bet · GA01JuU32 · 1986-12-31 00:00:00 — Detta är enligt utskonets mening intetillfredsställande; för att reformen skall få avsedd betydelse och bli etteffektivt kriminalpolitiskt alternativ är det enligt utskottets mening enförutsättning att erforderliga vårdresurser finns att tillgå. Vad utskottet sålunda uttalat överensstämmer väl med desynpunkter på JuU 1986/87:32 behovet av tillräckliga resurser m. m. som framförsi motionerna 115 och 117. Utskottet vill vidare ansluta sig till vad som i denförstnämnda motionen anförs om hänsynstagande till de praktiska konsekvensernaav reformen; bl. a. är det sålunda viktigt att finna lämpliga former församverkan och stöd åt kommuner och landsting i deras arbete med vård ochrehabilitering av missbrukare. Utskottet utgår från att dessa frågor blirföremål för överväganden i samråd med kommuner och landsting i syfte attgarantera tillräckliga värdresurser och därmed säkra ett effektivt genomförandeav reformen. Med dessa uttalanden får det huvudsakliga syftet medmotion 115 i den här delen anses vara tillgodosett. I sammanhanget vill utskottet också i linje med vad somanförs i motion 121 framhålla att det är viktigt att den vård som samhällettillhandahåller är av god kvalitet och att som motionären uttrycker det samhället fullgör sin del av det ingångna kontraktet. Någon särskild åtgärdfrån sida utöver utskottets gjorda uttalanden finnerutskottet emellertid inte erforderlig. 1 motioner som väckts under den allmänna motionstidenförra året (614 och 616) och i är (612, 802 och 808) yrkas att skallbegära av regeringen att den lägger fram förslag om kontraktsvärd. Även om detnu föreliggande förslaget inte överensstämmer till fullo med vad som åsyftasmed kontraktsvård i de nämnda motionerna sä kan det inle nu anses vara aktuelltmed någon sådan begäran frän sida som har förordats i motionerna.Motionerna avstyrks i nu berörda delar. Motion 113 innehåller ett yrkande att regeringens förslagom kontraktsvård skall avslås. Enligt motionären är den avgörande invändningenatt förslaget i olika hänseenden är oförenligt med allmänpreventionens krav. Också i motionerna 114,117 och 120 yrkas att förslaget omkontraktsvård avslås. Enligt motionerna 114 och 117 är regeringens förslagotillfredsställande genom att inte vara tillräckligt långtgående, och liknandesynpunkter återfinns också i motiveringen till avslagsyrkandet i motion 120. Imotion 114 åberopas också att förslaget inte tillräckligt tillgodoserallmänpreventionens krav. Gemensamt för motionerna är att de i stället för detsystem som regeringen föreslår önskar en ordning med villkorligt fängelse ikombination med kontraktsvärd. Utskottet kommer i det följande (s. 26) att beröra dennärmare konstruktionen av förslaget vad gäller konlraktsvård. Som framgår idet sammanhanget är det utskottets mening att ett system med villkorligtfängelse inte bör införas. Vad gäller de skäl i övrigt som har åberopats tillstöd för avslag på regeringens förslag vill utskottet framhålla att förslaget som innebär att det inom ramen för den nuvarande skyddstillsynspåföljden skapasbättre möjligheter att rehabilitera vissa missbrukare väl fyller en plats iett påföljdssystem som vid sidan om allmänpreventionens krav också' lever upptill ambitionen att främja de dömdas anpassning i samhället. För övrigt kan det enligt utskottets mening sägas liggaett betydande mån av allmänpreventiv verkan i regleringen att domstolen, när den dömer till kontraktsvård, skall ange hur långt fängelsestraff som skulle ha utmätts, om 23 påföljdeni stället hade bestämts till fängelse. Den dömde får ju härigenom JuU1986/87:32 på ett påtagligt sätt veta vad han riskerar i händelse avmisskötsamhet. