bet · GA01KU33 · 1986-12-31 00:00:00 — Som flykting anses den som hyser en välgrundadfruktan för förföljelse på grund av sin ras, nationalitet, tillhörighet till enviss samhällsgrupp eller på grund av sin religiösa eller politiska uppfattningoch som därför har flytt från sitt hemland eller är förhindrad att återvändadit. I 3 § utlänningslagen (UtlL) finns den grundläggandeasylbestämmelsen. Där sägs bl. a. att enflykting inte utan synnerliga skälskall vägras i om han behöver sådant skydd. Definitionen avflyktingbegreppet i lagen ansluter till konventionens flyktingdefinition. 1 5 §UtlL anges att krigsvägrare inte utan särskilda skäl skall vägras rätt attvistas i . 1 6 § UtlL finns föreskrifter om motsvarande skydd för densom inte är flykting men som ändå på grund av de politiska förhållandena i sitthemland inte vill återvända dit och som kan åberopa tungt vägandeomständigheter till stöd för detta. Del särskilda skyddet för krigsvägrare infördes iutlänningslagen . I propositionen (prop. 1975/76:18) anförs alt ettbetydande lagstadgat skydd bör finnas mot att utlänningar sänds till ett landdär de kan komma att sändas till krigsskådeplats eller straffas för vägran attdelta i krig. Det sägs vidare att risken för krigstjänstgöring måste ha varitpåtaglig och att en förutsättning därför i allmänhet bör vara att utlänningenshemland för krig eller slår i begrepp att inleda krigshandlingar samt attutlänningen skulle ha löpt risk att bli inkallad till militärtjänstgöring påkrigsskådeplats. Bestämmelsen i 5 § UtlL är däremot enligt propositionen inteavsedd att ge skydd åt vapenvägra-re i allmänhet. Vid bedömning av vad somskall anses utgöra särskilda skäl att vägra en krigsvägrare tillstånd attstanna, får enligt propositionen nödvändig hänsyn tas till möjligheteratt ta emot utlänningar vid sidan av den reglerade invandringen. Även bestämmelserna i 6 § UtlL om skydd för dem som - utanatt vara flyktingar - kan åberopa flyktingliknande skäl infördes genom enändring fr. o. m. . Enligt 6 § UtlL skall som nämnts enutlänning, som inte är flykting men som ändå på grund av de politiskaförhållandena i sitt hemland inte vill återvända dit, och som kan åberopa tungtvägande omständigheter till stöd för detta, inte utan särskilda skäl vägrasrätt att vistas i om han behöver skydd här. I propositionen angesföljande exempel på kategorier, som avsågs omfattas av den nya skyddsregeln; Personer somkananföraskälavsammaart som flyktingar men vilkas skäl inte är tillräckligtstarka för att de skall omfattas av och utlänningslagensflyktingparagraf. Personer vilkastrovärdighet kan ifrågasättas genom att de åberopar politiska skäl somförefaller starkt överdrivna, men där vad sökanden uppgett ändå har ansetts gevid handen att han i vart fall har utsatts för trakasserier i olika former. Krigsvägraresom inte riskerar att sändas till krigsskådeplats men som kan räkna med attstraffas för sin krigsvägran. Värnpliktsvägraresom kan komma att få ett oproportionerligt strängt straff försin vägran. Detbetonades i propositionen att det inte var möjligt att göra någon KU1986/87:33 fullständig uppräkning av vad som skulle kunna hänföras under dennya Bilaga B 12 A skyddsregeln. Det fick i varje enskilt fall övervägas om de anförda omständigheterna kunde anses vara tillräckligt tungtvägande. Bestämmelserna i 5 och 6 §§ UtlL avsåg att lagfästa gällande praxis. Vid sidan av sådana utlänningar som får stanna på grund av3, 5 eller 6 §§ UtlL tillåts i praxis även åtskilliga andra alt stanna avpolitisk-humanitära skäl. Det kan gälla bl. a. personer som har flytt undankrig eller krigsliknande förhållanden, vilka de riskerat aft drabbas av somtillhörande civilbefolkningen. Sådana skäl grundar normalt inte flyktingskapenligt och gör normalt inte heller 6 § UtlLtillämplig. Sådana förhållanden omfattas däremot av den afrikanskaflyktingkonventionen , . Denna flyktingkonventionomfattar bl. a. den som har tvingats lämna sitt hemland på grund av yttreaggression, ockupation, utländskt