bet · GA01NU31 · 1986-12-31 00:00:00 — NU 1986/87:31 1 detta betänkande behandlas helt eller delvis tvåmotioner från allmänna motionstiden och tre motioner från allmännamotionstiden angående tjänstesektorn. Betänkandet avlämnas med utskottets betänkandeom näringspolitik (NU 1986/87:30). 1 detta behandlas proposition 1986/87:74 omnäringspolitik inför 1990-talet, vari även vissa frågor om tjänstesektorn berörs. Tre motioner (fp) med krav pä att gynnsammareförutsättningar skall skapas för tjänstesektorn avstyrks av utskottet. Någonsärskild politik för denna sektor är inte motiverad, anser utskottet;tjänsteföretagens villkor får prövas utifrån den generella näringspolitiken.Motionerna får stöd i en reservation (m, fp, c). Där hävdas att gällandemonopol och konkurrensbegränsningar inom den offentliga sektorn hämmartillväxten av tjänstenäringarna och att tjänsteföretagen i flera avseendenmissgynnas i förhållande till de varuproducerande företagen. Utskottet avvisar vidare en motion (fp) där det begärs ettriksdagsuttalande om vikten av en livskraftig detaljhandel. Politiken pädistributionsområdet bör, sägs det i en reservation (m, fp, c), bygga på frikonkurrens, fri etablering och fri prisbildning. Förslag (c) orn utredningarangående tjänsteföretagens villkor resp. tjänsteexporten får inte stöd iutskottet. De motioner som behandlas här är följande: 1985/86:N281 av () och (), vari hemställs att godkänner de allmänna riktlinjer för ettprogram för tjänstesektorn som redovisas i motionen. 1 1986/87. 1985/86:N302av m. fl. (fp), såviU gäller hemställan (7) NU 1986/87:31att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs omvikten av att näringspolitiken också inriktas pä att skapa gynnsammaförutsättningar för tjänstesektorn. 1986/87 :N330 av m. fi. (fp), såviugäller hemställan (13) aU som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen sägs om vikten av en livskraftig detaljhandel. I986/87:N343 av m. fl. (fp), såviu gällerhemställan (4) att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om vikten av att näringspolitiken också inriktas på att skapagynnsamma förutsäuningar för tjänstesektorn. 1986/87:N357 av () och MarianneAndersson (c), vari hemställs att 1. hos regeringenbegär att en utredning tillsätts för att snabbt se över de problemtjänsteföretagen har av generell näringspolitisk karaktär, 2. av regeringenbegär att en statlig utredning tillsätts med uppgift att se över de särskildaproblem[en] vid export av tjänster i syfte att höja tjänsteexport. Tjänstesektorn har kommit att svara för en allt större delav produktionen och sysselsättningen inom landet. Eftersom varusektornsbetydelse kan förväntas minska även behövs, anförs i motion1985/86:N281 (fp), en expansion av den privata tjänstesektorn för att en högsysselsättning skall kunna uppnäs. En ökad offentlig sektor är fränsamhällsekonomisk synpunkt inte önskvärd. För att de privata tjänstenäringarnaskall stimuleras krävs, hävdar motionärerna, en omläggning av politiken påmånga om-, råden. 1 motionen redovisas ett handlingsprogram som syftar till attskapa en vitalare tjänstesektor. Programmet har i huvudsak följande innehåll: De regler inomt. ex. regional-, arbetsmarknads-, närings- och skattepolitiken som missgynnartjänsteföretag måste avskaffas. De nuvarande närings- och regionalpolitiskainsatserna är, anser motionärerna, främst inriktade på att stödjaindustriproduktionen. Bestämmelserna om allmän investeringsfond [lag 1979:609]och reglerna för vissa regionalpolitiska stöd är exempel pä detta. 