bet · GA01NU30 · 1986-12-31 00:00:00 — NU 1986/87:30. . Fonderna arbetar med tre former avfinansiering, nämligen rörelselån, garantier och utvecklingskapital, varmedavses villkorslån eller bidrag mot royalty. Sistnämnda finansieringsform harunder senare år svarat för en ökande andel av fondernas finansiering. Ipropositionen påpekas att denna utveckling kan leda till en temporär urholkningav en fonds reserver, vilket först kan uppvägas av inbetalningav t. ex. royalty från lyckade projekt. Industriministern finner dettagodtagbart trots att kravet på att fonderna skall bevara sitt kapital måhändainte längre kan upprätthållas, åtminstone på kort sikt. Utvecklingsfonderna bör inte ägna sig åtutlåningsverksamhet, anförs det i motion 1986/87:N150 (m). Företagenskreditförsörjning kan ske genom de normala kanalerna på kreditmarknaden. Genomatt utlåningsverksamheten upphör kommer fonderna att kunna återbetala sittkapital till staten, anser motionärerna. De räknar med att 125 milj. kr. kantillföras statsbudgetens inkomstsida under nästa budgetår. En motsatt uppfattning redovisas i motion 1986/87:N143(c), där det sägs att utvecklingsfonderna har en nyckelroll för att försesmåföretagen med riskkapital. Detta innebär att man får räkna med att fondernakan behöva tillskott av kapital, menar motionärerna. Utskottet delar regeringens uppfattning attutvecklingsfondernas finansieringsverksamhet utgör ett för småföretagenvärdefullt komplement till det ordinarie utbudet av krediter. Utskottet haringen erinran mot att den ökande användningen av finansieringsformenutvecklingskapital kan komma att medföra en viss, om än tillfällig, minskningav fondernas kapital. Någon anledning att för den skull räkna med ett framtidakapitaltillskott finns det enligt utskottets uppfattning inte. Utskottet kanalltså inte ansluta sig till vad som sägs om ett sådant tillskott i motion1986/87:N143 (c). Denna motion avstyrks i berörd del. Av det sagda framgår att utskottet inte kan biträda förslageti motion 1986/87:N150 (m) om att utvecklingsfondernas finansieringsverksamhetskall avvecklas. Det finns enligt utskottets mening ett viktigt samband mellandenna verksamhet och fondernas företagsservice, vilket ger fonderna särskildamöjligheter att främja småföretagens utveckling. Av det sagda följer attutskottet inte heller ansluter sig till förslaget om en återföring underlöpande avtalsperiod till staten av fondernas kapital. I utvecklingsfondernas förelagsservice ingår bl.a. allmäninformations- och kontaktverksamhet, översiktliga företagsanalyser och djuparekonsultinsatser. Av propositionen (s. 150) framgår att rådgivningen tillenskilda företag alltmer inriktas på strategiska frågor, såsomproduktutveckling, marknadsval osv. För mer omfattande konsultinsatser uttas iregel arvoden. Synpunkter på företagsservicen framförs i motion1986/87:N150 (m). Rådgivningsverksamheten bör inriktas huvudsakligen på att främja start av företag. Vidare anser motionärerna det angeläget att fonderna vid sådan konsultverksamhet som konkurrerar med privata konsultföretags verksam het tar betalt för sina tjänster. Fonderna bör vidare i ökad utsträckninganlita 51 utomstående konsulter, anförs det. Frågor om företagsservicen berörs också i motion1986/87:N330 (fp). Det NU 1986/87:30 är viktigt att denna service utgör ettkomplement till det övriga utbudet på marknaden, anförs det. Inte minst för attundvika dubbelarbete bör fonderna sträva efter samarbete med företagens egnaorganisationer. Motionärerna anser vidare att fonderna bör fördela sinaresurser så att de minsta företagen inte blir satta på undantag. Önskemålet i motion 1986/87:N150 (m) om att fonderna skallavgiftsbelägga sina tjänster torde enligt utskottets mening i huvudsak varatillgodosett. Frågan om den lämpliga fördelningen mellan egna och utomståendekonsulter torde bäst kunna bedömas av resp. fond på grundval av de lokalaförhållandena. Något uttalande av i frågan synes inte påkallat.Utskottet avstyrker motionen i denna