bet · GA01SfU6 · 1986-12-31 00:00:00 — SfU 1986/87:6 Ibetänkandet behandlas sex under den allmänna motionsttden väckta motionerrörande arbetsskadeförsäkringen m, m. Fyraav motionerna (en från vardera vpk, s, m och fp) rör frågan omhandläggningstiderna för arbetsskadeförsäkringsärendena, I vpk-motionen begärsåtgärder för att arbetsskadeärenden normalt skall kunna avgöras inom tremånader från anmälningsdagen, I s-motionen begärs att regeringen noga skallfölja utvecklingen av handläggningsttderna och återkomma med förslag tillåtgärder om inte tiderna väsentligt förkortas, I m-motionen begärs förlängningav samordningsttden till medan i fp-motionen begärs en översyn avsamordningstiden. Utskottet avstyrker bifall ttll motionerna. Reservationer haravgetts av vpk-, m- och fp-ledamöterna. Tvåmotioner rör andra frågor. I den ena (fp) av dem påtalas att färdolycksfall vidrehabilitering inte omfattas av LAF. I den andra (m) begärs en översyn av devärnpliktigas försäkringsskydd. Utskottet avstyrker båda motionerna. Fp- ochm-ledamöterna har avgett särskilda yttranden. Motioner väckta under den allmänna motionstiden /86 Imotion 1985/86:Sf229 (motivering i 1985/86:So702) av m, fl,(vpk) föreslås att hos regeringen hemställer om åtgärder för att skyndsamtbehandla arbetsskadeanmälningarna så att beslut normalt kan fattas inom tremånader från anmälningsdagen, Imotton 1985/86:Sf233 av och () hemställs attriksdagen hos regeringen anhåller om förslag till sådan ändring av lagen omarbetsskadeersättning (LAF) och lagen om statligt personskadeskydd (LSP) attden s, k, samordningstiden förlängs till , Imotion 1985/86:Sf265 av och () hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförsangående färdolycksfall för personer som genomgår rehabilitering, Imotion 1985/86:Sf295 av och () hemställs 1 1986/87. att hosregeringen begär en översyn av de värnphktigas försäk-: SfU 1986/87:6ringsskydd. Imotion 1985/86:Sf309 av och () -hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som imottonen anförts rörande handläggningstiderna för arbetsskadeärenden. Imotton 1985/86:Sf336 av m. fl. (fp) hemställs 4.att hos regeringen begär en översyn av den s. k. samordningsttden iarbetsskadeförsäkringen. Lageri(1976:380) om arbetsskadeförsäkring (LAF) trädde i kraft den 1 juli 1977.Därmed upphörde lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring (YFL) att gälla. Densom förvärvsarbetar i verksamhet här i riket är genom LAF försäkrad förarbetsskada. Egenföretagare och uppdragstagare är dock försäkrade endast underförutsättning att de är bosatta i . Försäkringen omfattar även den somgenomgår utbildning i den mån utbildningen är förenad med särskild risk förarbetsskada enligt de närmare föreskrifter som regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer meddelar. I begreppet arbetsskada inryms skada till följdav olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet. Även skada somframkallats genom smitta kan, i den mån regeringen så föreskrivit, anses somarbetsskada. Principenbakom LAF är att den som drabbas av arbetsskada skall ha rätt till ersättningför hela det inkomstbortfall som är en följd av skadan, LAFger ersättning för inkomstförlust för skador och sjukdomar som har uppkommit iarbetet om dessa varar än . efter detatt skadan inträffade, den s,k, samordningstiden, skall sjukförsäkringen inomlagen om allmän försäkring i princip svara för . ersättningen till den skadade.Under dessa kan bl. a. sjukpenning utgå. Hel sjukpenning utgör då fördag räknat av den fastställda sjukpenninggrundande inkomsten, delad med365. Omsjukdomen består efter samördningstidens slut ersätter arbetsskade- försäkringen nödvändiga kostnader för bl! a.läkarvård, sjukhusvård och läkemedel. Om sjukdomen medfört en fortsattnedsättning av förmågan att skaffa sig inkomst genom arbete med minst