1 motionenpåpekas också att vissa typer av bidrag till arbetsmarknadsutbildning gesenbart till tillverkande företag. Vidare gynnar skattesystemet företag som kangöra avskrivningar på maskiner och nedskrivningar av varulager.Tjänsteproducerande företag som är baserade på immateriellt kapital och sominte har någon fysisk lagerproduktion har andra ekonomiska förutsättningar änvaruproducerande företag. De offentligaorganen måste mer konsekvent använda sig av ett upphandlingsförfarande. Valetmellan egen regi och entreprenad bör göras pä ett lika objektivt sätt som dådet gäller att välja mellan olika entreprenörer, heter det i motionen. Det ärdärför betydelsefullt att upphand- lingsfunktionenorganisatoriskt är åtskild från den producerande funk- NfU 1986/87:31 tionen.Det är inte heller acceptabelt, menar motionärerna, att en myndighet harövervakande funktioner på en marknad där man själv armed och konkurrerar.Konkurrensneutraliteten förutsätter också att en mo-nopolskyddad verksamhet,hosen myndighet t. ex. postverket, eller hållshelt åtskild från dess konkurrensutsatta verksamhet så att monopolställningeninte kan utnyttjas för att underlätta myndighetens position päkonkurrensmarknaden. Lagstiftning,skatteregler p. d. som hindrar konkurrensen eller inskränker t. ex.kommunernas möjlighet att besluta om entreprenad måste avskaffas. En rimlig utgångspunktär, sägs det i motionen, att människor kan göra värdefulla insatser oavsett omdessa sker i privat eller offentlig regi. Enligt motionärerna är det fulltmöjligt att finansiera en verksamhet kollektivt även om tjänsterna producerasav privata företag. En sådan produktion skulle inte heller utesluta insyn ochkontroll från den offentliga sektorns sida. De regleringarsom hämmar konkurrensen för vissa typer av privat tjänsteproduktion måste sesöver i syfte att skapa ökade konkurrensförutsättningar. Sädana regleringaråterfinns.inom bl.a. transport-, bank-och försäkringsområdena. Ävendetaljhandeln är utsatt för olika konkurrensbegränsningar. Marginalskatternamåste sänkas för att stärka tjänstesektorn. Utjämningen av bruttoinkomsternaoch det höga skattetrycket har medfört en kraftig minskning av hushällenskonsumtion av tjänster frän den privata sektorn, menar motionärerna. Den offentliga statistiken måsteförbättras vad gäller tjänstenäringarna. . I motionen redovisas brister i statistiken om tjänsteproduktionen angå ende bl. a. investeringar och produktivitet. Krav på att gynnsammare förutsättningar skall skapas förtjänstesektorn har i partimotioner om näringspolitiken framställts avfolkpartiet säväl (1985/86:N302) som (1986/87:N343). Det ärangeläget aU näringspolitiken inte är inriktad enbart pä industrifrågor utanockså syftar till att stödja tjänsteföretagen, anför motionärerna. De påpekaratt exportandelen av den privata tjänsteproduktionen uppgår till endast ca10%. I årets partimötion sägs också att ökningstakten för tjänsteexporten haravtagit . Till viss del beror detta, hävdas det, på atttjänstesektorn diskrimineras av gällande regler inom bl. a. skatte- ochregionalpolitiken. Den kanske främsta anledningen till tjänsteexportens dåligautveckling är dock de regleringar och det offentliga tjänstemonopol someffektivt har avskärmat stora delar av tjänstesektorn från konkurrens, menarmotionärerna. De finner det uppenbart alt det inom den offentliga sektornsaknas incitament för exportsatsningar. borde ha goda förutsättningar för att öka sinexport av kvalificerade tjänster, anförs i motion 1986/87 :N357 (c). Det krävs emellertid att klara regler ges för verksamheten och att lagar och bestämmelser som berör den svenska tjänsteproduktionen i resp. utanför landet harmoniseras, säger motionärerna. De yrkar att en statlig utredning skall tillsättas med uppgift 3 att seöver problemen vid tjänsteexporten. 1 motionen begärs också att NU 1986/87:31frågor av mer allmän betydelse för tjänsteföretagen skall bli föremål för enundersökning. Motionärerna åberopar att statens industriverk i en utredning omde regionala utvecklingsmöjligheterna för den privata tjänstesektorn (SIND PM1986:8) har aktualiserat vissa problem för tjänstenäringarna av generellnäringspolitisk karaktär. Till dessa hör främst vissa skatte-ochredovisningsfrågor. En redogörelse för verkets rapport lämnas i det följande(s. 9 f.). Även i motion 1986/87:N330 (fp) begärs attnäringspolitiken skall inriktas .inte bara pä de tillverkande företagen utanockså på tjänsteföretagen. 