bet · GA01KU33 · 1986-12-31 00:00:00 — Den beslutade nya ordningen innebär att rekvisiten förinplacering av tjänster i skyddsklass har skärpts i förhållande till tidigare.Huvudsyftet har varit att minska antalet skyddsklassplacerade tjänster, någotsom från bl. a. integritetssynpunkt har bedömts vara önskvärt. Vidaremöjliggörs därigenom en mer noggrann kontroll av de personer som innehar demest känsliga tjänsterna från säkerhetssynpunkt. I dessa fall, klass 1 A,kommer numera också att genomföras en särskild personutredning vid sidan av dengängse registersökningen. På grundval av förslag från harhärefter inom förvaltningen skett en inplacering i skyddsklasser medutgångspunkt i den nya bestämmelsen i 4 § PKK. Regeringen har således beslutatom inplacering av tjänster i klass 1, under det att myndigheterna har gettsbemyndigande att besluta om inplacering i klass 2. Den nya ordningen hargenomförts successivt departementsvis under främst . I dagåterstår endast något enstaka departements ansvarsområde såvitt avser klass 1.Hur långt myndigheterna har nått i sin genomgång såvitt avser klass 2-tjänsterhar inte underlag för att bedöma. Enligt vad departementethar fått veta under hand är dock arbetet på många håll avslutat. Den nu genomförda reformen har inneburit att antalettjänster i skyddsklass 1 i det närmaste har halverats. Den angivnamålsättningen för reformen har därmed uppnåtts. Någon central registrering avtjänster i klass 2 finns däremot inte och några säkra uppgifter om antalettjänster före och efter reformen kan därför inte lämnas. Man kan dock utgå frånatt minst samma effekt uppnås även i fråga om dessa tjänster. Antalet personalkonlrollärenden har under 1980-lalet legatpå en relativt nivå liksom antalet fall i vilka uppgifter har lämnatsut. Frekvensen av personalkontroll torde bestämmas inte bara med utgångspunkt ihur många tjänster som är i skyddsklass utan även av hur stor personalomsättningenär vid myndigheterna liksom av förekomsten av olika slags s. k. massärenden.Man kan på goda grunder anta att antalet kontroller kommer att sjunka när dennya skyddsklassplaceringen har hunnit få genomslag i det praktiska arbetet. Denenskildes insyn i personalkontrollsystemet- KU 1986/87:33 kommunikationsregler ' Bilaga B 20 A Som förut har berörts omfattas olikapolisregister av sekretess enligt 7 kap. 17 § sekretesslagen. Uppgifterna ärdärmed normalt sekretessbelagda även i förhållande till den som är registrerad. Den som blir föremål för personalkontroll kan emellertidändå få möjlighet att få insyn i och att yttra sig över de uppgifter som lämnasom honom med anledning av ett personalkontrollärende. För det första gäller även i ärenden där personalkontrollförekommer den förvaltningsrättsliga principen om att den som är part har rättatt ta del av det som tillförs ärendet. Detta följer av 16 § förvaltningslagen(1986:223). I besvärsärenden gäller dessutom enligt 17 § samma lag att partennormalt skall underråttas om vad som har tillförts ärendet genom annan än honomsjälv. Båda de nu nämnda bestämmelserna begränsas emellertid av 14 kap. 5 §sekretesslagen, som innebär att parten kan undanhållas uppgifter om det är avsynneriig vikt att dessa inte röjs och det skulle allvariigt skada detsekretesskyddade intresset om så sker. Det ankommer på den handläggande myndigheten att prövafrågan om tillämpning av dessa bestämmelser. Uppgifter om i vilken utsträckningkommunikation har ägt rum enligt bestämmelserna samlas inte centralt. Av intresse i detta sammanhang är också de särskildabestämmelserna i 13 § PKK som ålägger att i vissa fallbereda den registrerade tillfälle att yttra sig innan uppgift lämnas ut tillden myndighet som handlägger ärendet angående tjänsten. Dennakommunikationsskyldighet sträcker sig längre än vad som följer av vanligaförvaltningsrältsliga principer, eftersom den registrerade inte kan anses varapart i ärendet hos . Den nu berörda,kommunikationsskyldigheten infördes i ochmed PKK:s tillkomst 1969. Skyldigheten angavs i 13 §, som fram till den 1oktober 1983 hade följande lydelse: Innan uppgift lämnas ut enligt 8 §, bör den som uppgiftenavser ges tillfälle att skriftiigen eller muntligen yttra sig i ärendet, om ejsärskilda skäl föranleder annat. Beträffande fall som avses i 9 § bör samma ordningtillämpas, om särskilda omständigheter ger anledning till det. Bestämmelsen gjorde alltså skillnad mellan å ena sidanfall som avses i 8 § PKK ~ dvs. när den aktuella tjänsten hänförs tillskyddsklass 1 - och å andra sidan fall enligt 9 § PKK, som behandlar densituationen att någon innehar eller anses skola tillträda tjänst i skyddsklass2. I det förra fallet innebar bestämmelsen att kommunikation utgjordehuvudregeln. Förelåg särskilda skäl, t.ex. om sekretessbelagda uppgifter avspaningskaraktär skulle röjas, kunde kommunikation dock underiåtas. För detsenare fallet - dvs. när det gällde skyddsklass 2-tjånsterna - innehöllbestämmelsen en presum-tion mot kommunikation. I praktiken skedde mycket sällan en kommunikation avuppgifter med den enskilde. Som en antydan om detta kan nämnas att under år1980 kommunikation inte torde ha ägt rum i något enda ärende. Detta harframför allt följande förklaring. Det helt övervägande antalet 645 personalkontrolleravser skyddsklass 2-tjänster. För sådana fall innehåller KU 1986/87:33 9 § PKKen mycket snäv begränsning av vilka slags uppgifter som får lämnas Bilaga B 20A ut från registret. De speciella uppgifter som det här gäller är - om manbortser från sådana som rör meddelade domar- oftast av den karaktären att enkommunikation bedöms kunna medföra, eller i vart fall bidra till, attinnehållet i de kvalificerat hemliga föreskrifter om registreringen somregeringen har meddelat blir kända. Därmed skulle inriktningen av säkerhetsavdelningensarbete delvis avslöjas på ett sätt som bedöms allvarligt kunna skada dessverksamhet. Det torde också ha varit mot denna bakgrund som den aktuellabestämmelsen innehåller en presumtion mot kommunikation i skyddsklass 2. Andraskäl mot kommunikation kan vara intresset av att hemlighålla pågående spaningoch att vidmakthålla källskyddei för de uppgifter som är aktuella. De aspekter som här har redovisats gör sig naturligtvisockså i förekommande fall gällande när uppgifter lämnas ut beträffande någonsom innehar eller avses skola tillträda en tjänst i skyddsklass 1. Bestämmelsen om kommunikation har med verkan fr. o. m. den1 utvidgats och getts samma innebörd i fråga om tjänster i klass 2som när det gäller tjänster i klass 1. Undantaget från kommunikation har ocksåpreciserats. Bestämmelsen i 13 § lyder numera: Innan uppgift lämnas ut enligt 8, 9 eller 10 §, skall densom uppgiften avser ges tillfälle att skriftligen eller muntligen yttra sig.Detta gäller dock inte, om han därigenom skulle få kännedom om uppgift förvilken sekretess gäller enligt någon annan bestämmelse i sekretesslagen(1980:100) än 7 kap. 17 § eller om underrättelseskyldighet enligt 19 § ejföreligger. Undantaget från kommunikation tar huvudsakligen sikte påsådana uppgifter som t. ex. är hemliga gentemot den registrerade till följd avden sekretess som enligt 5 kap. 1 § sekretesslagen gäller till skydd för delallmännas brottsförebyggande och brottsbeivrande verksamhet, dvs. främstspaningsuppgifter eller uppgifter vilkas röjande skulle avslöja innehållet ide hemliga föreskrifterna. Man kan på goda grunder anta att relativt mångaundantag på dessa grunder måste göras även fortsättningsvis från huvudregeln omkommunikation. Enligt uppgift från har under år 1985skett ca 180 kommuniceringar med stöd av de nya bestämmelserna. Slutiigen bör anmärkas aft dei: i 19 § PKK föreskrivs aften myndighet innan den begär personalkontroll skall underrätta den somframställningen avser. Vissa undantag från denna regel finns, men dessa gällerinte tjänstetillsättningar. Samhällets kontroll av personalkontrollsystemet Personalkontrollen är förenad med ett flertal olikakontroll- och insynsfunktioner från samhällets sida som tillsammans med denenskildes möjligheter