bet · GA01KU2 · 1986-12-31 00:00:00 — JO bör, som jag ser det, ges långt större frihet än f.n. att eftereget skön ta upp eller lämna utan åtgärd anförda klagomål. Frågor som,objektivt sett, bedöms vara av ringa betydelse såväl för den enskilde som frånallmän synpunkt borde sålunda regelmässigt kunna lämnas därhän eller tas uppendast i den mån utrymme för handläggning finns. Å andra sidan borde,eventuellt efter uttalande av , prioritet kunna ges åt sådana klagomålsom hänför sig till exempelvis ny lagstiftning, visst område därrättssäkerhetskraven bör ställas särskilt högt, områden där brister erfarenhetsmässigtförekommer i handläggningen, andra områden där det är särskilt angeläget attfölja rättstillämpningen och rättsutvecklingen. Görs inte klagomålsprövningenmer flexibel torde det allt större antalet klagomålsärenden komma att begränsaverksamheten i övrigt, såvida inte ämbetet tillförs nya resurser. (ordföranden): Utredningen understrykeratt prövningen av klagomål från enskilda har central betydelse. Detta är nog rikfigt men måhända har utredningen något överskattat betydelsen av klagomålspröv ningen. En blick på statistiken visar att utgången i klagoärendena endast ganska sällan blir att klaganden "får rätt". -1 de ärenden som JO tarupp på eget inifiafiv är utfallet ett helt annat. De ämnesinriktade inspektionerna och projektverksamheten ger också mycket goda resultat även om det kan vara svårt att belägga resultaten rent statistiskt. Man bör därför inte ställasådana krav på JO:s klagomålsprövning att han hindras från andra aktiviteter. - Utredningen nämner att det tidigare övervägts att införa en regel om avvisning av klagomål från den som inte har något personligt intresse i saken. Tanken har dock avvisats och utredningen tar inte själv något initiativ på 83 För egen del vill jag säga, att JO givetvis bör vara oförhindrad KU1986/87:2 att ta uppäven klagomål från den som saknar personligt intresse i saken men Bilaga 1 att detkan finnas anledning att skriva in en regel om att JO inte är skyldig att ta uppsådana klagomål. För att belysa den betydelse frågan har vill jag nämna attjag varit med om att en och samma person anfört omkring 200 klagomålunder utan att något av dem berörde hans egna angelägenheter.Det skulle över huvud vara ett stöd för JO om han kunde fallatillbaka på en uttrycklig regel om att han inte är skyldig att pröva alla klagomål.Regeln skulle få betydelse också i vissa situafioner där klaganden visserligenär personligen berörd men där saken är av utomordentligt ringa betydelse.Jag har skrivit av flera sådana klagomål men då ofta fått ovettiga svar somlättare kunnat bemötas om jag haft en uttrycklig lagregel att falla Utredningens ståndpunkt att JO:s rutininspektioner börbegränsas (se bl.a. bet. 8.4.3, s. 172 f.) delas av bl.a. ,hovrätten över och , kammarrätten i , konsumentombudsmannen.Lantbrukarnas riksförbund, i ,i , , ochSvenska kommunförbundet. Hovrätten över och : Som utredningenframhållit måste samfliga moment - alltså såväl inspekfions- ochprojektverksamheten som klagomålsprövningen - finnas kvar för att JO skallkunna fullgöra sin tillsynsverksamhet på ett tillfredsställande sätt. Iprioriteringshänseende framstår för hovrätten rutininspektionerna som minstangelägna. Den prioritering av verksamheten i övrigt som naturligtvis måste skefår enligt hovrättens mening inte inkräkta på klagomålsprövningen. Kammarrätten i : Lika med kommittén anserkammarrätten att JO:s rutinmässiga inspektioner kan inskränkas. Som bl.a. 1972års JO-utredning framhöll, bör denna uppgift i första hand fullgöras avcentrala förvaltningsmyndigheter. Inspektionerna bör dock inte helt upphöra. Idetta hänseende gäller för övrigt att den dömande verksamheten i domstolarnainte står under tillsyn av någon central myndighet. Enligt konsumentombudsmannen torde rutinmässigainspektioner inte ge resultat som står i proportion tillarbetsinsatsen. (): Mot utredningens förordandeav att antalet rufinartade inspektioner begränsas fill förmån för