bet · GA01NU30 · 1986-12-31 00:00:00 — Utredningsverksamhet ...... 4 500 4 500 14 500 Åtgärder för att främjaindustri design ........................ Branschfrämjande åtgärder.... 16'638 Täckande av förluster vid viss garantigivning,m. m............ 50 000 .50 000 kompetensutveckling........... ........... - 6 700 Styrelsen för teknisk utveckling: Tekniskforskning och utveckling 655 445 726 800 2 325 800 Styrelsen för teknisk utveckling: Förvaltningskostnader......... 70 455 75 971 Bidrag till StiftelsenSveriges teknisk-vetenskapliga attaché verksamhet ................ - 26 400 utvecklingssamarbete......... 1 000 1 000 Industriell utveckling m. m. inom informationsteknologiömrådet '- 30 000 90 000 Industriell utveckling inom ' i q mikroelektroniken................ 21 500 18 500 Summa 1 014 813 1 174 799 Regeringens förslag innebär alltså en ökning av de angivnaanslagen med NU 1986/87:30 ca 160 milj. kr. Vid en jämförelse bör dockföljande beaktas: - De medel sombegärs under anslagen B 4 och B 14 avser en fortsättning på verksamhet förvilken treårsanslag anvisades för /85. - Enligtregeringens förslag skall något särskilt anslag till Stiftelsen Institutet förföretagsutveckling (SIFU) inte anvisas. Ett belopp av 12 milj. kr., motsvarandedet för innevarande budgetår anvisade anslaget till SIFU, har inräknats ianslaget B 12 för nästa budgetår. - Den del av detstatliga energiforskningsprogrammet som avser energiteknik för transporterföreslås i fortsättningen bli finansierad över anslagen till STU. För ändamåletberäknas för /88 24 milj. kr. under anslaget och 2 milj. kr.under anslaget . - För innevarandebudgetår har anvisats till Forskningsbidrag till teknikbaserade småföretag21,7 milj. kr. och till Vidareutbildning och kunskapsspridning inommikroelektroniken 2 milj. kr. Regeringen föreslår inga medel till dessa ändamålför nästa budgetår. Efter korrigering med de angivna posterna innebärregeringens förslag en ökning av det nominella anslagsutrymmet för nästabudgetår med ca 87 milj. kr. eller , vilket innebär en real ökningmed . Huvuddelen härav kan hänföras till satsningen påinformationsteknologi under anslagen och F 19. Det kan tilläggas att förslag läggs fram i proposition1986/87:74 om att den inrättade Småföretagsfonden skall tillförasytterligare 100 milj. kr. från allmänna pensionsfonden. Å andra sidanförutsätts i propositionen att 155 milj. kr. av Industrifondenssfiftelsekapital skall återföras till statskassan. Proposition 1986/87:74 om näringspolitik inför 1990-taletinnehåller en allmän redovisning av regeringens syn på näringslivets utvecklingjämte ett antal förslag till åtgärder inom industridepartementets område.Förslaget kan ses i huvudsak som en föriängning av det treårsprogram förperioden /85-1986/87 som regeringen lade fram i proposition1983/ 84:135 om industriell tillväxt och förnyelse. Begreppet näringspolitik används nu i stället förindustripolitik. Detta förklaras i propositionen med att tjänstesektorn har fått en allt större betydelse, som gränsen mellan produktion av varor och tjänster har blivit allt mindre tydlig. Vissa frågor om tjänstesektorn behandlas av utskottet i betänkandet NU 1986/87:31, som avlämnas med detta betänkande. Andra frågor med nära anknytning till näringspolitiken har behandlats av utskottet tidigare , som närmare redovisats i avsnittet om anslagsfrågor. Frågor om statliga företag kommer att behandlas i ett särskilt betänkande , liksom frågor om stöd till teknisk forskning genom styrelsen för teknisk utveckling (STU). Det finns anledning att betona det 20 mycket nära sambandetmellan STU:s verksamhet och många av de områden NU 1986/87:30 sombehandlas i detta betänkande. Ensvårighet vid behandlingen av frågor om näringspolitiken är att åstadkomma enrimlig avgränsning gentemot andra politikområden, såsom den allmänna ekonomiskapolitiken, skattepolitiken, utbildningspolitiken och regionalpolitiken. Det kanhävdas att t. ex. utformningen av företagsbeskattningen eller