hälftenutgår sjukpenning från .arbetsskadeförsäkringen,. Hel sjukpenning utgör för densom har en fast-, ställd sjukpenninggrundande inkomst entrehundrasextiofemtedel äv denna inkomst. Blir nedsättningen av arbetsförmåganbestående utges livränta från arbetsskadeförsäkringen. Anmälanom arbetsskada skall i princip göras till den allmänna försäkringskassa därden försäkrade är inskriven. Om inte utan betydande dröjsmålkan avgöra om rätt till ersättning föreligger enligt LAF men det finnssannolika skäl för att sådan rätt föreligger, skall beslutaatt ersättning skall betalas ut med ett skäligt belopp om detta är av .väsentligbetydelse för den skadade. Detsamma gäller om rätt till ersättning SfU1986/87:6 föreligger men ersättningsbeloppet inte kan bestämmas utan betydandedröjsmål. Arbetsskadeförsäkringen finansieras genorii avgifter frånarbetsgivare och egenföretagare. Avgiften utgör avavgiftsunderlaget. som gått sedan arbetsskadeförsäkringens tillkomsthar antalet ärenden härom hos försäkringskassorna ökat kraftigt medhuvudsakligen till följd därav ökande handläggningstider. Det totala antaletinkomna arbetsskadeanmälningar till försäkringskassorna var ca 190000, ca 200 000 och ca 214 000, Flertalet sjukfall avslutasdock inom samordningstiden, varför antalet inkomna arbetsskadeärenden blirbetydligt lägre. Antalet inkomna arbetsskadeärenden och balanserna under åren1980-1985 framgår av nedanstående tabell (källa: promemoria frånriksförsäkringsverket). Ärenden och balanser angående i arbetsskador (jämna lOO-tal) Inkomna ärenden Avgjorda ärenden därav bifall Balans 31/12 42 100 39 300 22 300 20 300 41 400 43 700 24 000 18 000 42 900 41 800 24 200 19 200 45 600 40 700 25 500 24 000 54 400 45 900 29 000 32 500 64 600 57 100 38 600 40 000 Arbetsskadeförsäkringen har bl, a, mot bakgrund avanhopningen av arbetsskadeärenden hos försäkringskassorna varit föremålför översyn av arbetsskadeutredningen. I betänkandet (SOU 1985:54) Översyn avarbetsskadeförsäkringen har Utredningen lämnat förslag till åtgärder för attbl. a. komma till rätta med ärendebalanser och väntetider i försäkringskassorna.Förslagen innebär bl. a. att samarbetet mellan försäkringskassorna,företagshälsovården och företagens skyddsorganisation skall förstärkas. Detmedicinska underlaget för kassornas beslut i arbetsskadeärenden skallförbättras genom att läkarkårens kunskaper om försäkringen ökas och läkarutlåtandenages en bättre utformning. Vidare skall beslutsfattarna hos kassorna gesmöjligheter att inhämta uppgifter från olika datasystem som innehållerinformation om arbetsmiljörisker. Kassornas tillgång till praxisavgörandenskall förbättras genom att försäkringsöverdomstolens domar görs åtkomliga viarättsdatasystemet. En begränsning skall ske av antalet avgöranden i ärenden sominte kan leda till ersättning från försäkringen eftersom skadan inte medförtnågon inkomstförlust för den försäkrade. Utredningen diskuterade vidare, dockutan att lägga fram något förslag, en förlängning av samordningstiden och fanndärvid att en sådan åtgärd - för att motsvara behovet att begränsa antaletärenden - skulle behöva innebära en förlängning . Utredningensbetänkande bereds inom . I fyra motioner riktas kritik mot de långahandläggningstiderna. I motion Sf229 av m. fl. hemställs omåtgärder för att arbetsskade- 1 198Ö/S7.11 saml. Rättelse: S. 9 rad 8 nerifrån Tillkomrner: (mom. 4) anmälningarnaskall kunna behandlas så att beslut kan fattas inom tre SfU 1986/87:6 månaderfrån anmälningsdagen. och begär i motionSf309 att regeringen noga följer utvecklingen och återkommer med förslag tillåtgärder om inte handläggningstiderna väsentligt förkortas samt attuppmärksamhet riktas också mot utvecklingen vid försäkringsrätterna ochförsäkringsöverdomstolen. 