bet · GA01SoU23 · 1986-12-31 00:00:00 — Med anledning av motioner om kostnader för utbyte avtandfyllningar på grund av kvicksilverförgiftning och kostnader för provtagningför att utröna om sådan förgiftning föreligger uttaladesocialförsäkringsutskottet i betänkandet SfU 1986/87:8 följande. Utskottet konstaterar inledningsvis att i de fall enavvikande reaktion för amalgam har verifierats kan patienten således kostnadsfritt få byta ut sina fyllningar. De problem som föreligger ärsnarare hur man kan konstatera att en sådan avvikande reaktion föreligger.Enligt vad utskottet erfarit finns det ingen entydig metod härför. Idetta sammanhangbör också nämnas att de utredningar som görs sker inomsjukvården - efter remiss av tandläkaren - och omfattas därför inte avtandvårdsförsäkringen. Emellertid har tillsatt en expertgruppför att utreda frågan om vilka undersökningar som är relevanta och erforderligaför att konstatera en avvikande reaktion för dentala material samt hurkostnaderna för dessa undersökningar skall betalas. Expertgruppen väntas avgesin rapport . I motion 1986/87:So442 av Per och (båda fp) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om undersökning av möjligheterna att förbjudaamalgam som tandlagningsmedel. I motionen framhålls att med den tveksamhet sområder om amalgamets eventuella giftverkan på enskilda individer måste det ansesoförsvarligt att amalgam fortfarande får användas. Regeringen bör, enligtmotionärerna, pröva möjligheten att förbjuda amalgam som tandlagningsmaterialtills det bevisats att det är helt ofarligt för den mänskliga organismen. I motion 1986/87:So478 av och (båda c) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna att amalgam som tandfyllningsmedel måtte förbjudas (yrkande 2). Även i motion 1986/87:So462 av HugoBergdahl (fp) diskuteras frågan om förbud mot amalgambehandling. Regeringen uppdrog åt attutreda vissa frågor rörande tandersättningsmaterial. skulleockså ange ytterligare behov av forskning och annan kunskapsutveckling ommaterialens lokala och generella biverkningar. Utredningsuppdraget är avslutat och redovisas i ovannämnda rapport 1986/87:23 (Ds S 1986:2) Kontroll och tillsyn av dentalamaterial. Rapporten innehåller förslag om produkt- och biverkningsregister samtmarknadsföring av dental-material. I rapporten redovisas också, som tidigarefraingått, frågor om forskning. arrangerade en hearingmed deltagande av forskare som presenterade vissa preliminäraforskningsresultat. Enligt ett pressmeddelande från (nr 73,) enades deltagarna vid mötet om att det finns ett samband mellankvicksilverhalt i hjärnan och amalgamfyllning. Däremot har det ännu inte kunnatslås fast ett samband mellan kvicksilver från amalgam och olika kroppsligabesvär. Det anses dock att pågående forskning bör kunna ge nya infallsvinklar.Socialstyrelsen har inventerat aktuell och pågående forskning i kringtandvårdsmaterial. har också uttalat sig för en intensifieradforskning kring amalgam och kvicksilver. gav också Nordiska institutetför odontologisk materialprovning (NIOM, de nordiska ländernas av tandersättningsmaterial) i uppdrag att utföra enriskvärdering av kvicksilver i dentalt amalgam. NIOM rapporterade i september1985 på basis av tillgängliga vetenskapliga dokument, rapporter ochinternationella jämförelser att amalgam är ett väl lämpat tandfyllningsmaterialmed mycket få kända biverkningar. tillsatte en särskildfrån styrelsen fristående expertgrupp med uppgift att utreda eventuella riskervid s. k. lågdosexpone-ring av kvicksilver. I arbetsgruppen ingår ett antalprofessorer under ordförandeskap av professor vid Akademiskasjukhuset i . , som särskilt engagerat sig förpatienter med symptom från tandfyllningar är representerat i gruppen. Defrågor som expertgruppen särskilt skall belysa är om kvicksilver från amalgamkan Orsaka kvicksilverförgiftning eller kvicksilverallergi och om det finnsfall där det kan bevisas förgiftning eller allergi där ett utbyte av amalgammedfört