arbetsrätten harlångt större betydelse för företagen än de statliga åtgärder som är specifiktinriktade mot att påverka företagens utveckling. har också denstatliga näringspolitiken i ökad utsträckning kommit att bedrivas med generellamedel. En strävan har varit att minska behovet av riktade åtgärder. Flera avförslagen i den aktuella proposifionen får ses som uttryck härför. Genomden delvis ändrade inriktningen av näringspolitiken har också diskussionen omde statliga insatserna på området kommit att alltmer gälla frågor om deallmänna betingelserna för företagandet. Frågor om utformningen av de olikastatliga industristöd som tidigare dominerade den näringspolitiskamedelsarsenalen ses som mindre betydelsefulla. Ienlighet härmed innehåller proposifionen redogörelser för regeringens politikpå olika områden som har nära anknytning till näringspolitiken men som liggerutanför det föredragande statsrådets - dvs. industriministerns -ansvarsområde.På motsvarande sätt innehåller de motioner som har väckts med anledning avpropositionen allmänna resonemang i frågor som får anses ligga utanförnäringsutskottets beredningsområde. I flera fall har också yrkanden framförts ifrågor som i första hand hör till andra utskott. Detta gäller bl.a. yrkanden påföretagsbeskattningens område. I sådana fall begränsar sig näringsutskottettill en allmän bedömning av de föreslagna åtgärderna från näringspolitisksynpunkt. går däremot inte in på bedömningar av sådant slagsom ankommer på det utskott som är närmast ansvarigt för sakfrågan. Proposifioneninleds med en återblick på den näringspolitik som har förts sedanregeringsskiftet . Gemensamt för de näringspolitiska insatserna sedandess har varit en strävan att återge svenskt näringsliv betingelserna förtillväxt och förnyelse, anförs det. Enligt industriministerns bedömning hardenna strävan i det stora hela varit framgångsrik, varlin den internationellaekonomiska situationen har bidragit positivt. Allmänt sett finns nu ett störrehandlingsutrymme än fidigare att utveckla en långsiktig, framåtsyftandenäringspolitik. Sommål för näringspolitiken anges att åstadkomma en god långsiktig tillväxt genom att främja förnyelse och omvandling inom industri- och tjänstesektorn och härigenom upprätthålla en god internationell konkur renskraft. Betydelsen av en balanserad kostnadsutveckling understryks starkt, hksom vikten av att det internationella samarbetet stärks och frihandel med varor och tjänster upprätthålls. En fortsatt strukturomvand- 2i ling börunderlättas genom god förmåga till förändringar inom näringslivet. NU1986/87:30 Omvandlingsprocessen måste dock ske i sådana former att landetssamlade produktionsresurser tillvaratas och den enskildes trygghet värnas,anförs det. Marknadsekonomin anges i propositionen som utgångspunktenför nä ringspolitiken. Till marknadssystemets fördelar hör flexibilitet och decentra lisering av beslut. Det krävs emellertid samhällsinsatser för att korrigera marknadssystemet så att det dels anpassas till olika välfärds-och fördelnings politiska mål, dels effektiviseras. I förstnämnda hänseende pekas på behovet av åtgärder för att minska effekterna av kriser inom ett företag eller en bransch. Som motiv för effektivitetsfrämjande näringspolitiska insatser anges vissa brister i marknadsekonomin. Som exempel härpå nämns tröghet i anpassning till nya förhållanden beroende på ägarkoncentration eller otillräcklig informationsspridning. Det betecknas som en viktig uppgift för , samhället att bygga upp en fungerade infrastruktur för transporter, utbild ning osv. Samhället bör också se till att det finns en fungerande kapitalmark nad. Som en av de allvarligare bristerna i marknadsekonomins funktion anges att företagens investeringar i forskning och utveckling tenderar att bh för små. . , I propositionen ges uttryck för en försiktig syn påplaneringens möjligheter. Det har visat sig ytterst svårt att förutsägamarknadens utveckling, tekniska förändringar och konsumenternas