del. Utskottet finner inte heller att desynpunkter som framförs i motion 1986/87:N330 (fp) ger anledning till någotinitiativ av . Även denna motion avstyrks i motsvarande del. Beträffande frågan om utvecklingsfondernas målgrupphänvisas i propositio-. nen till att krav har framförtsfrån olika håll på en utvidgning av målgruppen till att omfatta samtliganäringar. Industriministern uttrycker viss förståelse för dessa krav, men medhänsyn framför allt till de resurser som kan ställas till utvecklingsfondernasförfogande kommer han till slutsatsen att nuvarande inriktning i huvudsak påden tillverkande industrin bör bibehållas. Han erinrar om att en stor del avtjänstesektorn, nämligen sådana företag som tillhandahåller tjänster tillindustrin, redan nu ryms inom målgruppen. Fortsättningsvis bör till målgruppenkunna räknas också tjänsteföretag som riktar sig till andra branscher änindustrin. Vidare räknar industriministern med att fonderna inom givnaresursramar i större utsträckning kommer att arbeta med tjänsteföretag. Det påpekas i propositionen att delar avutvecklingsfondernas företagsservice, som t. ex. etableringsrådgivning ochstarta-eget-kurser, är tillgängliga för företag i samtliga näringsgrenar.Målgruppsavgränsningen är formellt bindande för fonderna endast såvitt gällerfinansieringsverksamheten, som regleras i förordningen (1982:682) om statligfinansiering genom regional utvecklingsfond. Önskemål om en mer långtgående utvidgning av målgruppenförs fram i ett antal motioner. har länge hävdat att den nuvarandeavgränsning-en är alltför snäv, sägs det i motion 1986/87:N149. Ocksåhantverks- och serviceföretag bör ingå i målgruppen. Nuvarande regler ledertill gränsdragningsproblem och ter sig alltmer omotiverade i ett läge dåefterfrågan på olika tjänster ökar snabbt. I motionen sägs också att en utvidgning av målgruppenskulle innebära ett stöd för kvinnliga företagare, eftersom kvinnor oftastartar företag i andra branscher än den tillverkande industrin. Liknandesynpunkter framförs i motionerna 1986/87:N308 (fp) och 1986/87:N401 (fp). Äveni motionerna 1986/87:N332 (c) och 1986/87:N333 (c) föreslås en utvidgning avmålgruppen, i sistnämnda motion med särskild hänvisning till förhållandena iMalmöhus län. Utskottet anser att den nuvarande avgränsningen avmålgruppen bör i huvudsak gälla även fortsättningsvis. Som anförs i propositionen bör dock en 52 vissutvidgning kunna ske till tjänsteföretag som vänder sig främst till andra NU 1986/87:30 delar av näringslivet än den tillverkande industrin. Utskottetser en sådan utvidgning som ägnad att något minska gränsdragningsproblemenvid tillämpningen av nuvarande regler. Det ankommer på regeringen att besluta ifrågan. Däremot är utskottet inte berett att biträda kraven på engenerell utvidgning av målgruppen till att omfatta hela tjänstesektorn. mening skulle en sådan utvidgning ställa alltför stora krav påfondernas resurser. Utskottet avstyrker följaktligen motionerna 1986/ 87:N308(fp), 1986/87:N330 (fp), 1986/87:N401 (fp), 1986/87:N332 (c) och 1986/87:N333(c). Med anledning av vad som i några av dessa motioner ariförsom kvinnors företagande vill utskottet erinra om att på förslag avutskottet (NU 1984/85:23) uttalade sig för aft en jämställdhetsansvarigskulle utses vid varje utvecklingsfond. Av proposifionen (s. 156) framgår attregeringen tillsammans med har verkat härför. Erfarenheternahittills visar att det finns ett stort behov av stöd till kvinnliga företagarei form av utbildning, rådgivning m. m. Industriministern ser denna verksamhetsom ett naturligt inslag i fondernas arbete. Utskottet har samma uppfattning. Frågan om utseende av ledamöter i utvecklingsfondernasstyrelser tas upp i två motioner. Det måste finnas fier personer med erfarenhetav näringslivet i styrelserna, anförs det i motion 1986/87:N150 (m). Sammasynpunkt framförs i motion 1986/87:N149 (fp). Motionärerna begär för närvarandeingen ändring i ordningen för utseende av styrelseledamöter, vilken innebär attledamöterna utses