inspekfions-och s.k. projektverksamhet finns i huvudsak inget att invända. Det bör emellerfidframhållas att vetskapen om de mer rutinartade inspektionerna hosbefattningshavare inom JO:s tillsynsområde, torde ha en skärpande effekt påmyndighetsutövningen. Med det nu sagda vill LRF stryka under vikten av att enomfattande projektverksamhet förekommer vid sidan av en minst lika vikfiggenerös klagomålsprövning, JO har också visat att dessa båda funktioner kan rymmas inomett och samma projekt, detta genom att KU 1986/87:2 klagomålen indikerar behov av en mer allmän översyn. Länsstyrelseni anför i samband med att den förordar en begränsningav rutinspektionerna till förmån för mera ämnesinriktade inspektioner bl.a.följande. En inspektion av en enstaka myndighet och vad som därvid framkommerupplevs ej sällan som den myndighetens ensak, ovidkommande för andramyndigheter med liknande verksamhet. har på senare tidendast , , blivit föremål för enrutininspektion av JO. erfarenhet av JO:s inspektionsverksamhetär således begränsad. Inspektionen ledde inte till några nämnvärda förändringari verksamheten men de påpekanden som JO gjorde upptogs överlag positivt. Vadsom i någon mån väckte förvåning var att så stor del av inspektionstidenägnades åt juridiska ärenden i traditionell bemärkelse (tillstånds- ochbesvärsärenden) medan mindre tid ägnades åt andra slags ärenden inomlänsstyrelsen trots att dessa är minst lika betydelsefulla för enskilda. Enförklaring härtill kan möjligen ligga i att befattningshavarna hos JOgenomgående är jurister och därför lätt ägnar sig åt områden där de känner sigmera hemmastadda. Om inspektionsgruppen i detta fall hade förstärkts medexempelvis en erfaren och skicklig skattechef, länsarkitekt, överlantmätare,naturvårdsdirektör etc. eller personer med liknande kompetens hade inspektionensäkerligen gett ett än värdefullare resultat. Rikspolisstyrelsenhar inte något att erinra mot utredningens prioritering men påpekar attrutininspektionerna fyller en preventiv effekt som inte bör underskattas. Någraremissinstanser tar inte uttrycklig ställning till förslaget att rutininspektionernabör begränsas. Hit hör JK, kammarrätten i , rättshjälpsnämnden iStockholm och vapenfrinämnden (ordföranden). I det följande redovisas desynpunkter som därvid framförts. JK:Inspektionsverksamheten har säkerligen stor betydelse i arbetet att övervakarättssäkerheten. Utifrån mina egna erfarenheter vill jag gärna understryka detvärdefulla i att JO och hans medarbetare på detta sättet skaffar sig kunskaper omhur myndigheterna arbetar i praktiken. En samordning bör ske med JK:sinspektioner och ibland kanske med den verksamhet som bedrivs av ordinarietillsynsmyndigheter. Kammarrätteni : JO bör inte upphöra med den rutinmässiga inspektionsverksamheten.En del statliga myndigheter har ju helt enkelt ingen överordnad, inspekterandemyndighet. Rutininspektioner kan också ha sitt värde för att ge JO kontakt medmyndigheter på fältet. Denna del av verksamheten torde dock både kunnarationaliseras och samordnas med andra kontrollorgans inspektionsverksamhet,som JK:s och . Rättshjälpsnämndeni : Utredningen anser att de s,k. rutininspektionerna bör inskränkastill förmån för den mer riktade inspektions- och projektverksamheten.Eftersom omfattningen av JO:s verksamhet i likhet KU 1986/87:2 med vad somgäller för offentlig verksamhet i allmänhet ytterst är en fråga om Bilaga 1resurser synes en viss prioritering av JO:s olika verksamheter vara nödvändig.Att då ge företräde åt den riktade inspektionsverksamheten framstår möjligensom befogat men nämnden vill dock varna för att skära nedrutininspektionsverksamheten alltför drastiskt. Dess preventiva effekt tordenämligen vara odiskutabel, varför denna verksamhet bör bedrivas ävenfortsättningsvis och i inte alltför liten omfattning. Nämnden vill i dettasammanhang ifrågasätta huruvida metodiken att i förväg underrätta vederbörandemyndighet om en planerad rutininspektion bör bibehållas. ordförande: antalet rutinartadeinspektioner, såsom