bet · GA01KU33 · 1986-12-31 00:00:00 — Statsminister har,som framgår av utfrågningen inför utskottet, framhållit vad gällerutnäriiningar under de socialdemokratiska regeringarna , attregeringen vid tillsättningarna uteslutande grundat sig på RF;s krav på sakligagrunder med betoning av kravet på skicklighet. Utskottetvill understryka vikten av RF;s krav på att det vid tjänstetillsätt ningar endast fästs avseende vid sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet. Utskottet hänvisar i sammanhanget till det nu aktuella riksdags ärendet om ledning av den statliga förvaltningen. I denna betonas betydelsen av att regeringen vid tillsättningar av verkschefer fäster särskild vikt vid kompetenskriteriet. Den företagna granskningen, ger inte anledning till något särskilt uttalande från utskottets sida. a) Tillsättning av tjänst som universitetslektor i fysikvid Ettbesvärsärende i fråga om tillsättning av en tjänst som universitetslektor,ifysik vid har tagits upp till granskning. I det aktuellaärendet, som redovisas i bilaga B 15, ändrade regeringen ett beslut avuniversitets- och högskoleämbetet (UHÄ) med anledning av överklagande. Denaktuella granskningsfrågan gäller främst i vad mån regeringen vid sin prövningi det aktuella fallet tagit tillbörlig hånsyn till bl. a. ett uttalande frånriksdagens sida (UbU 1984/85:9 s. 7) om att tillmäta även erfarenhet av arbetemed information om forskning och utvecklingsarbete betydelse sombefordringsgrund till tjänst som universitetslektor. Reglerom tillsättning av lärartjänster inom universitet.och högskolor återfinns ihögskoleförordningen (1977:263). Innebörden av föreskrifterna liksom deändringar av aktuella regler om befordringsgrunder som genomfördes den 1 juli1986 framgår av kanslipromemorian. Vidbehandlingen av proposition 1984/85:9 om ny arbets- och tjänsteorganisationför lärare i den statliga högskolan uttalade utbildningsutskottet (UbU1984/85:9) bl. a. att redan nu berättigad hänsyn tas till arbete med t. ex.forskningsinformation. I den mån så inte var fallet fann utskottet detnaturligt att erfarenhet av forskningsinformation skulle innefattas i begreppetforskningsarbete. Tillsättningsförfarandetav förevarande universitetslektorstjänst inleddes . Regeringen tog ställning till överklagandet sedan högskoleförordningen ändrats med giltighet från i vad avser befordringsgrunder. Ändringarna innebar bl. a. att erfarenhet av forsknings information intogs som särskild befordringsgrund. I det aktuella tillsättningsärendet har det ankommit påregeringen att göra KU 1986/87:33 en prövning av de sökande i egenskap avbesvärsmyndighet i ärende av denna art. Beträffande tillsättning avuniversitetslektorstjänst föregås sådan av bl. a. särskild prövning avsakkunnig och tjänsteförslagsnämnd. Idet aktuella fallet har skälen ingåenderedovisats av berörda instanser, som inte varit eniga. Någon grund frånutskottets sida för bedömning i sak av tillsättningsärendet föreligger inte.Den företagna granskningen ger vid handen att ärendet handlagts i föreskrivenordning. Utskottet finner inte anledning till något särskilt uttalande. b) Tillsättning av tjänst som professor i musikvetenskapvid Ordinarie tjänst som professor tillsätts av regeringenefter förslag av tjänsteförslagsnämnd. Vid ärenden som rör professorstillsättningaringår i nämnden bl. a. tre s. k. sakkunniga, som skall ange skickligheten hosde sökande. Förslag av tjänsteförslagsnämnd kan överklagas hos regeringen. Den aktuella tjänsten ledigförklarades i september 1984varvid fyra sökande anmälde sig. Inför Ijänsteförslagsnämndens sammanträde den12 hade två av dessa återkallat sina ansökningar, däribland B.Vid sammanträdet uttalade nämnden att endast en av de två kvarstående sökandekunde anses behörig. Då denne var uppförd på förslag till professur vid Uppsalauniversitet, vilken tjänst han föredrog, bordlades ärendet. han sin ansökan till tjänsten. B. återkallade sin tidigare återkallelse. Idecember hemställde tjänsteförslagsnämnden hos