bet · GA01SoU15 · 1986-12-31 00:00:00 — om långa väntetider för rättspsykiatriska undersökningar SoU 1986/87:15 JO har och senast i 1986/87 årsämbetsberättelse skarpt kritiserat de långa väntetider som råder förrättspsykiatriska undersökningar. Utskottet behandlar i betänkandet dels ettyttrande från justitieutskottet i ämnet, dels en motion (fp) som väckts medanledning av JO:s ämbetsberättelse. Utskottet har i ärendet inhämtat upplysningar omförhållandena inom den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten frånsocialstyrelsen och JO, har redovisat olika vidtagna ochplanerade åtgärder. Utskottet konstaterar att den situation som råder står iuppenbar strid med gällande lag och uttalar att allvarliga ansträngningar numåste göras för att komma till rätta med de rådande missförhållandena.Utskottet anser i likhet med justitieutskottet att de av socialstyrelsenbeslutade åtgärderna inte är tillräckliga. Enligt utskottets mening mäste ocksåövervägas att ställa mera resurser till förfogande för den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten så att den kö som finns kan arbetas av. Inom pågår ett omfattandearbete med att reformera den psykiatriska tvångsvården m, m. Utskottet anseremellertid att förhållandena på de rättspsykiatriska klinikerna är sådana atten lösning av problemen inte kan anstå i avvaktan på en större och mertidskrävande reform. Regeringen måste därför omgående vidta åtgärder för attavhjälpa de rådande missförhållandena. Vad utskottet anfört föreslås riksdagenge regeringen till känna. Såvälsocial- som justitieutskotten är enhälliga i sina uttalanden. har med anledning av att JO i juni 1986till bl, a, social- och justitieutskott överlämnat vissa beslutrörande långa väntetider för rättspsykiatriska undersökningar inkommit med ettyttrande till socialutskottet i denna fråga (JuU 1986/87:1 y). Yttrandet fogassom bilaga till detta betänkande, uttalar mycket stark kritik mot de långaväntetiderna för rättspsykiatriska undersökningar, Justitieutskottetförutsätter att noggranna analyser görs i det reformarbete beträffande denpsykiatriska tvångsvården som pågår i och i förhandlingarnaom ett eventuellt 1 1986/87. 12sa/nl. överförandeay huvudmannaskapet för undersökningsverksamheten. Ut- SoU 1986/87:15 skottet anser dock att det redan nu krävs kraftfulla åtgärder för att omedelbartavhjälpa de missförhållanden som råder. avsocialstyrelsen beslutade åtgärderna som otillräckliga. föreslåratt vad utskottet'anfört ges regeringen till känna (se yttrandet- 5-6).: . ' I motion 1986/87:K103 av () och BirgitFriggebo (fp) hemställs att med anledning av JO:s utlåtande omväntetiderna för rättspsykiatriska undersökningar som sin mening ger regeringentill känna vad som anförs i motionen om behovet av snabba åtgärder för attundanröja de redovisade bristerna. Motionärerna anför att eftersom JÖ är ombudsmandet i första hand är som har att reagera på de iakttagelser somrapporteras i JO:s ämbetsutlåtanden. Den förnyade kritiken av väntetiderna kaninte förbigås med tystnad. De redovisade bristerna bör påtalas för regeringen.Riksdagen bör vidare göra klart att den förväntar sig snabba insatser i syfteatt undanröja de missförhållanden som föreligger. En hänvisning fillpågående reformarbete.är enligt motionärerna irite till fyllest. Motionen som väckts med anledning av justitieombudsmännensämbets berättelse (redog. 1986/87:1) har överflyttats frän till socialutskottet.. , ' Enligt 31 kap. 3 § kan den som har begåttbrott av domstol överlämnas till sluten psykiatrisk vård eller värd ispecialsjukhus för psykiskt utvecklingsstörda om dornstolen finner att hanbehöver sådan vård. Förutsättning är att föreskriven medicinsk utredning visatatt bänkan beredas vård med stöd av lagen om beredande av sluten psykiatriskvård i vissa fall (LSPV) eller 35 § i den i övrigt upphävda 1967 årsomsorgslag. Enligt 33 kap. 2 § gäller vidare att för brott somnågon begått under inflytande av sinnessjukdom, sinnesslöhet eller annansjälslig abnormitet av