bet · GA01LU18 · 1986-12-31 00:00:00 — Däremot kanutskottet i och för sig ha förståelse för tanken att en make varsgiftorättsgods ökat i värde på bekostnad av enskild egendom bör kunnakompenseras härför. Det sagda gäller, oavsett om det är den ekonomiskt starkareeller svagare maken som minskat sin enskilda egendom. En vederlagsregel som gersådan kompensation finns i GB. Liksom övriga vederlagsregler iGB torde emellertid denna bestämmelse sakna betydelse. Orsakerna härtillkan vara flera. En anledning kan vara att det ofta är svårt att i efterhandutreda hur pass stor del av värdeökningen av giftorättsgodset som är atthänföra till den enskilda egendomen, I mänga fall kan det också förhålla sig såatt makarna själva finner det rimligt och rättvist att giftorättsgodset oavsetthur det finansierats delas lika. En make som disponerar över sin enskildaegendom för att öka giftorättsgodset torde vidare oftast ha fullt klart för sigvilka verkningarna blir och det kan dä te sig stötande att maken senare skallkräva kompensation för minskningen av den enskilda egendomen. Båda makarna kanockså ha bidragit till 2 1986/87. anskaffningenav egendom för familjens gemensamma bruk, den ena ge- LU 1986/87:18 nom attbetala med enskild egendom och den andra med giftprättsgods. Även idessa fall kan en likadelning framstå som naturlig. utskottettill den uppfattningen att enbart den omständigheten att en makes giftorättsgodsökats pä bekostnad av den enskilda egendomen inte annat än i renaundantagsfall torde kunna åberopas till stöd för jämkning enligt den nyaregeln i 12 kap. I § ÄktB. En annan sak är att det i den angivna situationenkan uppkomma fråga om jämkning av äktenskapsförord. dennafråga återkommer utskottet nedan. Om således jämkning enligt 12 kap. 1 §ÄktB i det berörda fallet sällan kan ske till förmän för den make som harmer giftorättsgods än den andra finns det knappast anledning att inom ramenför en mera vidsträckt jämkningsregel ge den ekonomiskt svagaremaken större jämkningsmöjligheter. Den ekonomiskt svagare får ju iallmänhet som nämnts en förmögenhetsökning genom bodelningen och riskeraraldrig att behöva avstå frän sitt giftorättsgods. som togsikte på den make som har det mindre värdefulla giftorättsgodset skulle såledesinte ha någon praktisk betydelse. Något annoriunda ställer sig saken då det är fräga omrehabiliteringser sättning och liknande tillgångar som ingår i giftorättsgodset. För den eko nomiskt svagare maken gäller emellertid här liksom eljest att han eller hon vid bodelningen i allmänhet fär ut mer än vad som svarar mot hans eller hennes giftorättsgods och aldrig mindre än värdet av giftorättsgodset. För den make som har mer giftorättsgods än den andra kan däremot den situationen uppstå att han eller hon vid en bodelning måste dela med sig av den tillgäng som exempelvis en rehabiliteringsersättning utgör. Om ersätt ningen på detta sätt skall delas upp kan syftet med den äventyras, I propositionen nämns därför som ett exempel på en jämkningssituation att den ena maken före en skilsmässa erhållit en rehabiliteringsersätt ning eller annat sådant skadestånd. Enligt utskottets mening kan härmed jämställas det av motionären anförda exemplet med handikappfordon. Såväl när det gäller ersättningar av berörd art som mera kostsamma handikapphjälpmedel kan det vara oskäligt mot den make som uppburit ersättningen eller fått stöd till anskaffande av hjälpmedlet att värdet av tillgången skall delas upp vid bodelningen. Skäl till jämkning kan vidare finnas då den ena maken före skilsmässan till sig fått utbetalt skadeståndsbelopp som är hänförligt till personskada eller integritets kränkning. Vid en bedömning av om en likadelning är oskälig i sådant fall måste man emellertid beakta orsakerna till att den make som fått skade ståndet har en större nettoförmögenhet än den andra. Har exempelvis den sistnämnda varit tvungen att i betydande utsträckning förbruka sina till- gängar för att klara familjens försörjning under den skadade makens sjuk