bet · GA01JuU26 · 1986-12-31 00:00:00 — På grundhärav avstyrker utskottet bifall till motion 707 samt motionerna 629, 808 och818 i här aktuella delar. Vissa frågor i övrigt om rättshjälp I 9 § rättshjälpslagen (1972:429) anges vilka slagskostnader som skall anses som kostnader för allmän rättshjälp och som alltså betalas av staten. Till dessa hör kostnader för bevisning vid allmän domstol och kostnader för nödvändig utredning i angelägenhet som kan komma under en sådan dom stols prövning (utomprocessuell utredning). Särskilda föreskrifter gäller i fråga om vem som får besluta om utomprocessuell utredning. regeln ärdet rättshjälpsnämnden som fattar sådana beslut men ett biträde JuU1986/87:26 enligt rättshjälpslagen får själv besluta om utredning av mindreomfattning (25 §). Enligt 23 § rättshjälpsförordningen (1979:938) skall somutredning av mindre omfattning anses utredningar vars beräknade kostnader inleöverstiger ett halvt basbelopp, dvs. I motion 718 förordas att rättshjälpen i miljömålförbättras. Särskilt framhålls vikten av att rättshjälp utgår för kostnaderför tekniska utredningar och annan experthjälp. Frågor om allmän rättshjälp i miljömål har varit föremålför behandling vid tidigare tillfällen. I samband med att vissa ändringar gjordes irättshjälpslagen behandlade utskottet ett par motioner som gälldebättre möjligheter till . ersättning inom rättshjälpssystemets ram för tekniskautredningar i miljömål m. m. 1 sitt av godkända betänkande uttaladeutskottet att regleringen av de i motionerna aktualiserade fi-ågorna i vissahänseenden var mindre tillfredsställande, och enligt utskottets mening bordebl. a. frågan om ersättning för utredningskostnader bli föremål förytterligare översyn i lämpligt sammanhang (JuU 1978/79:30 s. 64). Denna inställninghar utskottet haft anledning att upprepa då frågan om bättre rättshjälp i miljömåldärefter varit föremål för behandling av med anledning av motioner(JuU 1981/82:19 s. 22 och JuU 1983/84:18 s. 4). Till följd av riksdagsuttalande uppdrogregeringen åt miljöskadeutredningen att överväga frågan om utredningskostnaderm. m. i miljömål. I utredningens slutbetänkande (SOU 1983:7) Ersättning förmiljöskador föreslogs en ändririg i rättshjälpslagens regler som skulleinnebära en generösare inställning beträffande rätten till ersättning förutredningskostnader i miljömål. behandlade ett förslag till en nymiljöskadelag (prop. 1985/86:83, LU 25, rskr. Förslaget grundade sig påmiljöskadeutredningens nyssnämnda betänkande men den del av utredningens förslagsom gällde ändrade regler för rättshjälp i miljömål behandlades inle ipropositionen, eftersom departementschefen ansåg att ställning till den frågani stället borde tas i samband med behandlingen av de förslag som lagts fram avrättshjälpskommittén (prop. 1985/86:83 s. 13). tog i samband med behandlingen av förslagetom en ny miljöskadelag också upp ett par motioner som gällde frågan om allmänrättshjälp i miljömål, bland dem en med samma innehåll som den nu aktuella.Med hänvisning till tidigare ställningstaganden och till departementschefensnyss redovisade uttalande föreslog lagutskottet, med instämmande av ,att de dä aktuella motionerna inte borde föraole-da någon vidareåtgärd (LU 1985/86:25 s. 16). Ett regeringsförslag beträffande olika rättshjälpsfrågorär enligt vad som förutskickals från att vänta inom kort.I detta läge saknas det anledning för att göra något uttalande isaken. Motion 718 avstyrks av utskottet. Med utgångspunkt i att del för handikappade och sjuka kanvara omöj ligt atl ta sig till en advokat yrkas i motion 705 att rällshjälpslagen ändrasså att en advokat kan få ersättning för hembesök. En måltyp som det enligt 10 motionenkan finnas särskild anledning för dessa personer au rådfråga en JuU1986/87:26 advokat om är mål om läkemedelsskador. Enligt 22 § rällshjälpslagen har ett biträde enligträttshjälpslagen rätt till skälig ersättning för arbete, tidsspillan och ulläggsom uppdraget har krävt. Vid bedömningen av vad som är skäligt arvode