regeringen att tjänsten fickutiysas på nytt. I beslut avslog regeringen ansökningen omförnyat ledigförklarande av tjänsten och återförvisade ärendet frågan om förslag till tjänsten medbeaktande av B;s ansökan till tjänsten. Vid prövning av B:s lämplighet för tjänsten ansåg två avde tre sakkunniga honom behörig. beslöt medröstsiffrorna 63 att ej föreslå B. till innehvare av tjänsten samt anhöll hosregeringen att få ledigförklara den på nytt. B. överklagade beslutet. Den 4september utnämnde regeringen B. Utskottet har vid granskningen av detta ärendeuppmärksammat att regeringen prövat en ansökan som först återkallades.Återkallelsen drogs senare tillbaka. Det kan finnas anledning för utskottet attåterkomma till frågor som rör regeringens praxis vid handläggningen avtjänstetillsättningsärenden. Inom utskottet har hävdats att regeringens beslut den 6februari och borde ha motiverats. Enligt 20 § förvaltningslagen (1986:223) skall ett beslutvarigenom en myndighet avgör ett ärende innehålla de skäl som har bestämtutgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Skälen fårdock utelämnas helt eller delvis bl. a. om beslutet inte går någon part emoteller om det av någon annan anledning är uppenbart obehövligt att upplysa omskälen eller om beslutet rörtjänstetillsättning. Paragrafen överensstämmer i sak KU 1986/87:33 med 17 §i den tidigare förvaltningslagen. Regeringsärendenafaller utanför tillämpningsområdet för såväl den nya som den gamla lagen. Iregeringens praxis brukar emellertid förvaltningsärenden i möjligaste månhandläggas enligt.samma regler som gäller för underordnade myndigheter.Utskottet har vid ett flertal tillfällen understrukit vikten av en ökadanvändning av så utförliga och klargörande motiveringar som möjligt iregeringens beslut. Granskningenföranleder i detta hänseende inget uttalande från utskottets sida. Viss fråga rörande sekretessen i regeringens förlikningsförhandlingar inför Utskottethar i granskningen tagit upp eri väckt fråga om regeringens underlåtenhet attge offentlighet åt sina överväganden i samband med att förlikningar i vissafall träffats inför den europeiska kommissionen för de mänskliga rättigheterna. Engranskningspromemoria i ärendet återfinns i en till detta betänkande fogadbilaga B 16. Som underbilaga till granskningspromemorian har tagits in en promemoriarörande förUkningsförfarandet inför kommissionen. Den sistnämnda promemorianhar upprättats av ambassadör som är regeringens ombud inför deneuropeiska kommissionen och domstolen för de mänskliga rättigheterna. HansCorell har även företrätt inför utskottet och lämnat vissa ytterligareupplysningar. Den uppteckning som gjordes har fogats tillbetänkandet som bilaga A 13. Medanledning av den företagna granskningen får utskottet anföra följande. Vidprövning av frågan om offentliggörande av uppgifter, som angår bl. a.mellanfolklig organisation, måste regeringen enligt 2 kap. 1 § sekretesslagen(1980:100) ta ställning till om det står klart att en uppgift kan röjas ulanatt detta stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadarlandet. Härvid bhr det av betydelse vilka konsekvenser ett röjande av uppgifterskulle medföra med hänsyn till att de regler, som gäller i den europeiskakommissionens verksamhet rörande förlikningar, uppställer mycket stränga krav isekretesshänseende. Granskningenhar inte gett anledning till erinran mot regeringens handläggning av berördafrågor. Affärsbankernas Stöd till forskning Utskottethar under granskningen uppmärksammat regeringens överlägg ningar med ett antal bankgrupper om ekonomiskt stöd till sådan forskning vid universitet och högskolor som är av särskild betydelse för utvecklingen av det svenska näringslivet. Till grund för granskningen har legat en kanslipromemoria (bilaga B 17), som bl.a. innehåller uppgifter i saken lämnade från . I samband med granskningen har 69 utfrågningarägt rum med dels bankdirektörerna 1986/87:33 TomHedelius, och . , SE-banken samt direktören , (bilagaA 12), dels statsminister (bilaga A 21). Av utredningen i ärendet framgår bl. a. följande. Detförsta samtalet i saken ägde rum i dåfinansminister och . vid ett kort samtal berördedet ansträngda statsfinansiella läget och behovet av stöd till forskning ochutredning. Sedan statsministern informerats, orri detta samtal kom på hansinitiativ ett möte till stånd mellan företrädare förregeringen (statsministern och finansministern) och affärsbankerna (de treaffärsbanksdirektörer som ingick i Svenska Bankföreningens presidium). Viddetta tillfälle diskuterades behovet av förstärkning av basresurser till sådanforskning vid universitet och högskolor som är av sårskild betydelse förutvecklingen av det svenska näringslivet. Statsministern väckte därvid tankenpå att bankerna skulle överväga en kraftfull insats på området. Vid ett nyttmöte mellan statsministern och finansministern samt presidium förklarade bankföreträdarna att frågan om avsättningtill forskningsändamål skulle behandlas av Svenska Bankföreningens styrelse.Vid ett av statsministern anordnat möte mellan företrädareför regeringen (statsministern och finansministern) samt föreningsbankerna ochsparbankerna fördes samtal om stöd från dessa bankers sida till forskning av iärendet aktuellt slag. meddelade företrädare för ifrågavarandebanker att man ej funnit skäl till sådant stöd. meddelades vid en presskonferens - idenna deltog statsministern och finansministern samt tre företrädare för affärsbankerna-attSvenska föreslagit affärsbankerna att sammanlagtavsätta 200 milj. kr. under ett vart av . Dessamedel skulle användas för att stödja sådan forskning vid universitet ochhögskolor som är av särskild betydelse för utvecklingen av det svenskanäringslivet. Åtta av bankerna har därefter beslutat om avsättningar för år1987 med sammanlagt drygt 125 milj. kr. En bank har beslutat om avsättning föråren 1987-1989 med 40 milj. kr. Slutligen har en bank beslutat att bilda enegen forskningsstiftelse till vilken avsatts 180 milj. kr. Avsikten är attaffärsbankernas bidrag i första hand skall användas till anskaffning avutrustning för forskningsändamål. Inom universitets- och högskoleämbetet samtforskningsrådsnämnden pågår arbete med att ta fram förslag på lämpligabidragsprojekt. När detta arbete är klart kommer bankerna att avgöra vilka avprojekten som de önskar stödja. Enligt kungörelsen (1964:484) om mottagande förstatsverkets räkning av gåvo- och donationsmedel ankommer det på regeringenatt bl. a. pröva och avgöra ärenden som avser donationsmedel överstigande 1milj. Statsministern har inför utskottet bl. a. berört denprincipiella frågan om risken för alt finansiering av forskning på annat sätt än genom statliga medel kan medföra att utomstående intressen kan komma att styra forskningens inriktning. Framför allt kan denna fråga vara aktuell vid uppdragsforskning. Enligt ankommer det på forskningsinstitutionerna att tillse 70 att dettaslag av forskning inte upptar en så stor del av den egna institutionens KU1986/87:33 totala verksamhet att institutionens valfrihet påverkas negativt.Däremot anser motsvarande risk i det närmaste obefintlig närdet gäller forskningsdonationer avseende utrustning, byggnader och materiel. Utskottet får anföra följande. togregeringen - mot bakgrund av statens brist på erforderliga medel - initiativtill en diskussion om affärsbankernas, sparbankernas och föreningsbankernasmöjligheter att ekonomiskt stödja forskningen i landet. Som framgått haren av dessa bankgrupper, nämligen affärsbankerna, därefter beslutat om vissaforskningsbidrag. Det framgår av utfrågningarna med de företrädare för affärsbankernasom hörts av utskottet att dessa inte ansett sig ha varit utsatta för någonform av påtryckning från regeringens sida. Utskottet vill i anslutning till statsministerns ovanåtergivna synpunkter i fråga om uppdragsforskningen vid de offentligaforskningsinstitutionerna framhålla det angelägna i att institutionernasvalfrihet bibehålls. Utöver det anförda har utskottetinte funnit anledning till något uttalande i ärendet. 