domstid kan detta tala mot en jämkning. I fräga om jämkning med hänsyn till utbetalade skadestånd och medel som anvisats för särskilt angivet ändamål bör som framhålls i propositionen de principer som ligger bakom utmätningsfriheten för sådana belopp kunna ge vägledning. Utskottet vill dock påpeka att det för utmätningsfrihet gällande kravet på att medlen hälls avskilda inte torde böra tillämpas i bodelningssituationen. Den upp ställda tidsgränsen från utbetalningen för utmätningsfrihet bör 18 enligt utskottets meningses som endast ett riktmärke. Även utbetalningar LU 1986/87: \i som liggerlängre tillbaka i tiden bör kunna föranleda jämkning. Vidjämkning i de nu berörda fallen liksom då jämkning eljest sker med hänsyn tillmakarnas ekonomiska förhållanden bör huvudprincipen vara attlikadelningsprincipen fär frängås bara då det finns en betydande skillnadmellan makarnas nettoförmögenheter. Jämkning pä grund av förekomsten avrehabiliteringsersättning eller annat sådant skadestånd samt av handikappfordonkan dock, om makarna levt under tämligen enkla förhållanden, kanske böra skeäven då skillnaden mellan nettoförmögenheterna inte är sä stor. Vid tillämpningav jämkningsregeln mäste emellertid en helhetsbedömning alltid ske, varvidsamtliga omständigheter skall vägas in. Meddet anförda tillstyrker utskottet bifall till propositionen i denna del.Ställningstagandet innebär att motionärens önskemål fär anses i huvudsaktillgodosett. Någon vidare åtgärd med anledning av motionen ärdärför inte påkallad. Somtidigare berörts föreslås i propositionen att i ÄktB förs in en regel (12 kap,3 §) om jämkning av äktenskapsförord. Någon motsvarande bestämmelse finns intei GB, Ett äktenskapsförord kan emellertid , jämkas med stöd avreglerna i 3 kap, avtalslagen. Enligt 36 § avtalslagen kan avtalsvillkor jämkaseller lämnas utan avseende om villkoret är oskäligt med hänsyn till avtaletsinnehåll, omständigheterna vid avtalets tillkomst, senare inträffadeförhållanden och omständigheterna i övrigt. Vid tillkomsten av 36 § (prop,1975/76:81 s, 113) framhölls att bestämmelsen bör vara analogt tillämplig påäktenskapsförord. Enligt den nu föreslagna regeln i ÄktB, som utformats med 36§ avtalslagen som förebild, skall villkor i ett äktenskapsförord kunna jämkaseller helt lämnas utan avseende vid bodelningen om villkoret är oskäligt medhänsyn till förordets innehåll, omständigheterna vid dess tillkomst, senareinträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt. Genom jämkning kanenskild egendom i större eller mindre utsträckning dras in i bodelningen ochbehandlas som giftorättsgods. Imotion 1986/87:L401 (m) yrkas (yrkande 1) avslag på propositionen såvitt avser12 kap. 3 § ÄktB, Motionären hävdar att förslagen i propositionen i olikaavseenden inskränker avtalsfriheten. Den föreslagna jämkningsregeln i 12 kap.3 § är ett exempel härpå. Motionären framhåller med hänvisning till deuttalanden som görs i propositionen att jämkningsregeln inbjuder till osäkerhetoch godtycke. Medan 36 § avtalslagen är avsedd att tillämpas endast vid meraextrema situationer kommer bestämmelsen i ÄktB enligt motionären att kunnaåberopas vid alla fall av mera påtaglig snedfördelning av egendomsmassorna.Motionären anser att de ekonomiska verkningarna av ett avtal måste också iäktenskap vara förutsebara och beständiga. Lagstiftaren saknar, fortsättermotionären, anledning att hindra makar från att komma överens om fullständigegendomsåtskillnad i äktenskapet. Även motionärerna i motion I986/87:LI01 (c) framhåller attmakar mås- LU 1986/87:18 te ha möjlighet att komma överens om fullständig ellerpartiell egendomsåtskillnad i äktenskapet. Vidare mäste.de kunna lita på attingångna avtal respekteras. Motionärerna stöder uppfattningen att enjämkningsregel bör föras in i ÄktB men anser att departementschefens uttalandenleder till att jämkningsregeln kommer att tillämpas alltför generöst. Enligtmotionärernas uppfattning skall jämkningsmöjligheterna utnyttjas restriktivtoch endast dä speciella