så djupgående natur att den måste anses jämställd medsinnessjukdom i princip inte fär tillämpas annan påföljd än överlämnade tillsärskild värd. Enligt 3 § lagen (1966:301) om rättspsykiatriskundersökning i brottmål fär rätten inte förordna att någon skall överlämnastill sluten psykiatrisk vård eller värd i specialsjukhus utan atträttspsykiatrisk undersökning företagits. I 4 § denna lag stadgas att beslut omrättspsykiatrisk uiidersökning skall meddelas så snart det kan ske.Undersökningen skall utföras med största möjliga skyndsamhet. Skriftligtutlåtande över undersökningen skall avges till rätten från detbeslutet orri undersökningen inkom till den klinik eller station till vilken-undersökning hör. får medge anstånd i särskilt fall. Enligt 7§ samma lag skall den som är häktad och skallundergå SoU 1986/87:15 rättspsykiatrisk undersökning så snart det lämpligen kanske överföras till den klinik vid vilken undersökningen skall utföras. I 7 a §finns bestämmelser om att den som är häktad under vissa förutsättningar kanförvaras inom kriminalvården, om det kan förutses att inledandet avrättspsykiatrisk undersökning kommer att dröja avsevärt. Den sistnämndabestämmelsen tillkom efter lagsttftning 1969 (prop. 1969:22, LU 19, rskr. 105)i syfte att minska olägenheterna av de dä förekommande dröjsmålen medrättspsykiatriska undersökningar i brottmål. Med att undersökning kommer attdröja avsevärt avsägs enligt propositionen en väntetid i häkte på mer änfjorton dagar. Bestämmelsen har utnyttjats i mycket liten omfattning. Ipraktiken har det ansetts att de som överflyttas till kriminalvården med stödav 7 a § i första hand bör placeras på psykiatrisk avdelning. Sedan juli 1985har överflyttning skett endast i något enstaka fall. Särskilda tillämpningsföreskrifter finns i kungörelsen(1966:631) angående tillämpningen av lagen om rättspsykiatrisk undersökning ibrottmål. Där stadgas 13 § att när beslut meddelats om rättspsykiatriskundersökning rätten skyndsamt skall sända beslutet jämte övriga handlingar imålet till den rättspsykiatriska klinik eller station till vilkenundersökningen hör. 14 § kungörelsen föreskrivs att omfattningen avrättspsykiatrisk undersökning skall anpassas efter undersökningens syfte ochundersökningsfallets beskaffenhet. Utlåtandet över undersökningen bör skrivasså kort som fallet medger och bör ej belastas med sådant som kan antas saknabetydelse för rättens ställningstagande. Enligt 5 § äger medge anstånd medavgivande av utlåtande över rättspsykiatrisk undersökning i den mån det ärnödvändigt på grund av undersökningens särskilda beskaffenhet eller på grund avarbetsbelastningen vid den klinik eller station till vilken undersökningen hör.I sistnämnda fall får dock anstånd medges endast om undersökningen ickelämpligen kan flyttas till annan klinik eller station eller utföras medanlitande av utomstående läkare. äger vidare meddela de ytterligareföreskrifter som behövs för tillämpningen av lagen om rättspsykiatriskundersökning i brottmål. De långa väntetiderna vid de rättspsykiatriska klinikernahar vid åtskilliga tillfällen varit föremål för uppmärksamhet från JO:s sida. I1970 års ämbetsberättelse (s. 147 ff.) uttalade dåvarande JO bl. Jag har tidigare vid fleratillfällen gjort framställningar om förbättring av förhållandena inom deträttspsykiatriska undersökningsväsendet. Såsom jag därvid framhållit är defördröjda undersökningarna ur skilda synpunkter förkastliga och oförenliga medelementära rättssäkerhetskrav. Den långa väntetiden är ej blott pressande förde berörda utan försämrar.också uppenbart resocialiseringsmöjligheterna ochförstärker den ovilja mot samhället, som vanligen råder bland klientelet. Deåtgärder som i skilda sammanhang vidtagits för att avhjälpa akutanödsituationer, har medfört en tillfällig förbättring men har i längden visatsig otillräckliga. 1* 1986/87. 