skallenligt bestämmelsen uppdragets art och omfattning beaktas. Utskottet kan konstalera att det av bestämmelsensordalydelse inle kan dras den slutsatsen att det skulle vara uteslutet medersättning för besök i en klients bostad i sådana fall då detta varitnödvändigt. Man kan också väl tänka sig situationer där det för uppdragetsfullgörande är en förutsättning att biträdet får tala direkt med sin klient ochär det då inte möjligt för klienten att med hjälp av färdtjänst eller annanservice ta sig till biträdet ulan denne i stället måste uppsöka klienten, bördet, som utskottet ser det, finnas utrymme för alt anse reskostnader ochkostnader för tidsspillan som ersättningsgilla kostnader för biträdet (jfrregeringsrättens avgörande i RÅ 1981 2:7). Beträffande allmän rättshjälp med bilrädesförordnande ärsåledes motionsönskemålet tillgodosett redan inom ramen för gällande ordning.Mo-lionsmotiveringen leder emellertid tankarna också till den form av rättshjälpsom kallas rådgivning. Med rådgivning förstås enligt 46 § rättshjälpslagen enkortvarig, högst timslång konsultation för rådgivning eller liknande i enrättslig angelägenhet hos en advokat eller en biträdande jurist på enadvokatbyrå. Rådgivningen sker mot en avgift av . förvarje påbörjad fem-tonminutersperiod. Någon rätt till ersättning för t. ex.reskostnader och tidsspillan finns inte. har i sitt arbete inte berörtrådgivningsinstitutet pä annat sätt än att kommittén i sitt betänkande omrätten till offentlig försvarare (1983:2) har uttalat att dennarättshjälpsform borde komma till större användning. Utskottet kan konstatera att rådgivningsinstitutetuppenbarligen är avsett för sådana helt kortvariga konsultationer som i förstahand kan av genom ett besök hos den jurist som skall svara förrådgivningen, även om man i och för sig väl kan tänka sig alt rådgivningen ivissa fall också skulle kunna ske per telefon. Den typ av rättsliga angelägenheter som särskilt omnämns imotionen mål om läkemedelsskador handläggs numera i stor utsträckning avKonsortiet för läkemedelsförsäkring. I den mån det föreligger behov avjuridiskt biträde i dessa ärenden och rådgivning inte är tillräckligt fårsådant biträde tillhandahållas inom ramen för allmän rättshjälp. För dennarättshjälpsform torde del, som nämnts, redan enligt gällande ordning finnasutrymme för att ersätta ett rätlshjälpsbiträde för kostnader som föranleds avett hembesök hos klienten. Motionsönskemålet får därmed anses vara i huvudsaktillgodosett. Utskottet avstyrker bifall till motion 705. 1 motion 719 önskas ett riksdagsuttalande om utvidgademöjligheter till allmän rättshjälp \ civilmål och förvaltningsmål. Samma motionsyrkande behandlades av utskottet (JuU 1985/ 86:26 s. 4). Utskottet avstyrkte då yrkandet med hänvisning till pågående 11 Som är nämnt tidigare är ett regeringsförslag beträffandeolika frågor om JuU 1986/87:26 allmän rättshjälp atl vänta . Iavvaktan härpå finns det enligt utskottets mening inle anledning för riksdagenalt göra något sådant uttalande som avses i motionen. Motion 719 avstyrks avutskottet. Rättegångskostnader i mål om enskilt åtal Enligt 31 kap. 11 § RB skall i mål där enbart målsägandenför ansvarsialan mot en tilltalad (enskilt åtal) beträffanderättegångskostnaderna samma regler tillämpas som gäller för tvistemål, dvs.reglerna i 18 kap. RB. Detta innebär som huvudregel att utgången i målet avgörfördelningen av rätie-gångskosinaderna parterna emellan (18 kap. 1 § RB). Om således målsäganden förlorar målet den tilltaladefrikänns skall målsäganden ersätta den tilltalade för dennesrättegångskostnader, inkl. ersättning för eventuell försvarare. Har den åtaladei ett sådant fall biträtts av en offentlig försvarare inträder staten somersättningsberältigad part i förhållande till målsäganden (18 kap. 13 § RB). Som jämförelse kan nämnas att i ett mål där åklagaren förtalan kostnaden för offentlig försvarare vid frikännande dom i princip alllidskall stanna på staten. I motion 709 föreslås atl en möjlighet öppnas i lagen säatl även