skäl talar för det. Utgångspunkten bör således varaatt ingångna avtal skall hållas. Motionärerna yikar (yrkande 2) att riksdagengenom motivuttalande klargör att 12 kap; 3 § ÄktB skall tillämpas i enlighetmed de i motionen angivna principerna. Enligt utskottets mening finns det även ettbehov av en möjlighet till jämkning av oskäliga äktenskapsförord. Detta gällersärskilt för sädana fall då en ekonomiskt svagare make riskerar att stå helteller nästan helt egendomslös efter ett kanske långvarigt äktenskap. Utskottetser det som en fördel att en särskild jämkningsregel förs in i ÄktB i ställetför att som varit fallet jämkning skall ske med analog tillämpning avallmänna avtalsrättsliga regler. Som framhålls i propositionen och motionerna börjämkningsregeln ut nyttjas restriktivt. Syftet med bestämmelsen är inte heller att ge mera vittgående jämkningsmöjligheter än söm följer av 36 § avtalslagen. Ut gångspunkten bör vara att äktenskapsförordet är ett uttryck för två själv ständiga individers gemensamma vilja och därför bör respekteras. Jämk ning måste enligt utskottets mening bygga pä en helhetsbedömning vid bodelningen av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Oskäligheten kan ha funnits från början eller vara en följd av senare inträffade förhållan den. Ett ursprungligen fullt berättigat villkor i ett äktenskapsförord kan sålunda tänkas komma att på grund äv olika händelser under äktenskapet missgynna den ena maken i sä hög grad ätten tillämpning av det framstår som oskälig. Omständigheter som bör vägas in vid helhetsbedömningen är bl, a, behovet av skydd för en ekonomiskt svagare make, utvecklingen av makarnas förmögenhetsbild och makarnas inböides ekonomiska relatio ner. En annan omständighet som bör kunna beaktas är om en make i betydande utsträckning använt sin enskilda egendom för att tillgodose familjens försörjningsbehov eller för att öka sitt giftorättsgods. Har den andra maken inte gjort några motsvarande dispositioner utan behållit sin enskilda egendom intakt kan detta vara en omständighet som talar-för jämkning. Detsamma kan gälla när den ena maken under äktenskapet systematiskt ökat sin enskilda egendom på bekostnad av giftorättsgodset, I båda fallen måste dock hänsyn tas till värdet av vardera makens giftorätts gods. Även om omständigheterna är sädana att äktenskapsförordet kan anses oskäligt bör jämkning komma i fråga endast när förordet i betydande grad missgynnar den ena maken. En ytterligare förutsättning för jämkning bör vidare vara att egendom i större omfattning gjorts till enskild och att detta leder till en påtaglig snedfördelning mellan makarnas tillgångar rela tivt sett. Har makarna begränsade tillgångar innebär detta att jämkning kanske bör ske även om den enskilda egendomen räknad i absoluta tal inte har så högt värde. Om makarna däremot har en mycket god ekonomi bör 20 det krävas att den enamakens enskilda egendom uppgår till större belopp LU 1986/87:18 för attjämkning skall kunna ske. En helhetsbedömning av makarnas ekonomiska situationmäste dock som framhålls i propositionen alltid göras. Närenskild egendom genom jämkning dras in i bodelningen innebär det att den iprincip kan tas i anspråk för täckning av makens skulder vid beräkningen avandelarna i boet. Effekten kan då bli att nägon ökning av nettobehällningeninte uppstår. Jämkning bör i sådana fall underlåtas. Endast i sådanasituationer dä jämkningen fär någon positiv effekt på nettobehållningen börjämkning ifrågakomma. Utskottet vill vidare understryka vad som uttalas ipropositionen, nämligen ätt en jämkning inte får innebära att en makes egendomöverförs till den'andra maken till nackdel för den förstnämndes borgenärer. Denföreslagna jämkningsregeln är avsedd att tillämpas också vid bodelning somsker med anledning av ena makens död. Bestämmelsen kan härvid åberopas både avden efterievande maken och den avlidnes rättsinnehavare. Med hänsyn till vadutskottet ovan uttalat totade emellertid jämkning till förmän förrättsinnehavarna