önskemål,anförs det. Handlings:, utrymmet för näringspolitiken begränsas av flerafaktorer, särskilt av att det svenska näringslivet är höggradigt internationaliserat.Också beroendet av den befintliga strukturen begränsar möjligheterna att finnanya lösningar. I, sammanhanget understryks att näringspolitikens roll är attskapa, förutsättningar för olika initiativ inom företagen, däremot inte attsöka driva igenom förändringar som man på det lokala planet inte tror på. I propositionen förs en diskussion om. avvägningen mellangenerella och selektiva medel i näringspolitiken. De generellt utformadeåtgärderna innebär som regel mindre risk för att konkurrensen snedvrids.Selektiva insatser är däremot ofta att föredra då det gäller att möta probleminom en viss bransch eller en viss region, liksom vid satsningar på forskningoch utveckling. De här redovisade allmänna övervägandena har legat tillgrund för det näringspolitiska program som presenteras i propositionen.Regeringen bereder tillfälle att ta del av vad som i propositionenhar anförts om näringspolitiken. I motioner från de tre borgerliga oppositionspartiernabegärs uttalanden av om riktlinjer för näringspolitiken eller om vissa näringspolitiska ställningstaganden i anslutning härtill. Motionerna har i berörda delar refererats i det föregående (s. 16). Sammanfattningsvis går moderata sam- ' lingspartielsmotion 1986/87:N434 och motion 1986/87:N343 - vilka båda är från allmänna motionstiden - ut på att marknadsekonomin skall stärkas och att statliga näringspolitiska ingrepp av olika slag skallbegränsas. I några motioner med anledning av propositionen tas andra frågor av principiell natur upp. Utbildningsväsendets betydelse betonas sålunda i motion 1986/87:N150 (m). I samma motion kritiseras förnyelsefonderna. Vikten av "fasta spelregler" för näringslivet framhävs i motion1986/87:N149 '' 22 (fp). Äveni motion 1986/87:N143 markeras ett starkt avstånds- jsJU1986/87'30 tagande från inslag i regeringens politik som tolkas som uttryck fören strävan att lägga om det ekonomiska systemet "i socialistisk ochkollektivistisk riktning". Lika starkt betonas partiets uppfattning attnäringspolitiken skall inriktas på att främja regional utveckling och en godmiljö. kommimisierna redovisar riktlinjerna för enalternativ näringspolifik i mofionerna 1986/87:N140, 1986/87:N151, 1986/87:N371och 1986/87:N398. Också dessa motioner har refererats i det föregående (s. 17).Genomgående är kravet på en stark samhällelig styrning med sikte på en omdaningav industrin och industriarbetet. Som medel för att nå målet anges en"mobilisering" av löntagarfonder och allmänna pensionsfonden iövrigt, förstatligande av banker, investmentbolag, kreditinstitut ochförsäkringsbolag samt en indragning av likviditet från företagssektorn. Utskottet ansluter sig till vad som anförs i propositionenom den allmänna inriktningen av näringspolitiken. Innebörden härav är, somframgått, att riktlinjer för industriell tillväxt och förnyelse fullföljs.Utskottet delar regeringens uppfattning att den förda politiken har varit ihuvudsak framgångsrik. Näringslivet har, trots att det statliga industristödethar minskats, hitfills utan svårare störningar kunnat anpassa sig till denfortsatta snabba strukturomvandlingen. En förbättrad lönsamhet och god förmågaatt utnyttja avancerad teknik har därvid varit av stor betydelse. mening har såväl den allmänna ekonomiska politiken som särskildainsatser inom ramen för bl. a. utbildningspolitiken och näringspolitikenbidragit till den positiva utvecklingen. Som också sägs i propositionenåterstår strukturproblem i vissa.branscher, problem som är särskilt svårlöstai fall då de sammanfaller med regionala.problem. Utskottet återkommer tillfrågan om näringspolitikens roll vid industrikriser. De krav på uttalanden om näringspolitiken som framförs imotioner från de tre borgerliga oppositionspartierna är enligt utskottetsmening svagt grundade. Gemensam för motionärerna tycks vara föreställningen