i ett mål där enskild för ansvarstalan och domen blir friande kostnaden för offentlig försvarare skall kunna stanna på statsverket. Bakgrunden till motionsyrkandel är ett uppmärksammat,avgjort mål som gällde enskilt åtal mot en person för i första handmänniskorov. Åtal hade väckts av föräldrarna till en pojke som försvunnit ochdärefter inle påträffats. Tingsrätten fann åtalet styrkt och dömde den tilltaladetill ett längre fängelsestraff. I hovrätten frikändes dock den tilltalade ochmåls-ägandena ålades att till staten utge ersättning för den tilltaladesoffentlige försvarare med sammanlagt . Målet överklagades tillhögsta domstolen som dock beslutade att inte ta upp målet till prövning. Sedan målsägandena hos regeringen begärt atl bli befriadefrän den ålagda betalningsskyldigheten beslutade regeringen efter hörande avkammarkollegiet att efterge statens fordran pä ersättning för rättegångskostnader.Regeringen åberopade därvid de särskilda omständigheter som förelåg i ärendet. Regeringens beslut grundade sig på ett av år1965 givet bemyndigande, enligt vilket regeringen får efterge en fordran pågrund av "gälde-närens sjukdom eller därmed jämförlig orsak eller när delav annan anledning måste anses uppenbart obilligt att utkräva betalning";se proposition 1965:160, SU 20, rskr. Utskottet vill lill en början erinra om alt regeln i 18kap. I § RB om den tappandes ansvar för den vinnandes rättegångskostnader hartvå funktioner. Den ena är att styra parternas handlande före och underprocessen, den andra är alt kompensera den vinnande parlen för de kostnader somdenne har haft. Enligt utskottets mening kan den förstnämnda,styrande funktionen sägas ha en kanske särskilt viktig uppgift i just mål om enskilt åtal, där inte 12 sällan enåterhållande påverkan pä kärandesidans processvillighet kan vara JuU1986/87:26 på sin plats. Utskottet är angående den särskilda fråga som motionenaktualiserar för sin del närmast av den uppfattningen att nuvarande ordning fåranses utgöra en rimlig avvägning mellan de olika intressen som gör siggällande beträffande den rättsliga regleringen av rätten till enskilt åtal.Därvid utgör den tidigare nämnda möjligheten för staten all i undantagsfallefterge statens fordran på ersättning för försvararkostnader enligt utskottetsmening ett viktigt komplement till de materiella reglerna omrättegångskostnadernas fördelning i . Den allmänna debatt som det tidigare redovisaderättsfallet givit upphov till visar emellertid all den fråga som aktualiseratsi motionen liksom måhända även andra frågor om rällegångskoslnader i mål omenskilt åtal kan förtjäna mer ingående överväganden. Detta skulle lämpligenkunna ske inom ramen för del utredningsarbete som pågår beträffande bl. a. frågorom rättegångskostnaderna i brottmål (Ju 1986:G). Med dessauttalanden avstyrker utskottet bifall till motion 719. Rällegångskoslnader i skatteprocessen m. m. I motionerna 716, 717 och 721 efterlyses förslag tilllagstiftning om ersättning åt enskild part för kostnader i skattemål. Frågan om ersättning för rättegångskostnader iförvaltningsmål särskilt ersättning till enskilda som vinner skattemål harbehandlats av tidigare. Här hänvisas till utskottets betänkanden JuU1984/ 85:15 och 1985/86:21. I del förstnämnda betänkandet uttalade utskottet en starktveksamhet till tanken att införa en regel som medger att enskilda som vinnerprocesser mot staten alllid får ersättning för sina kostnader. Som ett skälanfördes principen om förvaltningsdomstolarnas utredningsansvar. Men utskottetansåg också att det uppenbarligen finns mål inte bara inom skatteprocessen som är sä komplicerade att den enskildes rätt inte kan tas till vara om haninte själv har ett juridiskt biträde. Om den enskilde i ett sådant fall vinnermålet kan det, menade utskottet, vara obilligt att låta honom bära ansvaret förrättegångskostnaderna. Det kan alltså, konstaterade utskottet, finnas ett behovav möjligheter att på något sätt ersätta den enskilde för hansrättegångskostnader. Denna fråga borde