bet · GA01BoU3 · 1986-12-31 00:00:00 — Som utgångspunkt för kritiken tar motionärerna ett uttalande ispecialmotiveringen vari anges att en samhällsekonomisk bedömning måste görasav vilken åtgärd som är att föredra i valet mellan att bevara naturresursereller ta dem i anspråk saml att effekterna på sysselsättningen och denekonomiska tillväxten måste tillmätas stor betydelse liksom att densamhällsekonomiska bedömningen även innefattar ett hänsynstagande tillkommunernas ekonomiska situation. Mot bakgrund av de nu refererade uttalandena ansermotionärerna att i stort sett varje ingrepp i naturen kan försvaras. I moderata samlingspartiets partimotion 1985/86:88 yrkande2 såvitt nu är i fråga föreslås ett tillkännagivande i avsikt attuppnå ett starkare skydd för bevarandevärda naturområden. Motionärerna anser,som framgått ovan, att NRL är obehövlig. Mot denna bakgrund bör ett skydd förvissa bevarandeområden åstadkommas genom att riktlinjerna i FRP ges en formellkoppling till befintlig lagstiftning. Till vad i motionerna anförts bör anknytas vad ipropositionen anges om den övergripande inriktningen av NRL. I propositionen framhålls (s. 14) att NRL naturiigen bör inriktas på att skydda långsiktiga och för landet 11 väsentligavärden som inte kan väntas bli tillräckligt beaktade utan stöd av BoU1986/87:3 Dennauppfattning anges i propositionen inte innebära att en sådan lag ensidigtbör främja bevarandeintressen och långsiktiga försörjningsbehov. Förslag ipropositionen som inriktas på frågor om användning av marken, vattnetoch den fysiska miljön i övrigt innebär att det skapas en för olika lagar gemensamgrund för att avgöra konkurrensfrågor i samband med beslut som rör ändradanvändning av mark- och vattenresurserna. tar i sitt yttrande JoU 1985/86:3 y uppbl. a. partimotion 1985/86:85 yrkande 2 om innebörden av 1 kap.1 §. Efter att ha konstaterat att motionärerna betonat angelägenheten av attväsentliga bevarandeintressen får ett effektivt stöd genom NRL finnerjordbruksutskottet att kortsiktiga samhällsintressen inte skall få föranledaalt skyddet för unika natur- och kulturvärden omprövas eller naggas i kanten.En sådan inställning får emellertid, enligt jordbruksutskottet, inte innebäraatt ambitionen när det gäller skyddsvärda objekt sträcker sig längre än tillvad som är en realistisk nivå. Sammanfattningsvis finner jordbruksutskottetskäl föreligga att med anledning av partimotion1985/86:85 yrkande 2 preciserar riktlinjerna för tillämpning av 1 kap. 1 § ienlighet med vad utskottet anfört. vill erinra om att den föreslagna lagensinledande paragraf anger NRL:s inriktning och alt dessa inledande bestämmelserkonkretiseras främst genom vad i 2 kap. och 3 kap. stadgas om de grundläggandeoch särskilda hushållningsbestämmelserna. Utskottet återkommer nedan tilldessa kapitel. Vad rör lagens inledande paragraf bör denna översiktligt geuttryck för en avvägning mellan bevarande- och användningsintressena. Det bör isammanhanget betonas att de samhällsekonomiska övervägandena bör innefattainte bara effekter på sysselsättning och ekonomi utan att i dessa övervägandenbör ingå även hänsyn till de ekologiska och sociala aspekterna. Som anges ipropositionen (s. 152) har naturligtvis även dessa aspekter ett ekonomisktvärde. delar vad jordbruksutskottet anfört omatt del finns anledning förorda att - utöver de motiv som förts fram ipropositionen - även de motiv som anförts i partimötion1985/86:85 yrkande 2 får vägleda lagstiftningen närmast såvitt avsertillämpning av 1 kap. 1 § NRL. Enligt motionärernas mening skall engrundinställning vara att som skyddsvärda objekt endast pekas ut sådana somhar ett bestående skyddsvärde. Liksom jordbruksutskottet vill bostadsutskottetunderstryka vad som framhålls i motionen, nämligen angelägenheten av attväsentliga bevarandeintressen får ett effektivt stöd genom den nya lagen.Bostadsutskottet finner liksom motionärerna att den inriktningen bör ligga fastsom innebär att vi skall hushålla med våra naturresurser, vara aktsamma