bet · GA01AU11 · 1986-12-31 00:00:00 — Vad sedan gäller motionsförslagen så framgår av den ovanlämnade redovisningen att det inte är möjligt - såsom motionärerna utgått från- att redan denT juli införa en ny stödform för tekoindustrin med den AU 1986/87:11finansieringsmodell de förespråkar. Det är vidare uppenbart att oavsett vidvilken tidpunkt under nästa den av begärda beredningen avfrågan om äldrestödets avveckling kommer att redovisas så kvarstår behovet aväldrestöd under nästa budgetår- under alla förhållanden under del avbudgetåret. Detta leder till slutsatsen att med avvisande avavslagsyrkandet i motion A219 bör anslå de av regeringen begärda medlen tilläldrestödet. Som en konsekvens av detta ställningstagande i yttrande AU1986/87:2 y hemställer utskottet att näringsutskottet avstyrker motsvarandeavslagsyrkande i motion N413. Bidrag till vissa affärsverksinvesteringar Som regeringen har föreslagit under punkt B 17 (s. 105)bör förevarande anslag för nästa budgetår uppföras med ett formellt belopp av . 1986/87 Anslag 22 500 000 1987/88 Förslag 22 500 000 Regeringen föreslår under punkt B 18 (s. 106) attriksdagen skall till Utvecklingsinsatser i östra för budgetåret1987/88 anvisa ett reservationsanslag av . Förslaget tillstyrks av utskottet med noterande av denanmälan som görs av arbetsmarknadsministern att anslagsfrågan kan återkomma ivårens kompletteringsproposition. Sysselsättningsskapande åtgärder för handikappade Allmänna synpunkter om åtgärder för arbetshandikappade I arbetskraften finns ett förhållandevis stort antalpersoner som har en nedsatt arbetsförmåga. Hur stort detta antal är kan inteutläsas ur arbetskraftsundersökningarna. Uppskattningar som gjorts antyderemellertid att 150 000-200 000 personer har en i hög grad nedsattarbetsförmåga. 400 000-500 000 personer totalt har bedömts ha en i någon månnedsatt arbetsförmåga. Antalet personer i arbetskraften med nedsattarbetsförmåga varierar över åren i relativt liten utsträckning. Enligt AMS månadsstatistik har i runda tal30 000 arbetshandikappade varit aktuella som sökande vid arbetsförmedlingen,vilket motsvarat av aktuella sökande. Fördelningen efter handikapp bland arbetshandikappade somvarit aktuel la vid arbetsförmedlingen ger vid handen att de rörelsehindrade, de g9 socialmedicinsktoch de med övriga somatiska arbetshandikapp utgjort de AU 1986/87:11största grupperna i nu nämnd ordning. Antalet arbetshandikappade i arbetsmarknadspolitiskaåtgärder har successivt ökat och uppgick till ca 93 000 personervarav ca 41 000 var placerade med lönebidrag och ca 28 000 vid Samhällsföretag. I propositionen framhålls att ett arbetsliv som germöjlighet till full delaktighet för alla förutsätter att de arbetshandikappadessituation uppmärksammas. Arbetslinjen i svensk arbetsmarknadspolitik innebäratt arbetshandikappade skall kunna försörja sig genom eget arbete i stället föratt få kontantunderstöd. Det framhålls vidare i propositionen att en betydande delav de medel som anslås till arbetsmarknadspolitiska åtgärder avser insatser förarbetshandikappade. Merparten anslås till yrkesinriktad rehabilitering ochsysselsättningsskapande åtgärder, främst i form av lönebidrag samt bidrag föranordnande av skyddat arbete för sådana sökande som annars inte kan fåvaraktigt arbete. De sysselsättningsskapande åtgärderna för handikappade harbyggts ut kraftigt . har således platserna iskyddat arbete eller arbete med lönebidrag ökat med ca 15 000, inberäknat deplatser i skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare, som inrättades /86. För sökande, som därigenom kunnat få varaktiga arbeten,torde alternativet i flertalet fall ha varit förtidspensionering. Både för denenskilde och för samhället är det väsentligt bättre att de i stället gesmöjlighet att utföra produktivt arbete och på andra sätt aktivt delta isamhällslivet, anför arbetsmarknadsministern. I propositionen understryks att det är nödvändigt att manockså i fortsättningen har en hög ambitionsnivå när det gäller åtgärder för