bet · GA01AU13 · 1986-12-31 00:00:00 — En besparing föreslås därvid i propositionen på såsätt att sysselsättningsstödet föresläs bli slopat i stödområde C. Slutligenredovisas i propositionen i denna del förslag under andra huvudtitlar ibudgetpropositionen som är av regionalpolitisk betydelse. Det gäller bl.a.åtgärder på kommunikations-, utbildnings-, jordbruks- ocharbetsmarknadsområdena. Ikommittémotion 1986/87: A448 framhåller moderata samUngspartiet inledningsvisatt all utveckling leder till förändring och att en del av denna tar siggeografiska uttryck. Motstånd mot förändringar riskerar att medföra att politikerna skaparförhållanden som motverkar utvecklingskrafterna i AU 1986/87:13 växande delarav landet. Till växtkrafterna måste stärkas i de regioner som håller på attutarmas. Moderata samlingspartiets politik ger - fortsätter motionärerna -individer och företag ökade möjligheter att utvecklas. Detta är den viktigastepolitiska uppgiften. Vad statsmakterna därutöver kan bidra med i form av olikaslags stöd och hjälp är långsiktigt av underordnad betydelse. Imotionen anförs vidare att är mera centraliserat än någonsin.Trots att decentralisering har varit ett vanligen förekommandeuttryck i det politiska språket har politiken drivits i centraliseranderiktning. Detta har medfört att enskilda människor i mindre utsträckning kanpåverka beslut som rör dem själva. I sin tur har detta lett till en farligpassivitet; allt fler måste vänta på att politiker, myndigheter ochoffentliga serviceorgan försöker lösa problemen. Slufiigen nämns i dettasammanhang att utveckUngen mot en ökad centralisering även präglarnäringslivet. Motionärernaanför att de betydande förändringar som sker inte bara ändrarvår näringsstruktur utan även yrkesstrukturen. kommer människor atti allt högre grad arbeta med kvalificerade arbetsuppgifter. Industrin bliralltmer beroende av högteknologi, vilket kommer att ställa högre krav både påarbetskraftens utbildning och rörlighet. Dentekniska utvecklingen kommer inte automatiskt att innebära att de regionalabalansproblemen försvinner. Det krävs mottaglighet för förändringar för attkunna dra nytta av den nya tekniken. I vissa avseenden kommer den nya tekniken- trots möjligheterna till elektronisk kommunikation - att främja tillväxten istorstäder. Härför talar bl.a. betydelsen av ett visst slags kreativ miljö iform av t. ex. vetenskapliga institutioner. Inget högt utvecklat land kandärför kväva vissa tillväxtregioner. Detär emellertid inte endast storstäderna som kan expandera. Om andra orter ochregioner ges bättre förutsättningar växer attraktionskraften, och de blirreella alternativ i vad gäller företagsetableringar m. m. Motionärerna pekar påolika faktorer som positivt påverkar tillväxtmöjligheterna i en region. Detgäller goda kommunikationer, goda utbildningsmöjligheter, lågt kostnadsläge,småföretagarvänligt klimat samt stort differentierat serviceutbud. Påkommunikationsområdet pekar motionärerna bl. a. på behovet av att telenätetupprustas och moderniseras mot bakgrund av kapacitetsproblem ochdatatrafikens behov av en god ledningskvalitet. Goda utbildningsmöjligheter ären positiv faktor vid rekrytering av s. k. nyckelpersoner och främjar ocksåtillkomsten av nya företag. Imotionen hänvisas till moderata samlingspartiets förslag inom olikapolitikområden i syfte att öka förutsättningarna för tillväxt. Det gäller bl.a. sänkt skattetryck, låga kommunalskatter, åtgärder för tillväxt i näringslivet,en flexibel arbetsmarknad, god utbildning, goda kommunikationer samtmöjligheter till enskilda initiativ. Närdet gäller inriktningen på regionalpolitiken framhålls bl. a. att re gionalpolitik huvudsakligen betytt att staten delat 23 ut bidrag tillindustrietableringar. Både utformningen och handläggningen AU 1986/87:13 av detregionalpolitiska stödet är i hög grad politiserad, vilket medverkat till attbevara existerande strukturer snarare än att ge förutsättningar för framtidautveckling. Stödformerna är många, varför