1 motion Sf233 av och motionärerna enda möjligheten att komma till rätta med balanserna inomarbetsskadeförsäkringen vara att öka samordningstiden till . Detta lederenligt motionärerna ttll att större resurser kan satsas på de långvariga sjukfallen,livräntebedömning och rehabilitering. m.fl. hänvisar i motionSf336 till arbetsskadeutredningens beräkningar om resultatet av en förlängningav samordningstiden och anser att det finns skäl att överväga enförlängning av samordningstiden. Utskottet kan konstatera att antalet arbetsskadeärenden ibalans hos försäkringskassorna har fortsatt att öka och uppgårvid utgången av tredje kvartalet 1986 till drygt 47 000. Balansläget är såledesoroväckande. förslag bereds emellertid såsomnämnts inom . Huvuddelen av de åtgärder somutredningen föreslår är av. den arten att de kan initieras avriksförsäkringsverket. Den arbetsgrupp som ochförsäkringskassorna bildat för att undersöka möjligheterna att minskaärendebalanserna på arbetsskadeområdet genom metodutveckling ochrationalisering har också lämnat förslag till förändringar iarbetsskadehandläggningen. En del av förslagen kommer attanvända som underlag för allmänna råd. Andra delar kommer att bearbetas vidverkets revidering av handboken för arbetsskadeärenden. Utskottet vill i dettasammanhang också erinra om att under /87 15 milj. kr. beräknadesför att förstärka försäkringskassornas resurser för att komma till rätta med delånga handläggningstiderna i arbetsskadeärenden. Utskottet förutsätter att mani budgetarbetet inför nästa budgetår noga prövar resursbehovet vid försäkringskassornaför nämnda ändamål. Med det anförda anser utskottet att resultatet av deåtgärder som föreslagits och som delvis också påbörjats bör avvaktas och attmotionerna inte behöver föranleda någon åtgärd. Enligt YFL skulle den som undergick yrkesutbildning somtogs upp på en särskild förteckning anses som arbetstagare vid tillämpning avlagen om försäkring för olycksfall i arbetet. En förutsättning för att enutbildning skulle inordnas i förteckningen var från början att utbildningen varförenad med särskild risk för yrkesskada. Med anledning av ett uttalande vidlagens tillkomst gjordes emellertid successivt avsteg från principen attförsäkringen skulle omfatta endast elever i mera riskfylld utbildning, ochförteckningen kom att omfatta åtskilliga inrättningar medverksamhet där risken för olycksfall var mycket liten och där det teoretiskainslaget i undervisningen var betydande, I den mån utbildningen fanns upptageni förteckningen omfattade elevskyddet också färdolycksfall. Enligt LAF omfattas av försäkringen den som genomgårutbildning endast SfU 1986/87:6 i den mån utbildningen är förenad med särskildrisk för arbetsskada enligt de närmare föreskrifter som regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer meddelar. Regeringen har i förordningen(1977:284) om arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd föreskrivitatt arbetsskadeförsäkringen gäller bl, a, för den som deltar i arbetsmarknadsutbildningoch den som är inskriven vid arbetsrriarknadsinstitut eller genomgårarbetsprövning eller arbetsträning som har godkänts av allmän försäkringskassaunder moment i utbildningen då eleveri utför arbete som stämmer överens medeller till sin art liknar sådant som vanligen utförs vid förvärvsarbete. Skadorunder teoretiska undervisningsmoment, under raster och under resor till ochfrån utbildningsstället innefattas däremot inte i försäkringsskyddet. Antalet elever som kom att omfattas av försäkringsskyddutökades genom införandet av LAF men försäkringsskyddet begränsades alltsågenom att försäkringen endast täcker vissa moment i utbildningen. Elever i arbetsmarknadsutbildning och deltagare iarbetsprövning/ar- ' betsträning kan dock vid sidan av LAF:s bestämmelsernumera få ersättning vid bl, a, färdolycksfall. Enligt förordningen (AMSFS1979:7) om ersättning vid personskada till