bet · GA01KrU6 · 1986-12-31 00:00:00 — Bland symtomen märksemotionell instabilitet, intellektuell reduktion, inpräntnirigs- ochkoncentrationssvårigheter samt vissa motoriska funktionsrubbningar. Sammanfattningsvis uttalar kommittén, att boxningsskadornapå kraniet, ansiktets mjukdelar och händerna är vanliga men i regel inte är av någon väsentlig betydelse. Allvarligare käk- och ögonskador har dock rapporterats vid enstaka tillfällen. Beträffande hjärnskadorna framhåller kommittén, att en enstaka boxningsmatch med hårda slag mot huvudet kan framkalla tecken på akut hjärnskada i två allmänt kända former: »knockout» (boxaren medvetslös, i regel ) eller »groggy state» (omtöcknat tillstånd), vilka bägge är uttryck för hjärnskakning. Hjärnskada kan dock uppstå utan att dessa två tillstånd har förekommit. Svåra akuta hjärnskador är ganska sällsynta vid boxning. I den internationella facklitteraturen har dock refererats ca 300 dödsfall i anslutning till boxningsmatcher. I en del av dessa har boxaren i fallet slagit huvudet mot golvet. - Vid boxning, i . synnerhetprofessionell sådan, kan det uppstå symtom på permanenta hjärnskador, bl. a. i form av olika grader av punch-drunk-syndrom. Risken för kronisk hjärnskada är särskilt stor hos primitiva, hårdföra boxare med bristfällig defensiv tekiiik. Risken kan ytterligare ökas, om boxare med begynnande hjärnskador fortsätter med boxandet . Det är inte antalet knockouts som är avgörande utan antalet hårda slag mot huvudet. Kronisk hjärnskada kan förekomma hos boxare som aldrig har varit utsatta för knockout. Hos amatörer synes punch-drunk-syndrom ha påvisats bara hos boxare, vars aktiva period inföll innan nuvarande säkerhetsföre skrifter infördes. ~ Det är experimentellt påvisat och i kliniskt arbete gjort sannolikt att upprepade slag mot huvudet, vilka var för sig inte medför medvetandestörningar, kan framkalla obotliga hjärnskador. Detta gäller vare sig slagen mottas under loppet av en kort tidsrymd (t. ex. en enstaka boxningsmatch) eller . - Det är en klinisk erfarenhet 18 att detefter svåra akuta hjärnskador kan uppstå psykiska defekter, som är KrU1986/87:6 svåra attpåvisa med allmänna testmetoder men som framför allt visar sig Bilaga 1 genomindividens bristande sociala anpassning. Hjärnskador kan inte läkas på sammasätt som skador i andra kroppens vävnader. hjärnskadamedför cellbortfall, blir detta permanent och skador vid förnyade matcheradderas till den första skadan. Även om döda hjärnceller inte kan ersättas,kan följderna av enstaka hjärnskador skenbart helt övervinnas genom attdöda nervcellers funktion övertas av andra nervceller. upprepadeskador kan detta emellertid bara ske så länge hjärnans resurser är Kommittén behandlar härefter frågan om det från medicinsksynpunkt är nödvändigt införa ytterligare säkerhetsföreskrifter eller attbegränsa eller helt eller delvis förbjuda boxning. , att boxningen i de former den bedrivs inom -former som är mildare än i de flesta andra länder - framkallar fara förhjärnskador, varför en ytterligare reglering av sporten bör genomföras.Kommittén har därför utarbetat förslag till ändringar av nuvarandesäkerhetsföreskrifter, vilkas genomförande enligt kommittén synes kunnaväsentligt minska faran för hjärnskador. Med hänsyn härtill har kommitténansett sig kunna underlåta att föreslå förbud mot boxning. Frågan härom bördock enligt kommittén åter tas upp, om ytterligare säkerhetsföreskrifter inteinförs eller erfarenhet visar sig otillräckliga. Kravet på säkerhetsföreskrifter gäller bådeamatörboxningen och den professionella boxningen. De föreslagnasäkerhetsföreskrifterna har närmast avfattats för amatörboxningen, menkommittén anser att föreskrifter kan utformas efter samma mönster förprofessionell boxning. Om professionell boxning kan existera om de föreslagnareglerna införs, är enligt kommittén en helt annan fråga. Förslagen är främstett uttryck för vad man från läkarsynpunkt har ansett påkallat eller önskvärt.