attSverige skulle sakna ett "gott näringslivsklimat". Det kan anföras enrad omständigheter som pekar i motsatt riktning. Som exempel kan nämnas attinvesteringsvolymen inom industrin nu ligger högre - om de immateriellainvesteringarna nedräknas väsentligt högre - än . Vid en helhetsbedömning torde i själva verket slutsatsen bliatt företagen i har en mycket gynnsam arbetsrhiljö. Någrauppmärksammade utländska bedömningar har pekat i samma riktning. Utskottet har i sak inget att invända niot vad som sägs imotion 1986/87:N150 (m) om utbildningsväsendets betydelse för näringslivet. Något skäl för att nu uttala sig i frågan finns emellertid inte. Kravet i samma motion på ändrade regler för utnyttjande av förnyelsefonder anser sig utskottet inte böra närmare gå in på, eftersom frågan hör till annat utskotts område. Utskottet kan emellertid inte finna några belägg för att det"ingrepp i företagens frihet att disponera över sina vinstmedel" som fonderna sägs utgöra skulle ha inneburit några större olägenheter för företagen. En liknande inställning har utskottet till önskemålet i motion 1986/87:N149 (fp) om s. k. fasta spelregler för företagen. Motionärerna ger uttryck för obehag ' 23 införtanken att av statsmakterna fattade beslut skall kunna "kullkasta NU1986/87:30 företagens investeringskalkyler". Ett uttalande av omatt så ej får ske bör inte komma i fråga. Vad beträffar kravet i motion 1986/87:N343 (fp) påomläggning från selektiva till generella medel inom näringspolitikenkonstaterar utskottet att en sådan omläggning i stor utsträckning redan harskett. 1 likhet med regeringen anser emellertid utskottet att selektiva medel ivissa fall ger möjligheter att uppnå avsett resultat till lägre kostnad förstaten. Beträffande kravet i motion 1986/87:N143 (c) på attnäringspolitiken skall främja regional utveckling och en god miljö villutskottet hänvisa fill vad som anförs i propositionen (s. 47) om attregionalpolitiska hänsyn måste i ökad grad vägas in i sektorspolitiken på olikaområden. Det sägs där också att de konkreta åtgärderna inom ramen förregeringens tiopunktsprogram för näringspolitiken avses skola utformas så atten förbättrad regional balans främjas. Ett särskilt uttalande av idessa frågor eller i miljöfrågorna - som griper in i flertalet samhällsområden- finner utskottet från sina utgångspunkter inte påkallat. Vad utskottet har anfört innebär att utskottet avstyrkerde här behandlade delarna av mofionerna 1986/87:N434 (m), 1986/87:N150 (m),1986/87:N343 (fp), 1986/87:N149 (fp) och 1986/87:N143 (c). De fyra partimotionerna 1986/87:N140, 1986/87:N151,1986/87:N371 och 1986/87:N398 kommunisterna ger uttryck åten annan samhällssyn än den som ligger till grund för såväl propositionen sömmotionerna från övriga partier. Utskottet konstaterar att det är fråga om kravpå åtgärder av en räckvidd som knappast kan inrymmas i en diskussion om näringspolitiken.Med hänvisning härfill avstyrker utskottet ifrågavarande motioner, de tvåförstnämnda i de delar som har berörts här. Ökat samhällsinflytande i vissa branscher I anslutning till de sistnämnda motionerna tar utskottetupp även två partimotioner kommunisterna som gällerförhållandena i vissa branscher. Båda motionerna föranleds i viss mån avhändelser som har inträffat . I motion 1986/87:N367 hänvisas till tidigare krav frånpartiets sida på förstatligande av läkemedelsindustrin, som har motiveratsfrämst med samhällsintresset av god tillgång till bra och billiga läkemedel.Enligt motionärernas mening har Fermentaaffären givit ny aktualitet åt dessakrav. Om en sådan "otrolig spekulationskarusell" kan uppstå kringFermenta är det uppenbart, anför de, att samhället har mycket att vinna på attöverföra läkemedelsindustrin i sin ägo. har ett antal gånger avslagit liknande krav frånvänsterpartiet kommunisterna på ett förstatligande av läkemedelsindustrin. Senast skedde detta på förslag av utskottet (NU 1983/84:42 s. 39), som hänvisade bl. a. till att en utredning hade tillsatts för översyn