förbättringar. Expertgruppen skall också belysa de risker somanvändning av amalgam kan medföra för tandvårdspersonalen. Frågor om amalgamets skaderisker har senast behandlats avsocialutskottet i dess betänkande SoU 1985/86:16 s. 19-23 och, såvitt gällerforskning, i betänkandet SoU 1985/86:18 s. 16-18'. I betänkandet SoU 1985/86:16 uttalade utskottet att detmed tillfredsstäl lelse kunde konstatera att ytterligare ett flertal initiativ tagits när detgäller frågan om verkningar av amalgam som tandlagningsmaterial. Utskottet förklarade att det var viktigt att ansträngningarna fortsätter för att bringa denna fråga närmare sin lösning. Utskottet underströk vikten av att patienter som säger sig lida av oral galvanism och känner oro inför amalgam och kvicksilvrets skadeverkningar verkligen tas på allvar. Dessa patienter måste, anförde utskottet, beredas en adekvat vård och bör få möjlighet till 11 behandlingav personal med erfarenhet av sådana frågor. I fråga om förbud SqU 1986/87:23 hänvisade utskottet tillatt NIOM (för odontologisk materialprovning) rapporterattill att amalgam på vetenskapens nuvarande nivå måste ansesvara väl lämpat som tandfyllnadsmaterial. Andra material har visat sigha mindre goda egenskaper. I övrigt hänvisade utskottet bl. a. tillhänvisningstandläkarorganisationen och pågående undersökningar i ämnet ochavstyrkte motionerna. Rätt att avböja behandling med amalgam I motion 1986/87:So476 av och (båda c) hemställs att beslutar att som sin mening geregeringen till känna vad som i motionen föreslås i förändring av patientlagen(yrkande 2). Enligt motionärerna bör i lagstiftningen införas en bestämmelse omrätt att avböja viss behandling och en rätt att få t. ex amalgam utbytt motannat material. Tandläkaren bör vara skyldig att utföra sådant utbyte. I 3 § tandvårdslagen (1985:125) anges bl. a. atttandvården skall bygga på respekt för patientens självbestämmande ochintegritet (första stycket punkt 4). I paragrafens andra stycke stadgas attvården och behandlingen skall så långt det är möjligt utformas och genomföras isamråd med patienten. Liksom för övrig hälso- och sjukvård skall tandvårdensåledes bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet.Föredragande statsrådet uttalade i förslaget till tandvårdslag (prop.1984/85:79 s. 59 f.) att det är väsentligt för tandvården att den kangenomföras i en atmosfär av samförstånd och samverkan mellantandvårdspersonalen och patienten. Statsrådet förklarade att patientenssjälvbestämmande dock inte kan vara absolut utan måste av flera skäl varabegränsad. Dels har tandvårdspersonalen ett yrkesansvar för sina åtgärder somnormalt inte får åsidosättas genom önskemål av patienten om hur vården skallutföras, dels är det av ekonomiska skäl inte alltid möjligt att låta patientenbestämma innehållet och omfattningen av vården. I de fall tandvården inte tillnågon del bekostas av tandvårdsförsäkringen, står det naturligtvis tandläkarenoch patienten fritt att välja behandling utan hänsyn till kostnaderna. Omdäremot tandvårdsförsäkringen svarar för kostnaden helt eller delvis är det,framhöll statsrådet, inte möjligt att låta patienten bestämmabehandlingsalternativ utan hänsyn till kostnaderna. I ett sådant fall måste detvara den som svarar för vården som, med beaktande av föreskrifterna itandvårdsförsäkringen, avgör vilken behandling som skall väljas. Tandläkarenbör dock kunna tillmötesgå en begäran av patienten om en behandling som ärdyrare än vad som krävs för att uppnå ett odontologiskt tillfredsställanderesultat, under förutsättning att patienten själv svarar för merkostnaderna förden begärda behandlingen. I dettasammanhang kan hänvisas till att enligt en från J2 gällandetandvårdstaxa (1986:1055) utgår avgiftsfri tandvård för behandling SoU1986/87'23 som görs om på grund av avvikande reaktion mot tandmaterial (9 §första stycket punkt 3). I motion 1986l87:So476 av och (båda c) hemställs att beslutar att som sin mening geregeringen till känna vad