med vårnatur och skydda unika natur- och kulturvärden mot ingrepp. Kortsiktiga samhällsekonomiska skäl skall inte fåföranleda alt skyddet omprövas eller naggas i kanten. Det är å andra sidanangeläget att ambitionen när det gäller skyddsvärda objekt icke sträcker siglängre än vad som är en realistisk nivå. En begränsning av skyddsvärda objektkan i vissa fall vara nödvändig. Skyddsvärda objekt bör sålunda inte utpekas ien sådan omfattningatt förtroendet för lagstiftningens system därigenom skulle BoU 1986/87:3försämras. Vad utskottet nu anfört med anledning av propositionen ochcenterpartiels partimotion 1985/86:85 yrkande 2 bör komma till uttryck genomatt i 1 kap. 1 § ordet "långsiktigt" förs in före orden "godhushållning". bör sålunda anta paragrafen med detta tillägg. Utskottet kan däremot inte, som framgått ovan, dela den imoderata samlingspartiets partimotion 1985/86:88 framförda uppfattningen attett bevarande av vissa naturvärden skall ske genom alt en anknytning avFRP-rikUinjerna till vissa lagar görs. Yrkande 2 i denna motion avstyrkssålunda såvitt nu är i fråga med hänvisning till utskottets ovan intagnaståndpunkt om att vissa hushållningsregler m. m. bör ingå i en NRL. Även i kommunisternas partimotion1985/86:93 yrkande 1 tas upp 1 kap. 1 § även om detta görs från en annanutgångspunkt än i de båda föregående motionerna. Motionärerna anknyter bl.a.till naturresurs- och miljökommitténs ställningstagande i betänkandetNaturresursers utnyttjande och hävd (SOU 1983:56). Kommittén anser attnaturresurshushållningen bör bygga på en ekologisk grundsyn, något som enligtkommittén innebär att naturresurshanteringen inriktas så att ekosystemets oehde biokemiska kretsloppens förmåga att varaktigt producera nyttigheter förmänniskorna bibehålls eller ökas. Enligt motionärerna bör som sinmening ge regeringen till känna vad de anfört bl.a. om att produktionensinriktning inrättas efter ekologiska, sociala och samhällsekonomiska intressen. I propositionen anges att det inte är möjligt alt utan ettmycket omfattande översynsarbete av bl. a. lagregler anlägga ett så brettperspektiv på hushållningsfrågorna som kommittén gjort. Dock bör enligtpropositionen de grundläggande synsätten i kommitténs förslag bildautgångspunkt även för ett mera begränsat reformarbete. Inte heller utskottet finner det möjligt att nu låta detbreda synsätt som väglett naturresurs- och miljökommittén bilda utgångspunktför en NRL. Emellertid kan enligt utskottets uppfattning hävdas att dengrundläggande inriktningen i kommitténs förslag kommit till uttryck iNRL-förslaget. I jordbruksutskottets yttrande 1985/86:3 y ges uttryck för sammauppfattning. Utskottet vill också erinra om sitt förslag ovan i vad avserutformningen av 1 kap. 1 § samt vad i anslutning därtill anförts om vissalagmotiv. I den mån vad där anförts inte kan anses tillgodose vad ivänsterpartiet kommunisternas partimotion 1985/86:93 yrkande 1 föreslagitsavstyrker utskottet motionsyrkandet. I 1 kap. 2 § anges att bestämmelserna i 2 och 3 kap. NRLskall tillämpas enligt vad som föreskrivs i vissa lagar, bl.a. i PBL, ivattenlagen, i miljöskyddslagen och i naturvårdslagen. föreslår i parfimotion 1985/86:89 yrkande 1att 1 kap. 2 § NRL kompletteras så att i NRL föreskrivs att lagen skalllUlämpas även enligl vad som föreskrivs i lagen om skötsel av jordbruksmark ochenligt skogsvårdslagen. Den av motionärerna väckta frågan tas förutom ipropositionen även upp i jordbruksutskottets yttrande 1985/86:3 y. Ett enigtjordbruksutskott anför sammanfattningsvis att de i motionen 13 nämndalagarna till sin grundkaraktär är skötsellagar som den enskilde BoU 1986/87:3skogs- och jordägaren har alt följa under pågående markanvändning och att ilagarna finns regler om hänsyn till naturvårdens intressen. ,som erinrar om bostadsministerns uttalande om att man bör kunna utgå från attsåväl skogsägarna som jordbrukarna frivilligt medverkar till en god efterlevnadav de båda lagarnas regler om naturvårdshänsyn, anser alt anledning saknas