avläkemedelslag stiftningen. Denna utredning, läkemedelsutredning (S 1983:04), behandlar flera av de frågor som har förekommit i debatten om ett 24 förstatligandeav branschen, t. ex. marknadsföringen av läkemedel och NU 1986/87:30läkemedelsinformationen. Utredningen väntas avsluta sitt arbete . Detkan också nämnas att regeringen inrättade ett branschråd förläkemedelsindustrin. Rådet skall vara ett forum för diskussion mellanföreträdare för regeringen, företagen, de fackliga organisationerna och sjukvårdshuvudmännenrörande främst industripolitiska aspekter på läkemedelsbranschen. Regeringens inställning till frågan om ett förstatligandeav läkemedelsindustrin har senast kommit till uttryck i ettinterpellationssvar av industriministern, i vilket denneförklarade att frågan saknar aktualitet (RD 1985/86:114 s. 58). I svaretanfördes att samhällets insyn och kontroll på läkemedelsområdet även ifortsättningen skulle komma att ske med den typ av åtgärder som tillämpas.Som exempel härpå angavs bl. a. kraven på provning och registrering avläkemedel, detaljdistribution genom det statliga Apoteksbolaget och reglernaför läkemedelsinformation. Det kan alltså konstateras att läkemedelsindustrin ärföremål för en långtgående statlig kontroll beträffande såväl produktegenskapersom prissättning, marknadsföring och distribution. Utskottet delarindustriministerns uppfattning att frågan om ett förstatligande av branschensaknar aktualitet. I sammanhanget bör påpekas att Fermentaaffären knappast kange anledning fill någon ändrad bedömning av frågan, då inte ärtillverkare av färdiga läkemedel. Motion 1986/87:N367 (vpk) avstyrks medhänvisning till det anförda. Åtgärder mot monopolism inom livsmedelsindustrin begärs imotion 1986/ 87:N428 (vpk). Motiveringen till detta krav lämnas i motion1986/87:Jo258 om livsmedelspolitiken, där en rad olika frågor inom området tasupp. Huvudtanken i sistnämnda motion är att jordbrukspolitiken måste vidgastill en heltäckande livsmedelspolitik och att hela kedjan från råvara fillförädling och distribution måste samordnas planmässigt, som"kapitalets makt över maten" måste inskränkas. Även frågor omkonsumentinflytande och behovet av lokal livsmedelsproduktion tas upp. Utskottethar redan berört frågan om konsumentinfiytande i samband med behandlingen avanslaget till statens pris- och kartellnämnd (SPK) för nästa budgetår(NU1986/87:23). Som grund för det nu aktuella yrkandet i motionen angeskoncentrationen till ett fåtal stora maktgrupper inom såväl produktion somdistribufion av livsmedel. Utvecklingen har gått mot högteknologisk produktion,stordrift och specialisering, anförs del. Denna utveckling betecknas som fariigmed hänsyn till beredskapen, det nationella oberoendet, sysselsättningen och deregionalpolitiska strävandena. Volvokoncernens på senare fid ökande engagemanginom livsmedelssektorn anges som ett slående exempel på koncentration ochmonopolisering inom branschen. "reglerar en stor del av svenskafolkets matvardag." Vid behandlingen av ett liknandemotionsyrkande hänvisa de utskottet (NU 1986/87:2) till att regeringen hade beslutat atten särskild utredare skulle tillkallas för au ureda konkurrensförhånanden och prisbildning inom livsmedelsindustri och livsmedelshandel. generaldirektörLars Hillbom - skall redovisa sitt uppdrag senast NU1986/87:30 1987. Efter en genomgång av direktiven för utredningen (dir:1986:22) fann utskottet att motionärernas önskemål till väsentlig del hadeuppfyllts och att motionen därför inte gav anledning till någon särskildåtgärd. I enlighet härmed avslogs motionen av . Utskottet ser ingen anledning för att nu intanågon annan ståndpunkt. Det aktuella yrkandet i motion 1986/87:N428 (vpk)avstyrks. I propositionen (s. 6775) lämnas en redogörelse för detpågående arbetet med avreglering och regelförenkling. En särskild arbetsgrupp inom rege ringskansliet, den s. k. normgruppen, svarar för samordningen av arbetet . med att förenkla den statliga normgivningen gentemot