1 motionen framförs vissa synpunkter pädetaljhandeln. Denna är den viktiga länken mellan producent och konsument, ochhandeln har stor betydelse för boende, trafik och kommunikationer, turism m. m.Företagen skall, krävs det i motionen, kunna etablera sig i fri konkurrens. Denfria konkurrensen ger i kombination med fri prisbildning goda förutsättningarför en sund marknadsekonomi. Det är viktigt med mångfald och variation i utbudet,menar motionärerna. Krav bör också ställas pä en regionalt tillfredsställandedetaljhandelsservice. I motionen erinras om att handeln fyller en socialfunktion. Denna funktion är, heter det, inte en primär uppgift fördetaljhandeln men bör av samhället tillmätas ett värde. Uppgifter i anslutning till motionerna Tjänstesektorns utveckling Ett utmärkande inslag i den svenska ekonomins utvecklingsedan början av 1960-talet är tjänstesektorns kraftigt ökade betydelse frånsysselsättningssynpunkt. Denna process är inte unik för utan återfinnsi fiertalet industriländer. Till denna sektor räknas traditionellt de verksamheter sominte tillhör jord- och skogsbruk, industriproduktion inkl. gruvdrift,energiproduktion och byggnadsverksamhet. Sektorn omfattar sålunda ett stortantal branscher med skilda inriktningar och utvecklingsdrag. Den följandebeskrivningen av tjänstesektorn är baserad på nämnda avgränsning. var knappt 4,3 miljoner personer sysselsattapå den svenska arbetsmarknaden. Av dessa var ungefär två tredjedelar eller ca2,8 miljoner verksamma med tjänsteproduktion. Utvecklingen av sysselsättningeni olika näringsgrenar framgår av tabell 1.Tjänstesektorn omfattar näringsgrenarna 69 enligt svensk näringsgrensindelning(SNI). Antal sysselsattapersoner fördelade på olika verksamheter åren NU 1986/87:31 1976, 1985 och1986 Jord- och skogsbruk. m. m. tion m. m. Källa: (SCB:s)arbetskraftsundersökningar, råtabeller. Frän har tjänstenäringarnas andel avden totala sysselsättningen ökat frän till . Under sammatidsperiod har säväl antalet som andelen sysselsatta i alla varuproducerandenäringsgrenar på här redovisad nivå minskat. Antalet verksamma i tjänstesektornhar ökat med i genomsnitt ca 45 000 medanden varuproducerande sektorn uppvisar en minskning av sysselsättningen med igenomsnitt ca 20 000 . var ökningen av antalet verksamma itjänslenäringarna ungefär densamma som landets totala sysselsättningsökningeller ca 22 000 personer. Den noterade ökningen av antaletverksamma personer med tjänsteproduktion är till största delen hån-förlig till en ökad sysselsättning i den kommunala sektorn (se tabell 2).Motsvarande andelar för den statliga och den privata sektorn är resp. 24 %.Antalet kommunalt anställda med tjänsteproduktion har ökat successivt underperioden och uppgick till knappt 1,2 miljoner. Motsvarande antalmed statlig anställning minskade från är 1980 med ca 13 000personer. Därefter har antalet ökat något. var totalt ca 370 000statligt anställda sysselsatta med tjänsteproduktion, vilket var ca 4 000personer fler än . Av totala antalet verksamma personer itjänstesektorn var offentliganställda och ca 45 %privatanställda. Ökningen av den totala sysselsättningen i tjänstesektorn underår 1986 ca 22 000 personer hänför sig i allt väsentligt till den privatasektorn. Som framgår av tabell 2 ökade antalet privatanställda personer itjänstenäringarna méd ca 21 000 personer. Under år1985 stod de privata tjänstenäringarna för av sysselsättningsökningeni tjänstesektorn. I * 1986/87. Antal sysselsattapersoner med tjänsteproduktion fördelade på offentlig och privat anställningåren 1976,1985 och 1986 (Företagare har i tabellen redovisats somprivatanställda) 1976 Antal Andel tusen % 1985 Antal Andel tusen % 1986 Antal Andel tusen % 1 193 1 151 1 537 1 262 Källa; SCB:s arbetskraftsundersökningar, råtabeller. Som tidigare nämnts består tjänstesektorn av ett stortantal branscher med olika inriktningar och skilda verksamheter. Vissatjänstenäringar vänder sig framför allt mot hushällssektorn medan andra ärhuvudsakligen företags-och myndighetsinriktade. 