attbiträda motionärernas förslag. Inte heller frän de utgångspunkter bostadsutskottetnärmast har att beakta finns anledning förorda att de båda lagarna skallanknytas till NRL på det sätt som föreslås i partiinotion1985/86:89 yrkande 1. Det finns inte heller enligt bostadsutskottetsuppfattning skäl till annat antagande än att innehållet i NRL kommer attvägleda tillämpningen av de av motionärerna nämnda lagarna utan en formellkoppling till NRL. Utskottet vill däremot förorda att även luftfartslagen(1957:297) tas in bland de i 1 kap. 2 § uppräknade lagarna och föreslår altriksdagen antar paragrafen med detta tillägg. Att även denna lag skall anknytastill NRL är väl motiverat bl.a. tned hänsyn till att lagen reglerar tillkomstenav anläggningar som har stor påverkan på omgivningen. 1 lagförslagets 2 kap. har tagits in de grundläggandebestämmelser som anses erforderliga i fråga om den framtida användningen avmarken och vattnet. Dessa bestämmelser motsvarar i huvudsak reglerna i 9'§ BSoch de verksamhetsanknutna riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen. Ipropositionen anges att flertalet av dessa riktlinjer i NRL bör ges enställning som riksintressen. Att en verksamhet eller ett område angivits somriksintresse innebär att staten i första hand genom länsstyrelserna och medstöd av 12 kap. PBL har att pröva kommunens beslut att anta, ändra ellerupphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser om det kan befaras att beslutetinnebär att ett riksintresse enligt NRL inte tillgodoses. kan isädana fall upphäva kommunens beslut. 1 2 kap. 1 § anges att mark- och vattenområden skallanvändas för del eller de ändamål för vilka områdena ärmest lämpade med hänsyntill beskaffenhet och läge samt föreliggande behov. Företräde skall enligl 2kap. 1 § andra meningen ges en sådan användning som medför en från allmänsynpunkt god hushållning. I partimotion 1985/86:85 kommenterasparagrafen. Motionärerna anser att samhällets intressen självfallet måste vägatungt. Dock måste det i konfliktsituationer vara önskvärt att försöka göra enavvägning mellan konkurrerande intressen. En passus med innebörd all detallmänna intresset alltid skall ha företräde inger enligl motionärerna betänkligheter.Riksdagen bör uttala att del allmänna intresset måste ha betydande tyngd ochinte kunna tillfredsställande tillgodoses på ett annat sätt om det skall trädaett tungt enskilt intresse för när. Till den nu redovisade motionen har fogatsett yrkande, yrkande 8 såvitt nu är i fråga, enligt vilket bör beslutaatt som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts. I propositionens specialmotivering (s. 154) till det nudiskuterade lagrummet uttalas att det i första hand ankommer på kommunerna attgöra samlade bedömningar av vad som är en från allmän synpunkt lämpliganvändning av mark oeh vatten varvid hushållningsreglerna enligt NRL bildarutgångspunkt för de överväganden som kan komma till uttryck i bl.a. detaljplanoch områdesbestämmelser enligt PBL. Vidare anförs i specialmotiveringen attandra meningen i 2 kap. 1 § avser fall då konkurrens föreligger mellan allmännaoch enskilda behov inom ett område och då dessa behov inte går att förena.Företräde skall då ges en sådan användning som är lämplig från allmän synpunkt. Utskottet finner det motiverat alt de uttalanden ipropositionen som återgivits får vägleda de intresseavvägningar som behöverlösas inom ramen för NRL. Emellertid bör betonas att ett allmänt intresse inteobetingat har företräde framför ett enskilt - endast när oförenliga behov görsig gällande skall företräde ges åt en användning som är från allmän synpunktlämplig. Som framgått ovan konkretiseras avvägningen mellan konkurrerandeintressen i vissa av de planformer som ingår i PBL. Någon berättigadinvändning kan knappast resas mot en ordning som innebär att kommunerna i denfysiska planeringen gör de nödvändiga avvägningarna. Utskottet har i betänkandeBoU 1986/87:1 om en ny plan- och bygglag ställt sig bakom en sådan ordning.Principen att ge