bet · GA01AU11 · 1986-12-31 00:00:00 — i motion 1986/87:A229 föreslagna utökningen av kapaciteteninom arbetsmarknadsutbildningen. Slutligen har utskottet avvisat den i motion1986/87:A275 av m. fl. (vpk) begärda medelsuppräkningen avseendefolkhögskolekurser för arbetslösa ungdomar. De här aktuella motionerna börsålunda beträffande medelsanvisningen avslås. Avden tidigare framställningen framgår att utskottet tillstyrkt den omfattning m.m. av arbetsmarknadsutbildningen som föreslås i propositionen. Den begärdamedelstilldelningen för /88 om 2350 milj. kr. bör sålunda vinnariksdagens bifall. Bidrag till arbetslöshetsersättning och Utbildningsbidrag 3 060 042 000 3 300 282 000 3 632 824 000 Från anslaget finansieras35 % av kostnaderna för n ersättning till deerkända arbetslöshetskassorna, Q statsbidrag tillpermitteringslöneersättning, ittbildningsbidrag till deltagare i arbetsmarknadsutbildning, Q utbildningsbidrag tillinskrivna vid . Resterande65 % av kostnaderna finansieras med arbetsgivaravgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter. Regeringenföreslår under punkt B. 4 (s. 75-82) att skall dels anta inomarbetsmarknadsdepartementet upprättade förslag till 1. lag om ändring i lagen(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring. 2. lagom ändring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd, dels 3. till Bidrag till arbetslöshetsersättning ochutbildningsbidrag för budge /88 anvisa ett förslagsanslag av . Det begärda beloppet fördelas på olika poster enligtföljande sammanställning i propositionen: AU 1986/87:11 1986/87 Beräknad ändring 1987/88 Ersättning till arbetslöshetskassor 2 169 652 000 +221 080 000 Statsbidrag till permitteringslöneer sättning 36 750 000 Kontant arbetsmarknadsstöd 207 900 000 - 27 720 000 Utbildningsbidrag, arbetsmarknadsut bildning 820 980 000 -1-117 827 000 Utbildningsbidrag, arbetsmarknadsin stitut 65 000 000 + 5 355 000 I detta avsnitt tar utskottet upp motionsledes gjordaframställningar dels om att frågan om en allmän arbetslöshetsförsäkring skallutredas, dels om att den' nuvarande försäkringen skall reformeras i vissaavseenden i avvaktan på att en sådan försäkring kan genomföras. Moderata samlingspartiet förespråkar i kommittémotion1986/87: A259 en allmän arbetslöshetsförsäkring som skall vara möjlig attkomplettera med frivilliga tilläggsförsäkringar. Enligt motionärerna har dagensekonomiska skydd vid arbetslöshet många svagheter. En avsevärd del av dearbetslösa är endast berättigade till kontant arbetsmarknadsstöd (KAS), och enannan stor grupp arbetslösa har inte ens rätt till KAS utan är hänvisade tillsocialhjälp. Arbetslöshetsförsäkringen har till stor del förlorat sin karaktärav försäkring genom att av arbetslöshetskassornas kostnader betalas avstatsmedel via budgeten eller genom socialavgifter. Maximeringen avdagpenningen innebär att arbetslösa vilkas tidigare inkomst överstiger visstbelopp (. ) får en successivt minskad andel avdenna inkomst ersatt. Det leder till i och för sig förståeliga krav på attdagpenningen skall höjas, men detta är enligt motionärerna inte någon egentliglösning på problemet. Höjda dagpenningar, fortsätter motionärerna, har kommitatt finansieras av höjda arbetsgivaravgifter. I realiteten tar man vidavtalsförhandlingarna endast i begränsad mån hänsyn till avgiftshöjningarna.Dessa blir därigenom inflationsdrivande och äventyrar centrala mål i denekonomiska politiken. Detta visar hur viktigt det är att parterna påarbetsmarknaden har ett klart definierat ansvar för lönekostnadsutvecklingenoch konsekvenserna av träffade avtal. Det är därför angeläget att skapa"raka rör" mellan parternas förhandlingsbord och utgifterna för attbekämpa arbetslösheten. Motionärerna yrkar att vad de anfört i motionen omarbetslöshetsförsäk- AU 1986/87:11 ringens framtida utformning skall delgesregeringen. De föreslår vidare att den nu pågående enmansutredningen omersättningarna vid arbetslöshet skall breddas till en parlamentarisk utredningmed uppdrag att lägga fram