elev i viss arbetsmarknadsutbildningoch inskriven sökande vid arbetsmarknadsinstttut utges nämligen ersättning av statsmedelvid personskada i vissa fäll. Ersättningen,- som bestrids under tolftehuvudtiteln () anslaget B 3. Bidrag till arbetsmarknadsutbildning,utges till elever i arbetsmarknadsutbildning som uppbär utbildningsbidrag enligtarbetsmarknadskungörelsen och till inskrivna sökande vidarbetsmarknadsinstitut.Ersättning kan utges för bl. a. olycksfall under färd till och frånutbildningsstället. Beslut om ersättning fattas av trygghetsnämnden som vidbehov kan infordra yttrande från vederbörande försäkringskassa. I motton Sf265 begär och utvidgning av arbetsskadeförsäkringen så att den omfattar olycksfall vidresa till och från arbetsplatsen för den som genomgår yrkesinriktadrehabilitering inom : Annars kan enligt motionärernapersoner som beretts möjlighet till träning i reell miljö, dvs. fårarbetsträning på en arbetsplats, avstå från denna möjlighet på grund av att detföreligger risk för färdolycksfall. , som gjort en kartläggning kringerfarenheterna av försäkringsreglerna för studerande och funnit att det allmäntrådde en stor osäkerhet om försäkringsskyddets närmare innehåll, förordade isitt betänkande att frågan om försäkringsskyddet för studerande underrehabilitering skall tas upp av kommittén (S 1985:02) för översyn avsjukförsäkringens roll när det gäller förebyggande åtgärder och i samband medrehabilitering. Enligt vad som upplysts från kommer ocksåmaterial från arbetsskadeutredningen att överlämnas till kommittén för vidareutredning i frågan. Det skydd som ges enligt förordningen AMSFS 1979:7 kaninte betraktas som någon permanent lösning på de problem motionärerna tagitupp. Det är därför enligt utskottets uppfattning en fördel att en vidareutredning kommer till ständgenom den nämnda kommittén. Eftersom så sker anser SfU 1986/87:6utskottet inte att motton Sf265 behöver föranleda någon åtgärd av . ändrades den tidigare lagsttftningen -fördelad på sex olika författningar - om ersättning för kroppsskador undermilitärtjänst, civilförsvarstjänst, räddningstjänst och under vistelse päanstalt och sammanfördes till en lag, lagen (1977:265) om stattigtpersonskadeskydd (LSP). Lagen ger samma skydd vid ekonomisk skada somarbetsskadeförsäkringen. Lagen omfattar bl, a. den som fullgör tjänstgöringeller genomgår utbildning eller inskrivningsprövning enligt värnpliktslagen(1941:967), Liksom arbetsskadeförsäkringen administreras det statligapersonskadeskyddet av de allmänna försäkringskassorna. Den som omfattas av LSPhar enligt lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada (Li) ävenrätt ttll ersättning för sveda och värk, lyte eller annat stadigvarande men,liksom för allmänna olägenheter till följd av skadan. Ersättningen utgår därvidmed belopp som skulle ha utgått om den skadade haft rätt till ersättning enligtstatens personskadeförsäkring. Frågor om ersättning enligt Li handläggs avtrygghetsnämnden. Anspråk på skadestånd enligt skadeståndsrättsliga normer förskada under militärtjänst m, m, kan också riktas direkt mot staten. Statenföreträds därvid av försvarets civilförvaltning (FCF), . och begär i motion Sf295 enöversyn av de värnpliktigas försäkringsskydd. Till stöd för sin begäran anförde att dagens försäkringsskydd för de värnplikttga kännetecknas av mycket långahand-läggningsttder och administrativt krångel samt att systemet med trehandläggande instanser borde kunna rationaliseras. Översynen bör enligtmotionärerna avse att FCF ges i uppdrag att besluta om ersättning för ideellskada antingen i stället för trygghetsnämnden enligt Li eller i linje medbestämmelserna i 5 kap. skadeståndslagen (1972:207). behandlade under föregåenderiksmöte en motion om en översyn av de värnpliktigas försäkringsskydd i syfteatt förbättra försäkringsskyddet