degrupper av sökande som möter de största svårigheterna på arbetsmarknaden. Detgäller inte enbart de insatser som görs särskilt för dessa sökande. Likaangeläget är att de arbetsmarknadspolitiska åtgärder, som finns generellt förde sökande, utformas så att de också kan stödja sökande med arbetshandikapp. I kommittémotion 1986/87:A267 framhålls attdet av både ekonomiska och sociala skäl är nödvändigt att samhället och detenskilda näringslivet medverkar till att arbetshandikappade kan få arbete.Deras möjligheter att få arbete på den reguljära arbetsmarknaden börunderlättas. I kommunisternas partimotion 1986/87:A271anförs bl.a. att det krävs betydande insatser för att ändra på situationen förde arbetshandikappade på arbetsriiarknaden. De politiska organens och myndigheternasinställning till funktionshindrades rätt till ett arbete måste förändras. Detbetraktas alltjämt som mer acceptabelt om en person med funktionshinder ärarbetslös än en person utan sådana hinder. Trots en mångfald åtgärder har någotegentligt genombrott ännu inte åstadkommits när det gäller att stärka dehandikappades ställning på arbetsmarknaden. Regeringen bör nu utarbeta enarbetsplan för handikappade, slutar motionärerna. m. fl. (c) yrkar i motion 1986/87:A250att handikappades tillgång till arbetsmarknaden skall underlättas.Motionärerna anser att förutom de resurser som direkt anvisas för att ökatillgängligheten på arbetsmarknadenbör medel som inte specialdestinerats användas. De AU 1986/87:11 framhållervidare att det är de handikappades arbetsförmåga och inte handikappet somsådant som bör vara utgångspunkten när det gäller de arbetshandikappade påarbetsmarknaden. I det avseendet behövs en förändring i synsättet både hosarbetsgivare och arbetskamrater, slutar motionärerna. och () föreslår i motion1986/87: A269 att arbetsmarknadsverket skall ges i uppdrag att genomföra enåtgärdsinriktad planering för arbete åt handikappade samt att främjandelagenskall användas på ett mer aktivt sätt än . Utskottet vill först framhålla attarbetsmarknadspolitikens mål om arbete åt alla omfattar samtliga som önskar ettarbete, dvs. även de arbetshandikappade. Ett betydande antal personer iarbetskraften har på ett eller annat sätt ett arbetshinder. Det är emellertid angeläget att man inte betraktar ålderoch arbetshandikapp som generella arbetshinder. Ofta kan de förändringar somåldrandet innebär för en arbetstagare kompenseras genom relafivt enkla tekniskaanordningar. Negativa faktorer uppvägs dessutom i flertalet fall av positivaegenskaper hos äldre arbetstagare. De har ofta lång erfarenhet, arbetarnoggrant och har stor ansvarskänsla. En funktionsnedsättning, orsakad av ettsomatiskt, psykiskt eller socialt handikapp, är mera sällan så omfattande, attden innebär ett absolut arbetshinder. Genom tekniska hjälpmedel, genom enförändring av arbetsplatsen eller genom särskilt stöd av arbetsledning ocharbetskamrater kan arbetshindret ofta helt eller delvis kompenseras. All erfarenhet visar att för den arbetshandikappade hararbetet en mycket stor betydelse. För honom eller henne blir också arbetet detfrämsta medlet för att uppnå en med övriga grupper jämförbar ekonomiskstandard. Arbetsinkomsten överstiger vanligen andra försörjningsalternativ ochblir därmed också en väsentlig faktor för individens självkänsla. Till dettakommer att insatser för att bereda handikappade sysselsättning oftast ter sigsom bästa alternativ ur samhällsekonomisk synvinkel. Enligt utskottets uppfattning råder det en bred politiskenighet kring kraven på fortlöpande och kraftfulla arbetsmarknadspolitiskainsatser till stöd för dem som till följd av arbetshandikapp har svårigheteratt få en anställning. Av de arbetsmarknadspolitiska medlen avser förnärvarande insatser för de arbetshandikappade. Vidare vill utskottet stryka upder betydelsen av det bredaanställningsfrämjande och attitydpåverkande arbete som alltsedan början av1970-talet bedrivits som trepartssamverkån mellan arbetsgivare,personalorganisationer och arbetsmarknadsverket. Lagen (1974:13) om vissaanställningsfrämjande åtgärder, den s.k. främjandelagen, har utgjort ennaturlig grundval för detta arbete. har parterna på arbetsstället ålagtsett ansvar för att anpassnings- och rehabiliteringsverksamhet bedrivs påarbetsplatsen. Bestämmelser om detta har införts i arbetsmiljölagen. I detta sammanhang vill utskottet erinra om vad tidigaresagts om förstärkningarna av personalresurserna på arbetsförrnedlingarna.Därmed bör förutsättningarna öka för en aktiv samverkan mellan förmedlingarnaoch arbetsgivarnai rekryteringsfrågor, vilket bör få positiva effekter också för de AU1986/87:11 arbetshandikappades möjligheter till en anställning. Utskottet vill slutligen med anledning av förslaget ivpk-motion A271 om en arbetsmarknadsplan för handikappade hänvisa till att man- enligt vad utskottet inhämtat - arbetar inom AMS med ettarbetsmarknadspolitiskt program på handikappområdet. Arbetet beräknas varaslutfört . Med hänvisning till vad utskottet ovan allmänt anförtbeträffande insatserna för de arbetshandikappade på arbetsmarknaden avstyrksmotionerna A250, A267, A269 och A271 i fillämpliga delar. Utskottet övergår härefter till att behandla frågan om enöverförande av resurser från socialförsäkringssektorn tiUarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Förslag härom förs fram i två motioner.Folkpartiet anför i partimotion 1986/87:A204 att syftet med en sådan åtgärdskulle vara att finansiera kostnader för sysselsättning och rehabilitering avhandikappade, när det är motiverat för att undvika förtidspensionering. Enligtmotionärerna kunde en sådan omfördelning i många fall innebära en besparing församhället som individen får tillfälle att utföra ett arbete tillglädje och nytta för sig själv men också för den för vilket arbetet utförs. Ivänsterpartiet kommunisternas partimotion 1986/87:A271 yrkas att i den tidigarenämnda av partiet föreslagna arbetsmarknadsplanen för handikappade bör ingå attsocialförsäkringsmedel skall tas i anspråk för att skapa arbetstillfällen förhandikappade. Utskottet har avvisatförslag om överförande av medel mellan de båda sektorerna. Utskottet har därvidbl. a. hänvisat till socialförsäkringsutskottets uttalanden i frågan våren 1985i betänkandet SfU 1984/85:15, varvid framhölls att det inte fanns några medelinom socialförsäkringssektorn som är särskilt avsatta för förtidspensionering,utan kostnaderna härför är helt beroende av den faktiska omfattningen avantalet förtidspensionerade. Förslaget avstyrktes därför. Arbetsmarknadsutskottethar med hänvisning til socialförsäkringsutskottets uttalanden avstyrktframställningarna i denna fråga (se bl.a. AU 1985/86:7 s. 14). Utskottet harsamma inställning , varför här aktuella motioner bör lämnas utan bifall iföreliggande delar. I motion 1986/87:A274 föreslårCatarina Rönnung m.fl. (s) en försöksverksamhet med en ny modell förrehabilitering. Ett antal kommuner i bör därvid ingå i en sådanförsöksverksamhet. Bakgrunden till förslaget anges vara att dén nu gällandeorganisationen för rehabilitering har stora brister. I motionen skisseras ettsystem som enligt motionärerna har den fördelen att man undviker det"staket" som finns mellan de olika huvudmännen, dvs. mellanstaten, landstingen och kommunerna. De arbetshandikappade som står utan arbeteskulle därmed inte behöva delas upp i delproblem och dellösningar. Utskottet vill med anledning av vad som anförs i motionenstryka under betydelsen av att den handikappade står, i centrum för samhällets insatser även om flera huvudmän är engagerade. Detta ställer krav på en effektiv samordning av insatserna. Hithörande frågor har varit föremål för övervä ganden bl.a. i handikappkommitténs betänkande Vägar till arbete för handikappade(Ds A 1984:12). De är också aktuella i rehabiliteringsbered- AU 1986/87:11ningens arbete, som är inne i ett intensivt skede. Medhänvisning härtill samt till vad sagts om arbetet inom AMS med ettarbetsmarknadspolitiskt program för arbetshandikappade bör motion A274 inteföranleda något