inflytande i landet eller på grund avhändelse som allvarligt stört den allmänna ordningen i hela landet eller i endel diirav. Utöver nu berörda bestämmelser och praxis, som avserasylsökande som kommer hit på egen hand, överförs flyktingar och likställdaskyddsbehövan-de till i organiserade former, främst i samarbete medUNHCR. Dessa s. k. kvotflyktingar är dels personer som genom att tas emot härdirekt räddas undan politisk förföljelse, dels av den vida större kategori somhar lyckats fly undan förföljelse och som vistas i tredje land, där de har fåtten tillfällig i avvaktan på att något annat land skall ta emot dem. Närdet gäller kvotflyktingar har tagit emot ca 1 250flyktingar varje är och dessutom sammanlagt omkring 3 000 flyktingar frånSydostasien. En utiänning, som saknar för imesa i föreskrivnahandlingar eller som av annan i utlänningslagen angiven omständighet inte fårresa in i eller . vistas i , kan avvisas vid ankomsten hit eller därefter. Ett beslut om avvisning fattas av polismyndigheten.Beslutet kan överklagas till statens invandrarverk () och vidare tillregeringen. Ett överklagande av polismyndighetens beslut påverkar inteverkställigheten, om inte beslutar om inhibition, dvs. aft avvisningentills vidare inte får verkställas. Om en person åberopar rätt till asyl enligt3, 5 eller 6 §§ UtlL skall polismyndigheten överlämna avvisningsärendet tillSIV för prövning. Ärendet behöver dock inte överlämnas om påståendet om rätttill asyl är uppenbart oriktigt eller, vid åberopande av rätt till asyl enligt6 § UtiL, skälen härför kan lämnas utan avseende. I samtliga nu nämnda fallskall beslutet dock anmälas av polismyndigheten till , som skall taställning till om verket skall överta ärendet. Om beslutar att ta överärendet förfaller polismyndighetens beslut om avvisning. Avvisningsbeslutet fårannars verkställas utan hinder av att beslutet har överklagats. -har i sitt slutbetänkande Rättssäkerheten vid direktavvisningar(SOU 1986:48) föreslagit att avvisningsbeslut alltid skall meddelas av som Remisstiden går ut KU1986/87:33 . ' Bilaga B 12 A En utlänning som inte har pass eller tillstånd att vistasi får, när tiden för avvisning har löpt ut, utvisas ut riket. Beslutetmeddelas av och kan överklagas till regeringen. Utvisning kan vidarebeslutas av allmän domstol på grund av brott och av förvaltningsdomstol tillföljd av asocialitet. SlVis utvisningsbeslut kan överklagas till regeringen,medan domstolarnas utvisningsbeslut överklagas till resp. överinstans. Ettbeslut om utvisning på grund av brott eller asocialitet kan, sedan det harvunnit laga kraft, upphävas av regeringen. Vissa beslut om avvisning ochutvisning (terrorister m.fl.) fattas direkt av regeringen. Ett utvisningsbeslutär inte verkställbarl förrän det har vunnit laga kraft. Om en ansökan omupphävande av ett av domstol fattat utvisningsbeslut är anhängig hosregeringen, kan regeringen eller det ansvariga statsrådet inhiberaverkställigheten av beslutet i avvaktan på att saken avgörs. Verkställigheten av avvisnings- eller utvisningsbeslutankommer på polismyndighet. Om utlänningen då åberopar sådana politiska hinderför verkställigheten som utgör grund för asyl, och som inte har prövatstidigare, skall ärendet överlämnas till . Delsamma gäller om utlänningenpåstår att han inte får skydd i det land till vilket han skall sändas ellerriskerar att sändas vidare till ett annat land där han inte får skydd ellertill hemlandet. Om del är fråga om en direktavvisning och påslåendet äruppenbart oriktigt eller, vid fall somavses i 6 § UtlL, kan lämnas utanavseende, behöver ärendet inte överiämnas. Däremot skall beslutet anmälas tillSIV. Verkställighet får då ske först sedan har beslutat att inte övertaärendet. Även i andra fall där det föreligger hinder eller svårigheter attverkställa ett beslut om avvisning eller utvisning skall ärendet överlämnastill . beslut i ett verkställighetsärende har tidigareinte varit överklagbart. Efter en lagändring 1986 har emellertid en utlänningrätt att i vissa