bet · GA01NU12 · 1986-12-31 00:00:00 — MedPariskonventionen avses i fortsättningen konventionen i dess lydelse enligt1964 års tilläggsprotokoll. Den har rafificerats av 14 västeuropeiska stater,inbegripet . Enligt är innehavaren av enatomanläggning ansvarig för skador som uppkommer i samband med driften avanläggningen oberoende av vållande, dvs. på objektiv grund. Ansvarigheten skallvara begränsad till visst belopp för varje olycka och den skall vara täckt avförsäkring eller annan ekonomisk garanti. avslutades i en konvention om supplerandestatsansvar. Konventionen, som i det följande benämns tilläggskonventionen, är ett komplement till . Tilläggskonventionen jämte 1964 55 avslutattilläggsprotokoll trädde i kraft och har tillträtts av tioav stater. Tilläggskonventionen syftar till en civilrättsligreglering av frågan om ersättning av statsmedel vid stora olyckor. Enligttilläggskonventionen utgår supplerande ersättning av statsmedel i den månansvarighetsbeloppet enligt inte förslår till full ersättningåt de skadelidande. Även ansvarigheten enligt tilläggskonventionen ärbegränsad till visst belopp för varje olycka. antog ett tilläggsprotokoll tillPariskonventionen och ett tilläggsprotokoll till tilläggskonventionen.Protokollen innebar bl. a. den ändringen att den maximala ersättning som kanutgå av statsmedel höjts och att samtliga beloppsgränser numera uttrycks isärskilda dragningsrätter, en av internationella valutafonden användberäkningsenhet. Tilläggsprotokollen har tillträtts av (prop.1981/82:163; LU 1982/83:15). Ersättningssystemet enligt de två konventionerna innebär ikorthet följande. Systemet är indelat i tre steg. Ersättning utgår i förstahand från anläggningsinnehavarens ansvarighetsbelopp, dvs. normalt ur dennesförsäkring. Ansvarighetsbeloppet skall utgöra 15 miljoner särskilda dragningsrätter(ca ). En konventionsstat får dock med beaktande avmöjligheten till försäkringstäckning genom nationell lag fastställa ett högreeller lägre belopp, dock lägst 5 miljoner särskilda dragningsrätter (ca 42miljoner svenska kronor). Skulle ansvarighetsbeloppet inte räcka för att gealla skadelidande full ersättning betalas i ett andra steg ersättning av denstat där den skadevållande anläggningen ligger upp till ett sammanlagt belopppå 175 miljoner särskilda dragningsrätter (ca ).Skulle inte heller detta belopp räcka, utgår ersättning enligt tredje stegetupp till sammanlagt 300 miljoner särskilda dragningsrätter (ca ). Ersättningarna inom detta steg betalas av statsmedel, somskall ställas till förfogande gemensamt av samtliga stater, som har tillträtttilläggskonventionen, efter särskild angiven fördelningsgrund. Bestämmelser om atomansvarighet finns för svensk del i1968 års aiomansvarighelslag. Denna lag grundar sig på ochtilläggskonventionen jämte tilläggsprotokollen. Atomanläggningsinnehavarensansvarighet (första steget) har i lagen fastställts till 500 milj. kr.Ansvarigheten skall vara täckt av en obligatorisk försäkring som skall beräknasså att den motsvarar av ansvarighetsbeloppet. Den högsta sammanlagdaersättning som utgår enligt lagen (första-tredje steget) är i enlighet medtilläggskonventionsbestämmelserna begränsad till 300 miljoner dragningsrätterper olycka. Gränsen mellan andra och tredje steget har inte tagits in i atomansvarighetslageneftersom gränsdragningen har betydelse endast för det inbördes förhållandetmellan konventionsstaterna. Utöver det första-tredje steget finns iatomansvarighetslagen ett fjärde steg som innebär ett civilrättsligt ansvar försvenska staten. Detta ansvar som saknar motsvarighet i konventionerna infördesi samband med att tillträdde tilläggsprotokoll. Gränsen förstatsansvaret är satt så att det sammanlagda beloppet som står till förfogandeför dem som lider skada på grund av driften av en atomanläggning uppgår till 3miljarder kronor per olycka. Ansvaret är i princip begränsat till skador iDanmark, , (LU1986/87:1 y) ochSverige som orsakas av en svensk atomanläggning. Slutligen finns i lagen