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till nu berördaavslagsyrkanden i motionerna 113, 114, 117 och 120. I motion 115 framhålls vikten av att kontraktsvärd intefår bli ett alternativ endast för en privilegierad grupp av lagöverträdare somhar bättre förutsättningar än andra att föra sin talan. Utskottet utgår från att domstolarna kommer att tillämpaden nya ordningen i enlighet med vedertagna grundprinciper för den dömandeverksamheten, t. ex. den om allas likhet inför lagen. Någon sådan erinran somförordas i motionen i denna del är enligt utskottets mening inle erforderlig.Motionsyrkandel avstyrks av utskottet. Kontraktsvård skall enligt förslaget användas som enersättning för fängelsestraff huvudsakligen i sådana fall då brottslighetenhar sin grund i alkohol- eller narkotikamissbruk. Det skall dock vara möjligtatt tillämpa konlraktsvård även när något annat förhållande som påkallar vårdeller behandling i väsentlig mån kan antas ha bidragit till brottsligheten. Enförutsättning skall vara atl gärningsmannen är beredd att undergå behandlingenligt en särskild och av domstolen fastställd behandlingsplan. I den allmänna motiveringen till förslaget anfördepartementschefen i linje med frivårdskommitléns förslag att kontraktsvårdhuvudsakligen bör få aktualitet när det är fråga om brott som har samband medalkohol-och narkotikaproblem. Både principiella och praktiska skäl talar dockmot tanken på att utesluta kontraktsvårdsarrangemang för andra fall där förhållandenapåkallar vård eller behandling, och något hinder finns alltså inte mot attkontraktsvård tillämpas i fall av exempelvis kleptomani eller exhibi-tionismeller vissa former av incest. Detsamma gäller enligt departementschefen vidareför vissa andra fall där brottet skett i samband med ett psykisktinsufficienstillständ av något slag men detta inte är så allvarligt all slutenpsykiatrisk vård kommer i fråga. Klart är emellertid att det i huvudsak blirlagöverträdare med alkohol- eller narkotikaproblem som står i blickpunkten förett system med kontraktsvård. I motion 121 förordas att den föreslagna ordningen medkontraktsvård skall få tillämpas endast beträffande personer medmissbruksproblem. Utskottet delar departementschefens uppfattning att fleraskäl talar emot att begränsa tillämpningsområdet för kontraktsvård till endastmissbrukare. Det kan som nämnts finnas även andra kategorier där förhållandenaär sådana att vård eller annan behandling är påkallad, t. ex. då ett begångetbrott slår i samband med ett psykiskt insufficienstillstånd men detta inte ärsä allvarligt att sluten psykiatrisk vård kommer i fråga. Utskottet utgår ifrånatl bestämmelserna får tillämpning främst beträffande alkohol- och narkotikamissbrukareoch endast i undantagsfall beträffande andra grupper. Utskottet avstyrkersåledes bifall till motion 121 i nu berörd del. En särskild fråga när det gäller tillämpningsområdet förreformen är i vad mån konlraktsvård skall fä användas vid rattfylleribrott. I motion 116 24 avvisas ensådan tillämpning, och motionsmotiveringen hänvisar därvid JuU 1986/87:32 främsttill att allmänpreventionens krav gör sig särskilt starkt gällande vid I denna fråga anför departementschefen (s. 59) att detypfall där kontraktsvårdande inslag i en skyddstillsyn kan bli aktuella tillmyckel stor del sammanfaller med dem där kriminalvård i frihet anses kunnaförekomma redan enligt nuvarande praxis i rattfyllerimål, sådan som den harutvecklats av högsta domstolen. Enligt denna praxis har man i fråga omalkoholproblematiker ansett sig kunna gä ifrån normalpäföljden fängelse isådana fall då det föreligger ett klart vårdbehov och den tilltalade harpåbörjat försök med rehabiliterande åtgärder som det står klart attdenna process skulle försvåras, om den dömde berövas friheten. Att det ärsjälva rattfylleribrottet och upptäckten av detta som utgjort incitamentettill rehabiliteringsförsöken har inte i sig ansetts vara något hinder mot attfrångå huvudprincipen om fängelse som påföljd (jfr t. ex. NJA 1980 s. 74, 1982s. 190 och 1983 s. 491). Departementschefen tillägger att riksåklagaren i enskrivelse till samtliga åklagarmyndigheter har erinrat om behovet av atteventuella missbruksproblem uppmärksammas redan på förundersökningsstadiet föratt man på så sätt skall kunna förbättra domstolarnas