utredningen föreslår, skall skäras ned, är kanskeoundvikligt men inte desto mindre beklagligt. som JO kunde enrutinmässig inspektion ofta med fördel kombineras med en ämnesinriktad sådan,dvs. JO ägnade huvuddelen av sin uppmärksamhet åt ett visst ämne men lät någonmedarbetare ta en titt på myndighetens verksamhet i övrigt. Rutininspektionervar också nyttiga för att ge JO och hans personal en inblick i ett för demkanske tidigare helt okänt område. Invändningar mot utredningens syn på rutininspektionernaframförs i remisssvaren från försäkringsöverdomstolen (presidenten), JOWigelius, JO Holstad, och . I det följanderedovisas de skäl, som anförs i saken. Försäkringsöverdomstolen (presidenten): I förhållande tillarbetsinsatsen är det inspektionsverksamheten som långt mer änklagomålsprövningen ger JO tillfälle att göra vägledande uttalanden för attfrämja en enhetlig och ändamålsenlig rättstillämpning. är detockså endast genom JO:s insatser vid inspektion som det sker en rättsbildningvid sidan om myndighetsanvisningar och -föreskrifter. Ingripanden mot enskildatjänstemän och myndigheter sker visserligen som utredningen framhåller mertill följd av klagomål. Men även vid inspektioner kan påträffas omständighetersom leder fram till kritik. Den långa rad av kritiska uttalanden som jag gjordemot lokala skattemyndigheter grundade sig i stor utsträckning på iakttagelservid inspektioner. Det har också förekommit att åtal tillkommit efter eninspektion. Det är därför enligt min mening av värde om JO kan intensifiera sinverksamhet på detta område. Jag tolkar utredningens förslag så attinspektionsverksamheten totalt skall ha ungefär oförändrad omfattning men attden bör styras över mer från rutininspektioner fill riktade inspektioner ochprojekt. Jag förordar att den nuvarande omfattning som rutininspektionerna harbibehålles som projektverksamheten intensifieras. Utrymme härför börkunna tas från klagomålsprövningen. - Som skäl för mitt ställningstagande villjag ytterligare anföra följande. För att ombudsmannen skall kunna medsakkunskap bedöma ett ärende som föreläggs honom måste han inte bara varaallmänt kunnig om lagstiftningen, om lagtolkning och praxis. Han måste ocksåvara väl orienterad om det förvaltningsområde som klagomålet hänför sig fill.Här gäller det inte endast att kunna något om de myndighetsföreskrifter, allmänna råd och rekommendafioner som styr verksamheten.Han måste också vara förtrogen med verksamheten som KU 1986/87:2 sådan, meddess praktiska utövande, med förutsättningar för tjänstemän- Bilaga 1 nensarbete, deras arbetsvillkor, osv. Kunskap om och insyn i dessa förhållanden kanombudsmannen inte förvärva på annat sätt än genom inspekfion avmyndigheten på platsen. Det som utredningen kallar för rutininspektioner är fördet mesta en kombination av inspektion och studiebesök för ombudsmannen ochhans medarbetare. Studieinslaget är enligt min mening av största värde för JO.Ytterst bildar de iakttagelser som JO gör och de erfarenheter och kunskaper hanförvärvar vid inspektionerna den bas på vilken JO sedan kan grunda sinauktoritet som lagtolkare och som vägledare i rättsliga frågor och ilämplighetsfrågor. Den rättsbildande verksamhet som JO kan bedriva grundasockså i stor utsträckning på inspekfionsrön. Det är som utredningen framhållerotänkbart att kunna rekrytera någon person till som redan frånbörjan besitter och behärskar kunskaper över hela det område som JO har attutöva tillsyn över. Det vore därför att riskera ställning omutrymme inte kan ges för en inspektionsverksamhet av sådan omfattning att JOalltid är välinformerad om sådana förhållanden varöver ingen kan yttra sig. -Jag ser det också som värdefullt om rutininspektioner - eller säg hellreåterkommande inspektioner - inom vissa verksamhetsområden alltjämt kan kommatill stånd av rent sakliga skäl. Jag tänker då på inspektioner av sådanamyndigheter och inrättningar, där personer vistas som fråntages friheten genomtvång. Dit hör alltså kriminalvårdsanstalter, psykiatriska