varken myndigheter eller företag kanfä någon klar överblick över stödstrukturen. Utrymmet för missbruk ochfelsatsningar är stort, fortsätter motionärerna. Deolika stödformerna är ensidigt inriktade på investeringar i byggnader ochmaskiner. Det är också huvudsakligen tillverkningsföretag som kan komma i frågasom stödmottagare. Statsmakterna bör för att öka tillväxtkrafterna i de svagaregionerna satsa mer på långsiktiga investeringar för bättre infrastruktur,kommunikafioner, utbildning m.m. Slutligenföreslås sänkta arbetsgivaravgifter, riskgarantilån som ersättning förlokaliseringsbidrag, lokaliseringslån, offertstöd osv. Åtgärder bör vidarevidtas för att främja röriigheten på arbetsmarknaden. Det gäller bl. a. förändringari skattesystemet. Handläggningen av stödärenden bör i största möjligautsträckning ske påTänsnivå. Folkpartietanför i partimotion 1986/87: A420 att de ökade riskerna och tendenserna tillregionala obalanser kanske kan ses som ett tillväxtproblem. När tillväxten ärlåg och investeringarna inte tillräckliga slår detta extra hårt mot de svagaredelarna av landet. De traditionella kostnadssän-kande styrmedlen förutsätterinvesteringsvilja och investeringar, vilka sedan via ekonomiska stimulanserkan styras till regioner eller orter med problem. Enallmänt tillväxtfrämjande politik skulle enligt detta resonemang kunna dämparisken för regionala obalanser. Tyvärr tycks dock bakgrunden fill dagensfarhågor och utveckling vara mer sammansatt än så - ett faktum som understryksav de ökade regionala obalansproblemen även under högkonjunkturen åren1984-1986. Enicke oväsentlig orsak synes enligt motionärerna vara själva karaktären hos dedelar av näringslivet, som är stadda i snabb utveckling. Om tidigareregionalpolitik i hög grad handlade om att möta problemen i samband medlantbrukets rationalisering och tillverkningsindustrins expansion står vi i daginför en situation som i stora delar betingas av introduktionen av ny teknikinom informationsbehandling, biokemi och andra "kunskapsintensiva"eller "högteknologiska" områden. Även tjänstesektorn, med sinaspeciella krav på kundkontakt, kan nämnas i detta sammanhang. Denförändrade situation som regionalpolitiken har att möta ställer enligtmotionärerna nya krav. De områden som ibland räknas som liggande vid sidan omden egentliga regionalpolitiken kommer att fä än större betydelse. ex. infrastruktur och utbildning. Regionalpolitik måste framöver handla ommer än central omfördelning genom kostnadspåverkan och i ökad utsträckninginriktas pä att stödja nyskapande och kreativitet på lokal och regional nivå.Målet måste vara att ytterligare understödja miljöer för nyföretagande och egnainitiativ även utanför storstäderna. Imotionen anförs vidare att om 1960-talets regionalpolitik handlade om lokalisering måste handla om mobilisering. Det hand lar också om att tillåta ökad flexibilitet, att bygga politiken på öppenhetför. variation och skilda lösningar i skilda delar av landet. Statenoch andra organ kan skapa en kreativ miljö även utanför de större AU1986/87:13 städerna genom att skapa gynnsamma förutsättningar för den. a. utbildningsväsendet och annan infrastruktur av central vikt. Viktigagrundelement i en kreativ miljö är nämligen tillgång till kunskaper och godakommunikationer. Slutsatsenav detta förhållande är enligt mofionen att regionalpolitiken i högre grad äntidigare måste rikta sig mot mindre företag. Det är i mindre företag oavsettom de är nyetablerade eller "avknoppade" från större enheter - som del av de för regionalpolitiken viktiga initiativen kommer att tas. Regionalpolitikbör enligt motionärerna inte endast syfta till rättvis fördelning utan ocksåtill ekonomisk tillväxt. Såväl den ekonomiska som den tekniska utvecklingenframöver kan antas ske i allt snabbare takt. Sannolikt ser vi endastbörjan på de möjligheter som den nya tekniken kommer att föra med sig.Samtidigt internationaliseras världsmarknaden. Idetta läge är det en styrka, även för ett litet land som , attupprätthålla mångfald och flexibilitet i vad gäller miljöer för nytänkande. Enalltför kraftig koncentration riskerar enligt motionärerna att leda tillsårbarhet. Med ökade möjligheter att mobilisera lokala resurser och ta tillvara lokal initiativkraft nås en "riskspridning" som kan vara tillgagn för riket som helhet. Imotionen anförs vidare att regionalpolitiken också måste innebära att vi slårvakt om den typ av utvecklingscentrum som de större städerna utgör mot bakgrundav att det finns verksamheter som är beroende av de storautbildningsinstitutioner och de speciella kontaktytor som finns i städerna. Enöverhettning i storstadsregionerna bör av hänsyn också till miljöaspekternamotverkas. Företagensallt större behov av närhet till högre utbildning framhålls. Nyskapande inomolika områden förutsätter i ökad utsträckning tillgång till särskild kompetens,och genomförandet av nya idéer - dvs. själva produktionen blir alltmerberoende av tillgång till välutbildad arbetskraft. program förutbildning och forskning, vilket behandlas i annat sammanhang, redovisas. a. de regionala högskolornas roll när det gäller att höja kompetensenute i regionerna. Kommunikationernasbetydelse för den regionala utvecklingen stryks under, varvid bl. a.konstateras att den pågående utbyggnaden av datanät bör kunnaomfatta även inland. Närdetslutligen gäller det regionalpolitiska stödsystemet anförs bl. a. att decentralt givna stödformerna i högre grad bör vara generella och lätta attadministrera . Bland de konkreta förslagen till vilka utskottet återkommersenare i framställningen kan här nämnas sänkta arbetsgivaravgifter för allicke-offentlig verksamhet i stödområde A. Vidare föreslås att beslut omselektiva stöd bör decentraliseras samt att de s. k. länsanslagen förstärks.Kommunernas insatser inom näringspolitiken bör slutligen begränsas till attskapa goda förutsättningar för företagsamheten genom god service när detgäller social omsorg, transporter, arbetsplatsomräden, bostäder,kulturaktiviteter osv. framhållerslutligen i partimotion 1986/87: A229 aU informa- 25 tionsteknologin inte i sigleder till vare sig ett centraliserat eller decentra- AU 1986/87:13 liseratsamhälle. Däremot kan man konstatera att den stora tillgången på informationkraftigt försvårar ett centralt planeringssystem. 1 stället blir möjligheternatill decentralisering av både beslutsfattande och arbetsplatslokaliseringstörre . Ikommittémotion 1986/87: A421 av anförs att partiet eftersträvarett decentraliserat samhälle med arbetsplatser, bostäder och service över helalandet. Alla har rätt till arbete, god miljö och en bra service, oavsettbostadsort. Det kräver insatser i storstad, tätort och glesbygd. Endecentraliserad samhällsstruktur skapar förutsättningar för en god miljö ochhushållning med naturresurser, bättre tillvaratagande av samhällets resursersamt en rättvis ekonomisk fördelning och utveckling. Motionärernaframhåller vidare att en utveckling mot ett decentraliserat samhälle kräver enmedveten politisk vilja och konsekvent politiskt handlande för att detta målskall kunna uppnås. Ett viktigt instrument är därvid regionalpolitiken. Denmåste inriktas så att den långsiktigt kan bidra till en decentraliseradsamhällsstruktur med balans såväl inom som mellan olika regioner.Regionalpolitiken skall vara ett medel för decentralisering, medverka till attbryta koncentrationsutvecklingen och vara en integrerad del i arbetet för attstärka landets ekonomi och försvarsförmåga. Regional balans innebär att landetssamlade resurser utnyttjas på bästa sätt. Koncentrationsutvecklingeni samhället under framför allt efterkrigstiden har inneburit en allt starkarecentralisering av befolkning, bebyggelse och näringsstruktur. Storskalighet ocharbetskraftens geografiska rörlighet har av en politisk majoritet, mot centernsuppfattning, setts som nödvändiga förutsättningar för en hög sysselsättningoch ökad ekonomisk tillväxt. I verkligheten har en allt större obalans såvälmellan som inom olika