särskilt initiativ från sida. Utskottet går härefter över till att behandla ett yrkandei motion 1986/87:A270 av och () om behovet avhänsyn till funktionsnedsättning vid planering av lokaler och produkter.Motionärerna pekar på arbetsplatsanpassningen som en kedja av åtgärder som åravsedda att förankra den handikappade på arbetsmarknaden. Resultatet bliremellertid - trots betydande insatser på vissa områden - inte det som avsettseftersom några länkar i kedjan brister. Med genomtänkta lokalutrymmen,produktionsflöden, materialval och maskiner kan man, menar motionärerna, oftatill samma kostnad skapa arbetsplatser som kan användas av både handikappadeoch icke handikappade. Motionärerna yrkar bl. a. att "utredningen avarbetsmiljölagen" i fortsättningen beaktar behoven av hänsyn tillfunktionsnedsättning redan i planeringsstadiet för såväl lokaler som produkter. Utskottet delar uppfattningen att man i olika sammanhang,t. ex. vid planering av lokalutrymmen, uppmärksammar de särskilda krav somställs beträffande de handikappade. Såvitt arbetsmarknadsutskottet kan bedömahar utvecklingen gått i denna riktning, bl. a. genom föreskrifter m. m. somstatsmakterna initierat. När det gäller arbetsmiljölagen vill utskottet framhållaatt denna är uppbyggd så att det slutliga ansvaret för arbetsmiljön ligger hosarbetsgivaren. Denna principiella ansvarsfördelning bör enligt utskottetsmening gälla fortsättningsvis också i fråga om arbetsplatsanpassningen.Utskottet har inhämtat att man inom för närvarandebereder vissa frågor rörande arbetsmiljölagen med anledning av attarbetarskyddsstyrelsen i en skrivelse till departementet bl. pekat på attarbetsmiljölagen inte föreskriver ett självständigt skyddsansvar för projektoreroch konstruktörer m. fl. som påverkar planeringen av arbetsmiljön. Medhänvisning till vad sålunda anförts avstyrker utskottet motion A270 i dennadel. Slutligen tar utskottet i detta avsnitt upp motion1986/87:A254 av m.fl. (m) om insatser för långtidsarbetslösa iStockholms län. Motionärerna framhåller, att det trots god efterfrågan påarbetskraft i länet finns mer än 13 000 personer.arbetslösa. Av dessa är ca 4000 långtidsarbetslösa med en relativt hög andel av invandrare ocharbetshandikappade. Motionärerna föreslår mot den angivna bakgrunden att manytterligare intensifierar samarbetet mellan olika intressenter i projekt avtypen "Samverkan för arbete" och "". Utskottet är medvetet om att den i stort gynnsammaarbetsmarknadssitu ationen i även rymmer ett antal allvarliga problem. Utskottet hade anledning att i samband med ett par liknande motioner relativt utföriigt behandla dessa frågor (AU 1985/86:11 s. 81-82). Utskottet pekade bl.a. på att det stora antalet arbetssökande med socialmedicinska handikapp i länet ställer speciella krav på samhållets insatser. Särskilda medel har också anvisats till försöksverksamhet med en mer effektiv 93 användningav rehabiliteringsresurserna i länet. Frågan om samordning av AU1986/87:11 rehabiliteringsresurserna behandlas även avrehabiliteringsberedningen. Utskottet utgår slutligen från att man vidfördelningen av resurserna mellan lånen tar hänsyn till arbetslöshetenssammansättning i . Med det anförda avstyrker utskottet motionA254. Från anslaget finansieras anordnande och drift avarbetsmarknadsinstitut () samt metodutveckling, forskning ochpersonalutbildning inom den yrkesinriktade rehabiliteringen. 1986/87 - Beräknad ändring 1987/88 -24 155 000 Regeringen föreslår i budgetpropositionen under punkt C 3(s. 122-125) att fill Yrkesinriktad rehabilitering för budgetåret1987/88 skall anvisa ett reservationsanslag av . I propositionen redovisas vissa frågor om verksamheten medarbetspröv-ning. Vad härvid anförts liksom den gjorda anslagsberäkningen gerinte utskottet anledning till erinran. Anslaget bör alltså uppföras med det avregeringen begärda beloppet. Särskilda åtgärder för arbetsanpassning och sysselsättning 2 843 615 000 ,3 164 994 000 3 423 694 000 Anslaget Särskilda åtgärder för arbetsanpassning ochsysselsättning omfattar Arbetshjälpmedel åt handikappade, Näringshjälp ochAnställning med lönebidrag. 