kiinna ske endast i rena undantagsfall. Genomvad utskottet sålunda anfört tillgodoses önskemålet i motion LlOl yrkande 2, I huvudsak får också syftet medmotion L401 i denna del anses tillgodosett. Någon ytterligare åtgärd medanledning av yrkande 1 i motion L401 är inte erforderlig. Utövervad ovan anförts beträffande jämkningsrégeln i 12 kap, 3 § ÄktB vill utskottetpåpeka att bestämmelsen ersätter 36 § avtalslagen endast ibodelningssituafionen, I övrigt kan bestämmelserna i 3 kap. avtalslagenalltjämt tillämpas analogt på äktenskapsförord liksom på andra familjerättsligaavtal. När en jämkning av oskäliga äktenskapsförord i fortsättningen skall skemed stöd av 12 kap, 3 § ÄktB innebär det att jämkningsfrågan kan aktualiserasendast i samband med en bodelning. En make behöver dock inte ha rätt tillbodelning för att kunna åberopa jämkningsregeln. Också i sådana fall då någonbodelning inte behöver ske, dvs, när makarna endast har enskild egendom ochingen av dem begär att få överta bostad eller bohag från den andra maken, kanfrågan om jämkning av äktenskapsförord tas upp. Av 17 kap. 6 § jämförd med 17kap, 1 § ÄktB framgär nämligen att jämkningsfrågor är en typ av prejudiciellafrågor som en bodelningsförrättare skall pröva på begäran av någon av makarna.Är makarna inte överens om att tillämpa jämkningsregeln kan en av dem begäraatt bodelningsförrättare förordnas. Maken har ocksä möjlighet att begäradomstols prövning av jämkningsfrågan. När ett äktenskap upplöses genomäktenskapsskillnad eller den ena makens död kan alltså frågan om jämkningenligt 12 kap, 3 § ÄktB tas upp till prövning. Under äktenskapets bestånd kan däremotspörsmålet inte aktualiseras eftersom en bodelning, som inte har samband medäktenskapets upplösning, bara fär ske om makarna är överens om det. Med det anfördatillstyrker utskottet bifall till propositioneri i aktuell del. Lottläggningoch rådighetsinskränkningar LU 1986/87:18 Sedanvarje makes andel i den samlade nettoförmögenheten bestämts skall vidbodelningen giftorättsgodset fördelas på lotterna. Huvudregeln enligt GB är attvarje make har rätt att på sin lott få sitt eget giftorättsgods så långt detgår, kompletteras av lagen (1959:157) med särskildabestämmelser om makars gemensamma bostad. Enligt den lagen skall vidbodelningen fastighet, hyreslägenhet och bostadsrättslägenhet som varitmakarnas gemensamma bostad på begäran tilldelas den make som bäst behöverbostaden, om det med hänsyn också fill omständigheterna i övrigt är skäligt.Vid bodelning med anledning av ena makens död gäller övertaganderätten inte förden avlidnes arvingar. Reglerna fillämpas utan inskränkning på bostad som ärgiftorättsgods och oavsett om den ena maken eller båda står som ägare ellerinnehavare av bostaden. Är bostaden enskild egendom gäller övertaganderätten barabostad som innehas med hyres- eller bostadsrätt. Fastighet som är enskildegendom omfattas således inte. Överstiger bostadens värde vad maken har rättatt få pä sin lott kan mellanskillnaden betalas kontant, Igällande rätt finns vidare vissa regler som begränsar en makes rätt att utanandra makens samtycke fritt råda över fastigheter och bostäder (6 kap, 4 och 6§§ GB samt 5 och 6 §§ lagen med särskilda bestämmelser om makars gemensammabostad). Reglerna i GB förbjuder en make att utan den andra makens samtyckeavhända sig eller inteckna fast egendom som den andra maken har giftorätt i ochdetta oavsett om fastigheten används för bostadsändamål eller ej. En sådanrättshandling som vidtagits utan samtycke kan ogiltigförklaras, om den andramaken väcker talan om det . Enligt reglerna lag skallen uthyrning av en makes fastighet eller lägenhet återgå pä talan av den andramaken, om uthyrningen har skett utan dennes samtycke och leder till förfångför denne. Detsamma gäller vid överlåtelse eller pantsättning av hyres- ellerbostadsrätt. Även i dessa fall skall talan väckas inom viss fid. Förbohag finns inga övertaganderegler i gällande rätt. Vid bodelning med anledningav makes död får den