underlag för prövning avbehovet av personutredning i rattfyllerimål. Inom pågårarbete på ett förslag om att personutredning i ökad omfattning skallinförskaffas i denna typ av mål, och syftet är att en större enhetlighet skalluppnås när det gäller tillämpningen av de riktlinjer för påföljdsvalet somhögsta domstolen har slagit fast. De principer för kontraktsvårdande inslag i påföljdenskyddstillsyn som förordas i propositionen innebär enligt departementschefeninte några stora skillnader i förhållande lill dagens praxis såvitt gällerrattfylleriklientelet. Avslutningsvis uttalas att även om de förordadeändringarna kan väntas i någon utsträckning öka utrymmet för atl tillämpakriminalvård i frihet som påföljd vid rattfylleri så kommer detta dock knappastatt ge några märkbara spär i statistiken. Utskottet delar departementschefens uppfattning attskyddstillsyn i förening med kontraktsvärd bör kunna komma i fråga som påföljdäven vid rattfylleri. Det kan dock finnas skäl att i linje med vad som anförs ipropositionen särskilt framhålla att konlraktsvård vid rattfylleri måsteförutsätta att det föreligger ett behov av behandling och att del kan befarasatt ett fängelsestraff skulle försvära en sådan lillämnad eller påbörjadbehandling. I sammanhanget kan nämnas att den särskilda frågan ompåföljdsvalet vid återfall i trafiknykterhetsbrott är föremålför överväganden inom i anslutning till behandlingen avfängelsestraff-kommitténs tidigare nämnda förslag. Departementschefen har nyligeni annat sammanhang (prop. 1986/87:81) uttalat att han har för avsikt attåterkomma till denna fråga i samband med att behandlingen i departementet avfängelsestraffkommitténs förslag har avslutats. Utskottetavstyrker med det anförda bifall till motion 116. Konstruktionen JuU 1986/87:32 Enligt förslaget skall kontraktsvård ådömas genom en nytyp av kvalificerad föreskrift vid skyddstillsyn. Med stöd av en sådanföreskrift skall den dömde åläggas att genomgå behandling enligt en i förväggodkänd behandlingsplan. Om den planerade behandlingen i avgörande grad harbidragit till att domstolen bestämt påföljden till skyddstillsyn, skall idomslutet anges hur långt fängelsestraff som skulle ha ådömts om fängelse istället hade valts som påföljd. I dessa fall skall domstolen också kunnaföreskriva atl den som svarar för behandlingen skall underrätta åklagaren ochskyddskonsulenten, om den dömde inte fullföljer programmet enligt sittåtagande. Tanken är att åklagaren i sådant fall skall kunna föra talan viddomstol med yrkande om att skyddstillsynen skall undanröjas och fängelse ådömasför brotten. Underrättelse till åklagaren skall dock inte lämnas, om kontraktsbrottetär av ringa betydelse. Som är nämnt tidigare riktas i ett antal motioner (114,117, 118 och 120) kritik mot att regeringens förslag inte innebär attkontraktsvården anknyts till ett villkorligt fängelsestraff Frågan om villkorligt fängelse tas upp även i motionerna610 och 802, i vilka anläggs synpunkter av principiell natur mot påföljdenvillkorlig dom i dess nuvarande utformning. Enligt motionärerna bör villkorligdom så som var fallet vara en villkorlig eftergift av ett ulmättfängelsestraff Utskottet anser liksom departementschefen (prop. s. 37 ff)att det är svårt att bortse från de olägenheter som det skulle innebära attinföra villkorligt fängelse som en självständig frivårdspåföljd. Uppenbarligenär riskerna påtagliga för att frivårdssystemet blir svårhanterligt omvillkorligt fängelse införs utan att villkorlig dom och skyddstillsyn samtidigtavskaffas. Riskerna för en ojämn och varierande praxis inom ramen för ettfrivårdssystem med dessa olika påföljdsvarianter är enligt utskottets meninguppenbara.' Det kan vidare som departementschefen anför sättas i frågaom en reform av nu aktuellt relativt begränsade slag kan motivera ett såpass kraftigt ingrepp i påföljdssystemet och lagstiftningen i övrigt som ettinförande av villkorligt fängelse skulle medföra. Tilläggas kan också att detförslag som lagts fram av fängelsestraffkommittén angående införande avgenerella bestämmelser om straffmätning och påföljdsval knappast låter sigförena med villkorligt fängelse som en särskild, ny påföljd. Departementschefens slutsats att villkorligt fängelse intei nuvarande läge bör införas som en självständig påföljd i brottsbalkenspåföljdssystem, vare sig med eller utan kombination med kontraktsvärd, ärsåledes enligt utskottets mening väl underbyggd. Utskottet har redan tidigare redovisat sin inställningtill avslagsyrkandena i motionerna 114,117 och 120. 