utredas, och det borde ankomma påregeringen att föranstalta om utredningsarbetet. En lämplig ordning torde varaatt analysera olika målgrupper var för sig, uttalade utskottet, som ocksåerinrade om skatleförenklingskommitténs arbete med ersättningsfrågan vadgäller skatteprocessen. Vid motsvarande behandling såg ulskollel ingenanledning all frångå detta ställningslagande. Utskottet tillade dock attutskottet förutsatte att tidigare gjorda uttalande om utredning avbehovet av möjligheter atl ersätta enskilda för rättegångskostnader i förvaltningsprocessersnarast möjligt skulle komma att leda till åtgärder från regeringens sida. Skatteförenklingskommitténs ovannämnda arbete har nuutmynnat i för- JuU 1986/87:26 slag i betänkandet (Ds Fi 1986:20) Ersättningför kostnader i skalleärenden och skattemål. Efter remissbehandling övervägsförslagen i . Arbetet är inriktat på att förslag i ämnetoch rörande några andrå frågor om rättssäkerheten i skatteprocessen skallföreläggas . pågår inom justitiedepartementetöverväganden rörande frågan om ersättning för rättegångskostnader iförvaltningsprocessen i allmänhet. Vid dessa överväganden beaktas resultatetav skatteförenklingskommitténs arbete. Eftersom förslag i den fråga som motionärerna tagit uppsålunda kommer att föreläggas saknas anledning förriksdagen att nu vidta någon sådan åtgärd som motionärerna efterlyser. De härbehandlade motionsyrkandena avstyrks. 1. beträffandeoffentlig försvarare attriksdagen avslår motion 1986/87;Ju404 i denna del (yrkande 3 delvis), motion1986/87:Ju713, motion l986/87:Ju7l9 i denna del (yrkande I) och motion 1986/87:Ju720, 2. beträffanderättshjälp åt intagna attriksdagen avslår motion 1986/87:Ju502, 3. beträffandejuridiskt biträde åt målsägande altriksdagen avslår motion l986/87;Ju629 i denna del (yrkande 4), motion1986/87;Ju707, mofion l986/87;Ju808 i denna del (yrkande 14) och mofionl986/87:Ju8l8 i denna del (yrkande 2), 4. beträffandevissa rättshjälpsfrågor i övrigt allriksdagen avslår motion 1986/87:Ju705, motion l986/87:Ju7l9 i denna del(yrkande 2) och motion 1986/87;Ju7l8, 5. beträffanderällegångskoslnader i mål om enskilt åtal an avslår motion 1986/87:Ju709, 6. beträffanderättegångskostnader i skatteprocessen m. m. atlriksdagen avslår motion l986/87;Ju7l6, motion 1986/87:Ju7l7 i denna del(yrkande 2) och motion 1986/87:Ju721, altriksdagen med bifall lill regeringens förslag och med avslag på motionl986/87:Ju404 i denna del (yrkande 3 delvis) och motion 1986/87;Ju809 i dennadel (yrkande 7) fill Rättshjälpskostnader för /88 anvisar enförslagsanslag av . Regeringen har under punkt (s. 96) föreslagit att till Rätlshjälpsnämnderna för budgetåret1987/88 anvisa ett förslagsanslag av . I propositionen redovisas att överväganden pågår inomregeringskansliet i fråga om rättshjälpskomminéns förslag i betänkandet(SOU 1985:4) 14 RättshjälpOffentliga biträden, organisationsfrågor m. m. att avskaffa tre JuU1986/87:26 av de fyra rättshjälpsnämnderna. I avbidan på ett ställningstagandehar medel för rätlshjälpsnämnderna beräknats enligt ell ettårigt huvudförslagmed en real minskning av förvaltningskostnaderna om . Utskottet har ingenerinran mot medelsberäkningen. att med bifall till regeringens förslag tillRätlshjälpsnämnderna för /88 anvisar ett förslagsanslag av . Allmänna advokatbyråer: Uppdragsverksamhet. Regeringenhar under punkt (s. 97 och 98) föreslagit alt till Allmännaadvokatbyråer: Uppdragsverksamhet för /88 anvisa ettförslagsanslag av . Under detta anslag redovisas kostnader och intäkter vid deallmänna advokatbyråerna. Anslaget, som tas upp med ett formellt belopp på I000 kr., får i princip inte belastas. De allmänna advokatbyråerna förfogar överen rörlig kredit i riksgäldskonlorel för att lösa likvidiletsproblem föruppdragsverksamheten. Till följd av ett ökat likviditetsbehov har den rörligakrediten höjts den . har beslutat att påtilläggsbudget för innevarande budgetår till Allmänna advokatbyråer:Rörelsekapital m. m. (anslagspunkt F 7) anvisa eU anslag av (prop. 1986/87:101 