som i motionen anförs om tilläggsdirektiv förrehabiliteringsberedningen (yrkande 1). Enligt motionärerna börrehabiliteringsberedningen få i uppdrag att undersöka omfattningen avförtidspensioneringar och sjukbidrag som är en följd avkvicksilverförgiftningar inom denna grupp. Rehabiliteringsberedningen (S 1985:02) utreder frågor omsjukförsäkringens roll när det gäller förebyggande åtgärder och i samband medrehabilitering. Enligt direktiven för utredningen (dir. 1985:13) bör kommitténbl. a. följa forsknings- och utvecklingsarbetet på rehabiliteringsområdet ochta initiativ till försöksverksamhet av olika slag. Av direktiven framgår attsistnämnda verksamhet närmast bör syfta till att dels stimulera samordningen avrehabiliteringsinsatser och öka informationen mellan de som är verksamma inomdetta område, dels gynna en breddad och fördjupad försöksverksamhet isamarbete med forskare och praktiskt verksamma. Utmönstring av begreppet oral galvanism I motion 1986/87:So478 av och (båda c) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om utmönstring av begreppet oral galvanism iofficiellt språkbruk (yrkande 1). Frågan berörs även i motion 1986l87:So462 av (), vari hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vadsom i motionen anges om en översyn av åtgärder mot metallförgiftningar avtandlagningsmaterial. Som framgår i det föregående (s. 2) är oral galvanism isin egentliga mening inte en sjukdom utan endast en beteckning för de strömmarsom kan förekomma i munhålan på grund avs. Begreppet har idebatten emellertid ofta utgjort beteckning för skador av amalgam. I fråga ombegreppsbildningen hänvisas till den allmänna bakgrund som lämnas i detinledande avsnittet. Utskottetsöverväganden SoU 1986/87:23 Forskning kring skadeverkningar av amalgam I motion 1986/87:So425 (s),motion 1986l87:So468, delvis(m) och motion 1986l87:So472 (m) yrkande 4 begärs ökade forskningsinsatserkring amalgamets skaderisker. har genomfört en enkät hos de medicinskaoch odontologiska fakulteterna om pågående forskning rörande biverkningar avtandfyllningsmaterial. Enkäten omfattar också frågan om ytterligare behov av ,forskning och dess inriktning. Enkäten redovisas i verkets rapport ochtillsyn av dentala material (Ds S 1986:2 s. 122-131). Av rapportens redovisning framgår att det vid landetssamtliga odontologiska fakulteter och några av de medicinska fakulteternapågår forskning om biologiska effekter av tandfyllningsmaterial.En övervägandemajoritet av de redovisade forskningsprojekten gäller skadeverkningar avkvicksilver och amalgam. Forskning kring skaderisker för tandvårdspersonal på grundav kvicksilver förekommer, förutom inom fakulteterna, vid statensmiljömedicinska laboratorium. Med enkäten och yttranden från dels medlemmar av socialstyrelsensvetenskapliga råd, dels chefen för för odontologiskmaterialprovning (NIOM) som underlag har i rapporten pekat påangelägna forskningsprojekt. a. understryks där vikten av etttvärvetenskapligt samarbete och förbättrad diagnostik. Den av tillsatta men från verketfristående expertgrupp som utreder risker vid lågdosexponering för kvicksilveroch som därvid särskilt skall belysa kvicksilvereffekter inom tandvården väntasredovisa sitt utredningsuppdrag . Redovisningen kanantas få betydelse för bedömningen av olika forskningsbehov inom området. Utskottet har vidare erfarit att det inomregeringskansliet övervägs ett uppdrag till UHÄ att redovisa ettforskningsprogram i ämnet. Utskottet, som vid ett flertal tillfällen tidigarebehandlat motionsyrkanden om amalgamets riskverkningar, framhöll i betänkande1985/86:18 s. 18 att det var angeläget med fortsatt forskning om amalgamets -och därmed kvicksilvrets - påverkan på människan. Utskottet, som konstateradeatt ett stort antal sådana forskningsprojekt pågick, förklarade att .det bordeankomma på behöriga myndigheter att bedöma vilka forskningsprojekt som skullebeviljas nya eller fortsatta medel. Utskottet vill åter framhålla det angelägna i att