Å andra sidan kan säkerhetsföreskrifterna enligt kommitténs mening inte görasså omfattande och stränga att de i praktiken innebär ett kamoufleratboxningsförbud. Kommittén har inte tagit ställning till i vilken rättslig formförslagen bör genomföras och lämnar således öppet i vilken omfattning det börske genom lag eller administrativa bestämmelser eller genomboxningsorganisationernas egen försorg. Det anses dock väsentligt attlikartade föreskrifter genomförs i alla de fyra länderna. Förslagentill ytterligare säkerhetsföreskrifter innebär i korthet följande. Den nedreåldersgränsen för tävlande bör höjas till för amatörer. Förprofessionell boxning bör på grund av de särskilda och betydande risker som ärförenade därmed en nedre åldersgräns införas. Skicklighetsprovbör krävas av boxare som skal! delta i tävling. En ytterligareminskning av antalet matcher och boxare anses önskvärd, särskilt förhelt unga boxare. Från medicinsksynpunkt bör det vara minst en veckas uppehåll mellan varje match. I allt fallbör en boxare inte delta i mer än en match . Det böreftersträvas att en boxare, särskilt en helt ung boxare, ej tillåts KrU1986/87:6 tävla mot väsentligt hårdare eller skickligare motståndare. Tävlingsläkarebör tillerkännas rätt att ingripa i och avbryta en match. I samarbete med denordiska ländernas medicinalmyndigheter bör en vägledning för tävlingsläkareutarbetas. Allatävlingsläkare bör genom kurser ha inhämtat kunskap om de särskilda faror somboxningen innebär. Ringdomarna börupplysas om vilka situationer som medför särskild fara för hjärnskador, så attde kan avbryta sådana matcher. En instruktion för ringdomarna bör utarbetasav boxningsorganisationerna och de hälsovårdande myndigheterna i samarbete. Startbokssystemet,som gör det möjligt för boxningsorganisationerna att kontrolleratävlingsboxarna, bör förbättras och göras likformigt i alla fyra länderna. En skärpning bör genomföras av bestämmelserna omavstängning (karantän) efter match med knockout, nedslagning eller många hårda slag. Efter avstängningsperiod bör obligatoriskhälsokontroll utföras av läkare som har fått sådan utbildning som nämns under punkt 7. Boxare som har deltagit i ett stortantal hårda matcher (även under träning) bör avstängas från att vidare delta itävlingsboxning. Ringgolvets stötabsorberandeförmåga bör förbättras. a. bör den moderna trafikforskningens resultatkunna utnyttjas. Försök bör göras att få fram nyatyper av boxhandskar som bättre reducerar slagens verkan. En ändamålsenlig boxningshjälm börkonstrueras. Den bör skydda boxaren mot skador av mjukdelar (öron, ögonbryn m.m.)och förminska den kraft varmed huvudet träffar golvet vid nedslagning.Nuvarande kända ' boxningshjälmar kan inte rekommenderas. Användningen av tandskydd ochunderlivsskydd bör vara obligatorisk. Tandskyddet bör vara individuelltutformat. Kommittén uttalar sig också i frågan om ytterligareundersökningar bör göras som komplettering till vad som redan är bekant omboxningens medicinska skadeverkningar. I detta ämne framhåller kommittén, attde .vetenskapliga metoderna att påvisa hjärnskador är osäkra. Närmare undersökningarmåste bli omfattande, besvärliga och dyrbara, som utsikterna att nåfruktbara resultat är små. I stället föreslår kommittén, att ekonomiskt stödutgår till teoretiska och experimentella undersökningar av vilket ringunderlagoch vilka handskar och hjälmar som kan ge boxaren mesta möjliga skydd underträning och tävling. Sådana undersökningar skulle kunna utföras i samarbete medden moderna trafikforskningen. En redovisning för de svenska remissyttrandena överbetänkandet lämnas i propositionen (s. 15-17). (SOU 1982:22) diskussion KrU 1986/87:6 ochslutsatser (detaljsynpunkter på Bilaga 2 6 DISKUSSION OCH SLUTSATSER Boxningen och dess skaderisker har alltsedan sportenbörjade utövas i landet varit föremål för en intensiv debatt.