bet · GA01JoU7 · 1986-12-31 00:00:00 — Lagen skall ha som grundläggande syfte att förebyggaatt skador uppstår pä människors hälsa och i miljön till följd av utsläpp i luftenav avgaser och andra ämnen frän bilar och andra motordrivna fordon (1 §).Motordrivna fordon skall vara sä konstruerade och utrustade att de inte släpperut avgaser och andra ämnen i större mängd än vad som kan godtas från hälso- ochmiljöskyddssynpunkt. Detta skall uppnäs genom skärpta utsläppskrav, ett utökatansvar för biltillverkarna och en förbättrad kontroll av bilar som satts itrafik. Miljöministern konstaterar att bilen i ett biltätt land som Sverigeinnebär fördelar för den enskilde och för samhället men att den också harnegativa konsekvenser. Biltrafiken är den dominerande källan tillluftföroreningar i många svenska tätorter. Bilarna står för större utsläpp avkoloxid, kväveoxider och kolväten än all annan verksamhet i landet. Bilismensföroreningar ger påtagliga effekter på hälsan. Bilavgaserna innehåller bl. a.många ämnen som kan orsaka genetiska förändringar och cancer. Bilavgaserna påverkar även naturmiljön. De svarar föromkring hälften av kväveoxidutsläppen, vilka bidrar till bl.a. den ökade försurningen av mark och vatten. Vidare är kväveoxid- och kolväteutsläppen frän bl. a. bilar en väsentlig källa till bildandet av ozon och andra oxidanter. Dessa ämnen, som sprids över stora områden på liknande sätt som försurande ämnen, , medförbåde hälsorisker och skadliga effekter pä växtligheten, bl. Bilavgaser bidrar också till ökad korrosion, ska- JoU1986/87:7 dor pä byggnader och monument samt en allmän nedsmutsning. Mot denbakgrunden är det angeläget att kraftfulla åtgärder snabbt vidtas för att sålångt möjligt minska föroreningarna från bilismen. Bilavgaslagens bestämmelserbör utformas på ett sådant sätt att de antagna riktlinjerna om skärpta avgaskravkan genomföras sä effektivt som möjligt. Enligt motioner frän och vänsterpartietkommunisterna är det nu framlagda förslaget icke tillräckligt genomgripande föratt åstadkomma den nödvändiga minskningen av kväveutsläppen och andramiljöskadliga utsläpp. m. fi. (vpk) hävdar i motion J0IO8 attpropositionen och lagförslaget är alltför tamt och luddigt med tanke pä hurtrafikstrukturen är på väg att förändras. Biltrafiken ökar med 4 ,vilket innebär att de förbättringar frän miljösynpunkt som kan erhållas genomatt personbilarna fär katalytisk avgasrening omintetgörs. I motionen föresläsen skärpning av förslagsvis 2 § lagförslaget så att under inga omständigheterhälso- och miljöskyddshänsynen kan åsidosättas (yrkande 2). Enligt motion Jol 12 av m. fi. (c) börriksdagen göra ett uttalande om inriktningen av insatser mot luftföroreningarinnebärande att större föroreningar från mänsklig verksamhet än vad naturenklarar av att ta emot inte kan accepteras. Nedfallet av svavel måste mot dennabakgrund minskas med för att undvika försurning av vatten och mark. Motsvarandemålsättning för kväve måste vara . Dessa naturens smärtgränser förämnen och föreningar bör utgöra riktlinjer för såväl det internationella somdet nationella arbetet (yrkande 1). Utskottetfär för sin del anföra följande. Bilismen har som miljöministern påpekar stort värde förenskilda och för samhället. Den har även en rad negativa följder. Utan att gå in pä motorismens tragiska medverkan tillolycksfallsstatistiken har utskottet under en följd av är hävdatnödvändigheten av att trafikens hälso- och miljöskadliga effekter måstenedbringas. Avgasernas och motorbullrets inverkan pä stadsmiljön intog längedet största intresset härvidlag. har utsläppens menligainverkan på naturmiljön och icke minst på skogens hälsotillstånd särskiltframhållits. Utskottet delar miljöministerns uppfattning att kraftfulla ocheffektiva åtgärder måste tillgripas för att nedbringa de luftförorenandeutsläppen frän bilar och andra motorfordon. Enligt utskottets mening föreliggerheller inte någon principiell skillnad mellan regeringens och motionärernasinställning till