förslag om en allmän arbetslöshetsförsäkring byggdpå de principer motionärerna har angivit. Från sida anförs i partimotion 1986/87:A229att arbetsmarknadspolitiken i första hand skall syfta till att göra detmöjligt för alla att försörja sig på eget arbete. Det skydd som erbjuds dem somtrots detta drabbas av ofrivillig arbetslöshet är inte tillfredsställande. Detomfattar inte alla och ersättningsnivåerna varierar. Det finns därför starka skäl för att införa en allmänarbetslöshetsförsäkring. En sådan bör i princip omfatta alla i åldern 18-65 årsom står till arbetsmarknadens förfogande. Ersättning bör utgå till alla, såvällöntagare som företagare. Även i motion 1986/87:A266 av m. fl. (c)konstateras att nuvarande regler innebär att en stor del av de arbetslösa intekommer i fråga för vare sig ersättning från arbetslöshetskassa eller KAS. Dettainnebår enligt motionärernas uppfattning att gällande system förarbetslöshetsunderstöd inte fyller rimliga trygghetskrav. Den som har drabbatsav arbetslöshet måste få en rimlig ekonomisk trygghet.Arbetslöshetsförsäkringen sägs dessutom ha alltmer förlorat sin karaktär avförsäkring. Den offentliga andelen av stödet har successivt ökat till avkostnaderna. Det är positivt, anför motionärerna vidare, att det pågårett utredningsarbete kring formerna för arbetslöshetsersättningarna.Utredningen borde dock ha fått direktiv att ta fram ett bredare beslutsunderlagsom inte håller fast vid det nuvarande ersättningssystemet. Något rejält greppatt lösa problemen för dem som helt står utanför det nuvarande systemet harregeringen inte tagit. Enligt motionärernas uppfattning bör en allmänarbetslöshetsförsäkring för alla införas. En sådan försäkring skulle lösa ävennågra av de frågor som aktualiserats från centerhåll men som regeringen i stortsett har underlåtit att ta upp, bl. a. ersättningsrätten för företagare och denolösta frågan om vård av egna barn i hemmet skall vara ersättningsberät-tigad.Motionen mynnar ut i yrkandet att en parlamentariskt sammansatt kommitté skalltillkallas med direktiv att lägga fram förslag till en allmänarbetslöshetsförsäkring. En ny utredning om en allmän arbetslöshetsförsäkringförordas slutligen av () i motion 1986/87: A241. En sådanförsäkring bör enligt motionären administreras av ochförsäkringskassorna. Med hänsyn till kostnaden för försäkringen föreslårmotionären att finansieringen baseras på egenavgifter från de försäkrade. Utskottetgör följande bedömning. Likartade motionsyrkanden om en allmänarbetslöshetsförsäkring fram ställdes av moderata samlingspartiet, och . Vid behandlingen av dessa yrkanden erinrade utskottet om att det föreligger ett färdigt förslag till allmän arbetslöshetsförsäkring, utarbe tat av den parlamentariskt sammansatta . Utredningsför slaget har dock inte ansetts aktuellt att genomföra, och enligt utskottets 65 mening ärdet inte meningsfullt att på nytt starta ett utredningsarbete med AU1986/87:11 likartad inriktning. Som nämnts i ett par av motionerna pågår enöversyn av kontantstödet vid arbetslöshet. Därigenom kommer det att bli möjligtatt ta ställning till en rad problem beträffande ersättningarna vilkahar kommit fram . Flera av dessa problem är av väsentlig artsom ersättningsnivåerna och deras anpassning till löneutvecklingen,karensvillkoret, medlemsavgifterna och olika krångligheter i regelsystemet.Eri lösning av dessa problem kommer att medföra betydande förbättringar för demsom . drabbas av arbetslöshet inom ramen för det nuvarande ersättningssystemet.Liksom föregående år vill utskottet härutöver fästa uppmärksamheten vid att mani de föreliggande motionerna förutsätter att kostnaderna för ersättningarnavid arbetslöshet skall föras över på de försäkrade i en omfattning som inte kanaccepteras. Utskottet anser att de tidigare gjorda invändningarna moten utredning om en allmän arbetslöshetsförsäkring med den inriktning som angesi motionerna A229, A241, A259 och A266 alltjämt är bärande. Motionernaavstyrks med hänvisning härtill i de aktuella delarna. I