19.Departementstj änstemän och verkschefer i Styrelser för statliga företag, m. m. Utskottet har till granskning upptagit frågan i vilkenutsträckning det förekommer att departementstjänstemän innehar poster istyrelserna för olika statliga myndigheter och andi-a organ, fråga om jäv fördessa tjänstemän m.m. I ärendet har upprättats en kanslipromemoria, bilaga B 18A. I en särskild promemoria från - underbilaga 1 till bilagaB 18 A - har bl. a. lämnats en redovisning av gällande jävsregler samtuppgifter om de departementstjänstemän som ingår i styrelserna för de statligamyndigheter, stiftelser och bolag som faller under kommunikationsdepartementetoch industridepartementet. Av uppgifterna i ärendet framgår bl. a. följande. 1 tre avstyrelserna för de 23 myndigheter och andra organ som enligtdepartementsförordningen hör under ingår tjänstemänfrån departementet, nämligen i styrelserna för transportforskningsberedningen,mindre skeppsfarten saml . Förindustridepartementels del gäller att departementstjänstemän förekommer istyrelserna för sju av de 33 myndigheter och andra organ som enligtdepartementsförordningen faller under departementet. Dessa organ ärsprängämnesinspektionen, delegationen för samordning avhavsresursverksamheten. Stiftelsen attachéverksamhet, iSverige, fonden för industriellt utvecklingsarbete samt fonden försvensk-norskt industriellt samarbete. Vad härefter gäller förekomsten av departementstjänstemäni de bolag som staten äger helt eller delvis skall först lämnas några allmännauppgifter om denstatliga företagssektorns omfattning. Enligt redogörelse till KU1986/87:33 för de statliga företagen (regeringens skrivelse1986/87:20) omfattar de statiiga företagen -förutom de sju affärsverken - åttakreditinstitut och 165 aktiebolag. Dessa företag ägei helt, delvis ellerinnehar minoritetsandelar i sammanlagt omkring 860 dotter- samtdotterdotterbolag (då har bortsetts från de bolag som är vilande). Beträffandekommunikationsdepartementets och industridepartmeniets representation ibolagen gäller bl.a. följande. Av de nyssnämnda 173 bolagen faller knappt 14 %under och under industridepartementet.I tre av styrelserna för bolagen på område ingårdepartementstjänstemän. Motsvarande siffra för industridepartementets del är21. Industridepartementet är bl.a. representerat i styrelserna för de bådamoderföretagen . I sammanlagt nio avstyrelserna för de statliga dotter- samt dotterdotterbolagen - avdessa bolag faller under de båda departementen -ingår departementstjänstemän. I de fall där departementsrepresentation förekommerinskränker sig denna i allmänhet till en ledamots- eller suppleantplats. 1några av styrelserna ingår dock flera departementstjänstemän. Det bör erinras om att de aktuella frågeställningarnatidigare har behandlats av utskottet. 1 föregående års granskningsbetänkande(1985/ 86:25 s. 38 f.) tog utskottet upp frågan om jäv för regeringstjänstemän.Utskottet framhöll vikten av att förvaltningslagens jävsregler iakttas vidärendeberedningen i . Utskottet uttalade vidare att i ärendenmed två- eller flerpartsintressen bör en departementstjänsteman, som är ledamoti ett hel- eller halvstatligt bolag, inte delta i beredningen av ett ärende somrör bolaget. Utskottet får hänvisa till vad som sålunda anfördes iförra årets granskningsbetänkande samt tillägga följande. Vid handläggningeninom av ett ärende som rör ett statligt bolag därdepartementstjänsteman är styrelseledamot är del enligt utskottets mening,oavsett ärendets beskaffenhet, önskvärt - bl. a. med hänsyn till intresset avatt ärendet skall bli allsidigt belyst - att låta en annan tjänsteman idepartementet i första hand svara för handläggningen. En sådan rekommendationär intagen i den särskilda handbok med anvisningar om förvaltningslagenstillämpning i som utgivits av statsrådsberedningen. I övrigthar utskottet inte funnit anledning till något särskilt uttalande. För utskottets granskning har anmälts frågan omregeringens ansvar för verkschefers