angelägenheten av att de skadliga luftföroreningarnanedbringas. Utskottet är emellertid medvetet om att avgasreningsfräganinnefattar en rad praktiska komplikationer. Hänsyn måste tas till deinternationella aspekter som följer av att bilindustrin är en högtinternationaliserad bransch. Vidare innebär' det faktum att bilismen utövas avmiljontals bilförare ett praktiskt problem när det gäller att genomföraändringar av trafikintensiteten för att minska miljöskadorna. Utskottet finnerför sin del att regeringens förslag är väl avvägt. Motionerna bör således ickeföranleda någon ytterligare åtgärd frän sida i nu berörd del. Utskottet erinrar i detta sammanhang om att förett år sedan på utskottets förslag gjorde ett uttalande om behovet av information till bilfö- 1 rårna.Riksdageri uttalade dä att breda och återkommande informations- JoU1986/87:7 kampanjer borde föras för att övertyga bilförarna om den möjlighetsom finns att pä frivillig väg mildra föroreningarna från bilavgaserna. Från miljösynpunktborde särskilt betonas vikten av att reglerna om hastighetsbegränsning iakttas(JoU 1985/86:11, s. 11, rskr. Utskottet.återkommer senare i detta betänkande till olikaförslag om möjligheterna ätt genom andra åtgärder äri'avgasrening mildratrafikens miljöpåverkan. Lagens utformning (ramlag) Miljöministern konstaterar i propositionen attavgasfrägorna har en utpräglat teknisk karaktär och att lösningarna av olikafrågor måste anpassas till den tekniska utvecklingen och förändringar i omvärldeni övrigt. Hon har därför funnit det nödvändigt att utforma bilavgasjagen som enramlag vilken ger regeringen och underställda myndigheter möjligheter attmeddela de preciserade och detaljerade föreskrifter som ämnet kräver. Lagen börinnehålla de grundläggande reglerna och de bemyndiganden som behövs. Det grundläggande bemyndigandet för regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om utsläppsbegränsningarm. m. ges i 3 § lagförslaget. Enligt punkt 1 kan meddelas föreskrifter omhögsta tillåtna utsläpp i luften av t. ex. koloxid, kolväten, kväveoxider ochpartiklar. Föreskrifter kan därvid meddelas om fordonens beskaffenhet,utrustning, hållbarhet och funktion för att sädana krav skall uppfyllas. Som tidigare redovisats skall föreskrifterna förpersonbilar av 1989 och senare ärs modeller stämma överens med nu aktuellabestämmelser i för lätta fordon. Detta kommer för flertalet personbilar attinnebära att katalytisk avgasrening eller, i fråga om vissa dieselbilar, s. k.partikelfällor måste utnyttjas. Föreskrifter som skall meddelas med stöd av punkt 2 riktarsig mot bil ägaren. , ., , . Föreskrifter skall vidare enligt punkt 3 kunna meddelas ifräga om,godkännandeprövning samt kontroll och tillsyn. I motion JolM vänder sig i m.fi. (m)mot att regeringen, som motionärerna uttrycker det, vill ha fria händer att bes|uta , a.justering av gränsvärdena för avgasmängderna. Med tanke pä att imåiiga fall varit pådrivande i kampen för en bättre miljö kan detta enligtmotionen inte accepteras. Utvecklingen på området går snabbt. okändafaktorer kan säkert påverka gränsvärdena . Det ärsjälvklart att regeringen noga följer utvecklingen pä luftvårds-området ochåterkommer till med de förslag som kan bli aktuella, ansermotionärerna och yrkar avslag på 3 § 1 i lagförslaget (yrkande 2). Utskottet finner för sin del naturligt att en lag somreglerar frågor av så utpräglat teknisk karaktär som avgasfrägorna utformas som ramlag. Be sked om vilka riktvärden och gränsvärden som skall gälla för utsläpp av miljöfarliga ämnen fattas enligt olika miljöförfattningär (t, ex. I § lagen (1976:1054) om sVavelhaltigt bränsle) normalt av regeringen eller vederbö- , . Det framgår av propositionen att det skall ankomma påregeringen att JoU 1986/87:7 meddela de grundläggande föreskrifterna om utsläppsbegränsningar m. rri. enligt 3 §, medan mera detaljbetonadé föreskrifter bör meddelas av myn dighet. Den myndighet som i första hand kommer i fräga är naturvärdsver- : - ket. Enligt