regioner uppstått. Koncentrationsutvecklingen har varitpåtaglig både inom näringslivet och inom den offentliga verksamheten. Densocialdemokratiska polifiken efter regeringsskiftet har medverkat tillbalansproblemen. Den förda ekonomiska politiken har stimulerat och prioriteratde mest expansiva regionerna. Enligtcenterpartiets uppfattning motsvaras inte uttalandena av industriministern ibudgetpropositionen om nödvändigheten av att motverka de ökande obalanserna isamhället av reella insatser. Här nämns förslaget i budgetpropositionen omoförändrade länsanslag och slopande av den kommunala skatteutjämningen. Deföreslagna förbättringarna av infrastrukturen bedöms vara otillräckliga. Regeringenskonservativa syn på en politik för regional utveckling innebär enligt motionärernaatt den pågående förändringen mot ökade regionala obalanser i samhället kommeratt bestå. Det traditionella regionalpolitiska stödsystemet är föråldrat ochotillräckligt. Imotionen presenteras förslag beträffande åtgärder för en utvecklad infrastruktur. Det gäller bl. a. utbildning för regional utveckling, närhet till utbildning och regionala högskolor. Regeringen bör vidare ges till känna behovet av kommunikationer, där olika typer av trans portmedel stödjer och kompletterar varandra, om en positiv regional ut- 26 veckling skall kunnauppnås. Det förutsätter i sin tur att de framtida inve- AU 1986/87:13steringarna i vägnät, flygplatser, järnvägar, hamnar m. m. får en inriktningsom utgår från de krav målet regional balans ställer. Dentekniska utvecklingen och den "nya" tekniken inom t. ex. data ochelektronik rymmer inom sig utomordentliga förutsättningar för att vara ettverksamt medel för decentralisering och regional balans. Hela landet måsteockså enligt mofionärerna få tillgång till avancerad teknik och avancerattekniskt kunnande. Ett led i detta är satsningen på de regionala högskolorna,där den hittillsvarande koncentrationen till de större städerna är oroande fränregionalpolitisk synpunkt. Imotionen framhålls vidare att utbyggnaden av data- och teletekniken spelar encentral roll i en utvecklingssatsning för att erhålla en fungerandeinfrastruktur över hela landet. En "inlandsbana" med centraler fördatakommunikation bör därför komma till stånd. Motionärernaanför också att kapitalströmmarna går från utsatta regioner tillexpansionsomräden. Regeringen bör därför ta initiativ till en opartisk analysbeträffande omfattningen av kapitalströmmarna från avfolkningsbygderna tillkoncentrationsorterna. Analysen bör även ta upp formerna för hur banker ochandra finansieringsinstitut skall kunna medverka i en uppbyggnad av enkapitalmarknad som gynnar en utveckling mot regional balans. Befolkningskoncentrationensnegativa miljöeffekter för storstadsmiljön bör kartläggas och program utarbetasför förbättring av storstadsmiljön. Storstädernas andel av befolkningen börlångsiktigt hållas oförändrad. Imotionen pekas vidare bl. a. på betydelsen av en satsning på småföretagen, påförnyelse av energiförsörjningen, decentralisering av beslutsfunktionen ochkulturell service. En aktiv och offensiv politik för regional utveckling kanockså ses som ett viktigt led i strävan att minska samhällets sårbarhetförsvarsmässigt. Närdet gäller åtgärder för en spridd näringsstruktur anförs bl. a. att detföretagsinriktade stödet i så stor utsträckning som möjligt bör hanteras påregional nivå. Länsanslagen bör räknas upp kraftigt och sysselsättningsstödeti stödområde C finnas kvar. Sänkta arbetsgivaravgifter bör införas i helastödområde A samt i de kommuner i som tillhör stödområde B.Centerpartiet framför härutöver i de bostadspolitiska mofionerna 1986/87: Bol12 och 1986/87: Bol32 kravet på insatser för en regional balans. Utskottetövergår härefter till en redovisning av ett antal enskilda motioner. Imotion 1986/87: A469 av (m) redovisas vissa principer ochriktlinjer som bör gälla för regionalpolitiken. Förslagen ligger i linje medvad som anförs i den tidigare refererade moderata kommittémo-fionen 