bil. I, JuU 14, rskr. Medlen är avsedda att täckaunderskotten vid två advokatkontor som genom regeringens beslut lagts ned denI . I budgetpropositionen påminner departementschefen om atthan i flera sammanhang uttalat sin oro över den dåliga lönsamheten hos de allmännaadvokatbyråerna. Han erinrar vidare om att han budgetpropositionframhållit att det vikande arbetsunderlaget på rättshjälpsområdet måstekompenseras med uppdrag utanför detta fält. Utan en sådan vidgning avverksamhetsområdet torde, anför departementschefen, möjligheterna vara små attinom överskådlig framtid nå lönsamhet för de allmänna advokatbyråerna ochytterligare nedläggningar av byråer blir dä nödvändiga. Utskottet delar departementschefens bedömning att deallmänna advokatbyråerna för att öka sin konkurrenskraft behöver vidga sittverksamhetsområde. Liksom departementschefen anser utskottet att de främstamedlen för atl nå delta mål är personalens insatser och vilja till utveckling.Alla åtgärder som stimulerar personalens möjligheter atl påverka situationen ärdärvid enligt utskottets bedömning av betydelse. Utskottet är emellertid inteheller främmande för tanken alt, i något enskilt fall, ytterligare nedläggningkan komma att aktualiseras. Med dessa uttalanden tillstyrker utskottet bifalltill regeringens förslag till medelsanvisning. all med bifall lill regeringens förslag tillAllmänna advo katbyråer: Uppdragsverksamhet för /88 anvisar ett 15 förslagsanslag av . Allmännaadvokatbyråer: Driftbidrag. Utskottet tillstyrker regeringens JuU1986/87:26 förslag under punkt F 4 (s. 99) och hemställer att lill Allmänna advokatbyråer: Driftbidrag /88 anvisar ett förslagsanslag av . Vissa domstolskostnader m. m. Utskottet tillstyrkerregeringens förslag under punkt F 5 (s. 99) och hemställer alt lill Vissa domstolskostnader m. m. /88 anvisar ett förslagsanslag av . Diverse kostnader för rättsväsendet. Regeringen harunder punkt F6 (s. 100) föreslagit alt till Diverse kostnader för rättsväsendel för /88 anvisa eU förslagsanslag av . I motion 1986/87:806 av () hemställs attriksdagen hos regeringen begär förslag lill förändrade föreskrifter förborgerlig vigsel och ändring av ersättningsreglerna i enlighet med vad som imotionen anförts. Regeringens förslag lill medelsberäkning under denna punktinnebär ett oförändrat anslag jämfört med anslaget för innevarande budgetår. Frän anslaget bestrids en rad kostnader förrättegångsväsendet. Bland dessa ingår ersättningar lill särskilt förordnadevigselförrättare enligt bestämmelser i kungörelsen (1964:678) med närmareföreskrifterom borgerlig vigsel. Genom en ändring i kungörelsen, som trädde ikraft (SFS 1985:1113), höjdes ersättningen för varjeförrättad vigsel från . vilket belopp gällt till110 kr. Om mer än en vigsel förrättas utgör ersättningen efterhöjningen . för varje vigsel utöver den första. Genom den väl motiverade höjningen av ersättningen tillsärskilt förordnad vigselförrättare som genomförts får enligtutskottets mening önskemålet i motionen anses vara i huvudsak tillgodosett.Samtidigt med alt delta konstaleras ställer sig utskottet avvisande till den imotionen förespråkade ordningen att ersättningen på området skall räknas uppautomatiskt med hänsyn till utvecklingen av levnadskostnaderna. En sådan ordningtillämpas för övrigt inte i fråga om statlig ersättning inom andra närliggandeområden. Med det anförda, som överensstämmer med vad utskottetuttalade med anledning av en motsvarande motion , avstyrker utskottetbifall till motion 806. Utskottet godtar regeringens förslag lillmedelsberäkning. 1. beträffande inedelsberäkningen att med bifalltill regeringens förslag lill Diverse kostnader för rättsväsendet /88 anvisar ett förslagsanslag av . 