1 1985/86års (s. 280 fi.) togs de långa väntetiderna upp av . SoU1986/87; 15 JO . Han behandlade därvid tre frågor, nämligenväntetiderna vid de rättspsykiatriska klinikerna, väntetiden på häktena ochsommarstängning av de rättspsykiatriska klinikerna. JO anmärke framför allt på de långa undersökningstidernavid klinikerna. Av JO:s beslut framgick att de genomsnittligaundersökningstiderna den Ijuli 1982-den 30 juni 1983 varitungefär dubbelt så långa som den lagstadgade sexveckorstiden. Enda undantagetvar den rättspsykiatriska kliniken i , där undersökningstiden igenomsnitt låg . 1984 hade den genomsnittliga undersökningstiden minskattill ca . JO konstaterade att det främst var klinikerna i ,och som hade långa undersökningstider. Det rådande förhållandetvid dessa kliniker kunde enligt JO inte godtas. JO pekade på vissa åtgärder somborde prövas mer än vad som dittills varit fallet. Bl.a. borde man kunna samlain uppgifter rörande den undersöktes förflutna redan innan vederbörande försöver till kliniken. JO ansåg vidare att undersökningarna i vissa fall getts ensådan omfattning att man kunde ifrågasätta om detta varit nödvändigt. Derättspsykiatriska undersökningarna utförs i form av s.k. teamarbete. JObetonade nödvändigheten av att samordna resurserna så att teamarbetet kanfullföljas utan att detta fördröjs av att någon i teamet är förhindrad t. ex.på grund av semester, tjänstledighet eller dylikt. Vidare uttalade sig JO föratt man i största möjliga utsträckning borde sträva efter att anlitautoriistående läkare. JO ville fästa uppmärksamhet på att mani fall av anståndsprövning enligt författningen skall pröva om undersökningenlämpligen kan flyttas till annan klinik. Sammanfattningsvis uttalade JO (s.287) följande. Sammanfattningsvis anser jag således att man bör genomolika praktiska åtgärder sträva efter att nedbringa väntetiden förundersökningar så att man - utom då undersökningens särskilda beskaffenhetkräver det - kan utföra undersökningen inom den i lagen fastställdasexveckorstiden. Detta är givetvis en fråga som i första hand måste prövas avsocialstyrelsen som tillsynsmyndighet och i samband med prövning avanståndsärenden. Om det trots vidtagna åtgärder skulle visa sig omöjligtatt för flertalet ärenden följa sexveckorsperioden anser jag att man måste taställning till om man antingen skall öka resurserna vid klinikerna elleranpassa den lagstadgade tidsperioden till en realistisk nivå. Detta är någotsom jag anser att i så fall bör fästa vederbörande departementsuppmärksamhet Mot bakgrund av vad som uttalats i detta beslut vill jagdock i första hand rekommendera att intensifiera sina åtgärderför att nedbringa väntetiderna för rättspsykiatriska undersökningar. Beträffande väntetiden på häktena konstaterade JO attdetta problem i stort sett redan var avhjälpt. Dock kvarstod en säsongsbetonadhöjning av väntetiderna kring , vilket enligt JO:s bedömande beroddepå sommarstängning av klinikerna, I sistnämnda fråga anförde JO att man, om det t. ex. inteär möjligt att genomföra successiva sommarstängningar av klinikerna, avrättssäkerhets- skäl måsteåstadkomma temporära resursökningar för att förhindra att SoU 1986/87:15 häktadepersoner får vänta pä undersökning till följd av sommarstängning. Det bordeenligt JO åvila att ta ställning till dessa frågor och vidta deåtgärder som anses erforderliga. JO avsäg att även fortsättningsvis följautvecklingen på området. 1 sammanhanget ville JO också framhålla att ensommarstängning av de rättspsykiatriska klinikerna onekligen måste medföra enviss ökad belastning för andra samhällssektorer, framför allt 11986/ämbetsberättelse (s. 151 ff.) har JO TorSverne på nytt tagit upp de långa väntetiderna. Av JO:s beslut framgår bl.a. att den genomsnittliga totalatiden för undersökningar slutförda var i och9-13 veckor vid de övriga klinikerna. Motsvarande siffror för var12 veckor i och vid övriga kliniker samt för 19veckor i och vid övriga kliniker. Framför alltväntetiderna på häktet hade ökat i . Stora skillnader förelåg mellanklinikerna även beträffande den tid som gick åt för själva undersökningen. Medanundersökningstiden i , och uppgick varmotsvarande tid