kommunerna en central roll i den fysiska planeringen är ocksåen av utgångspunkterna för en reformering av planlagstiftningen. Uttalanden avseende tolkningen av 2 kap. 1 § av deninnebörd som i motionen föreslås kan enligt utskottets uppfattning inte anseserforderliga. De motiv som enligt propositionen bör vägleda tillämpningen av 2kap. 1 § såvitt nu är i fråga har enligt utskottets mening givits en sådanutformning att den av motionärerna önskade intresseavvägningen kommer attbeaktas i rimlig grad. Vad i propositionen nu anförts innebär därför attmotionärernas intressen får anses i allt väsentligt tillgodosedda.Centerpartiets partimotion 1985/86:85 yrkande 8 såvitt nu är i fråga avstyrkssålunda. I 2 kap. 3 § anges att mark- och vattenområden som ärsärskilt känsliga från ekologisk synpunkt så långt möjligt skall skyddas motåtgärder som kan skada naturmiljön. I partimotion 1985/86:85 anförs attparagrafen är oprecis till sin utformning och att den därför kan komma att gesmycket olika tolkning i kommuner och län. Ett sådant resultat är inteacceptabelt. De negativa effekterna bör därför begränsas, exempelvis genom attlänsstyrelserna efter samrådsbeslut i kommunernas översiktsplanering redovisartill regeringen hur kommunerna avser att tillämpa paragrafen. 1 motionensyrkande 3 hemställs att hos regeringen begär att länsstyrelsernaskall redovisa den kommunala tillämpningen av 2 kap. 3 § angående ekologisktkänsliga områden. I jordbruksutskottets yttrande JoU 1985/86:3 y behandlasdet nu aktuella motionsyrkandet. anför att ett projektarbete utförts inom i för att sammanställa underlag för tillämpningen av 2 kap. 3 §. Projektet, som genomförts i samråd mellan 15 planverketoch , utgör ett av flera utvecklingsprojekt inför BoU1986/87:3 ikraftträdandet av PBL och NRL. Genom projektet avses visas hur ekologiskt särskilt känsliga områden kan avgränsas. Vidare skall de metodfrågoroch överväganden som uppkommit redovisas. Tanken är att skall spridas tillandra länsstyrelser. avser granska rapporten frånvetenskapliga utgångspunkter. Med ledning av synpunkter som då kommer fram ochefter samråd med , lantbruksstyrelsen, ochplanverket är avsikten att sammanställa en samlad vägledning om underlag m. m.för tillämpning av 2 kap. 3 § NRL. har bedömt tillämpningenav 2 kap. 3 § NRL vara en av de frågor som bör ges hög prioritet. fäster stor vikt vid attlänsstyrelsernas och kommunernas bedömning vid avvägningar enligt 2 kap. 3 §sker efter enhetliga riktlinjer redan från början och anför att de synpunktersom tagits upp i motionen ingår i det pågående arbetet. Någon ytterligareriksdagens åtgärd med anledning av motionen finner jordbruksutskottet intepåkallad. delar vad ett enigt jordbruksutskottanfört om vikten av enhetliga riktlinjer för en regional och kommunaltillämpning av NRL. Som framgått av vad nu redovisats är pågående och kommandeprojektarbete m.m. av den arten att i detta arbete kommer att ingå bl.a. defrågor motionärerna aktualiserat. Ett bifall till partimotion1985/ 86:85 yrkande 3 kan därför inte anses tjäna något reellt syfte.Motionsyrkandet avstyrks. Grundläggande hushållningsbestämmelser avseende vissaverksamheter I 2 kap. 4-9 §§ behandlas vissa verksamheter. Dessaparagrafer liksom för övrigt hela 2 kap. innehåller sådana bestämmelser somskall tillämpas vid planläggning och prövning av lov enligt PBL och vidprövning av mål och ärenden enligl vissa speciallagar. För många av deverksamheter som behandlas i 2 kap. föreslås att vissa mark-oeh vattenområdenskall få ställning som områden av riksintresse. Som framgått ovan (s. 8)innebär detta att staten, i första hand genom länsstyrelserna och med stöd av12 kap. PBL, har att pröva kommunens beslut att anta, ändra eller upphäva endetaljplan eller områdesbestämmelser inom dessa områden om det kan befaras attett riksintresse enligt NRL inte tillgodoses. I 2 kap. 4 § behandlas jordbruksmark och skogsmark.Områden inom vilka dessa näringsgrenar bedrivs har inte givits ställning avriksintresse, något som