i dessa avseenden är ägnade att garantera ett skydd motintegritets- och andra rättskränkningar. I det följande redovisas en kortsammanfattning av de "kontrollfunktioner" som åberopats från svensksida i det pågående målet ompersonalkontrollen i Europarådsdomstolen i (se nedan avsnitt KU1986/87:33 7)- Bilaga B 20 A Förfarandet ärförfattningsreglerat och möjliggör därmed legalitets-kontroll. Av detta följervidare att registrering av uppgifter och utlämnande av dessa måste följaobjektiva kriterier och att information måste vara korrekt och relevant. Rikspolisstyrelsensstyrelse med dess parlamentariska sammansättning garanterar medborgerlig insyni och kontroll av förfarandet vid registrering och utlämnande av uppgifter. Detbör här anmärkas att en uppgift får lämnas ut i princip bara om samtligaledamöter är eniga om det. Rikspolisstyrelsenavgör inte vilken betydelse informationen skall ha vid ett tillsättningsärendeutan denna bedömning faller på den tillsättande myndigheten. Mot dennamyndighets beslut kan den som har fått ett negativt beskedsom regel föra talan och har därmed möjlighet att få uppgifternas värde bedömdav en högre instans. Myndigheternas hantering av personalkontrollsystemetkontrolleras av JO och JK. Härtill kommer att systemet år föremål för fortlöpande uppmärksamhet från och justitieutskott. Aktuella frågor rörandeförändringar i systemet för personalkontroll, Under senare lid har olika krav och: synpunkter förts frampå förändringar i den gällande ordningen. Dessa reformkrav kan i korthetbeskrivas;på följande sätt. För det första handläggs i förmänskliga rättigheter ett mål i vilket det görs gällande att det svenskapersonalkontrollsystemets tillämpning i ett särskilt fall - det s. k.Leander-fallet - inneburit brott mot vissa artiklar i Europakonventionennämligen artikel 8 (skydd för privatlivet), artikel 10 (yttrandefrihet) ochartikel 13 (rätt till gottgörelse inför en nationell myndighet). Förhandlinghar hållits men domstolen har ännu inte beslutat dom. () har begärt en över- . syn avfrämst förfarandet hos myndigheterna efter det att uppgifter har lämnats utfrån i ett personalkontrollärende i syfte att förslärkakontrollfunktionerna. Vidare kan anmärkas att vissa organ som inteomfattas av systemet, t. ex. landstingskommuner, har gjort framställning om attfå tillämpa detsamma. Slutligen har i olika sammanhang uppmärksammats attpersonalkontroll systemet år inriktat på skydd mot brott mot rikets säkerhet och inte på skydd mot exempelvis terrorism- Det har ifrågasatts om inte vissa tjänstemän, som i och.för sig inte får del av sekretessbelagda uppgifter men som ändå har från säkerhetssynpunkt i övrigt känsliga arbetsuppgifter borde omfattas av systemet. Till dessa kategorier skulle i så fall kunna höra t. ex. chaufförersom kör stalsrådsbilar och viss personal vid flygplatser. Den särskilda juristkom missionen med anledning av mordet på statsminister överväger för iiärvarande dessa nu nämnda frågor. KU 1986/87:33 tillbilaga B 20 A Som ett led i sin verksamhet för hindrande och uppdagandeav brott mot rikets säkerhet m. m. skall säkerhetsavdelningsöka kartlägga och bevaka sådana organisationers och gruppers verksamhet sominnebär fara för rikets säkerhet eller som syftar till och är ägnad att medvåld förändra det demokratiska statsskicket eller påverka rikets ställning somoberoende stat. För verksamheten gäller bestämmelserna i 2 § personalkontrollkungörelsen(1969:446). Enligt dessa får i polisregister vid säkerhetsavdelningenantecknas uppgifter som behövs för den särskilda polisverksamheten. Anteckningi registret får dock inte göras enbart av det skälet att någon genomtillhörighet till organisation eller på annat sätt har givit uttryck förpolitisk uppfattning. Ur polisregistret inhämtas uppgifter för kontrollen avden personal som innehar eller avses tillträda tjänst som är av betydelse förrikets säkerhet. Maj:t har genom beslut denna dag förordnat omändrad lydelse av 2 § personalkontrollkungörelsen. Ändringen innebär attföreskrifter angående tillämpningen av bestämmelsen om förbud mot anteckning ipolisregist-rel enbart av det skälet alt någon genom tillhörighet tillorganisation eller på annat sätt har givit uttryck för politisk uppfattningskall meddelas av Kungl. Maj:t förordnar att vid tillämpningen av 2 §personalkontrollkungörelsen följande skall iakttagas. 