i ca . Detta kan jämföras med denlagstadgade undersökningstiden, inkl. väntetiden på häkte, , JO konstaterar att väntetiderna ånyo ökat mycket kraftigt.Det gäller framför allt väntetiderna på häktena. De långa väntetiderna stridermot gällande lagstiftning och är enligt JO:s mening inte godtagbara med tankepå att häktade, mer eller mindre gravt psykiskt störda personer hålls inspärradeför rättspsykiatrisk undersökning som flerfaldiga gångeröversti-gerden av lagstiftaren förutsedda. Väntetiderna kan inte heller anses ekonomisktförsvarbara, anser JO. Det kan enligt honom ifrågasättas om Europadomstolenskulle anse de väntetider som förekommer i de svenska häktena pårättspsykiatrisk undersökning förenliga med reglerna om rättegång inom skäligtid i angående skydd för de mänskliga rättigheterna. JO kritiserar också handläggning avanståndsärenden. För att inte formellt bryta mot bestämmelsen om sex veckorsundersökningstid i 4 § lagen om rättspsykiatrisk undersökning i. brottmål begäroch erhåller klinikerna anstånd av . Anstånd får meddelas, omdet är nödvändigt på grund av undersökningens särskilda beskaffenhet eller pågrund av arbetsbelastningen vid den klinik eller station till vilken undersökningenhör, 1 sistnämnda fall får dock anstånd medges endast om undersöka ningen ickelämpligen kan flyttas till annan klinik eller station eller utföras medanlitande av utomstående läkare (5 § tillämpningskungörelsen). Socialstyrelsensbeslut i anståndsärenden handläggs och beslutas, enligt vad JO erfarit, av enbyråassistent. Först vid fråga om huruvida anstånd skall meddelas för tredjegången sker samråd med högre befattningshavare. Detta är enligt JO:s meninginte godtagbart i det allvarliga läge som råder. Beslut som rör en frånrättssäkerhetssynpunkt så viktig fråga som den nu aktuella bör inte handläggasrutinmässigt utan prövas av för ändamålet kvalificerad personal, JO erinradeockså om sina uttalanden i sitt tidigare beslutom olika åtgärderför att nedbringa undersökningstiderna, SoU 1986/87:15 JO redovisar det arbete som pågår iregeringskansliet med en ny lagstiftning rörande den psykiatriska tvångsvärden(se även nedan s. 7) och anför i denna del följande. I pågår arbete med en nylagstiftning rörande den psykiatriska tvångsvården. Arbetet innefattar även denrättspsykiatriska verksamheten, som avses bli överförd till sjukvårdshuvudmänneni enlighet med förslag till rättspsykiatrisk regionvård ochdet förhandlingsuppdrag statens förhandlingsnämnd erhållit från regeringen. Den eftersläpning som förekommerbeträffande de rättspsykiatriska undersökningarna visar vikten av att den nyaorganisationen för det rättspsykiatriska undersökningsväsendet ges en sådanutformning och sådana resurser att undersökningstiderna kan hållas inom rimligagränser. Vid en bedömning av vilken undersökningstid som kan godtas måste manbeakta att det inte är själva undersökningstiden på en rättspsykiatriskundersökningsenhet som är det största problemet. Det är ofrånkomligt attutredningen i vissa mer komplicerade fall kan dra ut . Underförutsättning att utredningen fortlöpande pågår och den intagne erhållererforderlig psykiatrisk behandling samt bereds sysselsättning, är inte enutredningstid på något ett påtagligt problem, även omhuvudregeln bör vara att undersökningen skall slutföras inom högst de sexveckor som formellt sett nu gäller. Det är i stället väntetiden på häktena somär det allvarliga och stora problemet. Även om förslag till en ny organisation är underutarbetande är det ofrånkomligt att det kommer att ta innan det kanbörja fungera. De förhandlingar som förts mellan staten ochsjukvårdshuvudmännen i olika frågor rörande den rättspsykiatriska verksamheten visaratt frågan om ett övertagande av den rättspsykiatriska verksamheten innehålleren rad svårlösta problem. Som situationen ser ut är emellertid omedelbaraåtgärder påkallade för att nedbringa de totala undersökningstiderna. Somsocialstyrelsen framhållit kan dessutom kösituationen ytterligare försämrasunder , om