1986/87 Beräknad ändring 1987/88 handikappade 147 215 000 + 17 625 000 Näringshjälp 25 600 000 lönebidrag 2 992 179 000 -1-241 075 000 3 164 994000 -1-258 700 000 Regeringenföreslår i budgetpropositionen under punkt C 4 (s. 125-132) att 1. skall godkännavad som har anförts om ändrade regler för bidrag till Arbetshjälpmedel åthandikappade, . 2. till Särskildaåtgärder för arbetsanpassning och sysselsättning för /88 skallanvisa ett förslagsanslag av 3 . AU 1986/87:11 Arbetshjälpmedel åt handikappade omfattar bidrag tillarbetshjälpmedel eller anordningar på arbetsplatsen som behövs för att denhandikappade skall kunna utföra sitt arbete, bidrag till arbetsbiträde samtbidrag till motorfordon. Bidrag till hjälpmedel och anordningar lämnas såvältill arbetsgivare som anställer handikappade som till de handikappade personerna.Om särskilda skäl föreligger kan bidrag lämnas även för personer som har blivithandikappade sedan de anställts och till handikappade företagare eller friayrkesutövare. Vidare kan bidrag lämnas i samband med praktiskarbetslivsorientering för handikappade ungdomar. Bidrag till arbetsbiträdeskall göra det möjligt för handikappade att med hjälp av biträde kunna utföra istort sett normala arbetsinsatser. För att möjliggöra för handikappade att fåsin utkomst av arbete eller förvärva utbildning med yrkesinriktning lämnasbidrag till anskaffning av motorfordon. Näringshjälp i form av bidrag skall ge handikappadarbetssökande, för vilken det inte finns någon annan lämpligare åtgärd somarbetsförmedlingen kan vidta, möjlighet att starta ett företag. Som förutsättninggäller att personen i fråga inte kan erhålla lämpligt arbete på den reguljäraarbetsmarknaden men kan driva egen verksamhet och därigenom helt eller delvisfå sin utkomst. Anställning med lönebidrag är en stödform, som syftar tillatt stimulera arbetsgivare att bereda anställning åt arbetshandikappad förvilken andra åtgärder inte lämpligen kan vidtas för att underlätta enarbetsplacering. beslut i fråga om arbetshjälpmedelframgår av nedanstående tabell. 1979/80 , Ipropositionen framhålls betydelsen av de datorbaserade hjälpmedlen för attarbetshandikappade med betydande funktionsnedsättningar skall kunna utföra ettarbete. Vidare anförs att bidragen till datorbaserade hjälpmedel bör avseutrustning som behövs för att den handikappade skall kunna utföra AU1986/87:11 sittarbete och således inte bör lämnas, om syftet är att verksamheten därigenomkan bedrivas mer rationellt. I anslagsberäkningen har förutsatts attsärskilda medel i oförändrad omfattning skall avsättas till avancerade hjälpmedelåt personer med svårare funktionsnedsättningar. fortsättningsviskunna anlita experthjälp i ärenden rörande datorbaserade I propositionen föreslås en övre åldersgräns närdet gäller bidrag till arbetshjälpmedel och motorfordon. Detta ansluter till envid flertalet länsarbetsnämnder tillämpad praxis och resulterar i en enhetlighandläggning rörande ärenden av denna typ. Det innebär dessutom att man får sammaregler för alla slag av arbetsmarknadspolitiska åtgärder, eftersom en övreåldersgräns nu gäller för flertalet stödformer. finns möjlighet att inom en kostnadsram om4 milj. kr. lämna bidrag till kostnaden för arbetsbiträde åt grävthandikappade, som behöver personlig hjälp på arbetsplatsen och som omfattas avlönebidrag. I propositionen förordas att ramen för nästa budgetår utökas till . Arbetsmarknadsministern anmäler slutligen att ett nyligenavlämnat utredningsförslag om ett utvidgat bilstöd (Ds S 1986:11) förnärvarande bereds inom regeringens kansli. Utskottet tillstyrker vad som anförs i propositionen vadgäller arbetshjälpmedel åt handikappade. Förslagen är inriktade på attsärskilt stödja dem som har betydande funktionsnedsättningar och innebär överhuvud taget förbättringar av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna förarbetshandikappade. Utskottet tar i detta sammanhang upp fem motioner, i