på polifisk väg av landstingen och berörda kommuner. Däremotär det viktigt, menar de, att de politiska partierna tillser att en lämpligfördelning sker vid valet av styrelseledamöter så att personer medföretagserfarenhet utses i större utsträckning. Utskottet har vid ett antal tillfällen under senare årbehandlat frågan om utvecklingsfondernas styrelser. förklarade sigutskottet räkna med att synpunkter från näringslivsorganisationerna och defackliga organisationerna i ökad utsträckning skulle beaktas vid kommande valav styrelser (NU 1984/85:22 s. 28). Året därpå - sedan styrelser hade utsetts - räknade utskottet med att regeringennär så kunde ske skulle lämna ett underlag för bedömning av i vad månhänsyn . hade tagits vid styrelsevalen till bl. a. utskottets uttalandeföregående år (NU 1985/86:14 s. 17 f.). Utskottet förutsätter att regeringen föreutgången av innevarande avtalsperiod för redovisar det nämndaunderlaget jämte de slutsatser som regeringen drar därav. Något initiativ av riksdagennu är enligt utskottets mening inte påkallat. Motionerna 1986/87:N150 (m) och1986/ 87:N330 (fp) avstyrks i berörda delar. Regionalaexportsälj bolag 1986/87:30 I anslutning till frågorna om de regionalautvecklingsfonderna behandlar utskottet ett yrkande i motion 1986/87:N429 (c)om småföretagens betydelse för exporten. Det är ofta svårt för den enskildeföretagaren att nå ut på exportmarknaden, menar motionärerna. Som en tänkbarväg att stärka de små och medelstora företagens exportmöjligheter anges imotionen inrättande av organisationer länsvis - eventuellt i samarbete medutvecklingsfonderna - i form av "handelshus". Dessa skulle ha somuppgift att vara ett slags grossistcentraler för småförétagsprodukter avseddaför export. Frågan om behovet av organ med det syfte som avses imotionen prövades av exportstödsutredningen i betänkandet (Ds UD 1983:5)Exportfrämjande stöd till mindre och medelstora företag. Utredningensgranskning av den försöksverksamhet med regionala exportsäljbolag - Gavlex,Stockex och Wermex - som bedrivits av några utvecklingsfonder med statligt stödledde till slutsatsen att detta var en svår form av exportfrämjande och attresultatet av verksamheten inte stod i rimlig proportion till gjorda insatser.Utredningen föreslog att i stället existerande exportagenturer och handelshusskulle genom tillskott av riskkapital m.m. ges ökade möjligheter att främja småoch medelstora företags export. Utredningen lade fram en rad andra förslag medsamma syfte, vilka inte skall redovisas här. uppfattning om exportsäljbolagenfick stöd av praktiskt taget alla remissinstanser. Även regeringen artslöt sigtill utredningens bedömning (prop. 1983/84:168s. Något förslag tillytterligare medel för verksamheten lades inte fram. I likhet med utredningenansåg föredragande statsrådet att de existerande handelshusen i högre gradborde utnyttjas för export. Det fick ankomma på exportråd atttillsammans med handelshusen finna lämpliga samarbetsformer. Vidriksdagsbehandlingen gjordes inga erinringar mot vad som anförts ipropositionen i denna del (NU 1983/84:40). Utskottet har därefter haft attbehandla frågan om regionala exportsäljbolag. Sålunda framfördes år 1985motionsyrkanden (c) om inrättande av sådana organ i lån ochVästerbottens län. UtskoUet avstyrkte enhälligt dessa yrkanden (NU 1984/85:23s. Frågan togs åter upp med anledning av en motion (c) med samma motiveringsom'den nu aktuella. Utskottet avstyrkte - med reservation från centerpartietsföreträdare - motionsyrkandet med hånvisning till övriga statliga insatser medsyfte att främja de små och medelstora företagens export. Utskottet avser inte att nu ta upp en allmän diskussion avfrågor om det statliga exportstödet, som har behandlats av utskottet i tvåolika sammanhang under innevarande (NU 1986/87:9, NU 1986/87:18).Utskottet behandlar endast frågan om vad som i motion 1986/87:N429 (c) betecknassom handelshus, varmed motionärerna synes mena regionala exportsäljbolag.Utskottet vill därvid först