enallmän bestämmelse om supplerande ersättning av statsmedel i sådana fall dåatomansvarighetslagen inte förslår till full ersättning. Gottgörelsen bör isådana fall utgå av statsmedel enligt grunder som fastställs av isärskild lag. Vid behandlingen av frågan om tillträde tilltilläggsprotokollen och det förslag till ändringar av atomansvarighetslagen somkrävdes för ett tillträde övervägde lagutskottet ingående spörsmålet ombegränsningen av anläggningshavarens ansvar med anledning av två motioner.Utskottet framhöll därvid till en början att anläggningshavarensansvarighetsbegränsning inte hade samma betydelse för den skadelidande somtidigare med hänsyn till det statsansvar som kom till genomtilläggskonventionen. Avgörande för frågan om ansvarighetsbegränsningensstorlek blev därför enligt utskottet hur stor del av skadekostnaderna som börbelasta atomanläggningens innehavare. Utskottet delade därvidlag den ipropositionen och av motionärerna framförda uppfattningen att ansvarighet föratomskador i första hand bör bäras av kårnkraftsindustrin. framhöllutskottet att det inte torde vara förenligt med att åläggaanläggnings-havaren obegränsad ansvarighet. Att skulle lämnakonventionen och ställa sig utanför det ersättningssystem som gäller iVästeuropa kunde inte komma i fråga. En begränsning av ansvarighetsbeloppetmåste därför bibehållas. Enligt utskottets mening borde vid prövningen av frågan omansvarighetsbeloppets storlek väsentlig betydelse tillmätas möjligheten atttäcka ansvarigheten genom försäkring. Försäkring för atomskada meddelas iSverige av Svenska atomförsäkringspoolen för de svenska försäkringsbolag somåtar sig ansvarighet för dylika skador. De försäkringar som tecknas av densvenska atomförsäkringspoolen återförsäkras i de atomförsäkringspooler somfinns i övriga länder i samt i och i . De högsta belopp förvilka försäkring på den vanliga försäkringsmarknaden krävdes i var då ca600 milj. kr. Enligt den då aktuella propositionen torde den tillgängligaförsäkringskapaciteten vara ungefär densamma i alla konventionsstater. Eftersomförsäkringen enligt 23 § atomansvarighetslagen som regel måste tecknas så attden motsvarar av ansvarighetsbeloppet, innebar den i propositionenföreslagna höjningen av ansvarighetsbeloppet till 500 milj. kr. att försäkringmåste tecknas för 600 milj. kr. Något faktiskt utrymme för att teckna ansvarighetsförsäkringför ett väsentligt högre ansvarighetsbelopp än 500 milj. kr. fanns enligtutskottet inte då. Med hänsyn till det anförda ansåg utskottet att någonomgående omprövning av ansvarighetsbegränsningen inte borde komma till stånd.Utskottet förutsatte emellertid att regeringen med hänsyn till frågans viktnoga följde utvecklingen på området. Eftersom anläggningshavarensansvarsbegränsning inte är bunden fill beloppsgräns bordeenligt utskottet ändringar i ansvarighetsbeloppen övervägas oftare än somdittills varit fallet. Också begränsningen av det särskilda civilrättsligaansvaret för svenska staten övervägdes ingående av utskottet, som därvidpåpekade att statsansvaret enligt tilläggsprotokollen uppgick till när (LU1986/87:1 y) Det extra ansvaret för svenska staten innebar alltså en förhöjningmed . Vid riksdagsbehandlingen hade bilden ändrats på grund av devalveringoch andra ändringar i valutakurserna. Enligt utskottet var statsansvaret tillföljd av tilläggsprotokollen , och det extra ansvaretutgjorde bara en förhöjning . På grund av svårigheten att överblickautvecklingen på valutamarknaden fann sig utskottet dock inte böra förorda någonändring av beloppsgränsen. Utskottet förutsatte emellertid att regeringenföljde utvecklingen och återkom till med förslag till höjning avbeloppsgränsen om detta visade sig erforderligt. Då frågan om ersättningsansvaret vid atomskador nu återaktualiserats vill utskottet än en gång stryka under att ansvarigheten försådana skador i första hand bör bäras av kärnkraftsindustrin. Som motionärernapåpekar kan dock anläggningshavaren inte åläggas en obegränsad ansvarighet,utan någon