fall överklaga en polismyndighets beslut alt inte överlämnaett ärende rörande verkställighet av ett avvisnings- eller utvisningsbesluttill . En sådan klagomöjlighet finns för fall när frågan är om utlänningenlöper risk för politisk förföljelse eller liknande i det land dit han skallsändas eller om han över huvud taget skall behöva lämna Sverige.Verkställigheten av avlägsnandebeslutet skall få genomföras utan hinder avbesvär, såvida inte förordnat om annat. SI V:s beslut i ett sådant ärendefår inte överklagas. Praxis och uppföljning av flyktingpolitiken 5.1 Uttalanden i förarbeten m. m. Till grund för proposition 1983/84:144 om invandrings- ochflyktingpolitiken m. m. låg betänkanden av invandrarpolitiska kommittén (IPOK).Beträffande genomförande och uppföljning av invandrings- och flyktingpolitikenanförs följande i propositionen (s. 120 f.). Om den av statsmakterna fastlagda invandrings- ochflyktingpolitiken skall kunna genomföras enligt intentionerna, är det nödvändigt att främst de handläggande myndigheternas tjänstemän är väl förtrogna med dess inne- 555 håll.Detta förutsätter i sin tur att bestämmelser, praxis och riktlinjer finns KU 1986/87:33 dokumenterade på ett utförligt och någorlunda lättillgängligtsätt. Detta är Bilaga B 12 A självfallet av vikt också med hänsyn tillberörda advokaters och allmänhetens behov av kunskap om vad som gäller. Kommittén understryker i förslagsbetänkandet (s. 249) atttillståndsprövningen i stor utsträckning innebär en sammanvägning av en radolika faktorer och att det därför inte är möjligt att i författningstext istörre utsträckning ange rekvisiten för beviljande av uppehållstillstånd. Motden bakgrunden anser kommittén att det är särskilt viktigt att principer,riktlinjer och motivuttalanden sprids på ett sammanhållet och systematiskt sätt.Kommittén utvecklar närmare hur detta bör ske. Motivuttalanden i propositionersamt förordningsmotiv bör, enligt kommittén, publiceras i särskild ordning.Vidare bör sammanställningar göras av praxis. Dessa bör, liksom föreligganderåd och anvisningar för handläggande personal, publiceras och systematisktspridas. I detta sammanhang framhåller kommittén att bör ingå bland demyndigheter som enligt författningssamlingsförordningen (1976:725) skall utgeen egen författningssamling. utnyttjar i viss utsträckningrikspolisstyrelsens författningssamling. För författningsarbetet hos ochsammanställningen av praxis krävs enligt kommittén att kvalificerad juridiskexpertis avdelas. Slutligen framhåller kommittén vikten av att utbildningsinsatsernaökas. I anslutning härtill (s. 121) underströk det föredragandestatsrådet starkt vikten av att gällande regler, riktlinjer, motivuttalandenoch praxis blir föremål för en systematisk dokumentation och spridning. Vidarekonstaterades (s. 128) att förslagen i fråga om genomförande och uppföljningav invandringspolitiken innebär vissa ökade uppgifter för som kräverresursförstärkning samt att antalet asylärenden torde komma alt öka något somen följd av förslagen. En viss resursförstärkning till invandrarverket förtillståndsgivningen befanns vara motiverad. Sammanlaget beräknades preliminärtatt verket borde tillföras medel för tre tjänster för de ändamål somredovisats. 1 tilläggsbudget I för /85 föreslogs att fr. o.m. skulle förstärkas med tre tjänster för handläggning avtillståndsärenden och för verkets nya uppgifter i fråga om genomförande ochuppföljning av invandrings- och flyktingpolitiken (prop. 1984/ 85:25, bilaga 6,s. biträdde förslaget och anvisademedlen (SfU 1984/85:8, rskr. SIV:s resurser har förstärkts även . Trots dettahar, till följd av det ökade antalet asylsökande, handläggningstiderna ochbalanserna av tillståndsärenden ökat (prop. 1986/87:100, bil. har i sin anslagsframställning för /88 som exempel påeftersatta områden, vilka kräver ytterligare ökade resurser, angett - intern utbildning och uppbyggnad avländerkunskap - interna ochexterna föreskrifter samt utarbetande av en praxisöversikt - externverksamhet, främst utbildning av poliser och ambassadpersonal samt av dem somarbetar med flyktingmottagning. 