påpeka att begreppet "handelshus" iriksdagen har använts även i andra bemärkelser än denna. I en tidigarebehandlad motion har med handelshus avsetts en permanent produktutställning. Iandra sammanhang synes termen ha använts som liktydig med ett statligthandels-och bytesbolag för bl. a. motköpsaffärer. I allmänt språkbruk torde med handelshusmenas större företag- företrädesvis utan egen produktion - som NU1986/87:30 bedriver export- och importverksamhet inom ett brett varuområde.Exempel på sådana företag är A. , och avser att i fortsättningen använda termen handelshus främst i dennabemärkelse. Utskottet anser inte att det i den nu aktuella motionenhar redovisats några bärkraftiga motiv för ett nytt statligt engagemang iregionala exportsäljbolag. Den entydiga slutsatsen av tidigare verksamhet påområdet är att de små och medelstora företagens export främjas effektivaregenom andra åtgärder. De regionala utvecklingsfonderna och bedrivermed särskild inriktning på småföretagen en rad aktiviteter som kan anpassastill behoven inom olika branscher, företag och regioner. Att med statliga medelbygga upp en särskild regional organisation för ändamålet - som delvis skulledubblera utvecklingsfonderna - vore enligt utskottets uppfattning intevälbetänkt. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion]986/87:N429 (c) i . berörd del. Småföretagsfonden inrättades , då 100 milj., kr.överfördes som stiftelsekapital till fonden från allmänna pensionsfonden.Småföretagsfonden har en egen styrelse men utnyttjar expertis och resurser hosSveriges . Fondens syfte är att bidra till finansieringen avsmå och medelstora företag, företrädesvis genom förvärv av minoritetsposter iinvestment- och utvecklingsbolag vilka i sin tur placerar riskkapital ismåföretag. Med hänvisning till att Småföretagsfonden nu har använthuvuddelen av sina likvida medel anförs i propositionen (s. 153) att fonden börtillföras ytterligare 100 milj. kr. på samma sätt som när fonden bildades.Härför krävs en ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för allmännapensionsfonden. Förslag härom läggs fram i propositionen. I motioner från de tre borgerliga partierna - 1986/87:N150(m), 1986/ 87:N149 (fp) och 1986/87:N143 (c) - yrkas avslag på regeringensförslag med hänvisning bl. a. fill att fonden kan anses utgöra en del avlöntagarfondssystemet. I likhet med regeringen anser utskottet attSmåföretagsfonden nu bör filiföras ytteriigare 100 milj. kr. böralltså anta det framlagda lagförslaget. Av det sagda följer att utskottetavstyrker motionerna 1986/ 87:N150 (m), 1986/87:N149 (fp) och 1986/87:N143 (c),alla i den del som berörts här. Nuvarande inriktning av Norrlandsfondens verksamhet bör istort sett ligga fast, sägs det i propositionen (s. 153). Industriministern anser det dock motiverat att fonden i större utsträckning inriktar sin verksamhet på att finansiera industriellt utvecklingsarbete i små och medelstora företag i nära samarbete med de regionala utvecklingsfonderna i de fyra nordligaste länen. Medhänvisning till att Norrlandsfondens finansiella ställning NU 1986/87:30 är god uttalas att fonden inte kan räkna med statligakapitaltillskott under budgetåren 1987/88-1989/90. Utskottet har ingen erinran mot vad som anförs ipropositionen om inriktningen av Norrlandsfondens verksamhet. Den heltövervägande delen av fondens finansieringsstöd lämnas redan nu till små ochmedelstora företag, dvs. företag med högst 49 resp. 50-199 anställda: Dessaföretags andel av stödet har ökat . Enligt vad utskottethar erfarit lämnar numera Norrlandsfonden, liksom de regionala utvecklingsfonderna,en betydande del av sitt finansieringsstöd i form av villkorslån eller bidragmot royalty. Utskottet delar regeringens uppfattning att någotkapitaltillskott till Norrlandsfonden för det kommande budgetåret inte ärerforderligt. Däremot kan det enligt utskottets mening bli nödvändigt medkapitaltillskott för kommande perioder med hänsyn till den delvis nyainriktning som fonden enligt propositionen