begränsning av ansvarighetsbeloppet måste uppställas. Avredovisningen ovan framgår att det var av försäkringstekniska skäl somutskottet då frågan prövades inte ansåg sig kunna förorda attgränsen för anläggningshavarens ansvar sattes högre än 500 milj. kr. mening är det inte uteslutet att under de gångna fyra årenförhållandena på försäkringsområdet ändrats så att en höjning avansvarighetsbeloppet kan ske. Det är också möjligt att det kan finnas utrymmeför en justering uppåt av beloppsgränsen för det särskilda civilrättsligaansvar som svenska staten tagit på sig genom atomansvarighetslagen. På grund avförändringar i valutakurserna innebär det extra statsansvaret för närvarandeen höjning med . Med hänsyn till det anförda anser utskottet att tiden nukan vara mogen för en omprövning av beloppsgränserna för anläggningshavarensoch svenska statens ansvar vid atomolyckor. 1 ärendet saknas emellertidtillräckligt underlag för att utskottet skall kunna bedöma i vad mån en höjningkan ske. Mot bakgrund av vad utskottet uttalade utgår utskottet frånatt regeringen nu tar upp frågan till prövning. Något särskilt tillkännagivandei saken från utskottets sida är därför inte erforderligt. Utskottet förordarsåledes att motion N113 yrkande 4 inte föranleder någon vidareåtgärd. Avslutningsvis vill lagutskottet med anledning av vad somi övrigt anförs i motionen framhålla att det är angeläget att deinternationella överenskommelserna på atomansvarighetens område får en så bredanslutning som möjligt. Utskottet vill därför understryka vikten av attregeringen verkar för att stater som utnyttjar kärnkraft och som ännu intetillträtt jämte tilläggskonventionen och ändringsprotokollenansluter sig till överenskommelserna. (LU1986/87:1 y) Närvarande: (), (), (). (), (), (), (), (), (), BengtHarding (), (), (), (), () och (). (LU1986/87:1 y) och (båda c) anser att dendel av utskottets yttrande på s. [58] som börjar med "Med hänsyn" ochslutar med "vidare åtgärd" bort ha följande lydelse: Med hänsyn till det anförda och mot bakgrund averfarenheterna från anser utskottet i likhet med motionärernaatt tiden nu är mogen för en omprövning av beloppsgränserna föranläggningshavarens och svenska statens ansvar vid atomolyckor. I ärendetsaknas emellertid tillräckligt underlag för att utskottet skall kunna bedöma ivad mån en höjning kan ske. Frågan bör därför bli föremål för en översyn. Detbör ankomma på regeringen att bestämma formerna för översynsarbetet. Utskottetvill dock understryka att arbetet bör bedrivas skyndsamt och med målsättningenatt förslag till ändringar i atomansvarighetslagen skall framläggas förriksdagen . Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall tillmotion NI 13 yrkande 4 som sin mening ge regeringen till känna. 1986/87:1 y över bilaga 1 i proposition 1986/87:18 om vissa åtgärderm. m. efter jämte NU1986/87:12 Bilaga 3 har i fråga omproposition 1986/87:18 om vissa åtgärder m. m. efter jämteeventuella motioner anhållit om yttrande av försvarsutskottet såvitt avserbilaga 1 i propositionen. Bilagan gäller dels beredskapshöjande åtgärder, delsinformation till om en konvention som har utarbetats inomInternationella atomenergiorganet och som regeringen avser att senareunderställa . I propositionen lämnas inledningsvis en redogörelse förkärnkraftsolyckan i Tjernobyl i natten mellan den 25 och 26 april1986. Härefter redovisas åtgärder som regeringen och myndigheterna i vidtagit. Beträffande beredskapshöjande åtgärder föreslås riksdagenbemyndiga regeringen att besluta om föreskrifter rörande avgifter för sådanaåtgärder i enlighet med vad föredragande statsrådet - försvarsminister - har förordat. Vidare föreslår regeringen att anvisar 6milj. på tilläggsbudget I till statsbudgeten för /87.Slutligen lämnas tillfälle att ta del av vad försvarsministern haranfört i övrigt om åtgärderna för att höja beredskapen vid kärnkraftsolyckor. Med anledning av proposition 1986/87:18 har väckts tolvmotioner, 1986/ 87:N104 - NI 15. Flertalet av motionerna