1 motion 118 yrkas etttillkännagivande till regeringen om att villkorligt fängelse skall införas. Medhänvisning till utskottets gjorda uttalanden avstyrker utskottet bifallockså till motion 118 i nu berörd del. Sammainställning har utskottet beträffande nu behandlade yrkanden i motionerna610 och 802, som därmed även de avstyrks av utskottet. Som nämnts tidigare skall enligt förslaget i domslutetanges hur långt JuU 1986/87:32 fängelsestraff som skulle ha ådömts omfängelse i stället för skyddstillsyn med konlraktsvård hade valts som påföljd. I motion 119 riktas kritik mot förslaget i denna del.Enligt motionen bör längden av det tänkta fängelsestraffet anges endast närfråga är om allvarliga fall. Utskottet finner att den föreslagna ordningen innebär attden dömde pä ett mer påtagligt sätl än vid skyddstillsyn blirmedveten om det latenta straffhot som vilar över honom. Dessutom kan domstolensuttalande om det tänkta fängelsestraffets längd tjäna till ledning, om det iett senare skede blir aktuellt att undanröja skyddstillsynen därför att den dömdeinte fullföljer behandlingen enligt sitt åtagande. Enligt utskottets mening saknas det anledning att begränsadomstolens skyldighet att mäta ut ett tänkt fängelsestraff till endastallvarliga fall. Utskottet avstyrker därför bifall till motion 119 i dennadel. Som är nämnt tidigare föreslås i princip en ordning enligtvilken domstolen skall kunna ålägga den för vården ansvarige att underrättaåklagaren och skyddskonsulenten om den dömde inte fullföljer behandlingsprogrammetenligt sitt åtagande. Tanken är att åklagaren i sådana fall skall kunna föratalan vid domstol med yrkande om att skyddstillsynen skall undanröjas ochfängelse i stället ådömas för brotten. Utskottet delar uppfattningen att kontraktsvården snabbtbör kunna bytas ut mot en annan påföljd, om den dömde inte fullföljerbehandlingen. Ett sådant snabbt ingripande bör säkerställas genom särskildaregler om rapportering av kontraktsbrott i dessa fall. Domstolen bör därför fåmöjlighet att ålägga den som skall svara för vården att direkt till åklagarenoch skyddskonsulenten rapportera eventuell misskötsamhet. Åklagaren får sedanavgöra om kontraktsbrottet är sä allvarligt alt talan bör väckas vid domstol omatt påföljden skall undanröjas och fängelse ådömas i dess ställe. Enligt vad departementschefen anför (s. 42) kan detsjälvfallet förutses att åklagaren ibland finner anledning att höraskyddskonsulenien eller övervakningsnämnden före sitt ställningslagande, mendetta bör enligt departementschefen med hänsyn till intresset av snabbhet iproceduren inte vara obligatoriskt. Pä denna punkt har utskottet ett annorlunda synsätt. Närenligt nu gäl lande ordning fråga uppkommer om att undanröja en pågående skyddstill syn är det övervakningsnämnden som avgör om det skall göras en fram ställning till åklagaren om undanröjande av skyddstillsynen (28 kap. 8 § första stycket BrB). Även om det som nämnts är en fördel att snabbt kunna få till stånd ett byte av påföljd är det enligt utskottets mening inte lämpligt att det i dessa fall är möjligt att helt kunna förbigå de för frivården iförsta hand ansvariga, dvs. skyddskonsulenten och övervakningsnämnden. Som utskottet ser det bör således åklagaren innan han fattar beslut om all föra talan om undanröjande av skyddstillsynen vara skyldig alt samråda med skyddskonsulenten eller övervakningsnämnden; ett hörande av någon av dessa instanser skall således i motsats till vad