och få snabbare handläggning av försäkringsärendena.Utskottet inhämtade yttrande från försvarsutskottet, vilket i sin tur inhämtadeyttranden frän försvarets civilförvaltning, ochtrygghetsnämnden. , som räknade med att de brister itillämpningen av de gällande bestämmelserna som kunde finnas kom att avhjälpasgenom olika åtgärder, ansåg inte att en översyn behövdes vare sig av detgällande regelsystemet i enlighet med motionsförslaget eller av självatillämpningen. anslöt sig i sitt betänkandeSfU 1985/86:4 till vad försvarsutskottet anfört. Frågan om en överflyttning av prövningen enligt Li avfrågor om ersättning till värnpliktiga har härefter, enligt vad utskotteterfarit, diskuterats mellan företrädare för och trygghetsnämnden. Fråganhar också väckts genom en skrivelse till regeringen frånstatens arbetsmarknadsnämnd, vilken bereder de ärenden som prövas avtrygghetsnämnden, I skrivelsen föreslås att skaderegleringar enligt Li ttll dendel de rör värnplikti- ga, civilförsvarspliktigaoch personal som genomgår frivillig utbildning vid SfU 1986/87:6försvarsmakten skall överföras till FCF, Medhänsyn ttll att de önskemål om rattonalisering av handläggningen sommotionärerna framfört redan aktualiserats inom är enligtutskottets mening någon åtgärd med anledning av motion Sf295 inte påkallad. 1. beträffandehandläggningstiderna för arbetsskadeärenden att avslårmottonerna 1985/86:Sf229 och 1985/86:Sf309, 2, beträffandesamordningstidens längd att avslårmottonerna 1985/86:Sf233 och 1985/86;Sf336 yrkande 4, 3, beträffandeförsäkringsskyddet för studerande att avslår motion 1985/86:Sf265, 4. beträffandeförsäkringsskyddet för värnpliktiga att avslår motion 1985/86:Sf295, Närvarande:Doris (), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), MargöIngvardsson (vpk), (), () och ErikJanson (s). 1, Handläggningstiderna för arbetsskadeärenden (mom. 1) (vpk) anser delsatt den del av utskottets yttrande på s, 4 som börjar med "Arbetsskadeutredningensförslag" och slutar med "någon åtgärd" bort ha följande lydelse: Avbl, a, arbetsskadeutredningens betänkande framgär klart att ärendeba-ianser ochhandiäggningstider i arbetsskadeärenden är helt oacceptabla inte minst vidförsäkringskassorna. Utredningen har visserligen lagt fram förslag ttll olikaåtgärder för att minska ärendebalanserna. Vidare har förslag lagts fram av denarbetsgrupp som och försäkringskassorna bildat för attundersöka möjligheterna att minska ärendebalanserna på arbetsskadeområdet. Medhänsyn till den tid det erfarenhetsmässigt tar innan ett utredningsförslag kanleda ttll åtgärder anser utskottet emellertid attberedningen av detta förslag inte kan avvaktas utan att omedelbara SfU1986/87:6 åtgärder mäste vidtas. Åtgärderna måste leda till attförsäkringskassorna får resurser och direktiv om att arbeta av sina balanser,så att beslut i ärenden om arbetsskador normalt kan fattas inom tre månaderfrån anmälningsdagen, dels att utskottet under mom, 1 bort hemställa 1, beträffandehandläggningstiderna för arbetsskadeärenden attriksdagen med bifall till motion 1985/86:Sf229 och med anledning av motton1985/86:Sf309 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, SaiTiordningstidenslängd(mom. 2) , och (allam) anser dels att den del av utskottets yttrande på s, 4 som börjarmed "förslag" och slutar med "nägonåtgärd" bort ha följande lydelse: Balanserna av arbetsskadeärenden hos de allmännaförsäkringskassorna växer fortfarande kraftigt trots att kassorna starktprioriterat denna typ av ärenden. Utrymmet att omfördela ytterligare resurserinom kassorna till arbetsskadeärenden är oerhört begränsat. Likaså ärmöjligheterna mycket begränsade att genom fortsatt metodutveckling ocheffektivisering nå några avgörande förbättringar. Det är inte hellerrealistiskt att tänka sig en lösning genom den kraftiga resursökning som