mött invändningar i vissa motioner. I centerpartietspartimotion I985,/86:85 yrkande 4 och i motion 1985/86:92 (c) yrkande 1behandlas jord- och skogsbrukets intressen. Dessa näringar bör enligtmotionärerna ha ställning som näringar av riksintresse. I folkpartietspartimotion 1985/86:89 yrkande 2 föreslås att jordbruksmark skall betraktas somriksintresse. har i yttrande JoU 1985/86:3 ybehandlat frågan om BoU 1986/87:3 jord- och skogsbrukets ställning i NRLoch därvid bl. a. anfört följande. Utskottet delar den uppfattning som hävdas såväl ipropositionen som i motionerna om vikten av att jord- och skogsbruket får etttillfredsställande skydd. Vad i propositionen föreslagits om de avvägningar somskall göras mellan jord- och skogsbruket å ena sidan och konkurrerande intresseå andra har inte heller mött invändningar i motionerna. Som framgått ovan harmotionärerna strukit under vikten av alt de areella näringarna inte ges ettsämre skydd än vissa andra i och för sig beaktansvärda intressen. Motionärernaanser också att tillräcklig hänsyn tagits till näringarna i NRL. Utskottet får vidare anföra att jord- och skogsbruket iNRL såvitt avser de grundläggande hushållningsbestämmelserna bör behandlasinbördes lika. Utskottet är icke berett att, så som föreslagits i motion 89(fp), ge jordbruksmark ställning som riksintresse utan att ge skogsmarken sammaställning. Om de båda näringarna skulle behandlas olika i detta hänseende tordeinte sällan gränsdragningsproblem bli följden oeh skapa osäkerhet för denenskilde markägaren, för kommunen, och övriga myndigheter m.fl.som deltar i planprocessen. Utskottet finner att det - mot bakgrund av vad ovananförts - finns tillräckliga skäl att utöver vad som görs i propositionenytterligare betona vikten av att vederbörlig hänsyn, inom ramen för ettdecentraliserat synsätt, tas till jord- och skogsbrukets intressen och att sålångt möjligt näringarnas berättigade intressen kan tillgodoses. För att geuttryck åt de ytterligare motiv som bör vägleda lagstiftningen i denna del börett nytt första stycke införas i 2 kap. 4 §. Detta stycke bör ges följandelydelse: "Jord- och skogsbruk är näringar av nationell betydelse".Vad nu förordats innebär att dessa näringars ställning icke bör tillmätasmindre vikt än de näringar oeh intressen vilka enligt 2 kap. 2-9 §§ kan gesställning av riksintresse, dock utan att principen om ett till kommunernadecentraliserat planeringsansvar avstås. Det torde råda stor enighet om att ettsådant decentraliserat ansvar bör vara en av de bärande utgångspunkterna förett reformerat plansystem. I motioner har heller inga avgörande invändningarriklats mot propositionerna om en plan- och bygglag och om en naturresurslag idessa delar. Inte heller i motionerna 66 och 88 (m) - vari avslag yrkats pålagkomplexet i dess helhet -har någon annan mening yppats härvidlag. Utskottet,som finner det betydelsefullt att denna i PBL- och NRL-förslagen grundläggandeprincip icke frångås, anser emellertid att vad nu förordats innebär en ickeringa anslutning till den uppfattning som kommit till uttryck i de ovan nämndamotionerna (c). Enligt utskottets mening har riktlinjerna i den fysiskariksplaneringen avseende jord- och skogsbruk i allt väsentligt visat siglämpliga. De bör därför, som också anförts i propositionen, i princip finnasmed även i en NRL. Med det tillägg till 2 kap. 4 § som utskottet föreslagitovan bör avvägningarna mellan jord- och skogsbruket och med dessa näringarkonkurrerande intressen kunna göras inom ramen för det decentraliseradeplaneringsansvar på vilket väsentliga delar av PBL- och NRL-förslagen vilar.Den betydelse som jord- och skogsbruket har i många kommuner innebär att detfinns goda skäl för uppfattningen alt kommunerna i sin planering beaktar dessanäringars intressen och att med dessa intressen konkurrerande anspråk behandlasså att de positiva erfarenheterna avseende jord- och skogsbrukets behandling iden fysiska riksplaneringen kan bibehållas. För att ge uttryck för vad nuanförts bör alltså med anledning av propositionen och de nu behandlademotionerna komplettera 2 kap. 4 § NRL i enlighet med vad ovan förordats. 