anslutning till de ovan behandlade frågorna om enframtida utformning av arbetslöshetsförsäkringen skall här redovisas demotionsförslag som har lagts fram om att man redan nu skall ökaegenavgiftsfinansieringen av denna försäkring. förordar i motion1986/87:A229 en reformering av ersättningssystemet som skapar incitament förparterna att träffa löneavtal som inte orsakar onödiga kostnader för de egnakassorna, dvs. Även vinstdelningssystem på företagsnivåsägs vara inslag i sådana avtal, som statsmakterna bör stimulera på lämpligtsätt. I enlighet med vad nu anförts anser att medlemmarnasegenavgifter till arbetslöshetskassorna bör öka genom att den del avförsäkringen som finansieras med statsbidrag och arbetsgivaravgifter sänks till1974 års nivå eller . Regeringen bör få i uppdrag att lägga fram förslagtill en på detta sätt ändrad finansiering. erinrar i motion 1986/87:A267 om att statenenligt finansieringsbeslut skulle svara för av arbetslöshetsersättningarna. Statens andel har dock som en följd av den ökande arbetslösheten stigit till , och det är därmed knappast rimligt att längre kalla systemet för försäkring. Den statliga kostnadsandelen bör återställas till den nivå som tidigare förutsatts, dvs. , med verkan från /88. Rege ringen bör ta initiativ till överläggningar med de fackliga organisationerna och arbetslöshetskassornas samorganisation härom. Motionärerna förutsät ter att man vid dessa överläggningar även tar upp en höjning av dagpenning en och finansieringen härav. Detta sistnämnda förslag behandlas i det följande. Moderata samlingspartiet anger i motion 1986/87:A260 attstatsbidraget. till arbetslöshetskassorna bör fastställas till av kassornaskostnader räknat från . Uttalande härom görs också imotion 1986/87:A259. Den pågående utredningen om kontantstödet vid arbetslöshethar att behandla vissa finansieringsfrågor. Det blir alltså anledning att komma 66 tillbakatill frågor av det slaget vid ställningstagandena till utredningens AU1986/87:11 förslag. Allmänt kan konstateras att motionsförslagen medförbetydande nedskärningar av statsbidragen till kassorna och leder till kraftigaavgiftshöjningar för medlemmarna. Utskottet vill inte medverka till en sådanutveckling utan avstyrker motionerna A229, A260 och A267 i de ovan redovisadedelarna. Från arbetslöshetskassorna utgår ersättning tillarbetslösa medlemmar i form av dagpenning, . Dagpenningensstorlek bestäms av kassorna själva inom de ramar som anges i 17 § lagen omarbetslöshetsförsäkring. Enligt den paragrafen får sedan den 1 juli 1986lägsta dagpenning vara . och högsta dagpenning . Regeringen föreslår att maximibeloppet höjs till 400 kr.och det lägsta beloppet till . Till propositionen är fogat ett lagförslagav denna innebörd (se bilaga 1). Beloppshöjningen avses bli finansierad genomen höjd arbetsgivaravgift. Moderata samlingspartiet anför i motion 1986/87:A259 attersättningsnivåerna bör successivt anpassas så att en smidig övergång kan sketill en allmän arbetslöshetsförsäkring med möjlighet till frivilligatilläggsförsäkringar såsom partiet har förordat. Dagpenningen inom arbetslöshetsförsäkringenbör därför bibehållas vid . Motionärerna yrkar i enlighet härmed attregeringens förslag till lagändring med höjning av dagpenningen skall avslås avriksdagen. föreslår de att det redan nu skall öppnas möjlighet förkassorna att betala en högre dagpenning i form av en tilläggsförsäkring,finansierad på det sätt parterna på arbetsmarknaden kommer överens om ellergenom medlemsavgifter. Förslaget innebär att nuvarande högsta dagpenning, 360kr., blir högsta statsbidragsgrundaride belopp. Tilläggsförsäkringenförutsätter ändring i 17 § lagen om arbetslöshetsförsäkring och istatsbidragsreglerna. Regeringen bör få i uppdrag att skyndsamt lägga framförslag om dessa förändringar. I de ovan refererade partsöverläggningarna enligt motion1986/87: A267 av m. fl.,(c) skall, som nämnts, ingåattdagpenningen bör höjas med hänsyn till pris- och löneutvecklingen under densenaste tolvmånaders-perioden. Höjningen