utskottets uppfattning är det bemyndigande som meddelas i lagen fullt i linje med de riktlinjer som godkänts av . Därest mer omfattande ändringar av bestämmelserna eller ändringar äv principiell räckvidd aktualiseras är det enligt utskottets mening naturligt att beslut i frågan föregås av riksdagsbehandling. Utskottet utgår även frän att ett infö rande av exempelvis nya avgasreningskrav för tunga fordon underställs . Med detanförda avstyrks motion Jol 11 yrkande 2. En väsenfiig brist i nu gällande bilavgasbestämmelser äratt ansvaret för , bilarnas beskaffenhet frän avgassynpunkt i princip liggerpå bilägarna se- ' dan bilarna tagits i bruk. Dessa har inga möjligheter attpåverka avgasutsläppen till den del dessa beror pä motorns ochreningsutrustningens konstruktion. Enligt miljöministerns mening är det uppenbart att om deuppställda kraven pä utsläppsbegränsningar skall uppnäs ett tvingande ansvar för ;, bilarnasskick i avgashänséende måste läggas pä tillverkaren. Biltillverkar na skall vara skyldiga att efter föreläggande av myndighet avhjälpa brister-. na beträffande bilar som inte uppfyller avgaskraven. Denna skyldighet skall dock inte gälla beträffande bilar som har körts mer än eller som är mer än fem är gamla. Det föreslagna tillverkaransvaret är likartat med det som gäller i . ' De gränsvärden som kommer att gälla för avgasutsläppen ärfastställda i förhällande till en viss bestämd provmetod. Frågan huruvida en bil uppfyl ler avgaskraven kan därför i princip avgöras endast efter ett utfört prov enligt den nämnda metoden. Sädana prov är både tids- och kostnadskrä vande. Samhällets tillsyn av att tillverkarna lever upp till det ansvar som . , ' ålagts dem måste av anförda skäl ske främst genom kontroller av sfickprovs- karaktär. 1 propositionen redogörs närmare för hur kontrollen av de nya avgaskraven för personbilar avses bli utformad i värt larid. Systemet korn- ' mer att byggas upp av fiera delar, nämligen en förhandsprovning av nya bilmodeller, nybilskontroll av serietillverkade bilar, en kontroll av hållbar- heiskravet samt en löpande kontrolli form av ärlig kontrollbesiktning och fiygande inspektion. Regeringen har uppdragit åt atrläm- na förslag till regler beträffande avgaskontroll av bilar som godkänts ien- ' ' lighet med de skärpta avgaskraven. 1 motion-JolOS (vpk) yrkas att ett kontrollsystem tas framsnabbt. Innan man vet om ett kontrollsystem över huvud kommer till stånd och hur detta i så fall skall konstrueras kommer lagstiftningen att vara helt uddlös, anser Utskottet erinrar om att de nationellakontrollföreskrifter som kortfattat redovisats i det föregående är baserade pä ett internationellt dokument, .- antaget avden inledningsvis (s. 7) omnämnda Stockholmsgruppen vari in- JoU 1986/87:7 gårföreträdare för ett antal europeiska länder. Vid utarbetandet av deninternationella regelsamlingen har samråd skett även med bilindustrin. Utskottetfinner i likhet med miljöministern att det är värdefullt att sådant samrådtagits. På sä sätt öppnas möjligheter att införa en ordning medömsesidiga avgasgodkännanden mellan länderna, vilket effektiviserarutnyttjandet av resurser för provning och kontroll som det medförfördelar för biltillverkarna. Inom pågår arbetet på attutforma detaljbestämmelserna för de kontrollåtgärder som skall gälla.Bilindustrin kommer att ges ställning av remissinstans och bereds därigenomtillfälle att besvära sig hos regeringen över naturvärdsverkets bestämmelser.Avsikten är att regerings- och myndighetsföreskrifter skall föreligga när lagenträder i kraft . Därigenom fär biltillverkare och andra kännedomom de skärpta avgaskrav m. m. som skall vara obligatoriska vid avgasgodkännandetav 1989 ärs modeller. i det föregående omnämnda förslag tillregler beträffande avgaskontroll av bilar som godkänts i enlighet med deskärpta avgasreglerna skall föreligga ärs utgång. Utskottet finner med hänvisning till det anförda attsyftet med motionä-, rernas yrkande att ett kontrollsystem snabbt tas fram