näringslivet. En rad exempel lämnas på områden där åtgärder har vidtagits eller beslutats i syfte bl. a. att skapa lättnader för företagen. Omfattande förändringar har sålunda skett i kreditmarknads- och valutaregleringen. På vissa områden där konkurrensen har begränsats genom olika etableringshinder har marknadstillträdet underlåttats. Detta gäller bl. a. bank- och försäkringsrö relse, yrkesmässig godstrafik, luftfart och telekommunikafioner. Vidare ' hänvisas till arbetet med att uppnå en ökad internationell regelharmonisering inom och inom EFTA-EG-området. När det gäller olika former av statlig kontroll av produkter m. m. eftersträvas system som bygger på företagens egna kontrollåtgärder. Med hänsyn särskilt till de mindre företagens situation har insatser gjorts för att förenkla statliga regler .i administrativt hänseende och förbättra myndigheternas handläggningsfor mer, service, information m. m. Beträffande det fortsatta förenklingsarbetet anförs attdet är nödvändigt att arbeta vidare odogmatiskt längs fiera parallella linjer.Som en linje anges försöksverksamheter i statlig reglering gentemot näringslivet.Det erinras om att (NU 1985/86:23) har bemyndigat regeringenatt inom ramen för sådana verksamheter göra avsteg från vad riksdagenbestärrit. En annan linje är att stävja tillkomsten av betungande nya regler.Det hänvisas till ett förslag från stat-kommunberedningen och normgruppen - ibetänkandet (Ds C 1986:14) Bättre regelekonomi - om en översyn av kungörelsen(1970:641) om begränsning i myndighets rätt att meddela föreskrifter,anvisningar eller råd. Förslaget innebär en skärpning av nuvarande krav påmyndigheterna att beräkna kostnader som är förenade med genomförandet avtilltänkta regler och att i efterhand följa upp de kostnadsmässiga effekternaav sin regelgivning. Några förslag om avreglering eller regelförenkling läggsinte fram av regeringen i den aktuella propositionen. Dock anförs, förriksdagens kännedom, att avsikten är att normgruppen skall avvecklassom ett särskilt organ. Enligt industriministerns bedömning kommer det ävenefter en avveckling av normgruppen att finnas ett behov av överblick och nyainitiativ på området. Han avser därför att förlägga ett ansvar för dessa frågori industridepartementets ordinarie organisation. Utskottettar först med anledning av några motionsyrkanden upp frågan om NU1986/87:30 principer för fortsalt' avregleringsarbete. Moderata samlingspartiet ger i motion 1986/87:N150 uttryckför en starkt negativ syn på offentliga regleringar som riktar sig mot näringslivet.Regeringens hittillsvarande försök att åstadkomma förenklingar på området sessom helt otillräckliga. På prakfiskt taget alla områden finns regler ochbestämmelser som orsakar större skada än nytta, anförs det. a. hänvisastill den som bilaga till långtidsutredningen publicerade rapportenRegleringar inom bostads-, livsmedels- och transportområdena. Av rapportenframgår, menar man, att det är konsumenterna som förlorar på regleringarna,medan däremot vissa företag och yrkesgrupper samt personalen i dekontrollerande organen kan dra fördel åv dem. Motionärerna drar slutsatsen attdet är nödvändigt att undanröja offentlig reglering, vilket kräver ettmålmedvetet arbete. Också i motion 1986/87:N149 redovisasuppfattningen att regeringen inte har bedrivit avregleringsarbetet medtillräcklig kraft. Med hänvisning bl. a. till att regleringar medför risker föratt marknadsekonomins signalsystem - dvs. prisbildningen - sätts ur funktionföreslår motionärerna en forcerad avreglering på en rad områden. Som exempelkan anges pris- och importregleringar, offentliga monopol inom tjänstesektorn,regleringar inom bostadssektorn, miljöregleringar, regleringar på kredit- ochkapitalmarknaderna samt olika regleringar inom transportsektorn. En delvis avvikande uppfattning om avregleringsfrägornaredovisas av kommunisterna i motion 1986/87:N140. Motionärernaställer sig positiva till regelförändringar som innebär förenkling ocheffektivisering.