departementschefen föror dat vara obligatoriskt för åklagaren när fråga om byte av påföljd har 27 aktualiserats.Erforderlig förfauningsreglering härvidlag får det ankomma JuU 1986/87:32på regeringen alt ombesörja. Vad utskottet i dena hänseende unalat börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna. Enligt motion 119 bör åklagaren /n/eunderrättas vid fallav misskötsamhet från den dömdes sida. Nuvarande ordning, där initiativet tillom åklagaren över huvud taget skall underrättas ligger hosövervakningsnämnden, är tillräcklig också för ett system med kontraktsvärd,framhålls det i motionen. Med hänvisning till gjorda uttalanden av utskottet vilka för övrigt i någon mån tillgodoser syftet med det nu aktuella yrkandet imotion 119 avstyrker utskottet bifall till motionen i nu berörd del. Utskottets ställningstaganden i det föregående innebär attutskottet med gjorda uttalanden tillstyrker regeringens förslag tilllagstiftning i här behandlad del. Enligt ett yrkande i motion 118 bör det slås fast att delvid placering utom anstalt enligt 34 § KvaL är den dömdes hemkommun och intevislelsekom-munen som skall svara för kostnaden för vården. Kostnadsfördelningen vid 34 §-placeringar berörs avdepartementschefen som i sammanhanget redogör för gällande ordning. Enligtdenna är det kriminalvärden som betalar vårdavgiften för de platser som tas ianspråk fram till en tänkt tidpunkt för villkorlig frigivning, och för tidendärefter skall hemkommunen i princip svara för avgiften. I anslutning härtilltillägger departementschefen att frågan om hur ansvaret för tiden efter denvillkorliga frigivningen i förekommande fall skall fördelas mellan hem- ochvistelsekommunen inte synes kunna lösas genom straffrättslig lagstiftning utanmåste bedömas utifrån principerna i socialtjänstlagstiftningen (jfr socialberedningensbetänkande, SOU 1986:19, Aktuella socialtjänstfrägor). Med dessa uttalanden är enligt utskottets mening någonytterligare åtgärd med anledning av motion 118 inte erforderlig.Motionen avstyrks av utskottet. Med anledning av departementschefens uttalanden (prop. s.92) angående tillämpningen av 34 § KvaL när det är fråga om placering vill utskottet hänvisa till sinaöverväganden i samma fråga i det av godkända betänkandet JuU1986/ 87:20 s. 14 f I två motioner (113 och 120) förordas atl fritidsfängelseinförs. Enligt departementschefen, som stöder sig på en praktiskttagel enig re missopinion, har ett system med fritidsfängelse flera nackdelar av praktisk, administrativ och resursmässig natur. Fritidsfängelse skulle leda till alt an stalternas kapacitet utnyttjades dåligt och ojämnt. För verkställighet av även korta straff skulle krävas anstaltsplatser under förhållandevis långa tider. Fritidsfängelse skulle också vara personalkrävande, särskilt under s. k. obekväm arbetstid. Utskottet delar departementschefens uppfattning att denackdelar som JuU 1986/87:32 ett system med fritidsfängelse skulle föramed sig är så påtagliga att en sådan ordning inte bör införas. Utskottetavstyrker därför bifall till motionerna 113 och 120 i nu behandlade delar. I propositionen föreslås att den nya lagstiftningen skallträda i kraft den Ijuli 1987. Med hänvisning till vad utskottet tidigare (s. 22 f)anfört om behovet av att genomförandet av reformen noga förbereds genom bl. a.samråd och andra åtgärder mellan berörda myndigheter anser utskottet attlagstiftningen inte bör träda i kraft förrän den . Dettaöverensstämmer för övrigt med ett yrkande i motion 118. Utöver vad som sagts i det föregående har utskottet intenågot att anföra med anledning av propositionen eller motionerna. I lagstiftningsärendet bör dock enligt utskottets meningvidtas en redaktionell ändring i en bestämmelse i BrB. 1 2 kap. 5 a § andra stycket BrB görs en hänvisning bl. a.till momenten "3, 5 eller 6" i 3 § samma kapitel. Till följd av en ändring i 2 kap. 3 § BrB, som träder ikraft den (prop. 1985/86:9, JuU 24, rskr. 213, SFS 1986:645),kommer de i 2 kap. 5 a § BrB omnämnda momenten 3, 5 och 6 fr. o. m. nämnda dagalt i stället motsvaras av momenten 4, 6 och 7. Andra stycket i 2 kap. 5 a § BrB bör således ändras ienlighet härmed. Utskottet föreslår att sä sker på sätt som framgår avutskottets hemställan nedan. 