Åtskilliga förslag har väckts att all boxning borde förbjudas ochatt regler och säkerhetsföreskrifter skall ändras. Ingen annan enskildidrottsgren har varit föremål för sådant intresse från sida.Intresset är oväntat därför att boxningen alltid varit en liten sport i Sverigeoch även därför att detta särskilda intresse synes sakna motsvarighet i andraländer, däri inräknat de nordiska. Vad gäller skaderisker inom andra idrotterhar man låtit idrottens egna organ själva utöva övervakningen avskadesituafionen. Detta oaktat att ett avsevärt våld - tillåtet eller otillåtetenligt reglerna - förekommer också inom andra idrotter och med allvarligafysiska skador som följd. Boxningssportens motståndare har i huvudsak anfört attsamhället inte bör tolerera och ekonomiskt stödja en verksamhet som går ut påatt deltagarna skall misshandla varandra. Att boxare skadas genom avsiktligtvåld inom ramen för boxningens regler har bidragit fill att intensifieradebatten. Man har alltså gjort gällande att all boxning är ur etisk synpunktförkastlig. Det har vidare ansetts att boxning är förenat med betydande risker- främst risker för bestående men på centrala nervsystemet. De som försvaratboxningen har i regel hävdat att idrott i allmänhet och icke minst boxning haren stor social och ungdomsfostrande uppgift och att hälsoriskerna överdrivits. Debatten rörande amatörboxningen har ofta brustit isaklighet. Man har i mångt och mycket och därefter betraktatde medicinska problemen så som de gestaltade sig inom den professionellaboxningen under de närmast föregående decennierna. Den'professionella boxningenhar som allfid filldragit sig ett dominerande intresse hos dem som över huvudtaget intresserat sig för boxningen. The 'inom denprofessionella boxningens olika viktklasser åtnjuter en oerhörd publicitet somtillvaratar all dess miljonrullning, spänning, dramatik och tragik. Dennapublicitet påverkar naturligtvis också - ehuru med orätt - synen påamatörboxningen. I boxningsdebatten har således inte alltid gjortsåtskillnad mellan amatör boxning och professionell boxning. Undersökningar som åberopats som stöd för ett totalförbud har i huvudsak avsett professionella boxare som varit aktiva då säkerhetsbestämmelser saknats. För en seriös debatt är det emellerfid nödvändigt att hålla i minnet att den professionella boxningen är - och än mer varit - en i många avseenden annorlunda aktivitet med andra säkerhetsbestämmelser, längre matcher, avsaknad av karantänbestämmel ser osv. Det är alltså ej korrekt att utan vidare överföra erfarenheter och iakttagelser från professionell boxning till amatörboxningen. betonasatt vad som bedöms i denna utredning är den amatörboxning som KrU1986/87:6 svenska idrottsmän bedriver enligt nu gällande regler ochsäkerhetsfö- Bilaga 2 reskrifter. Den debatt som förts i efter 1969 rörandeamatörboxningen har huvudsakligen rört säkerhetsföreskrifterna - främst vilkenåldersgräns som bör gälla och om huvudskyddet skall vara obligatoriskt. Mångahar haft uppfattningen att amatörboxningen infe bör förbjudas om erforderligasäkerhetsbestämmelser iakttages, varmed man i regel menat genomförande av deförslag som nordiska medicinska expertkommittén gav . Skaderiskerna vid boxning har sällan jämförts medskaderisker vid annan idrottsutövning. Amatörboxningens positiva betydelse ifysiskt och socialt hänseende har aldrig - i vart fall inte i -granskats vetenskapligt. Att boxning skulle ha en väsentligt större social ochungdomsfostrande betydelse än någon annan idrottsgren samt mer än annan idrottattrahera rotlös men aktivitetshungrande ungdom har visseriigen påståtts menaldrig klarlagts. 