avses få. Utskottet utgår därförfrån att regeringen inför nästa års budgetproposition gör en ny bedömning avfondens kapitalbehov. I motion 1986/87:N395 (m) begärs en utredning om vadmotionären betecknar som "fonddjungeln" i . Det nuvarandesystemet med ett flertal fonder innebär onödig byråkrati, anförs det.Norrlandsfonden med dess karaktär av länsövergripande fond borde gå att inlemmai ett nytt system. Med anledning av vad som anförs i motionen vill utskottetnågot kommentera förhållandet mellan Norrlandsfonden och de regionala utvecklingsfondernai berörda län. Dessa tillhandahåller "fullservice" - dvs. såvälfinansiering som olika slag av företagsservice - för små och medelstora företagi det egna länet. Norrlandsfonden ger i viss utsträckning finansieringsstödäven till större företag och lämnar dessutom stöd till forskning och tillsådana långsiktiga industriella utvecklingsprojekt som inte ryms inom deenskilda utvecklingsfondernas resursramar. Såvitt utskottet har kunnat utrönaråder en rationell arbetsfördelning mellan Norrlandsfonden och berördautvecklingsfonder. Huruvida det i förekommer andra problem avden art som antyds i motionen undandrar sig utskottets bedömande. Isammanhanget vill utskottet påpeka att en viss överlappning av olikafinansieringssystem kan vara lämplig från riskfördelningssynpunkt. Utskottet anser alltså inte att det som anförs i motion1986/87:N395 (m) ger fog för ett initiativ av i frågan. I propositionen (s. 154) föreslås att stödformenindustrigarantilån upphör med utgången av innevarande budgetår. Det anförs attstödformen har använts i liten omfattning beroende bl. a. påatt avregleringen av kfeditmarknaden har underlättat för medelstora företag attfå lån utan statlig garanti. Utskottet tillstyrker regeringens förslag. utbildningsfrågor NU 1986/87:30 () fick i uppdragav regeringen att utreda frågan om organisationen och finansieringen avstatliga insatser för att främja fortbildning inom småföretagssektorn m. m.Bakgrunden till uppdraget var bl. a. att () i enrapport om för företagsutveckling (SIFU) hade riktatkritik mot SIFU:s kursverksamhet, som enligt RRV:s uppfattning inte utgjordenågon väsentlig komplettering av det befintliga utbudet av företagsinriktadfortbildning på marknaden. I SIND:s - som refereras i propositionen (s. 158) - gjordes en merapositiv bedömning av behovet av SlFU:s verksamhet. Enligt SIND har SIFU enviktig industripolitisk roll med hänsyn främst till behovet av fortbildninginom teknikområdet. SIND föreslog att det industripolitiskt motiverade stödetfill SIFU skulle lämnas dels som en basresurs, dels som bidrag för genomförandeav specificerade program som SIND och SIFU kommer överens om. Något särskiltanslag till SIFU borde inte anvisas i fortsättningen. SIND skulle samordna ochfördela de statliga resurserna till såväl SIFU som annan småföretagsinriktadfortbildning. Regeringen ställer sig bakom dessa förslag. Ipropositionen föreslås därför att det särskilda anslaget - som för innevarandebudgetår har anvisats med 12 milj. kr. - skall upphöra. Medel för ändamålet /88 beräknas i stället under anslaget till småföretagsutveckling.Industriministern räknar med att denna nya finansieringsordning inte på kortsikt skall medföra någon minskning av SIFU:s resurser. Det anförs också i propositionen att den nya ordningeninte bör minska möjligheterna för andra utbildningsorgan att såsom nu få bidragfrån SIND för att bl. a. anpassa sina kurser till småföretagens behov. Fördetta ändamål disponerar SIND för innevarande budgetår 8 milj. kr. underanslaget till småföretagsutveckling. Utskottet återkommer till frågan om dettaanslag längre fram. Regeringens förslag kritiseras från delvis olikautgångspunkter i motioner från de borgerliga oppositionspartierna. SIFU bör helt finansiera sin verksamhet med kursavgifter,sägs det i motion 1986/87:N150 (m). Några budgetmedel bör inte utgå för SIFU:sverksamhet. Motionärerna föreslår att regeringen bemyndigas att övergångsvistäcka eventuella