sjukhus m.fl.Erfarenheten har visat att personer som vistas på sådana inrättningar uppleverdet som värdefullt att personligen kunna komma till tals med JO vid besök avhonom på platsen. JO har också funnit anledning att ingripa somföljd av iakttagelser vid sådana inspektioner. Enligt JO förefaller det ganska onyanserat attgenerellt förorda en omläggning från inspektions- till projektverksamhet. Irutininspektionsfrå-gan anförs i remissyttrandet vidare bl.a. följande. Någrarena "rutininspektioner" tillåter tiden knappast numera, utan deinspektioner som kallas så lär väl, såvitt jag vet, på alla fillsynsområdena hanågon viss relevant anledning, även när de inte avser utredning av ett påförhand bestämt sakförhållande. Anledningarna kan naturligtvis variera.Proportionsvis många klagomål mot en myndighet kan vara en anledning, likasåatt tillsynen från ordinarie håll är märkbart svag eller att några vissaärendetyper med fördel kan studeras hos myndigheten. Särskilt intresse ägnas ianslutning till klagomålsprövningen åt vad man kan kalla konfliktzoner, t.ex.kriminalvårdsanstalter med särskilt tungt klientel. Det bör väl också nämnasatt genomlysningen vid en inspektion alltid är riktad så till vida som man harett program för vad som skall undersökas. - Att tillsyn i form av inspektioneller liknande är något nödvändigt inom en stor del av myndighetssfärenbestrides nog inte. Däremot synes utredningen anse att den behövliga tillsynenredan finns eller kan ordnas genom andra organ än JO. Det är också min meningatt JO inte i onödan bör bidraga till dubblering av tillsynen. Det är dock ettlätt konstaterat förhållande att den ordinarie tillsynen, i vart fall såvittgäller det rättsliga,på många områden inte är effektiv, vanligtvis av den respektabla anledningenatt resurserna inte räcker till mer än besök med genomgång av KU 1986/87:2allmän policy, ekonomi, personalfrågor o.dyl. Förhoppningen att här skallBilaga 1 ske förbättringar genom ordinarie tillsynsmyndigheter frestar mig attjämföra med JO-utredning, som torde ha räknat med att JK skulle kunnaåläggas att övertaga största delen av JO:s inspektionsbörda. - Vidare har detalltid ansetts vara en angelägen uppgift för JO att genom egen iakttagelseförsäkra sig om att miljö och behandling är drägliga för dem som av skildaorsaker är underkastade institutionella frihetsberövanden. Jag tar för givetatt inspektioner i detta syfte vid arrester, häkten och kriminalvårdsanstalteräven fortsättningsvis bör äga rum och att detsamma gäller även vissa andra slagav institutioner, t.ex. för barna- och ungdomsvård och för mentalvård. Även denmindre kännbara begränsningen av den personliga friheten som föranleds avvärnpliktstjänstgöringen har f.ö. ansetts ge anledning till uppmärksamhet frånJO:s sida beträffande bl.a. förläggningar, hygienanordningar ochfritidsarrangemang m.m.- Det brukar från de aktiva ombudsmännens sida hävdasatt en lämpligt avvägd inspektionsverksamhet också är nödvändig för att JO ochhans medarbetare skall kunna skaffa sig och vidmakthålla tillräcklig kännedomom förhållanden och frågor inom de myndighetssystem han har att övervaka.Erfarenheterna från klagomålsprövningen förslår inte tillnärmelsevis härför.Detta kan belysas av följande: Antalet taxeringsbeslut torde varaungefär 6 milj. Av dessa beslut överklagas i ordinarie väg omkring 150 000.Klagomålen hos JO på detta område är kanske 400. Vad beträffar polisenmotsvaras ett par milj. ingripanden av några hundra klagomål hos JO. Detär väl en självklarhet att de glimtar av verkligheten JO får del av på dettasätt måste kompletteras med genomgångar och samtal hos myndigheterna så att hanfår en någorlunda tillförlitlig bild av dessas verksamhet. Om man därvid använderbeteckningen inspektion eller föredrar att tala om besök, kan inte ha någonbetydelse. JO Holstad: Utredningen anger inte närmare vad man avsermed rutininspektioner. På mitt tillsynsområde företar jag regelbundetåterkommande inspektioner endast inom den militära sektorn. Även