6.1.2 Olika aspekter på boxning ' Att amatörboxningen har ivriga såväl motståndare somförsvarare beror på att de olika sidorna gör sina värderingar från olikautgångspunkter. ser i all boxning ett etiskt problem. Från dennasynpunkt sett måste konstateras, att tävlingsboxningens mening - att utdela såmånga och så hårda slag som möjligt mot motståndarens kropp - talar emot sportenoch är skäl för ett samhällsingripande, också när boxning utövas somamatöridrott. Det bör emellertid i sammanhanget påpekas, att denna etiska frågaicke uteslutande kan sägas gälla boxningen. Ett icke obetydligt avsiktligt våld-enligt reglerna tillåtet eller otillåtet - förekommmer i så gott som allakampidrotter. Dessa idrottsgrenars berättigande har dock aldrig ifrågasatts. Påett något annorlunda sätt kan andra sportgrenar sett ur samhällssynpunkt sägasinnebära etiska problem, t. ex. vissa former av motorsport, där en kalkyleradrisk för svåra olycksfallsskador får anses ingå i sporten. Ej heller har förannan idrott än boxning krävts samhällsingripanden vad gäller utformning avregler, åldersbestämmelser eller säkerhetsföreskrifter för utövarna. Boxningens etiska problem måste ses mot den bakgrunden attallt deltagande i boxningstävlande sker frivilligt. Det bör också sägas attutredningen ej fått intrycket att ledare eller tränare inom amatörboxningensöker genom påtryckningar eller på annat otillbörligt sätt förmå klubbarnasmedlemmar att ställa upp i matcher och tävlingar. Sett ur ett annat än ett etiskt perspektiv kan saken tesig annorlunda. Många menar sålunda att boxningen mer än andra idrottsgrenarhar en social betydelse. Boxningen skulle i ovanligt hög grad kräva allmänskötsamhet och träningsflit. Boxningen - har man sagt - går ut på att förvandlaett okontrollerat slagsmål till en kamp enligt fastställda regler därdisciplin, teknik och självkontroll krävs av varje deltagare. Många boxningsledareoch andra inom idrottsrörelsen har vittnat om boxningens speciellt ungdomsfostrandeegenskaper. Iförarbetena till lagenom förbud mot professionell boxning har anförts att boxningverkar förråande på ungdomen och på publiken. Någon dokumente- KrU1986/87:6 ring sombestyrker - eller förringar - sanningshalten i detta påstående har Bilaga 2 utredningenicke kännedom om. därtillhar emellertid ej givit anledning att söka klarlägga hur det må förhålla sig medboxningens psykiska verkningar på utövare och publik jämfört med motsvarandepåverkan av annan idrott. Det synes för övrigt tveksamt om ens enomfattande vetenskaplig undersökning skulle kunna bringa någon klarhet i en sådanfrågeställning. För utredaren och experterna, som besöktsåväl ett antal fotbolls- och ishockeymatcher som flertalet större boxningstävlingar,är det påtagligt, att boxningspubliken visserligen är lika intresseradoch entusiastisk men utan varje tvivel mindre bråkig än publiken Man ser nästan aldrig berusade personer på Man 'kan således anlägga en mängd olika synpunkter påboxningen. Utredningen har emellertid inte sett som sin uppgift att värderaeller utreda dessa eller andra liknande aspekter på boxningssporten. Såsomtidigare framhållits vill utredningen endast från huvudsakligen medicinskautgångspunkter söka ge ledning för en bedömning om amatörboxning - utövadenligt nuvarande regler och med tillämpning av gällande säkerhetsbestämmelser-kräver samhällsingripanden i någon form. 6.1.3 Några utgångspunkter för utredningens slutsatser Vid bedömning av vilka problem boxningens fysiskaskadeverkningar kan antagas medföra för samhället måste i första handframhållas det relativt begränsade antalet utövare vi har i . Undersäsongen 1980/81 var, såsom tidigare redovisats, endast omkring 600amatörboxare tävlingsverksamma och det totala antalet tävlingsboxare i landettorde inte överstiga 1 000. Antalet tävlingsaktiva kommer med störstasannolikhet också att bli relativt begränsat. Även omboxningssporten rönt ett ökat intresse bland ungdomen,måste man hålla i minnet att endast ett mindre antal av dem som börjar attträna någonsin kommer att tävla. Boxning är en tekniskt svår sportgren som ihög grad kräver disciplin samt långvarig och regelbunden träning. Åtskilligahar vid något eller några tillfällen prövat på boxningsträning men intefortsatt. En del fortsätter med träningen men ger sig inte in på tävlande. Denomständighetgen att antalet, utövare i landet är så få innebär - oavsettskadornas omfattning - en begränsning av det medicinska problemet såvitt gällersjukvårdsinsatser från samhällets sida. Idrottsutövning