kostnader i samband med en sådan omläggning av finansieringen.I motion 1986/87:N135 (m) hävdas, med åberopande av RRV:s rapport, att SIFU:skursutbud ingalunda är unikt. Vidare sägs att det statliga stödet till SIFU -som utgår även indirekt i form av tjänstebrevsrätt -snedvrider konkurrensen påutbildningsmarknaden. Förslaget om att stödet i fortsättningen skall fördelasav SIND har som syfte att undandra möjligheten att besluta i frågan,menar motionären. bör statens subventioner till SIFU upphöra, anförsdet i motion 1986/87:N149 (fp). En liknande uppfaUning framförs i mofion1986/87:N412 (fp) från allmänna motionstiden. I båda dessa motioner ges dockuttryck för en positiv uppfattning om SlFU:s verksamhet i sig. Regeringensförslag torde vara första steget i en strategi för att lägga ned rj SIFU,anförs det i motion 1986/87:N143 (c). Motionärerna anser att eu NU1986/87:30 särskilt anslag även i fortsättningen skall anvisas till SIFU.Yrkande härom framförs också i motion 1986/87:N137 (c) med hänvisning tilldelstora värdet för av att huvuddelen av verksamheten har lokaliserats dit. Utskottet tar först upp frågan om behov av stöd till SIFUrned anledning av kravet i några av motionerna på att verksamheten skallfinansieras helt med kursavgifter. Det kan nämnas att av kostnadernaför verksamheten täcks av avgifter. Det särskilda bidraget överstatsbudgeten - varom politisk enighet har rått - har delvis utgjortkompensation för de merkostnader som utlokaliseringen till i början av1980-talet medförde. Bidraget uppgick /83 till 22 milj. kr. ochhar därefter successivt minskats. Den regionalpolitiskt motiverade lokaliseringentill torde alltjämt innebära en ekonomisk belastning för SIFU, även omstorleken därav inte har preciserats. Det industripolitiska motivet för statensekonomiska stöd till verksamheten är, enligt propositionen, att SIFU anseskunna tillhandahålla vissa kurser som inte är lönsamma i snäv företagsekonomiskmening men som ändå gynnar företagens utveckling och påskyndarteknikspridningen. Det finns inom de små och medelstora företagen ett stortbehov av fortbildning, främst inom teknikområdet och under högskolenivån. SIFUär det utbildningsföretag som inriktar sig särskilt på detta slag avutbildning. Utskottet anser, i likhet med regeringen, att SIFU:s verksamhetutgör en värdefull komplettering av de privata utbildningsföretagens utbud ochatt det alltjämt finns starka motiv för att staten skall stödja verksamhetensom ett led i småföretagspolitiken. En finansiering av verksamheten enbart medkursavgifter-såsom föreslås i motionerna 1986/87:N150(m), 1986/87:N149 (fp)och 1986/87:N412 (fp) - utgör enligt utskottets mening inte ett realisfisktalternativ. Utskottet avstyrker därför yrkandena i nämnda motioner om att detstatliga stödet till SIFU skall upphöra. Den kritik som i motionerna riktas mot regeringens förslagom ändrad finansieringsordning för SI FU har, som framgått, olikautgångspunkter såvitt gäller behovet av fortsatt statligt stöd till SIFU:sverksamhet. Däremot är motionärerna eniga i sitt avståndstagande från tanken påatt sådant stöd skall kanaliseras genom SIND. Utskottet finner regeringens förslag på denna punkt välövervägt. SIND har det samlade ansvaret för den statliga småföretagspolitiken,inkl. har SIND lämnat stöd tillföretagsinriktad utbildning som tillhandahålls av olika utbildningsorgan.Utskottet finner det principiellt riktigt att också stödet till SIFU lämnas förvarje särskilt program efter prövning av SIND, som därvid har att bedöma bl. a.huruvida programmet tillgodoser ett särskilt utbildningsbehov hos småföretagen.Som framgår av det tidigare anförda finns det dock särskilda skäl för att SIFUtills vidare bör tilldelas visst generellt stöd som en basresurs. Utskottetanser, liksom regeringen, att även detta stöd bör lämnas genom SIND. 1 sammanhangetnoterar utskottet vad som sägs i propositionen om att den föreslagna ordningeninte på kort sikt torde komma att medföra någon väsentlig minskning av SIFU:sresurser.