föreslås av motionärerna till 380 kr.per dag, och den förutsätts bli helt finansierad genom ett ökat uttag avegenavgifter från kassornas medlemmar. Liknande metoder för att finansiera en förbättradersättning från arbetslöshetsförsäkringen föreslogs även avmoderata samlingspartiet och . Utskottet invände då att det inteär rimligt att på kassorna och deras medlemmar vältra över hela kostnaden fören löpande anpassning av arbetslöshetsersättningarna till pris- ochlöneutvecklingen. Denna uppfattning vidhålls av utskottet. Statens kostnaderför denna anpassning bör som finansieras som försäkringen i övrigt,dvs. med avgifter (till ) och budgetmedel (till ). Medavstyrkande av motionerna A259 och A267 i förevarande delar tillstyrkerutskottet regeringens förslag att höja Finansieringen av beloppshöjningen behandlas i ett AU1986/87:11 följande avsnitt. Arbetslösa som inte har rätt till dagpenning från enarbetslöshetskassa kan i stället få kontant arbetsmarknadsstöd (KAS) med 120kr. Regeringen föreslår att beloppet höjs till . (se bilaga 2).Höjningen tillstyrks av moderata samlingspartiet i motionerna 1986/87: A259 ochA260. kommunisterna yrkar i motion 1986/87:A418 på ett beloppom . och att KAS i fortsättningen skall utgöra hälften av den högstadagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen. Utskottet biträder på denna punkt regeringens förslag ochavstyrker motion A418 i de här redovisade delarna. Utbildningsbidragen till deltagare iarbetsmarknadsutbildning och i yrkesinriktad rehabilitering är beloppsmässigtknutna till arbetslöshetsersättningarna. Regeringen får anpassautbildningsbidragen till de ändrade belopp fastställer förersättningarna vid arbetslöshet. Det anmäls i propositionen att utbildningsbidraget tilldeltagare med rätt till ersättning från arbetslöshetskassa kommer att höjastill högst . Det utbildningsbidrag som utgår till flertaletungdomar avses bli höjt . per dag.Utbildningsbidraget för deltagare som har fyllt och inte har rätt tillersättning från arbetslöshetskassa höjs . Dennanivå på bidraget gäller även för kassamedlemmar med låg dagpenning samtungdomar som har försörjningsplikt mot barn (och inte har rätt tillkassaersättning). m.fl. (m) biträder i motion 1986/87: A260att utbildningsbidragen höjs på det sätt som har förutskickats ipropositionen, dock att högsta bidraget för deltagare med rätt tillkassaersättning enligt motionärernas uppfattning bör oförändrat vara 360 kr.per dag i enlighet med den ståndpunkt de har intagit i fråga om högstaersättning från arbetslöshetskassan. kommunisterna yrkar i motion 1986/87: A418att skall besluta att utbildningsbidraget till personer utanersättning från arbetslöshetskassan skall utgöra tre fjärdedelar av högstakassaersättningen och från vara . Med erinran om regeringens rätt ått anpassautbildningsbidragen till de ersättningar vid arbetslöshet som riksdagenfastställer ansluter sig utskottet till vad som anförts i propositionen i dennadel och avstyrker de aktuella yrkandena i motion A418. och () begär imotion 1986/87:A215 en översyn av utbildningsbidragens konstruktion.Motionärerna kritiserar att utbildningsbidragen för många deltagare inte gåratt försörja sig på utan kompletterande socialbidrag. Utbildningsbidragen börkonstrueras så att en individuellt behovsprövad hjälp kan undvikas. Utredningenom kontantstödet vid arbetslöshet har i uppdrag att med 68 förturöverväga metoder för att räkna upp dagpenningen i arbetslöshetsför- AU1986/87:11 säkringen så att dagpenningen kan fortlöpande anpassas tilllöneutvecklingen. En sådan ordning kommer att vara till fördel även förAMU-eleverna då, som redan nämnts, utbildningsbidragen regelmässigt anpassastill de förbättringar som görs av ersättningarna vid arbetslöshet. Isammanhanget bör vidare erinras om det kartläggningsarbete som bedrivs inomsocialdepartementet mot bakgrunden av det ökande antalet socialbidragstagare.Det kan vara skäl att avvakta de slutsatser som kan dras av kartläggningen.Denna väntas bli avslutad . Med