1986/87:A448. Motionären framhåller bl.a. behovet av en ny helhetssyn på de regionalatillväxt- och balansproblemen. Här nämns bl.a. faktorer som tillgänglighet,kompetensnivå, bred arbetsmarknad, varierat boende och ett rimligtkostnadsläge. HansRosengren m.fl. (s) framhåller i motion 1986/87: A426 att en re gional balans i sysselsättningen bör kunna komma till stånd genom en 27 minskad tillväxt i de överhettade regionerna. De föreslår bl. a. att åtgärder bör vidtas för attverksamheter i förläggs till andra delar av AU 1986/87:13 landet. Detta kan t. ex. ske genom att man genom en uppsökande verk- samhet inom tjänstesektornförsöker initiera en etablering utanför . Imotion 1986/87: A431 av m. fl. (vpk) begärs åtgärder för att brytamarknadskrafternas utveckling mot stark befolkningskoncentration resp.avfolkning. Motionärerna pekar pä de negativa konsekvenserna av utvecklingenoch efterlyser ett nytänkande som tar hänsyn till människornas behov. () framhåller i motion 1986/87: A451 att målet för regionalpolitikenbör vara en rättvis fördelning av välfärden i socialt, ekonomiskt ochkulturellt avseende. Motionären anser även att i sin verksamhet börunderordna sig de regionalpolitiska målen. Imotion 1986/87: A493 av m.fl. (s) efterlyses ytterligareinstrument för att åstadkomma en bättre regional balans. a. insatser inom kommunikation och turism. De anser också attinvesteringsfonderna bör kunna användas mer aktivt i regionalpolitiskt syfte. Slutligenbehandlas i fyra motioner betydelsen av en utbyggd datateknik medregionalpolitiska hänsyn, en fråga som behandlats även i propositionen och ide ovan refererade parti- och kommittémotionerna. m.fl. (s)föreslär i motion 1986/87:A406 att möjligheterna till decentralisering börprövas i pilotprojekt. i (s) anför i motion 1986/87:A467 att det framtida kommunikationsnätet för datateknik bör planeras ochbyggas ut med beaktande av regionalpolitiska synpunkter. ochGunnar i (c) föreslår i motion 1986/87: A486 en nolltaxa fördatatrafik inom skogslänen. I motion 1986/87: A487 av () begärsstöd till teknikspridningsprojektet inom datakommunikationsområdet. Försin del vill utskottet framhålla följande. Utskottet har i inledningen tilldetta avsnitt redovisat vissa utvecklingstendenser beträffande den regionalautvecklingen. Det faktum att de regionala balansproblemen tilltagit undersenare år inger enligt utskottets uppfattning bekymmer. Det krävs målmedvetnainsatser för att bromsa denna utveckling. De övergripande målen inom politikensom innebär att alla människor oavsett var de bor i landet skall ges tillgångtill arbete, service och en god miljö står fast. Detbör noteras att de ordinarie regionalpolitiska anslagen har fördubblats /83 och att omfattande särskilda insatser gjorts i krisdrabbaderegioner som . Bergslagen, , och . Deregionalpolifiska insatserna har givit och ger goda resultat. har - som redovisas i propositionen - regionalpolitiskt stöd lämnatstill företag för utvidgningar och nyetableringar, vilka beräknas ge ca 16000nya arbetstillfällen ide regionalpolitiskt prioriterade delarna av landet.Härtill kommer de satsningar som gjorts för att allmänt stärka näringslivsmiljöni dessa regioner i vad gäller forskning, utbildning m.m. Utskottetvill emellertid framhålla att regionalpolitiken inte ensam kan lösa de regionala problemen. Den ekonomiska politiken är av grundlag- 28 gande betydelse förutvecklingen. Utskottet kan konstatera att den social- AU 1986/87:13demokratiska regeringen alltsedan sitt tillträde genom en målmedvetenpolitik har lyckats vända den tidigare nedåtgående trenden i den svenskaekonomin. Det svenska näringslivet har genomgått en betydande expansion.Sysselsättningen har ökat inom industrin och den privata tjänstesektorn.Investeringsnivån har höjts påtagligt. Den ökade tillväxten har medfört att desamhällsekonomiska obalanserna har minskats och har gjort det möjligt attbevara och utveckla den sociala välfärdspolitiken. Expansionen har emellertidvarit ojämnt