bet · GA01JuU30 · 1986-12-31 00:00:00 — med anledning av en överenskommelse mellan inbördes rättshjälp i brottmål 1986/87-30 (prop.1986/87:96 jämte motion) Propositionen m. m. I proposifion 1986/87:96 föreslår regeringen() att godkänner en överenskommelse den 26 juni1986 mellan och om inbördes rättshjälp ibrottmål. I den med anledning av propositionen väckta mofionen1986/87:JullO av m. fl. (m) hemställs att avslårproposifionen. r propositionen föreslås att godkänner en mellanSverige och träffad överenskommelse ominbördes rättshjälp i brottmål. Överenskommelsen omfattar delgivning,bevisupptagning, överförande av lagföring, översändande av utdrag urstraffregister och upplysning om gällande rätt. Den har rafificerats av TyskaDemokratiska Republiken. I motionen yrkas avslag på propositionen. Motionärernabefarar att bestämmelserna i överenskommelsen inte bjuder ett tillräckligtskydd mot att svenska myndigheter engageras i åtgärder mot någon som begått ettpolitiskt brott. De för också fram den principiella anmärkningen att enöverenskommelse av denna natur ger intryck av att medkontrahent harett från svensk synpunkt godtagbart politiskt och rättsligt system. Utskottet vill för sin del rent allmänt framhålla attöverenskommelsen i allt väsentligt är utformad i överensstämmelse med deåtaganden som har gjort i förhållande till andra stater genomanslutning till europeiska konvention om inbördes rättshjälp ibrottmål (prop. 1961:48, ILU 29, rskr. Överenskommelsen ansluter ocksånära till den av vid föregående godkända överenskommelsen isamma ämne mellan och Ungerska (prop. 1985/86:8, JuU 2,rskr. Med anledning av motionärernas farhågor vill utskottetframhålla att överenskommelsen innebär ett sedvanligt upprätthållande avvikfiga principer för detta område. Detta gäller t. ex. kravet på dubbelstraffbarhet och uppställandet av vissa hinder för meddelande av rättshjälp.Sådana hinder är bl. a. att saken redan är anhängig (lis pendens) eller avgjord(res judicata) eller att preskripfion inträtt. Rättshjälp får inte hellerlämnas i fråga om militärt brott. Av särskild betydelse i sammanhanget ärföreskrifterna i 1986/87. överenskommelsenom hänsynstagande till synpunkter av s. k. ordre public- jyU 1986/87:30 natur. Rättshjälp kan sålunda vägras bl. a. om efterkommande av framställ ningen skulle strida mot grundläggande principer för den svenska stats- och rättsordningen eller andra väsentliga intressen. I överensstämmelse med gällande svensk rätt innebär det sagda bl. a. att sökt rättshjälp skall vägrasom den gäller gärning som har karaktär av politiskt brott (jfr 1 § andra stycket lagen [1946:816] om bevisupptagning åt utländsk domstol samt prop. 1961:48 s. 5). Ansökan om rättshjälp skall enligt den nu aktuella överenskommelsen överlämnaspå diplomatisk väg. Utskottet utgår ifrån att framställningar om rättshjälpenligt denna överenskommelse självfallet kommer att prövas - på samma sätt somi andra fall - under vederbörligt hänsynstagande till vikten av att de svenskarättsprinciperna upprätthålls. Med hänvisning till det anförda saknas skäl tillnågon åtgärd med anledning av mofionen. I övrigt föranleder propositionen inte annat än attöverenskommelsen enligt utskottets mening bör godkännas. Härför talar - såsomföredragande statsrådet anför i propositionen - de krav som betingas av deökade internationella kontakterna; överenskommelsen gör det möjligt atttillgodose viktiga svenska intressen, t. ex. då någon här bosatt person underarbete eller resa i kommit i kontakt medrättsväsendet där. Underhänvisning fill det anförda hemställer utskottet att med avslag på motion 1986/87:Jul 10godkänner överenskommelsen mellan och TyskaDemokratiska Republiken om inbördes rättshjälp i brottmål. Närvarande; (), (), HansPettersson i (s), (), (), Ulla-BrittÅbark (s), (), (), (), ElvingAndersson (c), (), (), (),() och (). (), () och ()anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar på s. 1med "Utskottet vill" och slutar på s. 2 med "rättsväsendetdär" bort ha följande lydelse: Vid sitt ställningstagande till frågan om börgodkänna överenskommelsen vill utskottet först notera följande. Visserligenlåter det sig säga att överenskommelsen i allt väsentligt är utformad i överensstämmelsemed de åtaganden som har gjort i förhållande till andra stater genom anslutning till 1959 årseuropeiska konvention om inbördes rättshjälp i JuU 1986/87:30 brottmål (prop.1961:48, ILU 29, rskr. 190) och att den också nära ansluter till den avriksdagen vid föregående godkända överenskommelsen i samma ämne mellanSverige och Ungerska (prop. 1985/86:8, JuU 2, rskr. 18).Emellertid kan det inte förbigås att den nu aktuella överenskommelseninnehåller element av åtaganden från svensk sida som saknas i t. ex.överenskommelsen med . Detta gäller bl. a. översändande av utdrag urstraffregister. Det är också klart att den betydelsefulla regleringen av fråganom hinder för meddelande av rättshjälp i den nu aktuella överenskommelsen ijämförelse med andra sådana getts en vag och fill ovisshet och tvisfigheterinbjudande utformning. Detta gäller inte minst de i detta ärende särskiltviktiga villkoren i fråga oiti dubbel straffbarhet samt militära och polifiskabrott. Nugjorda anmärkningar är enhgt utskottets mening så allvarliga att de skullepåkalla en omförhandling av överenskommelsen alldeles oavsett med vilken statöverenskommelsen än skulle träffas. Idetta fall ligger emellertid saken så till att det måste ifrågasättas om detalls finns något påtagligt syenskt intresse av en överenskommelse somdet finns principiella skäl som talar emot att träffar enöverenskommelse med i ett sådant ämne som det härgäller. Onekligenskulle godkännande av överenskommelsen - även om det inte fanns fogför de ovan gjorda anmärkningarna - förmedla ett intryck av att staten i frågaskulle ha ett från svensk synpunkt godtagbart rättsligt och politiskt system.Att så inte är fallet framgår redan därav att en övergripande uppgift förrättskipningens organ där är att verka för den kommunisfiska samhällsordningen.Det är ett välkänt förhållande att en sådan målsättning präglarrättsfillämpningen på t. ex. straffrättskipningens område och detta på ettsådant sätt att det också för svenska organ vid en tillämpning avöverenskommelsen skulle uppkomma mycket stora svårigheter att hävda degrundläggande principerna för den svenska stats- och rättsordningen. Slutsatsen för utskottetblir att överenskommelsen inte kan godkännas. delsatt utskottets hemställan bort ha följande lydelse: att med bifalltill motion 1986/87:Jul 10 avslår proposition 1986/87:96.