1 vårt land finns organisationer och grupper som bedriverpolitisk verksamhet som innebär att våld, hot, eller tvång utnyttjas eller kankomma att utnyttjas som medel för att uppnå dé politiska syftena. Vissa organisationer har i antagetprogram angivit att organisationen skall verka för att omvandla samhället medvåld. En stor del av sådana organisationers medlemmar kan emellertid antasaldrig komma att medverka till att vad som sålunda uttalats i programmetförverkligas. Bilagorna1-3 ej här medtagna. tillhörighettill sådan organisation skall därför inte utgöra skäl att anteckna någon isäkerhetsavdelningens polisregister. Anteckning får dock ske, om någon medlem ieller sympatisör med sådan organisation genom sina ätgärder har givit anledningtill misstanke att han kan vara beredd att deltaga i verksamhet som innebärfara för rikets säkerhet eller som syftar till och är ägnad att med våldförändra det demokratiska statsskicket eller påverka rikets ställning somoberoende stat. Vidare finns organisationer och grupper som kan befarashär i riket eller i ändra stater bedriva eller ha bedrivit politiskomstörtningsverksamhet vari ingår utnyttjande av våld, hot eller tvång sommedel. Uppgift om medlem i eller sympatisör med sådan organisation eller gruppskall antecknas i säkerhetsavdelningens polisregister. Ytterligare föreskrifter angående tillämpningen av 2 §personalkontrollkungörelsen meddelas av Kungl. Maj:t efter förslag åvrikspolisstyrelsen. Om vid den särskilda polisverksamheten framkommeromständigheter som kan föranleda ändring av de föreskrifter som Kungl. Maj;thar meddelat skall avge förslag till sådana ändringar. KU 1986/87:33 till bilaga B 20 A KU 1986/87:33 PM med vissa kompletterande uppgifter rörandepersonalkontrollsystemet. Från har framförts önskemålom ett par kompelteringar och förtydliganden av de uppgifter som har lämnats ijustitiedepartementets promemoria . Vissa kompletterande uppgifterhar lämnats i en särskild PM denna dag (sekretessbelagd). I övrigt fårjustitiedepartementet lämna följande uppgifter. Antalet tjänster placerade i skyddsklass 2 Med stöd av 4 § personalkontrollkungörelsen (1969:446) harregeringen delegerat till vederbörande myndigheter att bestämma vilka tjänstersom skall hänföras till skyddsklass 2. saknar uppgift omhur många tjänster som är hänförda till denna skyddsklass. Som har angetts i departementets PM förekommerinte någon central registrering - vare sig hos ellerannorstädes - av de tjänster eller tjänstemän som är placerade i skyddsklass 2.Skälet till att dessa uppgifter inte samlas centralt är främst alt det skullege upphov till en onödigt omfattande registrering. Del finns inte något behovför av att ha tillgång till en sådan samlad registrering förtillämpningen av personalkonlrollsystemet. Om en myndighet med rätt att företapersonalkontroll begär uppgifter för sådan kontroll beträffande en viss tjänstunder åberopande av alt denna är hänförd till skyddsklass 2, saknar nämligenrikspolisstyrelsen anledning att kontollera uppgiften. Det är ju myndighetensjälv som disponerar över skyddsklassplaceringen, och den kan besluta om ensådan placering i samband med att personalkontroll företas. Av det anförda framgår att det skulle fordras en förhållandevisomfattande enkätundersökning för att få klarlagt hur många tjänster som ärplacerade i skyddsklass 2. Befordran av personalkontrolluppgifter tillanställningsmyndigheten Såvitt departementet har kunnat inhämta tillämpas numeragenomgående den ordningen att den myndighet som har att fatta beslut i dettjänsteärende i vilket personalkontroll företas också får del av sådanauppgifter som lämnas ut från . Denna