1986/87. Medanledning av vad i propositionen, motionerna och i jordbruksutskottets BoU1986/87:3 yttrande anförts vill bostadsutskottet anföra följande.Bostadsutskottet, som delar uppfattningen att jord- och skogsbruk är viktiganäringar av nationell betydelse, vill understryka att näringarna naturiigtvisskall ges ett tillfredsställande skydd i NRL. En sådan uppfattning får, inteminst mot bakgrund av näringarnas stora betydelse för landets försörjning ochekonomiska utveckling, anses väl motiverad. , som ansluter sigtill jordbruksutskottets uppfattning, anser att i 2 kap. 4 § bör införas ettnytt första stycke av den lydelse jordbruksutskottet föreslagit.Bostadsutskottet anser att väsentliga utgångspunkter, inte minst beträffandePBL, inte skulle kunna hävdas om jordbruksmark och skogsmark gavs ställning somriksintressen. Vad utskottet närmast avser är att det då i praktiken skullevara nödvändigt att i inte ringa omfattning överge principen om ett tillkommunerna decentraliserat planeringsansvar. Utskottet anser inte att så börske. Emellertid vill utskottet betona vikten av att kommunerna utformar sinfysiska planering så att tillbörlig hänsyn tas till de areella näringarna. 4 § har, med det av bostadsutskottet förordade tillägget, givits en sådanutformning att det är möjligt att hävda näringarnas berättigade intressen i enkonkurrenssituation. För att ytterligare garantera att de areella näringarnasanspråk beaktas vill bostadsutskottet förorda att lantbruksnämndens ochskogsvårdsstyrelsens yttranden alltid skall inhämtas i ärenden enligt PBL ochnaturvårdslagen som berör jordbruksmark och skogsmark. Utskottet vill erinra omatt enligt PBL (5 kap. 20 och 33 §§) kommun skall samråda bl. a. medlänsstyrelsen samt andra myndigheter som har ett väsentligt intresse avförslaget när detaljplan eller områdesbestämmelse upprättas. Enligt PBL (13 kap.5 §) får ett kommunalt beslut att bl. a. anta detaljplan ochområdesbestämmelser överklagas genom besvär hos . Länsstyrelsensbeslut fär överklagas genom besvär hos regeringen. Vid besvärsprövningen blirdet möjligt att bl.a. bedöma om bestämmelserna avseende skydd för jord- oehskogsbruket, blivit tillbörligen beaktade. Sammanfattningsvis finner bostadsutskottet att riksdagenbör anta 2 kap. 4 § med den lydelse av paragrafen som jordbruksutskottetföreslagit. Vidare bör med anledning av partimotion1985/86:85 yrkande 4 och partimötion 1985/86:89 yrkande 2 samtmotion 1985/86:92 (c) yrkande 1 som sin mening ge regeringen lill känna vadutskottet anfört om samrådsskyldigheten med lantbruksnämnden och . I motion 1985/86:Bo514 (m) föreslås ett .riksdagenstillkännagivande om innebörden av begreppet riksintresse. a. att begreppet skulle urholkas om skogsmarken skulle ges ställning somriksintresse. De areella näringarna bör i kraft av sin omfattning ochsamhällsekonomiska betydelse inte ges ställning som riksintresse. Genom vad utskottet ovan förordat och föreslagit hardelvis tillgodosetts syftet med motion 1985/86:Bo514 (m). De farhågor motionärerna ansett föreligga beträffande begreppet riksintresse får sålunda vid ett accepterande av utskottets uppfattning i allt väsentligt anses undanröjda. Ett tillkännagi vande enligt förslaget i motionen är sålunda inte nödvändigt. Slutligen bör i detta avsnitt behandlas den frånjordbruksutskott et BoU 1986/87:3 överlämnade motionen 1985/86:Jo301 (s) ivilken begärs förslag om åtgärder avsedda att främja ett bredare utnyttjande avskogen. Del finns enligt motionären risk för att skogen enbart uppfattas somvirkesproducent och att ekonomiska hänsyn i allt större utsträckning fårföreträde framför elementära ekologiska hänsyn. I den storskaliga omvandlingenav den svenska skogen, från en i alla former väl utvecklad diversitet tillstora områden av monotona produktionslandskap, blir kraftfulla juridiskastyrmedel allt viktigare för att bevara skogens mångfald.