1. beträffande samhällstjänst altriksdagen med avslag på motion 1986/87:Jul 14 i denna del (yrkande 2), motionl986/87:Jul 18 i denna del (yrkande 2), motion 1986/87:Jul 19 i denna del(yrkande I delvis och yrkande 2), motion l986/87:Jul20 i denna del (yrkande 2delvis), motion 1986/87:Ju403 i denna del (yrkande 9), motion 1986/87:Ju636 idenna del (yrkande 2 delvis), mofion 1986/87;Ju637, motion 1986/87:Ju802 idenna del (yrkande 13 delvis), motion l986/87:Ju808 i denna del (yrkande 19)samt motion 1986/87:Ju8l6 i denna del (delvis) antar det i proposition1986/87:106 framlagda förslaget lill lag om ändring i , såvittavser 27 kap. 5 § andra stycket och 28 kap. 6 § första stycket med undantagför ikrafiträdandebestämmelsen, 2. att beslutar dels att i detta lagstiftningsärende 2 kap. 5 a § andrastycket ges följande som Utskottetsförslagbetecknade lydelse: Nuvarandelydelse i Utskottets förslag JuU 1986/87:32 2 kap. 5 a § andra stycket Första stycket gäller ej i fråga Första stycket gäller ej i fråga om brottsom avses i I § eller 3 § i, om brott somavses i I § eller 3 § ', 5 eller 6,såvida ej lagföringen i 6 eller 7, såvida ej lagföringen i denfrämmande staten har skett på denfrämmande staten har skett på begäran avsvensk myndighet. begäran av svensk myndighet. dels att härav betingad ändring i ingressen till det imoment 1 nämnda lagförslaget vidtas, Z. beträffande kontraktsvård m. m.ätt med avslag på motion l985/86:Ju6l4 i denna del (yrkande 12),motion 1985/86:Ju616 i denna del (yrkande 3), motion 1986/87-Jul 13 i denna del(yrkande 2), motion l986/87:Jul 14 i denna del (yrkande I), motion 1986/87:Jul 15, motionl986/87:Jul 16, motion 1986/87:Jul 17, mofion l986/87;Jul 18 i denna del(yrkande I),motion l986/87:Jul 19i denna del (yrkande I delvis), motion 1986/87:Jul20 i denna del (yrkande I), motion 1986/87:Jul2l, motion1986/87:Ju6lO, motion 1986/87;Ju6l2 i denna del (yrkande 5), motionl986/87:Ju802 i denna del (yrkande 12 och yrkande 13 delvis) samt motion1986/87:ju808 i denna del (yrkande 18) dels antar det i moment I nämnda lagförslaget utomsåvitt gäller ikrafiträdandebestämmelsen i den mån det inte omfattas av vadutskottet hemställt ovan, dels antar övriga i propositionen framlagda lagförslagutom såvitt gäller ikraftträdandebestämmelserna, delssom sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört om obligatoriskt samråd mellan åklagaren och frivärden, 4. beträffande ikraftträdande attriksdagen med anledning av propositionen och med bifall till motion 1986/87:Jul18 i denna del (yrkande 4) för etlvart av de ovan nämnda lagförslagen beslutaren ikraftträdandebestämmelse av följande lydelse; Denna lag träder i kraft denI , 5. beträffande/m/5/änge/ie attriksdagen avslår motion l986/87:Jul 13 i denna del (yrkande I) och motion 1986/87:Jul20 i dennadel (yrkande 2 delvis), 6. beträffande kostnader för s. k. attriksdagen avslår motion 1986/87;Jul 18 i denna del (yrkande 3). Närvarande:Karin Ahrland (fp), (), i JuU 1986/87:32Helsingborg (s), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), GöranEricsson (m) och (). I. Samhällstjänst (mom. I) (), (), (),(), (), () och ()anser delsattden del av utskottets yttrande som börjar på s. 19med "Närdet" och slutar pä s. 20 med "berörda delar" bortha följande lydelse: När det gäller frågan om man i enlighet med vad somförordas i flera motioner bortgå längre än vad regeringens förslag innebäroch införa samhällstjänst som en självständig påföljd vill utskottet till enbörjan framhålla vilket är nämnt tidigare att frågan om att införasamhällstjänst var föremål för överväganden av frivårdskommittén. tog visserligen avstånd från tanken på samhällstjänst som en självständigpåföljd men redovisade en rad omständigheter som i och för sig talade för ensådan ordning.