kanförväntas bli tillgodosett utan något särskilt uttalande. Motionenavstyrks i berörd del (yrkande I). Enligt propositionen skall som villkor föravgasgodkännande krävas att biltillverkarna gentemot bilägarna utfäster sig attavhjälpa bristerna beträffande bilar som vid myndighets kontroll visat siginte uppfylla avgaskraven. Skyldigheten att avhjälpa bristerna skall dock integälla beträffande bilar som har körts mer .80 000 km eller som är äldre och inte heller fel eller bristfälligheter som beror pä ägarna ellerbrukarna av bilarna. Miljöministern konstaterar att även om höga krav ställspå hållbarheten hos avgasreningssystemen kommer genom.normal förslitningavgasutsläppen att öka med stigande ålder hos bilarna. Ansvaret för att äldrebilar, för vilka tillverkaransvaret upphört att gälla, klarar kraven vid ärligkontrollbesiktning måste av naturliga skäl komma att vila enbart pä bilägarna., 1 motion Jol 10 (m) yrkas att efterkontrollen eftergarantitidens utgång skall utformas så att en ökad utskrotningseffektminimeras. Enligt motionärerna är risken stor att det kan bli förödandeekonomiska konsekvenser för bilägarna om inte gränsvärdena justeras för bilaräldre än eller med körsträcka. Som tidigare anförts förbereds inom naturvårdsverketförslag till de reg ler som skall gälla beträffande avgaskontroll av bilar som godkänts i enlig het med de skärpta avgaskraven. Utskottet har erfarit att den årliga avgaskontrollen hosSvensk regelmässigt är så utformad att godkännnade skall kunna gestill bilar som är rätt underhållna. Kravnivån gentemot bilägarna konnmerbeträffande det nya avgassystemet att hällas mer liberal än den nivå somkommer att gälla gentemot tillverkarna då sticksprovskontroll genomförs. somframförs i motionen ter sig mot den bakgrunden överdrivna. Givetvis JoU1986/87:7 kommer detliksom att krävas att bilägarna underhåller sina bilar päett godtagbart sätt. De merkostnader efter garantitidens utgång som kommer attuppstå med anledning av det nya avgassystemets införande beräknashuvudsakligen inskränka sig till behovet av anskaffande av ny Med hänsyn till att frågan således utreds av den behörigamyndigheten avstyrker utskottet motionen i nu berörd del (yrkande 3). Frågan om vilken inverkan de nya bestämmelserna omtillverkaransvar kan få på konkurrenssituationen inom service- ochreservdelsmarknaderna har diskuterats i olika sammanhang. Därvid har framförtsfarhågor om risker för konkurrensbegränsning. 1 propositionen utvecklarmiljöministern något sin uppfattning i denna fräga. Enligt miljöministerns mening är det angeläget att störstamöjliga konkurrens råder på reservdels- och servicemarknaderna. Kostnadernaför bilreparationer är ofta en tung post i en familjs ekonomi. Det är därförviktigt att det nu föreslagna systemet utformas och tillämpas på ett sätt sominte onödigt begränsar konkurrensen. Annars kan reglerna komma att driva upppriserna på bilreparationer och reservdelar. För att trygga angelägnakonkurrensintressen är det angeläget att också sädana reservdelar till olikafabrikat som inte är originaldelar skall kunna utnyttjas under förutsättningatt de är likvärdiga med de delar som tillverkarna använder. Försök till onödigakonkurrensbegränsningar från tillverkarnas sida måste kunna hindras genom attden godkännande myndigheten vid godkännandeprövning och i andra sammanhangbevakar och granskar tillverkarens anvisningar i fråga om service ochreservdelar. ex. information frän tillverkarna ges till ävenandra än tillverkarnas egna serviceorganisationer om möjligheterna att utföraadekvat avgasservice och reparationer. Bilägarna skall inte vara bundna tillatt anlita vissa verkstäder för t. ex. normal service och underhåll. Också närdet gäller utformningen av de olika kontrollformerna måste risker förkonkurrensbegränsande effekter beaktas. Samråd rörande konkurrensfrågor bör iförekommande fall ske med (). Risken för att den nya avgaslagstiftningen skall tas tillintäkt för konkur-renshindrande åtgärder frän bilfabrikanternas ochmärkesverkstädernas sida tas upp i motionerna Jol 10 (m), yrkande 4, Jol 11(m), yrkande 3 och Jol 12 (c), yrkande 7. 