hänvisning härtill anser utskottet attdet inte är påkallat rried den begärda översynen av utbildningsbidragenskonstruktion, utan motion A215 avstyrks. I propositionen föreslås ett förbättrat försäkringsskyddför deltagare i arbetsmarknadsutbildning m. fl. i två hänseenden. Sådanadeltagare bör vid personskada kunna få ersättning även för sveda och värk ochannan s. k. ideell skada i samma omfattning som statligt anställda. Vidareförordas en viss vidgning av den krets personer för vilka ersättning utgår avallmänna medel vid skador som de orsakar. Kostnaderna för ersättningar vid personskada liksomersättningar vid skador orsakade av AMU-elever föreslås i fortsättningen blibetalade från förevarande anslag. Utskottet har ingen invändning mot vad som anförts ochföreslagits i propositionen i denna del. Inte heller de uttalanden som görs ipropositionen om förskottsutbetalningar av statsbidrag tillarbetslöshetskassorna ger anledning till erinran från utskottets sida. Finansiering av de höjda ersättningsnivåerna Såsom inledningsvis nämnts betalas statens kostnader förersättningarna vid arbetslöshet och utbildningsbidragen till medarbetsgivaravgifter och till av budgetmedel. På samma sätt betalas ocksåstatens bidrag till permitteringslöneersättningar. Den arbetsgivaravgift dethär gäller är arbetsmarknadsavgiften enligt 2 kap. 1§ lagen (1981:691) omsocialavgifter. Avgiften uppgår till 2,på lönesumman. Kostnaderna för de höjda ersättningsnivåer och detförbättrade försäkringsskydd som föreslås i propositionen beräknas till 332milj. Dessa kostnader bör enligt propositionen fullt ut täckas av arbetsgivarmedel, och arbetsmarknadsavgiften föreslås av det skälet bli höjd med 0,från . Höjningen innefattas i en av socialministernföreslagen ändring i lagen om socialavgifter (se bilaga 5.3 tillbudgetpropositionens bilaga 7 - ). Denna lagändring ärhänvisad till beredning av socialförsäkringsutskottet. Moderata samlingspartiet yrkar i kommittémotion1986/87:A260 att regeringens lagändringsförslag om höjning av arbetsmarknadsavgiften skall avslås. Motionen i den aktuella delen har med yttrande överlämnats till socialförsäkringsutskottet. Mot bakgrund av de i det föregående gjorda ställningstagandena har arbetsmarknadsutskottet därvid hemställt att social- 69 försäkringsutskottetföreslår med avstyrkande av yrkandet i AU 1986/87:11 motion A260 tillstyrka regeringens förslag att höja arbetsmarknadsavgiften. I en till yttrandet fogad avvikande mening har moderata samlingspartiets företrädare vidhållit motionens avslagsyrkande. Särskilda yttranden har avgetts av resp. . . . Regeringens beräkning av medelsbehovet under förevarandeanslag lämnas utan erinran. Yrkandena i motionerna 1986/87:A229 (fp) och A260(m) om anslag med ett med 1 200 resp. 239 milj. kr. minskat belopp iförhållande till regeringens förslag avstyrks med hänvisning till dentidigare behandlingen av frågorna om egenavgifterna och om-dagpenningens storlek. Allmänna villkor för ersättningarna De ökade utgifterna för kontantstödet vid arbetslöshet hargett arbetsmarknadsministern anledning att i propositionen (s. 16-17) gå in påett par av de tendenser som ligger bakorn denna utveckling, särskilt att det undersenare år har skett en snabb ökning av antalet deltidsarbetande som samtidigtuppbär arbetslöshetsersättning, s. k. deltidsmarkerare. Denna utveckling harinträffat efter den lagändring som slopade den tidigarebegränsningen av möjligheterna att kombineraarbetslöshetsersättning med deltidsarbete. Arbetsmarknadsministern uttalar att den utveckling vi fåttinnebär att arbetslöshetsersättning har kommit att utnyttjas som komplement till deltidsarbete. Ersättningen har härigenom för deri enskilde mer och mer fått karaktären av en permanent sidoinkomst som den för arbetsgivar- ; naunderlättar att hålla kvar vid anställningsformer som förutsätter utfyllnadfrån annat håll. Utvecklingen är enligt arbetsmarknadsministern helt oacceptabel,och hon anmäler sin avsikt att senare föreslå regeringen att