skullekrävas för att komma till rätta med balanserna inom arbetsskadeförsäkringen.Utskottet finner i stället enda möjligheten vara att förlänga samordningstidentill . Detta leder även till att större resurser kan satsas på delångvariga sjukfallen, livräntebedömning och rehabilitering. Regeringen bördärför lägga fram förslag till sådan ändring av lagen om arbetsskadeförsäkringatt samordningstiden förlängs till . Det anförda bör medbifall till motion 1985/86:Sf233 ges regeringen till känna. dels att utskottet under mom. 2 bort hemställa 2. beträffandesamordningstidens längd attriksdagen med bifall till motion 1985/86:Sf233 och med avslag på motion1985/86:Sf336 yrkande 4 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört. Samordningstidens längd (mom, 2) och (båda fp) anser e/.? att den del av utskottets yttrande på s. 4 söm börjarmed "förslag" och slutar med "någonåtgärd" bort ha följande lydelse: Balanssituationen i försäkringskassorna är alarmerande ocnkan komma att bli ohållbar om inte ärendetillströmningenkan begränsas eller avverkningstakten kan ökas. Med hänsyn till bl.a. deförsäkrades befogade krav att försäkringskassorna skall kunna avgöra arbetsskadeärendenutan långa väntetider måste nuvarande balanser ned- SfU 1986/87:6 bringas,I vart fall måste ökade balanser och därmed ytterligare förlängda väntetiderförhindras. förslag i om bl, a, ökade resurser löserinte problemet med ärendebalanserna. diskuterade en förlängning avsamordningstiden från 90 . De beräkningar som utredningenredovisade gav vid handen att en samordningstid kunde medföra attantalet arbetssjukdomsärenden minskade med och antalet övriga arbetsskadeärendenmed samt att en sådan samordning inte ledde till stora försämringar förden enskilde. Utskottet anser därför att det finns starka skäl att överväga enförlängning av samordningstiden. Regeringen bör därför låta göra en översyn avden s, k, samordningstiden i arbetsskadeförsäkringen. Det anförda bör medbifall ttll motion 1985/86:Sf336 yrkande 4 ges regeringen ttll känna, dels att utskottet under mom, 2bort hemställa 2, beträffande samordningstidens längd att med bifalltill motton 1985/86:Sf336 yrkande 4 och med avslag på motton 1985/86:Sf233 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. Försäkringsskyddet för studerande (mom. 3) och (båda fp) anför: Vi vill understryka vad arbetsskadeutredningen sagt om denstora osäkerhet som råder om försäkringsskyddets närmare innehåll förstuderande under rehabilitering. Vi har nämligen kunnat konstatera att fleraförsäkringskassor upplever sådana.brister i rättsreglerna att planeradeadekvata rehabiliteringsinsatser inte kommer till stånd. Vi anser det därför nödvändigt att frågan skyndsamtutreds. Vi vill med detta yttrande understryka angelägenheten av att, närförslag fråri kommittén för översyn av sjukförsäkringens roll när det gällerförebyggande åtgärder och i samband med rehabilitering föreligger, regeringenskyndsamt bereder frågan och lägger fram förslag till . Vi avstår därförfrån att nu yrka bifall till motion Sf265. Försäkringsskyddetförvärnpliktiga(mom.4) , och (allam) anför: Samhället ställer krav på unga män att de skall medverka ivär försvarsmakt och underkasta sig den tjänstgöring som värnplikten innebär.Därför är det samhällets skyldighet att svara för ett fullgott försäkringsskyddunder den ttd som värnpliktstjänstgöringen omfattar. Ersättning för skadormåste utgå utan alltför långa dröjsmål och vara av en sådan omfattning att denvärnpliktige får en chans att anpassa sig till en kanskeny och påtvingad livsföring.Vi konstaterar därför med tillfredsställelse att SfU 1986/87:6 frågan omrattonalisering av handläggningen av de värnphktigas försäkringsskydd nu harväckts inom . Vi förutsätter att regeringen inom en snarframtid lägger fram ett förslag till lösning på problemet.