innehåller yrkandensom hänför sig till bilaga 1 i propositionen. redovisar ochkommenterar sådana yrkanden i det följande. Avslutningsvis behandlas någramotionsyrkanden med viss anknytning till bilaga 1. Några av dem tillhörmotioner som har väckts med anledning av proposition1985/86:170. Övriga motionsyrkanden i ärendet har ansetts tillhöra annatutskotts beredning. Försvarsministern påminner om att regeringen i proposition1985/86:170 om räddningstjänstlag, m. m. har föreslagit att föreskrifterna iatomskyddslagen tas in ien ny räddningstjänstlag utan några större sakliga ändringar. Försvarsutskottetsvarar för beredningen av nämnda proposition. Ett betänkande (FöU 1986/87:2)över propositionen jämte motioner beslutas i omedelbar anslutning till dettayttrande. Utskottet föreslår i betänkandet att räddningstjänstlagen träder ikraft . (FöU1986/87:1 y) Allmännasynpunkter på beredskapshöjande åtgärder En av de slutsatser som går att dra av kärnkraftsolyckan iTjernobyl är enligt försvarsministern att det inte går att geografiskt avgränsadet område som kan drabbas av nedfall efter en sådan olycka. Detta gälleroavsett om utsläppet har skett inom eller utom landet. Mot bakgrund härav ärdet enligt hans mening angeläget att vidta åtgärder för att höjaberedskapen inom landet. De åtgärder som avses är grundade på förslag iaugusti 1986 från och remissyttranden över dessa.Försvarsministern uttalar i detta sammanhang - att bildandetav och proposition 1985/86:170 om nyräddningstjänstlag, m.m. kommer att leda till en naturligare rollfördelningmellan olika myndigheter och därmed till en bättre beredskap, - att det ärviktigt att de länsstyrelser som har särskilda resurser och särskild kompetenspå området i händelse av en kärnkraftsolycka ges i uppdrag att biträdanäraliggande länsstyrelser i den utsträckning som erfordras, - attlänsstyrelserna bör kunna knyta extern personal - bl. a. kvalificeradebrandingenjörer från de större kommunernas brandförsvar - till beredskapsorganisationen. har inte något att invända mot vadförsvarsministern anfört om beredskapshöjande åtgärder i denna del. Medanledning av har konstaterats brister i den svenskaberedskapen för radioaktiva utsläpp. Regeringen och berörda myndigheter harvidtagit en rad åtgärder. Utredningar har påbörjats och i vissa fall redanslutförts. Ytterligare åtgärder övervägs, förbereds eller pågår. Många av demotionsvis föreslagna åtgärderna bearbetas alltså redan. Utskottet återkommerhärtill i det följande. (SKl) och statensstrålskyddsinstitut (SSI) beslöt med anledning av olyckan iTjernobyl att undersöka hur beredskapen och verksamheten i övrigt har fungeratinom myndigheternas ansvarsområden. Undersökningen skulle även avse förslagtill förbättringar i beredskapen eller verksamheten i övrigt. Tillutredningsman utsågs generaldirektören , statens haverikommission.Han lämnade delrapporten efter Tjernobyl. a. förslag till ny beredskapsorganisation och behandlarförvarningssystem, larmsystem, organisationsfrågor, m.m. Yrkande 1 i motion N105 (vpk) gäller framtida informationom effekterna av händelser som . Motionärerna anknyter tillkritik som har framförts bl. a. om motstridig information från myndigheter. Efter uppstod en komplicerad situationmed stort behov av information till allmänheten, betydande svårigheter förberörda myn- digheteroch mycket stort engagemang från massmediernas sida. Situationen var intetillräckligt förutsedd av någon. Människor upplevde att det sammanlagda utbudetav uppgifter om konsekvenserna i inte skingrade deras ovisshet och oro.Det är därför angeläget att analysera informationsproblemen i samband medTjernobylolyckan. Generaldirektören kommer att behandla sådana frågor ien särskild rapport. Som framgår av det följande kommer att utarbetas eninformationshandbok för olycksberedskap vid kärnkraftsolyckor. Mofionsyrkandetbör inte föranleda något uttalande av . Regeringen uppdrog åt rådet för långsikfigaelanvändnings-och elproduktionsfrågor (energirådet) att mot bakgrund av