om dessainspektioner är styrda och tematiskt upplagda är de givetvis också rutinartadei den meningen att de förekommer ofta. Om utredningen menar att antaletinspektioner av detta slag bör minska kan jag inte ansluta mig till denuppfattningen. Enligt min mening är dessa inspektioner mycket viktiga även omde inte alltid leder till vägledande uttalanden för en större krets. Främstutgör de en rättssäkerhetsgaranti för de värnpliktiga vid förbanden, men de ärockså av värde för de befattningshavare som handhar den militärarättsskipningen. : Det är uppfattning att rutininspektioner ärav mycket stor betydelse för JO:s kontrollfunktion. Dels ger den JO möjlighettill kontroll av hur tjänstemännen tillämpar lagar och författningar, vilket ärav särskilt stor betydelse i de fall den inspekterade myndighetens verksamhetinbegriper rätt till tvångsingripanden mot enskilda samt i de fallverksamheten berör enskilda, vilka befinner sig i underläge i förhållande tillmyndighetsutövarna, exempelvis de värnpliktiga. Självklart föregås alltiddylika inspektioner av noggrannplanering och inriktningen av desamma har i förväg bestämts. De kU 1986/87'2 kan exempelvis gällatillämpningen av vissa rättsregler eller någon speciell Bilaga 1 del avmyndighetsutövningen. Inspektionerna följs regelmässigt av en noggranngenomgång av vad som framkommit och diskussion sker om verksamheten och därmedförekommande problem. Rutininspektionerna är således ytterst väsentliga förkontrollfunktionens utövande, både för den inspekterade myndigheten och desstjänstemän.och JO, som genom dessa kan hålla sig väl ä jour och underrättad omutvecklingen inom myndighetens verksamhetsområde. - vill framhålla attiakttagelser vid inspektioner inte sällan leder till underhandskontakter medvederbörande regional- eller centralmyndighet, vilken därigenom ges möjlighetatt till behandling uppta frågor om behovet och utformningen av nya anvisningarför underordnade myndigheters rättstillämpning och handläggning av mål ochärenden. Behovet av rutinspektioner kan variera mellan olika myndighetsområdenoch från tid till annan. Omfattningen av rutininspektioner är emellertid någotsom vederbörande ombudsman måste avgöra. Minskningen av inspektioner från vissacentrala myndigheter understryker behovet av att JO:sinspektioner ej minskar. - Enligt mening skulle en minskning av JO:srutininspektioner få negativa konsekvenser för JO:s kontrollfunktion ochrättssäkerheten. anger att utredningen synes haundervärderat rutininspektioner. Förbundet förtsätter: Enligt förbundets meningär det vid systematisk genomgång av en myndighets eller av flera likartademyndigheters, t.ex. domstolars, ärenden som de stora insatserna kan göras. Ensådan genomgång ger också de största rättssäkerhetsvinsterna. 3.3 JO:s ämnesinriktade inspektioner/JO:sprojektverksamhet Utredningens uttalanden om en intensifiering av JO:sämnesinriktade inspektioner/JO:s projektverksamhet (i första hand bet. 8.4.3,s. 172 ff.) behandlas närmare av ett 15-tal remissinstanser av vilka de flestaansluter sig till utredningens överväganden. I det följande redovisas vissa avde synpunkter som framförts i frågan. anser det viktigt attJO bedriver en omfattande systematisk inspektions- och projektverksamhet isyfte att klarlägga rättstillämpningen inom komplicerade lagstiftningsområden. JK: Den s.k. projektverksamheten synes ha stora fördelar.Såvitt jag förstår måste dock en sådan verksamhet vara mycket personalkrävande,och det förefaller inte mig realistiskt att den annat än undantagsvis skallkunna bedrivas inom ramen för ett JO-ämbete av ungefär den storlek som ämbetethar . JO Holstad anger att han är positiv till att s.k.projektverksamhet bereds ett ökat utrymme. Han tillägger att det är viktigt attprojekten reserveras för områden där frågor om den enskildes rättssäkerhet ståri förgrunden. Juridiskafakultetsstyrelsen vid anser att det finns KU1986/87:2 anledning att intensifiera JO:s arbete med ämnesinriktadeinspektioner och Bilaga 1 projektverksamhet. Enligt