innefattar två moment: träning ochtävling. Det står å ena sidan klart att motionsidrott och träning för förbättring av prestationsförmå gan i allmänhet ar nyttigt ur medicinsk synpunkt. Detta gäller i synnerhet en riktigt bedriven konditionsträning. Idrottsträningen är också - som bekant - väsentligen till fördel från social synpunkt genom att den ger ungdom - och andra - en vettig och fostrande fritidssysselsättning. Lika säkert är att idrottsutövning på elitnivå inom så gott som alla idrottsgrenar, och alltså ej endast inom kampidrotterna, innebär stora skaderisker. Man skulle därför utan alltför stor överdrift kunna säga att tåvlingsidrott inom nästan alla 23 idrottsgrenarur strikt medicinsk synpunkt i och för sig är olämplig. Så har det KrU1986/87:6 också vid ett av landets sjukhus konstaterats att ungefär var sjundeBilaga 2 olycksfallspatient har skadats vid idrottsutövning och det ärotvivelaktigt så att utövarna av tävlingsidrott i förhållande till sitt antalär överrepresenterade som konsumenter av sjukvård. Som alla inser är detorealistiskt att för den skull dra slutsatsen att tävlingsidrott skallförbjudas. Detta behöver ej närmare utvecklas eller analyseras. Mot idrottensskadeverkningar måste ställas dess sociala betydelse, den tillfredsställelseoch nytta träning och tävling ger utövaren och den avkoppling, spänning ochtjusning som idrottstävlingar kan ge publiken. Vad nu sagts gäller också amatörboxningen.Boxningsträningen är i regel fri från skador och ger allsidig fysisk ochpsykisk uppbyggnad. Såsom nämnts har boxningen - i vart fall i samma mån somandra idrottsgrenar - sociala fördelar. Om man alltså bortser från sakensetiska sida, synes en rättvis och . rimlig ståndpunkt kunna formuleras så, attett förbud mot amatörboxning ej bör införas, såvida det inte kan påvisas attden med nuvarande regler och säkerhetsföreskrifter samt med hänsyn till demedicinska skadornas antal, art och svårighetsgrad kan anses, utgöra ett störreproblem för samhället och enskilda än annan idrott. Därvid måste föramatörboxningens del liksom för nästan all annan idrott en viss förekomst avskador kunna accepteras. 6.2 Krävs samhällsingripande? Utredningens medicinska undersökningar visar att intetframkommit efter Naumanns utredning eller nordiska medicinskaexpertkommitténs betänkande 1967, som på ett avgörande sätt kan anses ändra dedäri gjorda bedömningarna. Det är helt klarlagt att amatörboxning- också utövadenligt nuvarande regler och säkerhetsföreskrifter - kan ge upphov till olikaskador. Liksom för alla andra idrotter gäller att de flesta skadorna är avmindre allvarlig art och sällan ger några bestående men. När det gällerallvarligare akuta skador som kräver läkarbehandling visar inte de medicinskarapporterna att boxare skulle vara mer drabbade än utövare av många andraidrottsgrenar. Tvärtom ger utredningar utomlands, byggda påförsäkrings-stafistik, vid handen att olycksfallsskador som kräver läkarvård ärmindre förekommande inom boxningen än inom flera andra kampidrotter. enkätundersökning tyder på att förhållandena ärdesamma i . Ej heller kan dödsfall anses vara vanligare i samband medamatörboxning än vid annan kampidrott. KrU 1986/87:6 tillsatte regeringen en utredning i frågaom boxningens skadeverkningar, som avlämnade sitt betänkande, kallat"Svensk amatörboxning och skadeverkningarna". Utredningens slutsatser var att det ej kan anses föreliggaskäl för ett ingripande med förbud mot svensk amatörboxning i den utformningden har . Utredningen ansåg att det även i fortsättningen börtillkomma amatörboxningens organisation inom () att, ilikhet med vad som gäller inom andra idrotter, utforma regler ochsäkerhetsföreskrifter i samråd med idrottsmedicinsk expertis. beslöt , på förslag avjordbruksministern, att inte införa något förbud motamatörboxning. Härvid framhölls vikten av att idrottsrörelsen själv vidtaråtgärder för att ytterligare minska skaderiskerna. Nedre åldersgränsen för tävlingsboxningfastställdes fill:15år. Med