1 tabell 3 redovisassysselsättningen i tjänstesektorn uppdelad pä olika delbranscher. Antal sysselsattapersoner med tjänsteproduktion fördelade på olika delbranscher åren 1976 och1986 -22,8 samhet m. m. m. m. Konsultverksamhet m. m. Offentlig förvaltning m. m. Renhållning m. m. Undervisning, sjukvård m. m. Personlig service m. m. -24,3 -24,9 Källa: SCB:s arbetskraftsundersökningar, råtabeller. Som framgår av tabellen uppvisar tjänstenäringarna ingenenhetlig utveckling . procentuelltsett relativt kraftig sysselsättningsökning. NU 1986/87:31beträffande tjänsteproduktionen i regi. Antalet personer som ärverksamma med undervisning och sjukvård (inkl. socialvård) har ökat med igenomsnitt ca 30 000 per är . Även vissa huvudsakligenproducentinriktade tjänster som fastighetsförvaltning och konsultverksamhet harnoterat en kraftig ökning av sysselsättningen. Detta gäller också förrestaurang- och hotellsektorn. Utpräglade distributionstjänster som parti- ochdetaljhandel samt transport- och kommunikationstjänster (samfärdsel) har haften ungefär oförändrad sysselsättning. Även sektorn offentlig förvaltning (inkl.försvars-, polis- och brandväsendena) uppvisar en obetydlig skillnad isysselsättning . Antalet sysselsatta med personligaservicetjänster t. ex. reparationer, tvättning och hemhjälp har minskat medca . Många av dessa tjänster utförs i ökadutsträckning av hushällen själva. Vissa tjänster tillgodoses också på den s.k. svarta marknaden. De tjänstenäringar som har haft den kraftigastesysselsättningsökningen i absoluta tal är konsultverksamhet(inkl. maskinuthyrning), bank- och försäkringsverksamhet samt restaurang- ochhotellrörelse. Frän är 1985 ökade antalet sysselsatta i dessadelbranscher med totalt ca 17 000 personer. Antalet personer som är verksammamed konsultverksamhet och maskinuthyrning ökade med ca 8 000. I konsultbranschen ingår företag med bl. a. juridiskverksamhet (t. ex. advokatbyråer), kameral verksamhet, datakonsultverksamhet,teknisk konsultverksamhet (arkitekter, byggkonsulter m. ), annons- ochreklamverksamhet, konlorsservice och bevakningsverksamhet. Statistiskacentralbyrån (SCB) redovisade en undersökning av denna bransch irapporten 1985 Konsultbranschen ochmaskinut-hyrningsbranschen. Enligt SCB var den totala försäljningen ikonsultbranschen nära , varav företagen medADB-verk-samhet resp. annons- och reklamföretagen svarade vardera för drygt 10miljarder kronor. Konsultbranschen omfattade detta år totalt knappt 22 000företag, varav ungefär 12 000 företag inte hade någon anställd och drygt 8 000företag hade mellan en och tio anställda. Av företagens sammanlagdaförsäljning gick ungefär en tredjedel till vardera den privata tjänstesektornoch tillverkningsindustrin, medan försäljningsandelen till stat och kommunervar . Exportförsäljningen utgjorde av konsultbranschens sammanlagdaförsäljning . Sysselsättningen inom tjänstesektorn uppvisar delvis enkoncentration till (se tabell 4). var av samtliga verksamma personer med tjänsteproduktion bosatta i . Länets andel av landets totala sysselsättning var . Av antalet sysselsatta per soner i tjänstesektorn med annan verksamhet än offentlig tjänsteproduk tion hade sin hemvist i detta län. Koncentrationen till Stockholmsom rådet är starkast för de producentinriktade tjänsterna. av antalet personer som är 1986 arbetade med bank-, försäkrings- eller upp- 7 (näringsgrenskod 8 enligt SNI) var bosatta i . NU 1986/87:31 Antal sysselsattapersoner med tjänsteproduktion fördelade efter bostadsort produktion exkl. offentliga tjänster Källa: SCB:s arbetskraftsundersökningar, råtabeller. I , , , ,, och . =Stockholms, samt . -', försvars-, polis- och brandväsendena, undervisning, forskning,hälso- och sjukvård och socialvård. andel av sysselsättningen inomtjänstesektorn har inte förändrats i någon större utsträckning från är 1976till . Sålunda var även är 1976 ungefär var fjärde person som varverksam med tjänsteproduktion bosatt i . En ökning av antaletsysselsaua personer med offentliga