detbedrivs en aktiv forskning beträffande skadeverkningar av amalgam.Forskningpågår emellertid redan på många håll. Vidare är expertgruppens utredning omlågdosexponering av kvicksilver att vänta . Utskottet anser med hänsynhärtill inte erforderligt med någon åtgärd med anledning avmotionerna 1986/87:So425 (s), 1986/87:So468 (m) i här aktuell del samt motion1986/87:So472 (m) yrkande 4. Dessa avstyrks således. Registrering SoU 1986/87:23 I motion 1986l87:So472 (m) yrkande 2 begärs att detinrättas produkt- och biverkningsregister för tandersättningsprodukter. I sammamotion yrkande 3 föreslås att tandvårdspersonal skall informeras kontinuerligtom registrerade biverkningar. Någon särskild produktlagstiftning förtandersättningsprodukter finns inte. Lagen (1985:426) om kemiska produkter äremellertid tillämplig på flertalet av tandersättningsprodukterna. Iförordningen (1985:835) om kemiska produkter regleras ett produktregister somförs av kemikalieinspektionen. Förordningen ger inte någotbemyndigande i fråga om dentalprodukter. Tandfyllningsmaterial är enligt 1 § 2 mom. läkemedelsförordningen (1962:701) inte att anse som läkemedel. Reglerna omregistrering av läkemedel och av biverkningar på grund av läkemedel är såledesinte tillämpliga för amalgamprodukter. I rapporten och tillsyn av dentala material (Ds S1986:2) föreslås att det inrättas ett obligatoriskt produktregister hossocialstyrelsen för dentala material. Dessutom föreslås att det vid verketskall upprättas ett register över biverkningar från dentala material. a. ges . information om biverkningar till tandvårdspersonalen. Det har upplysts att skall genomföra enförsöksverksamhet med registrering av biverkningar av dentala material i ettlandsting. Frågan om ett produktregister kommer enligt vad utskotteterfarit att övervägas inom i samband med departementsbehandlingenav ett kommande betänkande från utredningen (S 1985:03) för utredningom den medicintekniska säkerheten. En lösning av registreringsfrågorna är betydelsefull förforskning och olika samlade åtgärder inom området. I avvaktan på regeringensställningstagande finner utskottet dock inte skäl för något riksdagensinitiativ med anledning av motion 1986/87:So472 (m) som alltså avstyrks i häraktuell del (yrkandena 2 och 3). I motion 1986/87:So462 (fp) begärs en översyn av åtgärdermot metallförgiftr ningar av tandlagningsmaterial. Motionären pekar på behovetav åtgärder bl. a. i fråga om vårdåtgärder, forskningsprogram samt temporäraåtgärder av olika slag. I motion 1986l87:So481 (fp) begärs att en utredning skalltillsättas med uppgift att överväga i motionen redovisade åtgärder föranleddaav användningen av amalgam sorn tandersättningsmaterial. Motionärerna tar bl.a. upp situationen för tandvårdspersonalen samt samhällets stöd till människorsom anser sig drabbade av kvicksilverförgiftning på grund av amalgam. I motion.1986187:So468 (m), delvis, hemställs slutligen om övergripande initiativ avregeringen för att lösa patientens problem vid kontakter med hälso- ochsjukvården. Motionerna ger uttryck för en önskan om ett samlat greppöver de frågeställningar som användningen av amalgam aktualiserat. Utskottet anser även att det är angeläget att påskynda SoU1986/87:23 det redan pågående utredningsarbetet så mycket som det är möjligtmed hänsyn till den oro många människor nu känner inför de olika uppgifter somförekommit om risker med amalgamanvändning. måste konstateras attdet behövs ett tillförlitligt vetenskapligt underlag som grund förövervägandena angående fortsatta åtgärder. Utskottet erinrar ånyo om attexpertgruppen kommer att redovisa sina resultat. Utskottet anser detinte meningsfullt att diskutera olika åtgärder innan denna redovisning föreliggeroch har övervägts av främst . Frågan om fortsattautredningsinsatser på området får också bedömas sedan rapporten avlämnats.Utskottet förutsätter att regeringen och utan dröjsmålföranstaltar om kompletterande undersökningar om något i rapporten geranledning till det. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetmotionerna / 87:So462 (fp), 1986/87:So468 (m) i här aktuell del samt motion1986/ 87:So481 (fp). Några motioner tar upp frågor om vården av patienter medsymptom från tandfyllningar. I motion 1986187:So472 (m) yrkande 1 begärs ettundersöknings- och vårdprogram för patienter med tandbesvär som kan sättas isamband med dentala material. I motion 1986/87:So476 (c) yrkande 3 begärs att det skallinrättas s. k. hänvisningsläkare samt tillskapas en klarare ansvarsfördelningmellan berörda tandläkare resp. läkare. I motion 1986/87:So478 (c) yrkande 3framhåWer motionärerna att det är viktigt att de provtagningsmetoder somutvecklats används inom sjukvården som ett komplement till en systematiskredogörelse från patienten. har i ett meddelandeblad (nr 4/86) tagitfram ett underlag till vårdprogram för patienter med besvär som kan sättas isamband med tandersättningsmaterial. Underlaget till vårdprogram riktar sig iförsta hand till landets tandläkare men även till läkare och övrig personalinom hälso- och sjukvården som kan komma att medverka i omhändertagandet av denaktuella patientgruppen. Underlaget förutsätts bli föremål för vidare bearbetninginom de olika landstingsområdena. Avsikten är inte att underlaget skall varastyrande utan endast verka informerande. På uppdrag av regeringen har utarbetatförslag till och genomfört utbildning av s. k. hänvisningstandläkare som nufinns inom varje landstingsområde. Dessa tandläkare är speciellt utbildade attbedöma och informera patienter med besvär som kan sättas i sarriband medtandersättningsmaterial. De skall också kunna råda allmäntandläkarna ochförmedla kontakter med tandvårdens resp. sjukvårdens specialister. Förnärvarande finns 40 tandläkare som fungerar som s.k. hänvisningstandläkare. I ett meddelandeblad (nr 5/86) från socialstyrelsenbehandlas bl. a. de situationer då kompositplaster kan användas som ersättningför amalgam. Den ovan nämnda expertgruppen som tillsattes i slutet av1985 av SoU 1986/87:23 skall som en av sina primärauppgifter ta ställning till hur skador av amalgam diagnostiseras. Gruppen skalläven ta ställning till behandlingsfrågor. En rapport från expertgruppen väntassom tidigare nämnts . I betänkande SoU 1985/86:16 s. 22 underströk utskottetvikten av att patienter som säger sig lida av oral galvanism och känner oroinför amalgam och kvicksilvrets skadeverkningar verkligen tas på allvar.Utskottet framhöll att dessa patienter måste beredas en adekvat vård och bör fåmöjlighet till behandling av personal med erfarenhet av sådana frågor. Samtliga här aktuella motioner tar upp angelägna frågorför vården av patienter med symptom från tandfyllningar. Utskottet delarmotionärernas syn på önskvärdheten av fortsatt utredning på detta område. Iavvaktan på resultatet av expertgruppens arbete, är det dock inte möjligt förriksdagen att nu ta ställning till olika detaljförslag. Utskottet avstyrkerdärför motion 1986/87:So476 (c) yrkande 3. Av samma skäl avstyrks motion1986/87:So472 (m) yrkande 1 och motion 1986/87:So478 (c) yrkande 3. Förbud mot amalgam m. m. I motion 1986l87:So442 (fp) begär motionärerna attregeringen skall pröva möjligheten att förbjuda amalgam som tandlagningsmedel. I motion 1986l87:So478 (c) yrkande 2 yrkas ett förbud motamalgam som tandfyllningsmedel. Den av tillsatta fristående expertgruppen,vartill ovan hänvisas, skall särskilt belysa frågor om i vad mån kvicksilverfrån amalgam kan orsaka kvicksilverförgiftning eller kvicksilverallergi och omdet finns fall där det kan bevisas förgiftning eller allergi där ett utbyte avamalgam medfört förbättringar. Expertgruppen skall också belysa de risker somanvändning av amalgam kan medföra för tandvårdspersonalen. Expertgruppensredovisning väntas som angetts ovan . Utskottet behandlade i betänkande SoU 1985/86:16 en frågaom förbud mot amalgam som tandlagningsmedel. Utskottet hänvisade därvid tillatt NIOM (för odontologisk