inte kliniken i öppnas, JO:s beslut, som fattades , har överlämnatstill bl.a. social- och justitieutskott för kännedom. Utredningsarbete m, m. Det rättspsykiatriska undersökningsväsendet fick sinnuvarande huvudsakliga organisation efter lagstiftning 1961 (prop, 1961:185,första lagutskottets betänkande nr 49, rskr 398), Staten är med socialstyrelsensom chefsmyndighet huvudman för denna verksamhet som omfattarrättspsykiatriska kliniker och stationer. Rättspsykiatriska kliniker finns i , , och , rättspsykiatriska stationer iLinköping, och , Lokaler för en rättspsykiatrisk klinik i finnsmen har inte kunnat tas i bruk som planerat. Vid de rättspsykiatriska klinikerna och stationerna skallenligt gällande instruktion utföras rättspsykiatriska undersökningar ibrottmål. Där skall också bedrivas rättspsykiatrisk forskning och utbildning. utredning om behandling av psykiskt avvikande,den s,k, Bexeliuskommdtén, lade är 1977 fram betänkandet Psykiskt stördalagöver- trädare(SOU 1977:23). tog också upp frågan om den SoU 1986/87:15 rättspsykiatriskaorganisationen och föreslog att organisationen skulle förstärkas så att denomfattade vissa vård- och behandlingsresurser (kap. 13). Utredningen menade attlandstingen skulle ha driftansvaret för den rättspsykiatriska organisationenmedan staten skulle åta sig huvudmannaskapet med resursansvar. En särskild arbetsgrupp inom , den s. k.ASV-gruppen, har utarbetat ett planeringsunderlag - Förslag tillrättspsykiatrisk regionvärd -som överlämnats till socialdepartementet.I rapporten föreslås att ansvaret för rättspsykiatriska undersökningar skallsamordnas med vårdansvaret för motsvarande patienter inom allmänpsykiatrin.Arbetsgruppen föreslår införandet av begreppet rättspsykiatrisk regionsjukvård.Denna föreslås ansvara för rättspsykiatriska undersökningar, vård av undersöktapatienter för kortare eller längre tidsperioder, konsultinsatser inom kriminalvårdenoch övertagande av patienter från hemortspsykiatrin. Utredningens förslaginnebär att den nuvarande rättspsykiatriska organisationen skall överföras frånstaten till landstingen. Socialberedningen överlämnade betänkandetPsykiatrin, tvånget och rättssäkerheten (SOU 1984:64). 1 betänkandet behandlasden psykiatriska tvångsvården. Utredningen föreslår en helt ny lagstiftning pådetta område. Man föreslår införandet av tre nya lagar, en lag om akutpsykiatrisk vård, en lagom regler till skydd för vissa åldersdementam. ochen lag om rättspsykiatrisk vård. Socialberedningen utgick i sina resonemang frånatt det kommer att finnas en organisation på regional nivå som bådegör rättspsykiatriska undersökningar och har vårdplatser för i huvudsakpatienter som behöver psykiatrisk vård och är kriminellt belastade.Socialberedningen ansåg dock att dess förslag kunde tillämpas även inom denorganisation som finns , nämligen på de rättspsykiatriskaklinikerna och på de s.k. riksenheterna för särskilt vårdkrävande patienter. Regeringen gav statensförhandlingsnämnd i uppdrag att förhandla om ett överförande av denrättspsykiatriska undersökningsverksamheten till landstingskommunerna. 'Förhandlingarna pågår fortfarande och något besked när förhandlingarna kanförväntas vara slutförda har inte kunnat erhållas. Såväl socialberedningens som ASV-gruppens förslag harremissbehandlats och bereds i . Av frågesvar iriksdagen som justitieminister och socialminister lämnat under framgår att man för närvarandearbetar med inriktning pä en lagrädsremiss och proposition . har inte behandlatfrågan om långa väntetider för rättspsykiatriska undersökningar. Frågan om huvudmannaskapet för statens rättspsykiatriskakliniker och stationer behandlades av utskottet i betänkandet SoU 1979/80:45. proposition (prop. 1979/80:6 om uppgifter ochorganisation) som låg till grund för betänkandet förordades atthuvudmannaskapet för a. denrättspsykiatriska vården skulle överföras till sjukvårdshuvudmän- SoU1986/87:15 nen. Utskottet uttalade bl.a. följande (s. 22 ff.). Med utgångspunkt i att bör ges möjlighetatt