kammarrätten i torde inspektionsverksamheten,främst den ämnes- och projektinriktade, vara viktigare än klagomålsprövningenför att upptäcka brister i det rättsliga systemets effektivitet ochändamålsenlighet. Kammarrätten anger att den därför delar utredningensuppfattning att JO:s verksamhet i högre utsträckning än hittillsbör inriktas på inspektionsverksamhet. Kammarrätten i : Projektverksamheten har i en delfall varit värdefull. Kammarrätten tänker i första hand på den"branschöversyn" som har gjorts inom skatteområdet. Det är av viktatt projektverksamheten drivs med sikte på att få rättelser till stånd inteendast av oriktig rättstillämpning utan även av oklara eller annars dåligaförfattningar och anvisningar. Däremot bör JO inte ägna tid åt allmän lagtolkning- exempelvis rörande kronofogdars befogenhet att ta del i rutinmässigapoliskontroller på väg eller att företa flygspaning - åtminstone så länge somämbetet har en alltför stor balans av oavgjorda klagomål från enskilda. Enligt konsumentombudsmannen (KO) torde rutinmässigainspektioner inte ge resultat som står i proportion tillarbetsinsatsen. KO fortsätter: och systematiska undersökningar av en visstyp av myndigheter eller av ett visst verksamhetsområde bör ge en bättre bildav hur den offentliga förvaltningen sköts. JO kan då uppmärksamma generellamissförhållanden i handläggningen eller brister i lagstiftningen och vidtalämpliga åtgärder. i : När det gällerfördelningen av JO:s resurser mellan rutinartade inspektioner hos myndigheternaoch mera ämnesinriktade inspektioner, anser att tyngdpunkten börläggas på inspektioner av det senare slaget. Vid dessa kan ske en bredare ochgrundligare granskning av rättstillämpning och arbetsmetoder. Inspektionen kanuppdaga brister och visa på behov av förändringar av mer genomgripande ochprincipiell art. Dessa inspektioner kan leda till förbättringar somkommer ett större antal människor till godo. - Det är viktigt, särskilt om JO:sverksamhet i fortsättningen inriktas på ämnesvisa inspektioner, att ämbetetkompletterar sin kompetens inom det ämnesområde som inspektionen avser. - Detbör, som utredningen framhåller, ankomma på JO själv att avgöra på vilkaområden inspektionsverksamheten från tid till annan skall inriktas.Länsstyrelsen vill emellertid erinra om den kraftiga ökning som skett inom denkommunala sektorn. Allt större befogenheter läggs på kommunala organ. Tidigareförekommande kontroll- och laglighetsgransk-ningar från statliga myndigheterssida slopas eller begränsas. En ökning av tillsynen inom det kommunala områdetkan vara motiverad. i : anslutersig till utredningens allmänna syn på de olika inspektionsformerna och projektverksamheten(avsnitt 8.4.3). - Beträffande inriktningen är det också mening atträttssäkerhetsaspekterna bör stå i centrum. Detta bör emellertid inte KU1986/87:2 utesluta att JO ägnar intresse också åt t.ex. organisationsfrågor.Sådana Bilaga 1 frågor kan - liksom t.ex. utbildningsfrågor - i mycket höggrad påverka myndighetens sätt att fungera. : Sedan 1975 års JO-reform har dentid som lagts ned på rutininspektioner minskat, medan antalet ämnesinriktadeinspektioner/ projekt ökat. Utredningen föreslår en fortsatt utveckling i dennariktning. Som skäl härför anges bl.a. att de rutinartade inspektionerna varitför resurskrävande i förhållande till resultatet. Verket instämmer i dennabedömning. Samma utveckling har ägt rum i fråga om verkets uppföljning avförsäkringskassornas verksamhet. Erfarenheterna visar att de ämnesinriktadeuppföljningarna bättre svarar mot kraven på en likformig och rättvistillämpning av socialförsäkringens regelsystem än de tidigare mer rutinartadeuppföljningarna. används resurserna mer effektivt och rationellt.Dock bör framhållas att en motsvarighet till de rutinmässiga uppföljningarnainte helt kan undvaras. - Den tillsynsskyldighet som de centrala förvaltningsmyndigheternaålagts inom sina verksamhetsområden måste tillsammans med t.ex.riksrevisionsverkets tillsyn anses vara fullt tillräcklig.