efterlevande maken dock, om den egendom som tillkommerhonom eller henne är ringa, ta ut nödigt bohag ur makarnas giftorättsgods, ävenom det skulle inkräkta pä arvingarnas lott. Det finns däremot regler områdighetsinskränkningar beträffande bohag. Enligt GB får en make inte utan denandra makens samtycke avhända sig eller pantsätta lösören som den senare makenhar giftorätt i, om lösörena ingår i det för makarnas gemensamma begagnandeavsedda bohaget eller utgör makens nödvändiga arbetsredskap eller är avseddaför barnens personliga bruk, 1propositionen föreslås att reglerna lag tas in i ÄktB (11 kap, 8 §)och utvidgas till att avse också fasfighet som är enskild egendom. Tillskillnad frän 1959 ärs lag skall dock bara permanentbostäder omfattas. Vidareföresläs att övertaganderätten för den ena maken skall avse även det gemensammabohaget. Rätten att överta bostad och bohag skall dock inte gälla när det ärfräga om egendom som är enskild på grund av föreskrift i testamente eller vidgåva. Har bostaden eller bohaget anskaffats med hjälp av sädan enskild egendomföreligger däremot övertagande- Vidare föreslås iproposifionen att i ÄktB (7 kap! 5 §) förs in regler om LU 1986/87:18 rådighetsinskränkningarmotsvarande dem som finns i GB och 1959 års lag, I konsekvens med vadsom föreslås beträffande övertaganderätt till bostadsfastighet som ärenskild egendom föresläs att inte heller sådan fasfighet får överlåtaseller pantsättas av den ena maken utan den andras Imotionerna 1986/87:L101 (c), I986/87:L102 (m) och 1986/87:L109 (m) riktaskritik mot den föreslagna ordningen när det gäller bostadsfastighet och bohagsom är enskild egendom. Motionärerna anser att principen bör vara att äktenskapsförordliksom andra ingångna avtal skall respekteras. Enligt motionärerna innebärproposifionen ett långtgående ingrepp i avtalsfriheten genom att makarna rentfaktiskt förhindras att komma överens om fullständig egendomsåtskillnad iäktenskapet. I motionerna L102 och L109 framhålls också att de sociala skäl somkan tala för en övertagande-rätt inte har sådan tyngd att de bör tillmätasstörre betydelse än principen om avtalsfrihet. Motionärerna i dessa tvåmotioner anser att nuvarande ordning bör bestå. Motionärerna i motion LlOlyrkar (yrkande 1) att 11 kap, 8 § ÄktB ges en sådan utformning attövertaganderätten inte omfattar enskild egendom. I motion L102 yrkas (yrkande1) att 7 kap. 5 § och 11 kap. 8 § ÄktB ändras i enlighet med vad som anförts imotionen. Motionärerna i motion L109 yrkar (yrkande 1) att avslårproposifionen i aktuell del. Utskottetvill för sin del framhålla att giftorättssystemet innebär en utjämning iekonomiskt hänseende mellan makarna när äktenskapet upplöses. Finns det baragiftorättsgods i äktenskapet skall sålunda värdet av det i allmänhet delaslika. Om det däremot finns äktenskapsförord om att viss egendom skall varaenskild undantas den egendomen frän delningen och en utjämning förhindras. Somtidigare redovisats kan dock äktenskapsförordet jämkas om en tillämpning avdet skulle vara oskälig mot den ena maken, och den enskilda egendomen kandärigenom helt eller delvis dras in i bodelningen som om den skulle varagiftorättsgods. Ävenom GB ger förutsättningar för en ekonomisk utjärrining mellan makarna vidäktenskapets upplösning innebär det inte att en make har nägon rätt till detgemensamma hemmet. Utöver vad som följer av 1959 ärs lag är maken som tidigarenämnts i huvudsak blott berättigad att få ut sådan egendom som maken formelltstår som ägare till, I mänga fall kan det vara sä att den ena maken använt sinainkomster till att förvärva bostad och bohag medan den andra förbrukat sinainkomster för familjens uppehälle. Särskilt i långvariga äktenskap uppstår pådetta sätt en ekonomisk sammanflätning mellan makarna. Det kan då synas mindretillfredsställande att den formella äganderätten skall vara utslagsgivande förvilken av makarna som har rätt att få det gemensamma hemmet eller huvuddelen avdet på sin lott. Särskilt otillfredsställande blir situationen då