koncentrera sin verksamhet på centrala uppgifter har utskottetinte något att erinra mot att avlastas uppgiften att varachefsmyndighet för den rättspsykiatriska organisationen. Först när klarhetvunnits om den rättspsykiatriska organisationen skall ha i huvudsaknuvarande uppgifter eller tillföras ökade vårduppgifter bör dock enligtutskottets mening slutlig ställning tas i frågorna om och i vilken omfattningstaten fortsatt bör ha ett ansvar för den rättspsykiatriska organisationen samtvilken myndighet ett statligt ansvar bör åvila. Det ankommer dock närmast påregeringen att avgöra formen för beredning av dessa frågor. Vad utskottet sålunda uttalade gav som sinmening regeringen till känna (rskr. 1979/80:386). Den rättspsykiatriska verksamheten i norrasjukvårdsregionen behandlades i betänkandet SoU 1985/86:16 med anledning avtvå motioner om lanspråktagande av en rättspsykiatrisk klinik i . Staten och träffade år 1974ett avtal om att skulle bygga lokaler för statens rättspsykiatriskaklinik i . Lokalerna var färdigställda . Förhandlingar har därefterförts om ett lanspråktagande av lokalerna men förhandlingarna har ännu intelett till något avtal. Utskottet konstaterade (SoU 1985/86:16 s. 7) atthuvudmannaskapsförhandlingar när det gäller den rättspsykiatriska vårdeninletts . Utskottet hänvisade även till det pågående arbetet meden proposition om den psykiatriska tvångsvården och ansäg att motionerna inteborde föranleda någon åtgärd av . Utskottet har i ärendet inhämtat upplysningaromförhållandena inom den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten m. m. från JO och . frånsocialstyrelsen (generaldirektören och byråchefen ). a. redovisat att man efter JO:sbeslut vidtagit och kommer att vidta ett flertal åtgärder för att väntetidernaskall kunna nedbringas. har stramat upp kriterierna föranstånd. Vissa anståndsbeslut har flyttats från lagbyrå tilfpsykiatribyrån. Härigenom har också ansvarsnivån för besluten höjts.Sommarstängningarna av avdelningar på klinikerna har,begränsats.Psykiatribyråns chef skall gå igenom undersökningstiderna medklinikerna. En konsult har engagerats för att ta fram en modell för bättreundersökningsplanering och därmed också ett bättre utnyttjande avresurserna.-Sedan hösten 1986 har en konsult engagerats för att åstadkomma enlösning på vissa personalsociala problem vid kliniken i . avser vidare att /87genomföra ytterligare, åtgärder. Man avser sålunda att ytterligare skärpaanståndsreglerna. Undersökningstiderna skall förkortas bl.a. genom bättreorganisation avarbetet. En bättre strukturering av de rättspsykiatriskautlåtandena skall eftersträvas. Vidareplaneras ett ökat personalsocialt stöd, fortbildning av personalen SoU1986/87:15 samt en utbildning i att bemöta hot om våld. De största problemenfinns på kliniken i . avser attförstärka denna klinik med en administrativ kraft på konsult- ellerkontraktsbasis. Som framgått av den tidigare redovisningen finns i dagfyra rättspsykiatriska kliniker (, . och ) ochtre rättspsykiatriska stationer (, och ), Lokaler för enrättspsykiatrisk klinik har byggts i men har ännu inte tagits i bruk fördetta ändamål, 1 har tidigare funnits en andra avdelning vid denrättspsykiatriska kliniken. Lokalerna ochpersonalen utnyttjas nu av för vård av särskilt vårdkrävandepatienter inom psykiatrin. Pä de fyra klinikerna finns totalt 94 platser. Beslut om rättspsykiatrisk undersökning kan gälla bädepersoner som är häktade och som befinner sig på fri fot. avundersökningarna gäller häktade personer. har utförts imedeltal mellan 380 och 440 undersökningar per är avseende häktade personer. När det gäller tiderna för under november månad 1986slutförda rättspsy- kiatriska undersökningar avhäktade uppgick den genomsnittliga sammanlagda vänte-och undersökningstidentill i , i , i ochi . Därav utgjorde väntetiden i häkte i ca 3-3 1/2veckor, i , i och i . Stockholmhade de längsta tiderna för själva undersökningarna med genomsnittligt 9-10veckor, , och hade 6 1/2-7 1/2 veckors undersökningstid,