1 motionerna framhålls vikten av attdet föreslagna tillverkaransvaret inte begränsar konkurrensen mellanmärkesverkstäder och övriga verkstäder. Det är ocksä viktigt att intereservdelsmarknaden blir monopoliserad. Det är angeläget att alla verkstäder,även de märkesobundna, skall ha rätt att utföra garantireparationer. Utskottet har tidigare haftanledning diskutera här aktuella frågor (senast i JoU 1985/86:11 s. 11 12).Utskottet har därvid utgått frän att en monopolisering av reservdels- ochservicemarknaden ej tillåtsuppstå och att det närmast torde ankomma pä näringsfrihetsombuds- I c mannen attbevaka utvecklingen. Vad miljöministern anfört i propositionen återgivet i det föregående och vad som anförts i motionerna innebärenligt utskottets mening en anslutning till samma uppfattning som ' JoU1986/87:7 utskottet tidigare givit uttryck för. En bilägare skall således kunna reparera sin bil och ävenfä garantireparationer av avgasreningssystemet utförda på en bilmärkesobundenverkstad. Verkstaden bör därvid äga ratt till ersättning av billeverantörenför sädana garantireparationer. 1 detta avseende bör således den bilmärkesobundnaverkstaden jämställas med den av billeverantören auktoriserade märkesverkstaden,under förutsättning att den bilmärkesobundna verkstaden och dess leverantörerav reservdelar vilka bör vara likvärdiga med billeverantörens originaldelar övertar garantiansvaret, för återstoden av . garantitiden resp.garantisträckan , i den del den aktuella reparationen omfattar. Detfår ankomma pä regeringen att närmare utforma bestämmelserna i dettahänseende. Vad utskottet anfört i anslutning till miljöministernsuttalande i propositionen synes vara ägnat aft tillgodose syftet medmotionerna Jol 10, Jol 11 och Jol 12 i nu berörd del. Utöver dessa uttalandenpåkallas icke någon särskild åtgärd frän sida. Regeringen föreslär att avgifter skall kunna tas ut föratt finansiera kostnaderna för godkännandeprövning samt tillsyn och annankontroll enligt bil-avgaslagen eller med stöd av lagen meddelade föreskrifter(kontrollavgift). Förslaget avvisas delvis i motion Jol 11 (in). Enligtmotionen är det för kastligt rent principiellt att ta ut avgifter för att kontrollera att lagarefter följs. Kontroll är en allmänpreventiv åtgärd som bör finansieras av staten, ' . Eftersom det inom fordonsområdet finns en etablerad ordning för kontroll av fordonens skick genom kan motio närerna dock tänka sig att även avgasreningen kontrolleras där, för en måttlig avgiftshöjning. Utskottet finner regeringens förslag att finansierakontrollsystemet med avgifter väl motiverat. Offentligrättsliga avgifter som bl. a. är avsedda att finansiera vissa typer av statlig kontrollverksamhet har tidigare införts på ' fiera olika områden. Enligt utskottets mening är det rimligt att denna typ av kostnader stannar hos bilbranschen och bilägarna. De bör icke belasta statsbudgeten. Utskottet tillstyrker regeringens förslag och avstyrker såle- . desmotionen såvitt nu är i fräga (yrkande 4). ' Enligt lagförslaget fär ett föreläggande för enbiltillverkare att vidta rättel- seåtgärderenligt bilavgaslagen överklagas hos . Nämndensbeslut får överklagas hos regeringen. Instansordningen kritiseras i motionerna Jo 106 av AllanEkström (m) och Jol09 av m. fi. (fp). Motionärerna anser med stöd av , lagrådets yttrande att det slutliga avgörandet av tvistiga frågor bör förläggas till regeringsrätten. Kammarrätten skulle dä bli första besvärsinstans. En ligt motion Jol06 förefaller det närmast uppseendeväckande att nu föreslå införande av en instansordning som måste antas stå i strid med Europakon- ventionen. Regeringen har enligt propositionen valt den ovan angivnainstansord- JoU 1986/87:7 ningen av effektivitets- och rättssäkerhetsskäl. Prövningenav frågor som här är aktuella kan mänga gånger inrymma speciella ochkomplicerade bedömningar av