ordning iakttogs emellertid inte tidigare inomförsvarsmakten. Detta sammanhänger med att myndigheter underställda överbefälhavaren inte har någon självständig rätt att företa personalkontroll, utan denna q uppgift ankommer påöverbefälhavaren (se 3 § personalkontrollkungörel- KU 1986/87:33 sen). Tidigarevidarebefordrade denne i allmänhet inte till underställda Bilaga B 20 Bmyndigheter de uppgifter som lämnats ut från . Den myndighetsom skulle fatta beslut i ärendet fick endast del av överbefälhavarenssäkerhetsbedömning som grundades på de utlämnade uppgifterna'. Det är här attmärka att en mycket stor del av de aktuella ärendena inte röranställningsfrågor utan bl. a. frågor angående krigsplacering av värnpliktiga. Numerahar man emellertid enligt vad departementet inhämtat övergått . till en Ordningenligt vilken i princip sådana uppgifter, som vid personalkontroll lämnas utfrån till överbefälhavaren, genom dennes försorg överlämnastill den myndighet som skall fatta beslut i ärendet. Övergången till dennaordning ägde rum i anslutning till de ändringar i personalkontrollkungörelsensom trädde i kraft . Några enstaka avvikelser från dennahandläggningsordning uppges ha ägt rum under ett övergångsskede. 1departementets PM har angetts att det i ca 180 fallhar förekommit kommunikation från i personalkontrollärenden,dvs. den berörde har beretts tillfälle alt yttra sig innan uppgift har lämnatsut. Genomförfrågan hös har departementet inhämtat att det i samtligafall härvid torde ha rört sig om att uppgifter angående meddeladebrottmålsdomar har kommunicerats. Det är här att märka att det inte bara ärdomar angående brott med anknytning ftH rikets säkerhet som får lämnas ut avstyrelsen. När fråga är om en tjänst i skyddsklass 1 A eller 1 B gäller enligt8 § personalkontrollkungörelsen att styrelsen får lämna ut varje uppgift som ärtillgänglig i polisregister, således även om domar angående traditionellbrottslighet. Och när en tjänst i skyddsklass 2 är förenad medbevakningsuppgift, chefskap för förråd eller kassaförvaltning eller ansvar förpenningmedel, får lämna ut uppgift om att den som innehareller avses skola tillträda tjänsten har dömts förbrottslighet av visst slag som särskilt anges i 10 § personalkontrollkungörelsen. Medanledning av att frågan synes ha kommit upp inom utskottet bör avslutningsvisnämnas att man i det av avdömda målet v. Swedeninte från.svensk sida lämnade ut någon uppgift som bedömdes vara underkastadsekretess. 'Systemet finns beskrivet i arbetsdomstolens dom nr'28/86. PM KU 1986/87:33 Regeringens kontroll av förverkligandet av gällande planerför hälso- och sjukvården i krig i (m) har anmält följandefrågor till granskning: Hur har regeringen (försvars- och socialministrarna)utövat ledningen och kontrollen avförverkligandet av gällande planer för hälso- och sjukvården i Vilka åtgärder kan regeringen vidta - resp:har regeringen vidtagit - för att förmå sjukvårdshuvudmännen att uppfylla planerna?Anmälaren har sedermera inkommit med följande kompletterande frågor: a) 1 vilken utsträckning har ofullständigt kommunaltgenomslag av anbefalld beredskapsplanering skett under åberopande avbegränsningskungörelsen? b) Om ofullständigt genomförande av gällande planer inte skett under hånvisning till begränsningskungörelsen - vilkaandra orsaker kan då ha åberopats? Fråganom krigsberedskapen på hälso- och sjukvårdsområdet har tagits upp av anmälareni ett flertal frågor och interpellationer . Fråga 1982/83:212 Interpellation 1983/84:98 Interpellation 1986/87:14 Ansvaret för hälso-och sjukvården i krig Medhänsyn till att den i fred gällande sjukvårdslagstiftningen även skall utgöragrunden för hälso- och sjukvården i krig beslöt (prop.1980/81:57, SoU 23, rskr. 216) att ansvaret för ledningen av hälso-ochsjukvården i krig skulle flyttas från länsstyrelserna till sjukvårdshuvudmännenfr.o.m. Det åligger härigenom också sjukvårdshuvudmännenalt redan i fred planlägga och vidta de olika förberedelser som fordras för attde skall kunna bedriva