5.2 Tillgängligaredovisningar KU 1986/87:33 I överensstämmelse med ett förslag av IPOK redovisasnumera flyktingpoliti- ' ken för i enregeringsskrivelse. Den senaste skrivelsen, 1985/86:129, avgavs ochavser 1985. Avsnittet om de asylsökande i utgör bilaga 3. Av skrivelsen kan utläsas att flyktinginvandringen 1985utgjorde nära hälften av den totala utomnordiska invandringen, som uppgick tillca 18 300 personer om även barnen räknas. Vidare uttalas att tillståndsgivningenunder i stora drag har följt den praxis som utvecklats under tidigareår. En sårskild undersökning avseende SIV:s och regeringens praxis iasylärenden har genomförts inom . Denna undersökningvisar att 1985 ungefär hälften beräknas ha fått uppehållstillstånd på skälhänförliga till 3 § UtlL, fick uppehållstillstånd på grundval av 5 §UtlL medan övriga fick stanna enligt 6 § UtlL. Därutöver gavsuppehållstillstånd till drygt 800 vuxna personer på humanitära grunder.Undersökningen finns tillgänglig på utskottets kansli. Den innehåller också ensummarisk beskrivning av de kriterier som och regeringen har tillämpat vidtillståndsgivningen beträffande medborgare i några av de länder varifrån de flestaflyktingarna kommer. lade, i enlighet med socialförsäkringsutskottetsförslag, regeringsskrivelsen om flyktingpolitiken till handlingarna (SfU1985/86:21, rskr. I samband med behandling av flyktingskrivelsenför 1985 (SfU 1985/86:21, rskr. 303) togs även motioner om flyktingfrågor upp.I motion 1985/86:488 av (m) anfördes att en redovisning börlämnas av hur utlänningslagen har verkat och praxis har utformats såvitt avsertillämpningen av främst 3 och 6 §§ UtlL. () begärde i motion1985/86:Sf517 (yrkande 4) att invandrarverket åläggs att välja ut ettrepresentativt antal avlägsnandeärenden samt att noggrant följa de asylsökandesöden och rapportera till regeringen. erinrade om att ettavlägsnandebeslut förusät-ter att det står klart att utlänningen inte löperrisk för förföljelse eller motsvarande. Mot den bakgrunden, anförde utskottet,förefaller det inte rimligt att göra en organiserad uppföljning av vad somhänder personer som blir avlägsnade ur landet. Skulle det i något fall kommafram uppgifter om att en avlägsnad person skulle ha råkat illa ut finns detdäremot anledning att undersöka vad som hänt, och utskottet hade erfarit att såsker i praktiken. Socialförsäkringsutskoltet, som utgick från att även kommandeårs skrivelser om flyktingpolitiken kommer att innehålla redogörelser förutvecklingen av praxis i tillståndsärenden, lämnade motionerna utan åtgärd.Riksdagen följde utskottets förslag och avslog motionerna. I samma betänkande (SfU 1985/86:21) behandlades ettmotionsyrkande av m.fl. (fp) om beslutsmotivering vid beslut om politisk asyl. Enligt 102§ UtlL är ärenden om visering, tidsbegränsade uppehållstillstånd KU1986/87:33 och arbetstillstånd undantagna från förvaltningslagens bestämmelserom Bilaea BPA motivering av beslut. Däremot gäller i princip förvaltningslagensbestämmelser om motivering av beslut i fråga om avlägsnandeärenden. Avmotivuttalanden till förvaltningslag framgår att i dessa ärenden kansom beslutsmotivering godtas att innehållet i det åberopade lagrummet anges. Ett avslag på ansökan om att få stanna i ayflyktingskäl eller flyktingliknande skäl motiveras i allmänhet med att deanförda skälen inte varit tillräckliga för att ge en enligt debestämmelser som gäller. I beslutet anges däremot inte vilka skäl som underkäntseller varför de varit otillräckliga. 1 de fall den beslutande myndighetenifrågasätter trovärdigheten i uppgifterna som åberopas till stöd för ansökankan det dock förekomma att denna omständighet anmärks i beslutet. I motion Sf519 av m.fl. (yrkande 1 d)framhålls att ett beslut som inte motiveras skapar en betydande rättsosäkerhetför den asylsökande och att avsaknaden av beslutsmotivering inneburit betydandesvårigheter att i den politiska kontrollen och debatten följa upp flyktingpolitikensprinciper. Som framgått av vad som sagts ovan godtogs vid införandetav förvaltningslagen att ett återgivande av innehållet i åberopade lagrumkunde gälla som beslutsmotivering. Med hänsyn till att beslut iavlägsnandeärenden är allmän handling är det av hänsyn till sökanden intelämpligt att i beslutet ta upp och närmare analysera de skäl sökanden åberopat.