2.beträffande ersättning till vigselförrättare 1986/87:26 anriksdagen avslår motion l986/87:Ju806. Närvarande: (), (), HansPettersson i (s), (), (), Ulla-BrittÅbark (s), (), (), (), ElvingAndersson (c), (), (), (),() och (). Offentlig försvarare (punkt 1, mom 1) (), (), (),() och () anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 6 som börjarmed "Enligt " och slutar på s. 7 med "pånytt" bort ha följande lydelse: Som framgått av redogörelsen i det föregående har antaletförsvararförordnanden minskal efter de lagändringar som trädde i kraft den 1januari 1984. Särskilt allvarligt är del att allt fler personer döms lillfängelsestraff utan att offentlig försvarare har förordnats. Enligtdomstolsverkels utvärdering av de nya reglerna anser alla tillfrågadeadvokater och även en stor andel av de tillfrågade tingsrätterna alt detilltalades rättssäkerhet försämrats. Härför talar även att tilltalade numeraanlitar privat försvarare i betydligt större utsträckning . Ochdenna utveckling inrymmer i sin tur faror för principen om likhet inför lagen,eftersom inte alla kan tillåta sig utgifter för privat försvarare. bedömning är det uppenbart alt det, generellt sett, kommit att rådaalltför stor restriktivitet i fråga om alt utse offentlig försvarare i brottmålav inte alldeles bagatellartad natur och att de tilltalades rättssäkerhetsålunda är i fara. Ulskollel anser därför, i linje med vad som förs fram imotionerna 404 och 719, atl möjligheterna för brotlsmisstänkta att få biträdeav offentlig försvarare måste utvidgas. Det bör i princip vara ett riktmärkeatl den som riskerar att dömas lill fängelse skall fä biträde av offentligförsvarare. Samma ställningstagande ligger till grund för utskottets avmotionerna 404 och 809 föranledda hemställan i anslagsfrågan som behandlatsunder rubriken . Hur de nya bestämmelser som erfordras närmareskall utformas bör övervägas inom . Eftersom det är myckelangeläget all mer generösa regler för förordnande av offentlig försvarare snarastinförs bör ett förslag till lagstiftning föreläggas utan lids- JuU 1986/87:26 utdräkt. Vad utskottet nu anfört bör som sin mening geregeringen till känna. dels att utskottets hemställanunder moment 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande offentlig försvarareatt med anledning av motion l986/87;Ju404 i denna del (yrkande 3delvis), motion 1986/87:Ju713, motion 1986/87:Ju719 i dennadel (yrkande l)ochmotion 1986/87 :Ju720 som sin mening ger regeringen lill känna vad utskottetanfört i detta hänseende. Rättegångskostnader i skatteprocessen m. m. (punkt 1,mom. (), (), (),(), (), () och () anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 14 sombörjar med "Eftersom förslag" och slutar med "motionsyrkandenaavstyrks" bort ha följande lydelse; Enligt utskottets mening finns det nu anledning attnyansera det ställningslagande som gjordes vid 1984/. då framhöll är det visserligen så att förvaltningsdomstolarna harett ansvar för att målen blir så utredda som deras beskaffenhet kräver och vidbehov skall anvisa hur utredningen bör kompletteras. Men processen framförallt i taxeringsmål men också i vissa sociala mål och i körkorlsmäl haralltmer kommit all få karaktär ay ett kontradiktoriskt förfarande. Den enskildeär till skillnad från motparten, dvs. företrädaren för del allmänna, sällan expertinom sakområdet. Det är tveksamt om domstolen i ett sådant system pä ettgodtagbart sätt alltid kan tillvarata den enskildes intressen trots sin utredningsskyldighet.Tvärtom föreligger det oftast behov för den enskilde att anlita biträdeavjurist eller annan sakkunnig. Utskottet menar nu att det bör klarare än iutskottets tidigare ställningstagande slås fast att den enskilde, när hanvinner en sådan process, skall ha ovillkorlig rätt all få skälig ersält-nig försina rällegångskoslnader, främst kostnaderna för ombud och för bevisning.Regeringen bör skyndsamt lägga fram förslag till lagändringar som tillgodoserdetta önskemål. I det beredningsläge som frågorna nu bragts med skildaöverväganden i olika tidsfaser i två departement är det enligt utskottetsmening särskild anledning att kraftigt understryka att kravet på skyndsamhetgäller såväl skatteprocessen som förvaltningsprocessen i övrigt. Vad utskottetnu uttalat bör med anledning av motionerna som sin mening geregeringen till känna.