materialprovning) rapporterattill att amalgam på vetenskapens nuvarande nivå måste ansesvara väl lämpat som tandfyllningsmaterial. Andra material hade dittills visatsig ha mindre goda egenskaper. Utskottet konstaterar att framkomna vetenskapligarön inte ger tillräckliga skäl för ett och långtgående ingripandemot amalgambehandlingar. Expertgruppens reodvisning bör nu avvaktas. Motion1986/ 87:So442 (fp) och motion 1986/87:So478 (c) yrkande 2 avstyrks därför. I motion 1986/87:So476 (c) yrkande 2 begärs enlagbestämmelse om rätt att avböja viss behandling och en rätt att få t. ex.amalgam utbytt mot annat material. I 3 § tandvårdslagen (1985:125) anges bl. a. atttandvården skall bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet (första stycket punkt 4). I paragrafens andra stycke stadgas att vården och behandlingen så långt det är möjligt skall utformas och genomföras i samråd med patienten. Föredragande statsrådet uttalade i förslaget tilltandvårdslag (prop. SoU 1986/87:23 1984/85:79 s. 59 f.) att det ärväsentligt för tandvården att den kan genomföras i en atmosfär avsamförstånd och samverkan mellan tandvårdspersonalen och patienten. Statsrådet förklarade att patientens självbestämmande dockinte kan vara absolut utan av flera skäl måste vara begränsat. Dels hartandvårdspersonalen ett yrkesansvar för sina åtgärder som normalt inte fåråsidosättas genom , önskemål av patienten om hur vården skall utföras, dels ärdet av ekonomiska skäl inte alltid möjligt att låta patienten bestämma-innehålletoch omfattningen av vården. Om tandvårdsförsäkringen svarar för kostnaden helteller delvis är det, framhöll statsrådet, inte möjligt att låta patientenbestämma behandlingsalternativ utan hänsyn till kostnaderna. I ett sådant fallmåste det vara den som svarar för vården som, med beaktande av föreskrifterna itandvårdsförsäkringen, avgör vilken behandling som skall väljas. Tandläkarenbör dock kunna tillmötesgå en begäran av patienten om en behandling som ärdyrare än vad som krävs för att uppnå ett odontologiskt tillfredsställanderesultat, under förutsättning att patienten själv svarar för, , merkostnadernaför den begärda behandlingen. Utskottet konstaterar att i de aktuella frågorna omtandbehandling gäller, lik.som inom tandvården i övrigt, att vården skall byggapå respekt för patientens självbestämmande. Detta innebär dock inte attpatienten alltid kan bestämma att han eller hon skall ha viss behandling.Däremot kan självfallet ingen behandling ges som inte patientenaccepterat. Såvitt utskottet nu kan bedöma har i tandvårdslagen gjortsen lämplig avvägning mellan de olika intressen som här står mot varandra.Utskottet är alhså inte berett att förorda någon lagändring och avstyrkermotion 1986/87 :So476 (c) yrkande 2. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att ersättning kanutgå från tandvårdsförsäkringen om en avvikande reaktion mot tandmaterialkonstaterats (se ovan s. 12 f.). I andra fall får-patienten själv stå förmerkostnaderna. I motion 1986l87:So476 (c) yrkande 1 begär motionärernaatt den s.k. rehabiliteringsberedningen skall få tilläggsdirektiv att undersökaomfattningen av förtidspensioneringar och sjukbidrag som är en följd avkvicksilverförgiftningar inom denna grupp. Rehabiliteringsberedningen(S 1985:02) utreder frågor om sjukförsäkring- , ens rollnär det gäller förebyggande åtgärder och i samband med rehabilitering. Enligtdirektiven för utredningen (dir. 1985:13) bör kommittén bl. a. följaforsknings- och utvecklingsarbetet på rehabiliteringsområdet och ta initiativtill försöksverksamhet av olika slag. Av direktiven framgår att sistnämndaverksamhet närmast bör syfta till att dels stimulera samordningen avrehabiliteringsinsatser och öka informationen mellan dem som är verksamma inomdetta område, dels gynna en breddad och fördjupad försöksverksamhet i samarbetemed forskare och praktiskt verksamma. mening ligger den önskade studien alltför mycket vid 18 sidan avrehabiliteringsberedningens uppdrag.