ena maken harett starkt behov av att fä behälla hemmet kanske därför att han eller hon skallha vårdnaden om makarnas gemensamma barn. Motbakgrund av det anförda delar utskottet departementschefens upp fattning att en utvidgning av en makes rätt till bostad och bohag, som ägs av den andra maken eller makarna gemensamt, bör genomföras, Motionä- 23 rerna vänder sig inteheller mot den föreslagna ordningen som sådan utan LU 1986/87:18 blott mot detförhållandet att den skall omfatta enskild egendom. Att viss egendom gjortstill enskild genom äktenskapsförord medför som ovan berörts att den inte ingåri bodelningen litan förbehålls den make som äger den oavsett hur stort behovden andra maken än må ha av egendomen. Möjligheterna att få till stånd enjämkning av äktenskapsförordet av enbart den anledningen att den andra makenhar ett större behov av bostad och bohag som utgör enskild egendom torde enligtutskottets mening vara starkt begränsade. En övertaganderätt som skulle omfattaenbart giftorättsgods skulle därmed lätt bli illusorisk, eftersom den känsättas ur spel genom ett äktenskapsförord. Visserligen kan det hävdas attäktenskapsförordet är ett frivilligt avtal mellan makarna och att de bådadärigenom medverkat fill att egendomen undandras bodelningen. De framtida konsekvensernaav förordet kan emellertid ofta vara svåra att överblicka. Vad som ter sigrimligt och naturligt då förordet upprättas kan senare på grund av ändradeförhållanden framstå i en helt annan.dager, I likhet med departementschefenanser utskottet därför att starka sociala skäl talar för att det minimiskyddsom en make bör ges genom reglerna om övertaganderätt inte skall kunna sättasur spel genom att maken går med på att egendomen fär bli enskild och därmed iförväg avstår från skyddet. Reglerna om övertaganderätt bör således gällaockså bostad och bohag som blivit den andra makens enskilda egendom genomäktenskapsförord. I konsekvens härmed bör sådan egendom vara underkastadrådighetsinskränkningar. Utskottetvill tillägga att motionärernas kritik i viss mån torde bygga på en felsyn. Den förordade övertaganderätten innebär inte någon förmögen hetsöverföring från den ena maken till den andra. En förutsättning för att make skall få överta bostad och bohag är nämligen att värdet av det övertagna avräknas pä den makens värdeandel av det samnianlagda gifto- rättsgodsef eller att egendomens ägare får ersättning på annat sätt, t, ex. genom kontant betalning. Värdet av en makes enskilda egendom minskar således inte. Vad maken däremot går miste om är sin nuvarande rätt att få behålla just den särskilda egendom som gjorts till enskild, . Meddet anförda tillstyrker utskottet bifall till propositionen i aktuell del ochavstyrker bifall till motionerna LlOl yrkande I, L102 yrkande 1 och L109yrkande 1, EnligtGB skall gåvor mellan makar för att bli giltiga ske genom äktenskapsförord somskall registreras i äktenskapsregistret. Vissa undantag finns dock frän dennaregel. Om givaren häftar i skuld när gåvan blir giltig och inte kan betalaskulden svarar den make som tagit emot gåvan i princip för bristen dock högstmed det belopp som motsvarar gåvans värde, Ipropositionen föresläs (8 kap, 1 § ÄktB) att gåvor mellan makar inte längre skall kräva äktenskapsförord. En gåva skall bli gällande mellan makarna på samma sätt som i allmänhet gäller för gåvor. Gåvan kan ocksä bli gällande mellan dem om gåvan registrerats i äktenskapsregistret. streringen får verkan frånden dag ansökan om registrering görs hos tings- LU 1986/87:18 För att gåvanskall bli giltig mot givarens borgenärer krävs alltid Om det förviss slags egendom enligt särskilda författningar krävs inskrivning ellerannan registrering för att gåvan skall bli giltig måste också sådan registreringske för att gåvan mellan makar skall bli gällande mot givarens borgenärer.Sådant krav på registrering finns vid förvärv av gruvrättoch registreringspliktiga fartyg, I8 kap. 3 § ÄktB har upptagits en regel om gåvomottagarens ansvar för givarensskulder.