resp. producentinriktade tjänster frän år1976 tillår 1986 har noterats i alla län. Sysselsättningsökningen i absolutatal är dock störst i . Det bör observeras att de redovisade uppgifterna baseraspå én klassificering efter bostadsort och inte efter vederbörande personssysselsättningsort. En uppdelning efter sistnämnda indelningsgrund kan beroende pä hur omfattande pendling som förekommer över länsgränserna ge ennågot annorlunda bild av den regionala fördelningen av sysselsättningen. Som tidigare nämnts har tjänstesektorn ökat sin andel avsysselsättningen under senare är i alla viktigare industriländer (se tabell 5).Utvecklingen lill uppgifter finns intetillgängliga för alla länder är nära nog identisk i , , Norgeoch . var av arbetsstyrkan i dessa ländersysselsatt med tjänsteproduktion. Bland de studerade länderna vartjänstesektorns sysselsättningsandel högst i () och lägst iVästtysklaiid (). De redovisade uppgifterna för andra länder än Sverigebaseras på information från . Tjänstesektorns andel avsysselsättningen I vissa länder åren 1976 NU 1986/87:31 och 1984 Källor: SCB:s arbetskraftsundersökningar, råtabeller ochLabour Force Statistics 1964-1984, 1986. Sysselsättningsutvecklingen i de olika tjänstenäringarnaföljer samma mönster i flertalet av de observerade länderna. Varuhandel inkl.restaurang- och hotellrörelse resp. samfärdsel uppvisar i stort settoförändrade sysselsättningsandelar . Den delbranschsom i statistiken omfattar offentlig förvaltning samt sociala och övrigapersonliga tjänster har genomgående ökat sin andel av sysselsättningen.Ökningen är störst i , och och lägst i och Japan.Sverige redovisade den högsta andelen sysselsatta i denna delbranschbland de studerade länderna. Även den huvudsakligen företagsinriktade sektorsom omfattar bank-, försäkrings- och uppdragsverksamhet m. m. har utan undantagbland länderna noterat en ökad andel av den totala sysselsättningen, om äninte i samma utsträckning som för nyssnämnda delbransch. De redovisadeuppgifterna frän medger ingen ytterligare uppdelning pä enskildatjänstenäringar. Statens industriverks studie av den privata tjänstesektorn () har pä regeringens uppdragstuderat den privata tjänstesektorn med syfte dels att undersöka sektornsstruktur och utvecklingsdrag, dels att finna medel och metoder som bidrar tillväxt av tjänstenäringarna i de regionalt avgränsade stödområdena.Regeringsuppdraget har sin utgångspunkt i att i samband medbehandlingen av regionalpolitiska frågor uttalade önskemål om ensådan studie (prop. 1983/84:100 bil. 14, prop. 1983/84:157, AU 1983/84:23,rskr. 1983/ 84:352). Det konstaterades härvid att sysselsättningstillväxtenunder kunde förväntas ske inom främst den privata tjänstesektorn.Med hänsyn till att denna sektor uppvisade en koncentration tillstorstadsområdena och till att en expansion av tjänstenäringarna på befintligalokaliseringsorter medförde risk för en försämrad regional balans ansågriksdagen det vara angeläget att metoder som kunde påverka tjänstesektornslokalisering utvecklades. påtalade också bristen på kunskaper omsektorns villkor och lokaliseringsförutsättningar. SIND redovisade i en lägesrapport denprivata tjänste- NU 1986/87:31 sektorns struktur och utvecklingsdrag (SIND PM1985:5). 1 rapporten konstateras sammanfattningsvis att tillväxten av deprivata tjänstenäringarna under senare är i huvudsak har skett för tjänster somär riktade till företags-och myndighetssektorn. Dessa tjänster är i storutsträckning lokaliserade till . Inom vissa tjänster t. ex.finansiella tjänster, försäkringsverksamhet, ADB-verksamhet, annons- ochreklamtjänster och maskinuthyrning är av arbetskraftenstationerad i . Den privata tjänstesektorn är enligt SINDstarkt småföretagsinriktad. uppgick antalet årsanställda till igenomsnitt 8. Motsvarande antal för industrin var 19. I rapporten erinrar SIND om att framväxten av tjänstesektorni hög grad är ett resultat av den allmänna strukturomvandlingen i samhället.