anledning av ovanstående har RF filisatt enarbetsgrupp bestående av representanter för RF, dess forskningsråd. och med uppgift att dels seöver och utveckla regler och säkerhetsbestämmelser (obligatoriskEEG-undersökning, noggrannare anteckningar i startbok, utbildning av domare imedicinska frågor etc), dels initiera forskningsprojekt för att förbättrasäkerheten inom boxningssporten. För att få ökad kunskap om boxningens medicinska effekterhar Idrottens forskningsråd (IFR) initierat forskning inom detta område påsvenska amatörboxare. Nämnas bör att den internationella kunskap som finnsoftast är baserad på professionell boxning. De projektIFR givit stöd : Retrospektivundersökning av före detta amatörboxare i . Studien genomförs vidKarolinska sjukhuset, , under ledning av M.D. Longitudinellstudie av unga boxare - Förorsakar amatörboxning påvisbara tecken på skadaeller funktionsförändring i centrala nervsystemet. Studien genomförs vid under ledning av prof.Lennart Kaijser och dr. (läkare). 3. a) Mätning avaccelerationskrafter vid slag mot huvudet (slutfört), b) Boxningshandskarnas stötabsorberande förmåga. Studien har genomförts vid Statens Väg- och Trafikinstitutunder ledning av lektor och idrottslärare . Skyddseffekt avboxningens huvudskydd (slutfört). Boxningsgolvetsmaterialkonstruktion ur skyddande effekt (slutfört). Neuropsykologisk undersökning av boxare. Projektet hargenomförts vid under ledning av psykolog (slutfört). De ännu ej slutförda projekten beräknas kunna avslutasunder , varefter en gemensam utvärdering kommer att göras. studien(projekt 2) komnier att ytterligare pågå . Med" KrU1986/87:6 dessa studier som bakgrund bör ökad möjlighet finnas att bättrekunna Bilaga 3 bedöma eventuella risker med amatörboxning och ytterligareåtgärder vidtagas. Sedan den av RF tillsatta arbetsgruppen bildades harSvenska boxningsförbundet vidtagit följande åtgärder som gäller : att ingenboxning är tillåten , att man för yngre boxare än endast bedriverdiplomboxning, vilket innebär att man inte vinner eller förlorar, utan får"diploma" för teknisk boxning. Även äldre boxare kan diplomboxas, att varje svensk boxare måste ha startbok, där matcher ochläkarkontroller noteras, att varjeboxare inför kommande säsong måste genomgå en läkarkontroll, att varje boxare som genomfört mer än 100 matcher ellerfyllt måste undersökas av en neurolog där bl. a. EEG ingår iundersökningen, att det vid varje match finns en läkare vid ringside, föratt kunna ingripa och uppmana domaren att bryta om risk-för någon av boxarnashälsa kan föreligga, att årliga kurser genomförs i medicinska frågor fördomare, ledare, och tränare. Dessa åtgärder har rönt internationell uppskattning ochintresse. I senaste numret av () 9, 1986 har dessa åtgärder refererats i artikel . I samma nummer av JAMA presenteras en rewiew-artikelHealth Aspects of Boxing" av . Hans artikel är baserad på 43 olika studier rörande boxning frånhuvudsakligen perioden 19701983. De flesta av dessa studier är utförda påprofessionella boxare. Hos dessa har i flertalet fall kunnat konstateras"brain damage". Bland studier på amatörboxare finns inte dessaförändringar. Noteras .bör att i amatörboxning omfattar varje match endast 3ronder, medan proffsboxning omfattar betydligt fler ronder med en övre gräns på15. Exponeringstidenär alltså mycket mindre i amatörboxning. avslutarsin artikel med konstaterandet att ytterligare studier av effekterna påamatörboxare måste genomföras innan beslut fattas om reglernas utformning,varvid hänsyn måste tas till träningens omfattningoch utförande samt matchernaskaraktär. I motionen påpekas att "den ökade kunskapen påområdet ger alltmer stöd åt uppfattningen att även amatörboxningen bör förbjudas i vårt land". Vad arbetsgruppen erfar har inga nya rön tillkommit . riksidrottsförbundser det därför som mycket olyckligt att vidtaga en sådan åtgärd, med beaktandeav att 1. ökat säkerheten inom boxningen genomregeländringar och infört obligatoriska läkarkontroller, 2.