olyckani Tjernobyl på nytt pröva de grundläggande frågorna om kärnkraftens säkerhetm.m. I uppdraget ingick bl. a. att lämna förslag som ökar säkerheten i Sverigevid kärnkraftsolyckor utomlands. tillkallade statsrådet expertgrupp för att utarbeta underlag till energirådet. Nämnda expertgrupp har lämnatrapporten (Ds I 1986:11). Expertgruppen förordar att frågan omytterligare förstärkning och andra åtgärder beträffande beredskapen motkärnkraftsolyckor tas upp till noggrant övervägande på basis av tillgängligtmaterial, inkl. delrapporten efter Tjernobyl. har till regeringenöverlämnat expertgruppens rapport m. m. Rådet föreslår att beredskapsfrågornaytterligare övervägs i en särskild utredning. Det är mot denna bakgrund nu har att taställning till redovisningar och förslag beträffande åtgärder som kan höjaberedskapen mot kärnkraftsolyckor redan på kort sikt. räknarmed att regeringen kommer att tillsätta en utredning om beredskapsfrågorna ienlighet med energirådets förslag. (FöU1986/87:1 y) Försvarsministern påpekar att enligt 28 § förslaget tillräddningstjänstlag får alla länsstyrelser ett ansvar för åtgärder till skydd avallmänheten vid utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggningliksom vid överhängande fara för sådant utsläpp. - att statensräddningsverk bör få i uppdrag att ta fram riktlinjer för länsstyrelsernasplanläggning för sitt ansvar enligt räddningstjänstlagen, - att han avseratt senare föreslå regeringen uppdra åt att i samråd med bl. a.SSI undersöka möjligheterna att komplettera beredskapen mot kårnkraftsolyckortill att i begränsad omfattning gälla samtliga län .genom attutnyttja befintlig räddningstjänst- och civilförsvarsplanläggning har inte något att invända mot vadförsvarsministern har anfört om planläggning för kärnkraftsberedskapen. anser det vara viktigt att allalänsstyrelser har en grundkompetens i fråga om beredskap vid kärnkraftsolyckor.Genom de åtgärdersom försvarsministern redovisar i denna del avses även länsstyrelserna i länutan kärnkraftverk få en sådan grundkompetens. Härtill kommer ett planeratsamarbete mellan länsstyrelser med olika kompetens och de ytterligare åtgärdersom kan bli följden av genomfört eller föreslaget utredningsarbete. I motion NI 12 (fp) finns ett yrkande om förstärkning avcivilförsvaret. Motionärerna påminner om förslag i andrasammanhang att 2 000 värnpliktiga direktrekryteras och utbildas förcivilförsvarsuppgifter. En sådan förstärkning skulle enligt deras meningmedföra särskilt påtagliga fördelar vid fara för radioaktivt nedfall. Frågan om direktrekrytering av värnplikfiga tillcivilförsvaret behandlas av försvarskommitté och torde därmed bliaktuell i samband med långsiktiga försvarsbeslut i slutet av det nupågående . bör enligt försvarsutskottets mening inte i dettasammanhang ta ställning till en förändring av principerna för att utnyttjavärnpliktiga. NU 1986/87:12 (FöU 1986/87:1 y) Kärnkraftslänen i ligger i landets mellersta ochsödra delar. Detta har fört med sig att kompetensen i fråga omkärnkraftsolyckor koncentrerats till dessa delar av landet. Enligtförsvarsministern finns det därför ett starkt behov av att på olika sätt höjakompetensen i norra . Han tillstyrker ett förslag från SSI om särskiltstöd till i för att samordna kunnandet i länetoch få samma kompetens som länsstyrelserna i kärnkraftslänen samt tilllänsstyrelsen i för anskaffning av mätinstrument. Med anknytning till detta avsnitt finns fleramotionsyrkanden. Åtgärder av det slag som försvarsministern förordar förlänsstyrelserna i och bör enligt motionernaN105, yrkande 5 (vpk), NI 12, yrkande 1 (fp) och NI 13, yrkande 5 (c) sättas ini alla län som inte redan har särskild kompetens. Beträffande behov av utökadkompetens finns särskilda yrkanden beträffande i motion N106 (c)och angående i motion N114, yrkande 1 (c). I motion Nlll,yrkande 1 (c) hävdas att för Norrlandslänens beredskap bör vidtas åtgärderutöver dem som försvarsministern förordar. Genom räddningstjänstlagen och regeringens föreskrifter