Även om motiveringen till beslutet inte skriftligen anges är det självfalletviktigt att sökanden och' dennes ombud på begäran upplyses om skälen till attansökan inte beviljats. Utskottet förutsätter att så sker. Utskottet anser med hänsyn till del anförda att någotsärskilt tillkännagivande i frågan inte är påkallat och avstyrker bifall tillmotion Sf519 yrkande 1 d. Fp-ledamöterna avgav en reservation. följdeutskottet och avslog motionsyrkandet. En nyförvaltningslag (1986:223) trädde i kraft . Bestämmelsenom motivering av beslut överensstämmer i sak med den gamla lagen. Det bör docknoteras, att regeringsärendena, nu som tidigare, faller utanförförvaltningslagens tillämpningsområde. 1 regeringens praxis brukar emellertidförvaltningsärendena i möjligaste mån handläggas enligt samma regler som gällerför underordnade myndigheter. Vid riksdagsbehandlingen av förslaget till nyförvaltningslag-erinrades om att vid : ett flertaltillfällen, i samband med granskningen av regeringsärendenas handläggning,understrukit vikten av en ökad användning av så utförliga och klargörandemotiveringar som möjligt i regeringens beslut. Utskottets uttalanden harredovisats i den skrift angående förvaltningslagens tillämpning hos regeringensom statsrådsberedningen utarbetat. Utskottet förklarade sig ämna återkommatill denna fråga i granskningsarbetet samt betonade, i enlighet med vadmotionärerna förordat, ånyo vikten av en ökad användning av motiveringar iregeringsbeslut (prop. 1985/86:80, KU 1985/86:21, . rskr. Under den allmänna motionstiden 1987har vpk-ochfp-motioner tagit upp frågor om redovisning av skälen i beslut i asylärenden(Sf505 och 516). 1 fp-motionen yrkas också att praxis i asylärenden skallpubliceras. av AlfSvensson (c) begärs att skall välja ut ett antal avvisningsfall och KU1986/87:33 följa de avvisades öden (Sf525). Bilaga B 12 A Invandrarministern aviserade en översyn avsystemet för mottagning och utredning av asylsökande. Den 12 februari 1987tillsattes två utredningar. Den ena skall göra en teknisk översyn avutlänningslagen. Syftet är dels att förkorta handläggningstiderna, dels attgöra lagstiftningen mer överskådlig och ändamålsenlig. Den andra utredningenskall se över organisation och rutiner för handläggningen av utlänningsärendeni syfte att förkorta handläggningstiderna i asylärenden. I direktiven för översynen av utlänningslagen (Dir.1987:3) konstateras alt större delen av flyktinginvandringen är s. k.spontaninvandring, dvs. personer som på egen hand reser hit och söker asyl vidgränsen eller efter ankomsten till . Det är framför allt denna grupp somhar blivit avsevärt större än man tidigare räknade med. sökte 3 000personer asyl i , 11 000 och under varf och ett av åren 1985 och1986 närmare 15 000. Kritiken av utlänningslagen har inte bara gällt de långahandläggningstiderna i utlänningsärenden. Det har också hävdals att de styrandereglerna i utlänningslagen bidrar till att handläggningen tar alltför lång tid.Detta gäller t. ex. de ganska komplicerade bestämmelserna om att överklaga ochöverlämna ärenden. Kritik har även riktats mot de detaljerade reglerna för attverkställa besluten. De medför i praktiken att många ärenden prövas i två påvarandra följande förfaranden. Vidare uttalas att det har hävdats att vissabestämmelser inte är tillräckligt tydliga, vilket medfört svårigheter för denasylsökande att veta vilka rättigheter och skyldigheter han eller hon har.Besluten i utlänningsärendena har också kritiserats för att vara alltförknapphändigt motiverade. I utredningsdirektiven understryks att det inte äraktuellt att förändra grundprinciperna för flykting- och