vilkabehandlas frågor om arbetshjälpmedel. I motion 1986/87:A270 av och () begärs en översyn av bidragen UU arbetshjälpmedel. Motionärerna avserdärvid bl. a. bidragen till arbetstekniska hjälpmedel och särskilda anordningarpå arbetsplatsen för personer med funktionsnedsättning, användningen avsärskilda medel som finns tillgängliga för "avancerade datorbaseradehjälpmedel" och behovet av stimulans av utvecklingen av arbetstekniskahjälpmedel speciellt på vissa särskilt eftersatta områden. Slutligen ansermotionärerna att man inom lämpligt samhällsorgan bör reservera tekniskaresurser för experiment och individuell anpassning av arbetsplatser förpersoner med funktionsnedsättning. Utskottet har ingen annan uppfattning än motionärerna närdet gäller arbetshjälpmedlens betydelse för att stödja dem som har svåra funktionsned sättningar. Utskottet vill med anledning av motionärernas förslag om en översyn av bidragen hänvisa till det pågående arbetet inom TUFFA- projektet (Teknikupphandling För Funktionshindrade i Arbetslivet) som bedrivs i samverkan mellan AMS, statskontoret, Handikappinsfitutet och styrelsen för teknisk utveckling (STU). AMS har därvid sammanställt en preliminär rapport med kravspecifikation för ett datorbaserat system för ökad fillgänglighet fill arbetsplatser för arbetshandikappade. För gruppen intellektuellt handikappade måste ytterligare ett par delprojekt genomföras innan en kravspecifikation kan preciseras enligt vad som anges i propositio nen (s. 26). AMS räknar vidare med att det fortsatta projektarbetet skall 96. göra detmöjligt atf serieupphandla lämpliga hjälpmedel under budgetåret AU1986/87:11 1988/89. Utskottet vill vidare erinra om att Handikappinstitutetfortlöpande arbetar med utveckling av handikapphjälpmedel ochhandikappanpassning. Goda handikappanpassningar och lösningar från skildaarbetsplatser "lagras" i miljöbank, dit AMS äransluten. I banken finns ca 9 000 lösningar på praktiska problem inomarbetsmiljöområdet. Mot bakgrund av vad som ovan anförts bör motion A270 iaktuella delar inte påfordra något särskilt initiativ från sida. I två motioner behandlas behovet av bidrag tillarbetstekniska hjälpmedel UU egenföretagare. I motion 1986/87:A227 av LennartBrunander och () framhålls att budgeterat bidragsbelopptill egenföretagare är för lågt i relation till behovet, vilket innebär attett stort antal personer fått avslag på grund av medelsbrist. Detta har enligtmotionärerna i värsta fall lett till att verksamheten har fått läggas ned ochatt personerna i fråga förtidspensionerats, då några alternativa lösningar ejfunnits. Medelstilldelningen för detta ändamål bör därför utökas. Imotion 1986/87: A262 av och () anförs att det allt oftare förekommer att framställningar från egnaföretagare avslås med hänvisning till att begärt hjälpmedel är att betrakta somnormal utrustning för det berörda företaget. Bl.a. har lantbrukare med svåraallergiska problem fått avslag med denna motivering vid framställning om bidragtill industridammsugare. Inte minst arbetsmarknad.sskäl talar enligtmotionärerna för en större generositet när det gäller de jämförelsevis småbidrag det ofta handlar om för att arbetshandikappade personer skall kunnafortsätta den verksamhet som de har sin utkomst från. Utskottet är medvetet om att det även bland de egnaföretagarna kan finnas behov av arbetshjälpmedel. Enligtarbetsmarknadskungörelsen är det också möjligt för denna grupp att få bidragtill arbetshjälpmedel om det finns särskilda skäl. De medel som anvisats förändamålet har successivt höjts och uppgick under /86 till ca 7,2milj. För innevarande budgetår har beräknats 9,1 milj. kr. Bidragsgivningen under det aktuella anslaget gäller endastsådana handikapphjälpmedel eller anordningar som inte kan betraktas som ensådan investering som normalt erfordras i verksamheten eller för attarbetsmiljön skall vara tillfredsställande. Detta gäller även lantbrukare.Utskottet är medvetet om att arbete inom jordbruk är förenat med risker förolycksfall och skador.