Övergängen frän jordbruks- till industrisamhället har resulterat i en kraftigsysselsättningstillväxt i storstadsregioner och andra större regioner.Urbaniseringen har skapat ett ökat behov av institutionella former föromsorgen om den enskilde. Denna omsorg, som tidigare i viss utsträckningutfördes inom hushällen, har i stor utsträckning kommit att ske inom denoffentliga sektorns ram. Den förändrade bebyggelsestrukturen har också drivitfram andra former av service lill enskilda och förelag. har en stordel av varuproduktionen rationaliserats så att den kan av med enbetydligt mindre insats av arbetskraft . Parallellt med detta har entillväxt av den kunskapsintensiva industriproduktionen skett, vilket har skapatett ökat behov av olika tjänster. Tjänstenäringarna har.oeksä stimulerats avatt företagen i ökad utsträckning erbjuder vissa tjänster i anslutning till devaror som säljs. Det kan gälla service- och underhällsåtaganden vid försäljningav t. ex. bilar och avancerade maskiner eller olika utbildningsinsatser vidförsäljning av datorer. SIND framhåller att en ytterligare förklaring till denregistrerade ökningen av antalet verksamma inom tjänstenäringarna är en ökaddivisionalise-ring av förelagens produktionsenheter. I SCB:ssysselsättningsstalislik klassificeras en person frän sysselsättningssynpunktefter företagets/myndighetens huvudsakliga verksamhet vid det arbetsställe därpersonen är verksam. Om ett industriföretag överför en viss tjänsteproduktion t. ex. ADB-verksamheten till ett självständigt bolag registreras det som enökad sysselsättning inom tjänstesektorn. överlämnade SIND till regeringen vissa förslagtill åtgärder för att främja tillväxten av tjänstenäringarna i stödområdena.Förslagen framförs i en rapport om de regionalpolitiska utvecklingsmöjligheternaför den privata tjänstesektorn (SIND PM 1986:8). 1 den har verket även påtalatvissa problem för sektorn av mer generell näringspolitisk karaktär. Enligt SIND kan den privata tjänstesektorn beräknas få enökning av antalet förvärvsarbetande med ca 150 000 personer fram till är 1995.För att en expansion av tjänstenäringarna i stödområdena skall underlättas harSIND föreslagit bl. a. följande åtgärder: Företag som bedriveruppdragsverksamhet och som är stationerade i stödområdenabör ges möjlighet att öka avsättningen av vinstmedel till " resultatutjämningsfonder.Enligt nuvarande regler får ett företag avsät- NJU 1986/87:31 ta medeltill en sådan fond upp till en nivå som motsvarar av lönekostnaden underåret. Enligt SIND bör den maximala nivån höjas till för de angivnaföretagen. Deregionalpolitiska stöden, vilka är inriktade på att främjainvesteringar i byggnader och maskiner, bör utgå även för immateriellainvesteringar. Regionalpolitisktstöd bör kunna lämnas för att finansiera byggande av kontorslokaler för uthyrning.För närvarande utgår stöd endast för industrilokaler. För attstimulera rekryteringen av kvalificerad personal till stödområdena föresläsatt den arbetsgivare, som inrättar en tjänst som är direkt avsedd för enmedföljande till personen i fråga, skall fä statligt bidrag motsvarande högsthälften av lönekostnaden. Stödet skall enligt förslaget kunna utgå under högstfyra är. Under utredningsarbetet har SIND även uppmärksammat vissaproblem för tjänstesektorn som inte är av regionalpolitisk karaktär utan somhar en mer generell prägel. Till dessa hör bl. a. vissa redovisningsfrågor.SIND erinrar om att de nuvarande reglerna för företagens ekonomiska redovisninginnebär att de immateriella resurserna behandlas på ett annat sätt än demateriella tillgångarna. Immateriella investeringar bokförs huvudsakligen somrörelseomkostnader utan möjlighet till periodisering över fiera år. Mot dennabakgrund har verket föreslagit att ett utvecklingsarbete skall inledasmed inriktning mot att finna normer och praxis för hur immateriella resurserbör behandlas i företagens redovisning. SIND anser också att det finns skäl attskapa nya företagsformer för tjänsteföretagen som bättre än de nuvarande svararmot företagens behov och förutsättningar.