invandringspolitiken.Syftet med översynen är att inom ramen för gällande principer åstadkommaförenklingar och förbättringar av regelsystemet. Det bör också utredas vilkeninverkan de nuvarande reglerna rörande verkställighet av fattade beslut ochklagorätt i samband med verkställigheten har pä bestämmelsernas effektivitetoch på handläggningstiderna som helhet. Utredaren bör undersöka och taställning till reglerna för en förnyad prövning av ett ärende påverkställighetsstadiet. Det konstateras vara av stor vikt att ett ärende kanavgöras slutligt i ett enda sammanhang och att verkställigheten inte fördröjs ionödan. måste beaktas att ett avlägsnandebeslut inte får verkställas,om detta skulle äventyra utlänningens liv, frihet eller hälsa. Vidare börutredaren bl.a. undersöka om del är möjligt att mer ingående ange skälen förett beslut utan att äventyra skyddet för den enskilde. 6.Avslutande synpunkter KU 1986/87:33 Den stora mängden regeringsärenden och de betydandebalanserna är bara en del avförklaringen till att praxis i asylärenden inte är lätt att redovisa. Härtillkommer att avgörandena baseras på en bedömning av såväl förhållandet i detland flyktingen lämnar, som den asylsökandes trovärdighet. Länderkunskap byggerpå många olika källor utöver den sökandes uppgifter. Här kan nämnasupplysningar från ambassader och beskickningar samt från FN:sflyktingkommissariat, , Röda korset, Rädda barnen ochandra organisationer. Det måste också beaktas att sekretessbestämmelserna göratt fullständiga skäl ofta utelämnas i besluten. Vidare är, såsom tidigareberörts, gängen sådan att prövningen kan ske i flera steg och ofta sträcks utöver . Detta medför att del först efter ett eller kanske haravgjorts slutligt om en asylsökande får stanna eller inte. ytterligarebelysa regeringens handläggning av besvärsärendena förtjänar här att återgesett avsnitt ur proposi tion 1985/86:133 med förslag bl. a. om rätt för attefter besvär ompröva ett beslut enligt utlänningslagen. av SIV:s avlägsnandebeslut överklagas tillregeringen. Av de överklagade besluten ändras . Det bör observerasatt i flertalet av de fall, där regeringen ändrar SIV:s beslut, har SIVtillstyrkt att ändring sker. I huvudsak torde den höga ändringsprocentenbeträffande besvären i utlänningsärenden bero på att det är mycket vanligt, attomständigheter av stor betydelse anförs först hos regeringen. Detta beroribland på att utlänningen på grund av risken för repressalier mot anförvanteroch kamrater i hemlandet är ovillig att avslöja vissa uppgifter. Först när detstår klart att de skäl som tidigare anförts inte bedöms som tillräckliga föraft tillstånd skall beviljas, omtalar utlänningen alla omständigheter. Ettannat skäl till att nya omständigheter anförs efter överklagande kan vara, attutlänningen först genom det första beslutet får klart för sig vilka omständighetersom är väsentliga. Regeringens redovisning av flyktingpolitiken 1986 är attvänta . Enligt vad som inhämtats kommer praxis i asylfrågor atttas upp i regeringsskrivelsen. Flyktinginvandringen till studeras för närvarandeav revisorer. Bland det som behandlas är frågan om den storaflyktinginvandringen har lett till att tyngdpunkten i flyktingpolitikeni dag är en annan än som avsågs med riksdagsbeslut. Flyktingpolitiken har föranlett ett flertal frågor ochinterpellationer under innevarande . Statsrådet uttaladeden att varje asylärende prövas individuellt och mycketingående samt tillade följande. Efter en lids erfarenhet av arbetet i ärjag imponerad av det arbete som sker vid beredningen av dessa frågor. Det gäller både invandrar verket och . Jag vill också betona hur svårt det är att kunna göra en riktig bedömning av varje ärende. saknas identitets handlingar. Motstridiga uppgifter lämnas . Intyg med mycket varieran de kvalitet uppvisas. De personliga förhållandena förändras ofta för den sökande under utredningens gång. Likaså inträffar förändringar i den -, asylsökandeshemland, ibland i positiv riktning, ibland i negativ riktning.