tekniska, ekonomiska och miljömässiga samband. Medhänsyn härtill är det enligt miljöministerns mening lämpligast att koncessionsnämndenför miljöskydd får överpröva beslut. Därvid har beaktatsdels nämndens stora erfarenhet och kompetens när det gäller svåra avvägningarinom miljövärdsornrädet, dels nämndens sammansättning som garanterar såväljuridisk och teknisk sakkunskap som erfarenhet inom de områden ett ärendegäller. Vid prövning av frågor som rättelseskyldighet enligt bilavgaslagen börnämnden ha en sådan samman- . sättning att särskild erfarenhet inomfordonsomrädet finns företrädd. Lagrådet har som anförs i motionerna yppat starktvekan om det lämpliga med instansordningen koncessionsnämnden regeringen i före läggandefallen. Enligt lagrådets uppfattning kommer mälén, som inte lär bli mänga, att i huvudsak gälla dels vad som ligger i orden "i godtagbar utsträckning" i 7 §, dels hur långtgående skyldigheter som bör åläggastill verkaren. Det blir med andra ord ganska typiska domstolsfrågor som natur- , ligt hör hemma hos allmän förvaltningsdomstol. Frågan fär ocksä upp märksammas vid den fortsatta beredningen av betänkandet (Ds Jo 1986:3) Europarädskonventionen och rätten till domstolsprövning i , anför lagrådet. Utskottetfår för egen del anföra följande. Prövningeri av de frågor som här är aktuella innefattar imänga fall en skälighetsbedömning där kostnader och miljöeffekter vid alternativa tek niska lösningar skall vägas mot varandra. Därför bör särskild sakkunskap vara företrädd vid prövningen. Från effektivitetssynpunkt och med hänsyn bl. a. till att avgörandet av frågor i nu avsedda fall torde komma att betrak tas som brådskande finner utskottet den av regeringen förordade Jnstans- ordningen väl avvägd. Enligt utskoUets mening talar även rättssäkerhetsskäl fördenna lösning. Som miljöministern anför garanterar koncessionsnämn dens sammansättning såväl Juridisk sakkunskap som teknisk sakkunskap och erfarenhet inom fordonsomrädet. Genom den förordade lösningen ästadkommes även en samordnad prövning hos regeringen av frågor om dispenser, dispensavgifter och förelägganden om rättelseätgärder efter överklagande dit. Enligt utskottets mening saknas i detta sammanhanganledning att när mare gå in.på den i motion Jo|06 väckta frågan i vad mån biltillverkare, vilka merendels är betydande storföretag, skulle kunna åberopa den euro peiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna vid en tvist om avgasreningen. Som lagrådet an tytt kan det dock möjligen finnas anledning uppmärksamma frågan vid beredningen av betänkandet (Ds Ju 1986:3) Europarädskonventionen och rätten till domstolsprövning i . Enligt motion Jol09 bör även 13 § lagförslaget ändras ienlighet méd lagrådets förslag. Sä har skett i propositionen. Utskottetavstyrker motionerna Jolp6 och Jol09. Utskottetfinner, som framgår av den lämnade framställningen, att rege- 17 ringenslagförslag är väl avvägt. bör bifalla lagförslaget. Andraåtgärder för att minska luftföroreningar från JoU 1986/87:7 1 såväl propositionen som i flera motioner framhålls detangelägna i att kraftfulla åtgärder snabbt vidtas för att sä långt möjligtminska föroreningarna frän bilismen. Enligt motionerna Jo 108 (vpk) och Jol 12(c) är de åtgärder som föresläs för att förbättra avgasreningen icketillräckliga för att pä kort sikt komma till rätta med dessa föroreningar. 1motion Jol08 framhålls, med referens till ett tal av miljöministern, detönskvärda i att bl. a. kollektivtrafiken byggs ut och förbättras och att detunga transporterna läggs om frän landsväg till järnväg. Motionärernas yrkandeni denna del har i huvudsak behandlats pä s. 11 12 i detta betänkande. riktade för ett är sedan, i samband medantagandet av riktlinjerna för avgasreningen, ett tillkännagivande tillregeringen om det angelägna i att samhällets organ i samband medtrafikplaneringen omsorgsfullt och kritiskt prövar miljökonsekvenserna avtrafikens utveckling (JoU 1985/86:11 s. 10, rskr. Utskottet anfördedärvid bl. a. följande.