ianslutning till denna samt de olika åtgärder som redovisas av försvarsministernavses alla länsstyrelser redan på kort sikt få en grundkompetens i fråga omberedskap vid kärnkraftsolyckor. Av länsstyrelserna i Norrlandslänen geslänsstyrelsen i samma kompetens som en länsstyrelse i ettkärnkraftslän. där avses utnyttja det kunnande som finns bl. Härefter finns i alladelar av landet minst en länsstyrelse med stor kompetens på området. Sådanlänsstyrelse skall i händelse av en kärnkraftsolycka - inom eller utom landet -kunna bistå näraliggande länsstyrelser. Enligt vad försvarsutskottet inhämtat har statensräddningsverk numera påbörjat arbete med att i samråd med SKI, SSI ochlänsstyrelserna finna vägar för att i alla län komplettera beredskapen motkärnkraftsolyckor genom attutnyttja räddningstjänst- och civilförsvarsplanläggningen förberedskapsåtgärder. Arbetet bedrivs på sådant sätt att uppbyggnaden av dengrundläggande beredskapen skall kunna påbörjas . Den nya räddningstjänstlagen ger möjlighet att utnyttjapersonal inom civilförsvarsorganisationen vid olyckor i fred. kommeratt vidta åtgärder för att underlätta att både personal och utrustning kandisponeras i olika nödlägen (jfr FöU 1986/87:2). anser att nu bör godta deåtgärder som försvarsministern anger för att på kort sikt förbättra beredskapenvid kärnkraftsolyckor. Principen om samarbete olika länsstyrelser emellan börkunna tillämpas tills vidare. Länsstyrelserna i län och länskall samarbeta. För förutses stöd från länsstyrelserna i Kalmarlän och län. Fortsatta överväganden med anledning av deutredningsresultat och förslag som har lämnats kan enligtförsvarsutskottets mening komma att leda till bedömningen att länsstyrelsernaskompetens generellt bör höjas ytterligare. finns dock intetillräckligt underlag för beslut härom. Med påpekande att läge i detfortsatta arbetet bör beaktas särskilt anser utskottet att här nämndamotionsyrkanden inte bör bifallas av . (FöU1986/87:1 y) Vid en kärnkraftsolycka inom eller utom landet är detviktigt att de olika myndigheter som har beredskapsuppgifter handlar snabbt,rätt och samordnat. Försvarsministern ämnar föreslå regeringen att uppdra åträddningsverket att i samarbete med berörda myndigheter och organisationerutarbeta en informationshandbok för olycksberedskap vid kärnkraftsolyckor.Verket avses få disponera högst 3 milj. kr. Motion NH4, yrkande 6 (c) avser ökad myndighetskompetens ifråga om hot från kärnvapen och kärnkraft. 1 motion N115, yrkande 3 (c) hävdas att de mest utsattalånens och kommunernas företrädare bör vara med i arbetet medinformationshandboken. Samma motion har också ett yrkande (yrk. 4) omuppbyggnad av en effekfiv informationsorganisation. Vidare föreslås (yrk. 5)ett utbildningsprogram för centrala verk, länsstyrelser och kommuner. har påbörjat arbetet med eninformationshandbok för kärnkraftsolyckor. Den beräknas vara klar före utgångenav . Verket räknar med att arbetet att ta fram handbokenkommer att leda till att en samordnad informationsorganisation successivt växerfram. 1 arbetet deltar bl. a. representanter för myndigheter på olika nivåer. Länsstyrelsernas nya ansvar för räddningstjänsten vidkärnkraftsolyckor medför bl. a. utbildning av berörda tjänstemän. Utbildningingår också i den särskilda förstärkning av beredskapen som skall anordnas inorra . Utarbetandet av informationshandboken beräknas påinformationsområdet få samma effekt som utbildning. I utbildningen för brandförsvarens personal ingår avsnittsom gäller räddningstjänst vid olyckor med radioaktivitet. Mot denna bakgrund anser försvarsutskottet att riksdagenbör godta vad försvarsministern har anfört i denna del och inte bifalla någotav berörda motionsyrkanden. Utskottet förutsätter att också kommuner somdrabbades av radioaktivt nedfall efter olyckan i Tjernobyl bereds tillfälle attmedverka i arbetet med informationshandboken. Ytterligare behov av åtgärder förinformation, utbildning och övning kan komma att konstateras underfortsattutredningsarbete.