inomarbetslöshetsförsäkringens ram vidta åtgärder för att komma till rätta medproblemen. Det kan vidare i detta sammanhang vara anledning atterinra om en annan fråga vari utnyttjandet av arbetslöshetsersättningarna harifrågasatts. Det gäller reglerna om ersättning i de fall arbetslösheten haruppkommit genom att arbetstagaren frivilligt slutat sin anställning. Denna sak togs upp i de direktiv som regeringen i november1985 meddelade den nu pågående utredningen om kontantstödet vid arbetslöshet. Idessa direktiv uttalades sålunda att det helt dominerande antalet ombytessökandepå den svenska arbetsmarknaden har försäkrat sig om ett nytt arbete innan haneller hon slutar och att det nya arbetet skall påbörjas inom relativt kort tid.Samtidigt kan konstateras att i vissa arbetslöshetskassor är andelen frivilligtslutande oroväckande hög. Den särskilde utredaren fick mot denna bakgrund iuppdrag att kartlägga omfattningen av det frivilliga slutandet iarbetslöshetsförsäkringen och KAS. Med utgångspunkt i kartläggningen skulleföreslås eventuella åtgärder. Dessa, tillades det i direktiven, kan beroende påresultaten riktas mot såväl arbetsgivare som arbetstagare. har det förekommit en livlig debatt i såväl dags-soin fackpress i dessa frågor. De diskuterades också i kammaren dåarbetsmarknadsministern ytterligare utvecklade sin syn på frågorna. AU 1986/87:11 Mot den ovan tecknade bakgrunden har utskottet funnitpåkallat att skaffa sig ytterligare information i ärendet. Utskottet anordnadei det syftet den 3. mars en hearing, vid vilken företrädare för styrelsen förArbetslöshetskassornas samorganisation bereddes tillfälle att redovisa sin synpå de hithörande frågorna. Utskottet övergår härefter till att behandla föreliggandemotioner med yrkanden som gäller de allmänna villkoren för ersättningarna vidarbetslöshet. En av förutsättningarna för att få ersättning frånarbetslöshetskassan är att sökanden har varit arbetslös i - det s. k.karensvillkoret. Ett motsvarande villkor gäller även för KAS. m. fl. (vpk) begär i motion 1986/87:A418förslag från regeringen om att karensdagarna skall slopas,vilket motionärernaser som en förutsättning för ett fullgott försäkringsskydd för de arbetslösa. Det ingår i direktiven för den pågående utredningen omkontantstödet vid arbetslöshet att överväga ett avskaffande av karensdagarnaoch hur en sådan reform skall kunna inrymmas i ramen för nuvarande kostnaderför arbetslöshetsersättningarna. Något initiativ från sida medanledning av motionen i denna del är sålunda inte påkallat. I samma motion begärs också att skall geregeringen till känna att den som hotas av utförsäkring skall garanterasberedskapsarbete och att - i de fall en utförsäkrad ändå inte kan anvisasberedskapsarbete -ersättning från arbetslöshetskassan skall fortsätta att utgågenom att ersättningstiden förlängs i sådana fall. Enligt 72a § arbetsmarknadskungörelsen gäller sedan den 1oktober 1983 att arbetslösa som riskerar att bli utförsäkrade, dvs. inte längrehar rätt till ersättning från sin arbetslöshetskassa, skall anvisasberedskapsarbete om de begår det. Med hänvisning härtill och till att liknandeyrkanden i en vpk-motion avslagits tidigare under detta på förslag avutskottet i betänkandet AU 1986/87:1 (s. 8) avstyrker Utskottet även de nuföreliggande yrkandena i motion A418. Slutligen yrkas i motion A418 att den som har gått igenomarbetsmarknadsutbildning skall få tillgodoräkna sig det vid bedömningen av omhan eller hon har fullgjort arbetsvillkoret inom arbetslöshetsförsäkringen.Detta villkor innebär att man skall har arbetat före arbetslösheten. Genom en lagändring som gjordes på förslag avregeringen (se AU 1985/86:19) slopades den tidigare begränsningen att av tiden i arbetsmarknadsutbildning får tillgodoräknas.Lagändringen trädde i kraft . Yrkandet bör följaktligen inteföranleda någon åtgärd. och () hemställer imotion 1986/87:A717 att semesterkommitté skall få i uppdrag att prövafrågan om att även arbetslöshet skall få räknas som semesterlönegrundandefrånvaro.