav som kanställas på en väl fungerande värdepappersmarknad bättre och smidigare kantillgodoses inom ett regel- och tillståndssystem än inom det förbudssystem sommonopolet i realiteten innebär. I motiveringen för sin ståndpunkt anförbörsstyrelsen inledningsvis: Utvecklingen liksom erfarenheterna från andraländer visar att det inte behövs något lagstiftat monopol för att Stockholmsfondbörs skall nå en helt dominerande marknadsställning. Stordriftsfördelarnamedför att börsverksamheten blir mycket koncentrerad.