bisysslor. Frågan har väckts mot bakgrund av att en generaldi rektör innehaft ett styrelseuppdrag i ett delstalligt bolag vars verksamhet stod under tillsyn av det verk där generaldirektören var chef fråga uppkommit om styrelseuppdraget var förenligt med bestämmelsen i 6 kap. 1 § lagen (1976:600) om offentlig anställning () om förbud att inneha s. k. förtroendeskadlig bisyssla har generaldirektören på egen begäran entledigats frän styrelseuppdraget. Inom utskottets kansli har upprättats en 72 promemoria (bilaga B 18 B)som bl.a. innehåller från KU 1986/87:33 lämnade uppgifteri saken. Beträffanderegelsystemet m.m. på förevarande område gäller bl.a. följande. Det i 6 kap. 1§ intagna förbudet mot vissa bisysslor är betingat av de särskilda krav påintegritet som den offentliga tjänsten ställer på arbetstagarna. a. att en offentlig arbetstagare i princip inte får åta sigbisysslor, som medför risk för att jäv uppkommer mot honom i tjänsteutövningen.Förbudet gäller inte bara bisysslor som kan rubba förtroendet tillarbetstagarens egen partiskhet. Han får inte heller åta sig sådana bisysslorsom kan rubba förtroendet till opartiskheten hos någon annan arbetstagare ellerskada myndighetens anseende. Det ankommer på arbetstagaren att - mot bakgrundav bl. a. jävsreglerna i förvaltningslagens 11 § första stycket punkterna 2(slällföreträdarjäv), 3 (tvåinstansjäv) och 5 (generalklausul om jäv) - självansvara för bedömningen av om en bisyssla är förtroendeskadlig eller inte. 137§ anställningsförordningen (1965:601) finns bestämmelser som syftar till attunderlätta arbetstagarens ifrågavarande bedömning. Där anges bl. a. attmyndighet på begäran av arbetstagare skall lämna skriftiigt besked om huruvidaviss bisyssla enligt myndighetens bedömande inte är förenlig med 6 kap. 1 §LOA. Sådant besked om bisyssla lämnas av den myndighet som tillsätter tjänsten.1 fråga om tjänst, som regeringen tillsätter, lämnas besked av regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer. Riksdagenavslog /en motion (s) där det begärts en skärpning avreglerna om förbud mot förtroendeskadliga bisysslor (AU 1984/85:1). Motionengällde i första hand verkschefernas bisysslor. Efteruppdrag av regeringen har i ett särskilt cirkulär (SAV 1986A 10) lämnat utförlig information och rådgivning angående gällandebisysslebestämmelser och deras tillämpning. Utskottetvill allmänt stryka under vikten av att gällande bisyssle- och jävsbestämmelserför offentliganställda iakttas. I övrigt föranleder granskningen inte någotuttalande från utskottets sida. Utskottethar till granskning tagit upp regeringens prövning av tryckfrihets åtalet mot ansvarige utgivaren av för publicering av tre artiklar i tidningen med försvars- och utrikespolitiskt innehåll. Inom utskottets kansli har upprättats en promemoria, bilaga B 19.1 samband med förra årets granskning har justitiekanslern och justitieminister inför utskottet lämnat uppgifter i saken (bilagorna A 1 och A 2). Ärendet har uppskjutits till årets granskning. Av utfrågningarna framgår bl. a. följande. mottog en skriftlig framställning från JK med begäran om tillstånd att väcka åtal för otillåtet offentliggörande enligt 7 kap. 5 § 1. tryckfrihets förordningen och 19 kap. 7 och 9 §§ . Beredning av ärendet skedde därefter inom . Regeringen beslöt den 12 73 december1985 att medge att åtal fick väckas enligt framställningen. KU 1986/87:33 De brott JK avsåg att åtala fordrade åtalsmedgivande avregeringen (9 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen och 2 § lagen [1977:1016] medvissa bestämmelser på tryckfrihetsförordningens område). Regeringens prövninghar i enlighet med lagstiftningens syfte främst gällt om det förelåg någrapolitiska skäl mot ett åtal. Vad som framkommit vid granskningen ger inte fogför någon kritik av regeringens handläggning och bedömning av saken elleranledning till något särskilt uttalande. Utskottet har till granskning tagit upp tillämpningen avden av regeringen utfärdade personalkontrollkungöielsen (1969:446, PKK). Tillgrund för granskningen har legat två promemorior från (bilagorna B 20 a och B 20 b). I samband med granskningen har utfrågningar ägtrum med dels justitieminister (bilaga A 16), dels förbundsjuristenhos TCO, (bilaga A 24). Syftet med personalkontroll är att säkerställa att endastpersoner som är pålitliga från säkerhetssynpunkt får sådan anställning som ärav betydelse för totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt och som därförhar placerats i sårskild skyddsklass enligt PKK. Vissa förändringar av PKKgenomfördes som bl. a. syftade till att nedbringa antaletskyddsklassplacerade tjänster. PKK innehåller tre olika skyddsklasser,nämligen klasserna 1 A, 1 B och 2. Den sistnämnda klassen avser mindre känsligatjänster. Beträffande ordningen för personalkontroll gäller bl. I systemet ingår som ett väsenthgt moment att myndighet, som ägeratt företa personalkontroll, får begära uppgifter ur polisregister som förs hosrikspolisstyrelsen (RPS). Hos denna myndighet finns polisregister innehållandebl. a. uppgifter om den som ådömts brottspåföljd eller som är misstänkt förvissa brott. Vidare finns hos RPS siikerhetsavdelning ett särskilt register,som förs för hindrande och uppdagande av brott mot rikets säkerhet m. m.Uppgifterna i registren omfattas av den s. k. polisregistersekretessen enligt 7kap. 17 § sekretesslagen, något som bl. a. innebär att uppgifterna normalt ärsekretessbelagda även i förhållande till den som är registrerad. På begäran av myndighet, som äger rätt att företapersonalkontroll, skall RPS pröva om utlämnande av uppgifter i polisregisterbeträffande den som kontrollen avser kan ske. När sådan begäran gäller tjänst iskyddsklass 1 A eller 1 B får RPS lämna ut varje uppgift om vederbörande som ärtillgänglig i styrelsens olika register. Avser begäran tjänst i skyddsklass 2får RPS endast lämna ut uppgifter ur det särskilda registret. Prövning av fråga om utiämnande av uppgifter urpolisregister för personalkontroll görs - med vissa undantag - avrikspohschefen, chefen för säkerhetsavdelningen och de av regeringen utseddaledamöterna av (lekmannarepresentanterna). Styrelsen är beslutförom rikspolischefen och minst tre av lekmann.irepresentanterna är närvarande.Uppgift får endast lämnas ut om alla är ense om beslutet. Anserlekmannarépresen-tant att uppgift ej bör lämnas ut får rikspolischefenhänskjuta ärendet till regeringen, om han anser att uppgiften ändå bör lämnasut. skallalltid ske, om lekmannarepresentanter begär det. Innan uppgift lämnas KU1986/87:33 ut skall den som avses med uppgiften ges tillfälle att skriftligeneller muntligen yttra sig i ärendet (13 § PKK). Detta gäller dock inte om handärigenom skulle få kännedom om uppgift för vilken sekretess gäller enligtnågon annan bestämmelse i sekretesslagen än ovannämnda 7 kap. 17 §. Den anställningsmyndighet som företar personalkontrollskall självständigt pröva betydelsen av uppgift som utlämnas frånrikspolisstyrelsen och därmed beakta arten av den verksamhet som ankommer påinnehavare av den berörda tjänsten, myndighetens egen kännedom om den somuppgiften avser och övriga omständigheter (20 § PKK). Det ankommer på myndighetenatt pröva om kommunikation av uppgifterna i ärendet med hänsyn till gällandesekretessbestämmelser får ske med den som kontrollen avser. Om myndigheten medanledning av vad som förekommit vid personalkontrollen överväger att skilja densom kontrollen avser från tjänsten eller vidta annan ingripande åtgärdbeträffande hans anställningsförhållande, skall myndigheten överlägga i fråganmed av regeringen förordnad företrädare för berörd arbetsmarknadsorganisation(21 a § PKK). Utskottet får anföra följande. Ett nödvändigt inslag iskyddet för landets yttre och inre säkerhet är den,polisiära säkerhetstjänstensförebyggande verksamhet i form bl. a. av s. k. infiltrationsskydd. Ett viktigtled i denna verksamhet är personalkontrollen. Det ligger i sakens natur att ensådan verksamhet i stor utsträckning måste omges med sekretess.