sin verksamhet under beredskap och krig [jfr 6 § lagen(1964:63) om beredskap]. Beträffandesocialstyrelsens ansvar anges i 9 § den kommunala beredskapskungörelsen(1964:722) bl. a. att styrelsen redan i fred skall övervaka planläggningen avden civila hälso- och sjukvårdens samt det civila hälsoskyddetskrigsorganisation och utfärda sådana föreskrifter som fordras för att dennaskall få en samordnad inriktning i krig. skall vidare samordnaförberedelserna för försörjningen med läkemedel och sjukvårdsmateriel i krig. Iriksdagsbeslutet om ny hälso- och sjukvårdslag m. m. 1981/82:97, SoU 41,rskr. 381, SFS 1982:763) slås också fast att den i fred gällande hälso-ochsjukvårdslagstiftningen utgör grunden för sjukvården i krig. Regeringen fårdock meddela bestämmelser för krigssituationer som i erforderlig utsträckning tar över denfredstida hälso- och sjukvårdslagstiftningen (20 § KU 1986/87:33 hälso- och sjukvårdslagen). Lagenger regeringen bemyndigande alt i fråga om landstingskommunernas hälso- ochsjukvård meddela ytterligare föreskrifter till skydd för enskilda ellerbeträffande verksamhetens bedrivande i övrigt. Regeringen får överlåta åtsocialstyrelsen alt meddela föreskrifter till skydd för enskilda. Även ulansådan överlåtelse får utfärda råd till ledning för vården. Måletför hälso- och sjukvården i krig är enligt försvarsbeslut (prop.1981/82:102, bil. 5, FöU 18, rskr. 374) att varje människa som är i behov däravskall ges den vård som hennes tillstånd kräver så långt möjligheterna medger. 1beslutet uppmärksammades hälso- och sjukvården som en av de svagaste länkarna itotalförsvaret, främst mot bakgrund av den otillfredsställande beredskapenbeträffande försörjningen med sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär.Beslutet preciserade den långsiktiga inriktningen av hälso- och sjukvården ikrig. Därvid prioriterades åtgärder för att tillgodose krigsbehovel avförbrukningsmateriel och läkemedel samt utbildning. 1 beslutet fastställdes eninvesteringsram på 320 milj. kr. för tidsperioden /83-1986/87. Närdet gäller förbrukningsmateriel fick försvarsbeslut till följd attregeringen godkände en överenskommelse mellan staten ochsjukvårdshuvudmännen. Denna överenskommelse gäller t. o. m. /87och innebär att sjukvårdshuvudmännen för statens räkning inköper, lagrar ochomsätter förbrukningsmateriel inom en fastlagd ram på 115 milj. kr. Medutgångspunkt i denna överenskommelse m. m. träffades därefter avtal mellanstaten och de enskilda sjukvårdshuvudmännen om beredskapslagringen, vilkenbyggts upp som en reserv utöver sjukvårdshuvudmännens normala driftslager.Staten har enligt avtalen insyn i verksamheten. hadeavtal slutits med samtliga sjukvårdshuvudmän. Enöverenskommelse har också träffats mellan staten och sjukvårdshuvudmännen somsyftar till att dessa tar över ansvaret även för beredskapslagring av s. k.varaktig sjukvårdsutrustning. Överenskommelsen godkändes av regeringen den 6februari 1986. Kommitténbehandlar i sitt slutbetänkande (SOU 1987:9) Det svenska totalförsvaret inför90-talel frågan om hälso- och sjukvården i krig. Beträffandegenomförandet av beslut framhåller kommittén att det försenats framför allt avseende de civila delarna. Detta betecknas som otillfredsställande. Kommittén har funnit att beredskapen i fråga om försörjning med såväl sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär som läke medel för främst den civila hälso- och sjukvårdens behov fortfarande ligger på en oacceptabelt låg nivå. Målet för de insatser som därför måste göras bör "53 enligtkommittén vara att vid den kommande försvarsbeslutsperipdens slut KU1986/87:33 ha byggt upp resurser så att i vart fall krigsbehoven i huvudsakkan Bilaga B 21 tillgodoses. Kommittén förordar en kraftig förstärkning av uthållighetoch kapacitet för den civila hälso- och sjukvården i krig. Kommittén ger enfemårig ekonomisk ram på totalt 1 096 milj. kr. varav 500 milj. kr. försvarsproposition (prop. 1986/87:95) Frågan om hälso- och sjukvården i krig behandlas i bilaga4.