fördelad mellan olika regioner. uppfattning finns inte ett trovärdigt alternativ fill denförda ekonomiska politiken. Det finns mot denna bakgrund anledning slå fast attgrundförutsättningen för en positiv regional utveckling hade , varit avsevärtsämre om regeringsskiftet inte hade kommit fill stånd 1982. Denregionala balansen i landet påverkas emellertid också av den förda politikeninom enskilda sektorer, såsom utbildningen, sjukvärden och kommunikationerna.Den kommunala skatteutjämningen har stor betydelse för möjligheterna atterbjuda en god service även i de delar som har en låg skattekraft. Avbetydelse är vidare beslutet om ett fortsatt frisläpp av inve- .steringsfonderna för byggnadsinvesteringar, där storstadsområdena un-dantagits.Denna avgränsning har skett för att motverka en alltför snabb tillväxt i dessaregioner och för att stödja utvecklingen i andra delar av landet. Regionalpolitikenhar fått en delvis förändrad inriktning. När den svenska regionalpolitikenformulerades var en av grundtankarna att styra över en del avfillväxten inom industrisektorn till underindustria-liserade regioner.Ambitionen var i stor utsträckning lokaliseringspolitisk. Betingelsernaför en sådan politik förändrades , främst till följd av att detdå inte längre fanns särskilt mycket industriell tillväxt att fördela. Dethandlade mer om strukturomvandling inom industrin. De regionala problemen blevmer koncentrerade både och rum. Deregionalpolitiska insatserna har alltmer inriktats på mergenerella och långsiktiga åtgärder för att bygga upp miljöer där nyaverksamheter och nya företag kan skapas och växa. Detta är emellertid ettlångsiktigt arbete som därmed sällan utgör någon lösning på snabbt uppkommande,lokalt koncentrerade bransch- och strukturkriser. Resultatetav de regionalpolitiska insatserna är sålunda i allmänhet långsiktiga. Att som ibland sker hänföra effekterna av insatserna till tiden för ett visstregeringsinnehäv tyder därför enligt utskottets uppfattning på bristfälligainsikter beträffande regionalpolitikens sätt att fungera. Somovan nämnts har inriktningen på de regionalpolitiska insatserna : successivtförändrats. De har alltmer inriktats på infrastrukturåtgärder (utbildningsinsatser, teknik- och kompetensspridning, kommunikationer m. ), utveckling ochförnyelse av näringslivet samt särskilda regioninsatser. Sedanår 1985 har ca 280 milj. kr. av regionalpolitiska medel använts för att förstärka utbildning och teknik- och kompetensspridningen. För att förstärka och förändra inriktningen på utbildningen har resurser tillförts 29 universitet och högskolor.Insatserna har bl. a. inriktats på att inrätta nya AU 1986/87:13 utbildningslinjer, för attgenomföra enstaka kurser och öka antalet nybör- Vidarehar ett stort antal teknik- och utvecklingscentra beviljats såvällokaliserings- som utvecklingsstöd. Regeringen har också lämnat stöd tillstörre teknikspridningsprojekt i , , ochBlekinge län samt till två projekt av försökskaraktär, vilka bedrivs av Umeåuniversitet och . Ett flertal projekt bereds förnärvarande inom industridepartementet. Stödhar lämnats till forsknings- och utvecklingsråd, forskningsstiftelser,kontaktsekretariat m. m. i syfte att sprida kompetens och ny teknik. Förlöpande överväganden om utbildningsfrågornas betydelse för den regionalautvecklingen finns en gemensam arbetsgrupp mellan industri- ochutbildningsdepartementen. har vidare SÖ, UHÄ och AMS på regeringensuppdrag redovisat en utredningsrapport där erfarenheter och slutsatser avutbildningsplanering som länsstyrelserna tillsammans med andra länsorgangenomför. Dessa förslag bereds i regeringens kansli. Slutligenkan i denna del nämnas att länsstyrelserna för att öka kunskapen om ochplanera teknik- och kunskapsspridningen - redovisat läget i resp. län. SIND,STU, UHÄ och SÖ har redovisat sina slutsatser och förslag tillregeringen på grundval av bl.a. detta material. Päkommunikationsområdet föreslås i budgetpropositionen flera för regionalpolitikenviktiga åtgärder.