bet · GA01LU22 · 1986-12-31 00:00:00 — Detta förslag jämte remissyttranden däröver harberetts vidare av konsumentpolitiska kommittén som dragit slutsatsen att det dåinte var möjligt eller önskvärt att få till stånd ett omfattandeinformationssystem av VDN-karaktär. Denna uppfattning godtogs av föredragandestatsrådet i proposition 1985/86:121 om inriktningen av konsumentpolitiken.Utskottet som delade motionärernas uppfattning om önskvärdheten av attproduktinformationen förbättras ansåg det dock inte meningsfullt att söka fåfram ett omfattande varudeklarafionssystem av VDN-karaktär. Enligt utskottets meningborde man i stället ta fram 1 * 1986187. Ssa/nl. standardiseradvaruinformation för vissa varugrupper, såsom exempelvis de LU 1986/87:22 avmotionärerna åberopade "Möbelfakta". I likhet med vad som anfördes inämnda proposition förutsatte utskottet att produktinformation i ökadutsträckning skulle tas fram genom näringslivets försorg. Utskottet ansåg försin del att framtagandet av standardiserad varuinformation var ett område vällämpat för näringslivets egenåtgärder. Arbetet med framtagande av varufaktaborde ske i frivillig samverkan med . Utskottet utgick från attverket skulle ta erforderliga initiativ för att få till ståndbranschöverenskommelser på sådana områden där det bedömdes nödvändigt.Utskottet ansåg att det anförda i huvudsak fick anses ha tillgodosettmotionärernas önskemål och att något särskilt tillkännagivande därför inte varpåkallat. Utskottet har ingen annan uppfattning i frågan ochavstyrker således bifall till motion L712 yrkande 1. Frågor om användandet av datakommunikation ikonsumentinformationen tas upp i motionerna L704 och L712 (båda fp), I den förstnämnda motionen, vars motivering återfinns imotion K410, begärs förslag om datorstödd konsumentupplysning. Motionärernaanför att på en marknad där allt fler leverantörer presenterar sina produkterblir det allt svårare för den enskilde konsumenten att orientera sig och attskaffa sig kvalificerad varuinformation som bas för sitt köpbeslut. Mot dennabakgrund blir rådgivning om och överblick över marknadens utbud än viktigare.Emellertid når de jämförande tester och provtagningar som görs ofta inte uttill konsumenterna. a. videotex skulle enligt motionärerna sådan viktigjämförande information om varor och tjänster kunna ställas till mångakonsumenters förfogande. bör därför fä i uppdrag att närmareöverväga hur videotex m.m. kan användas för teledistribuerad varuinformationdirekt till konsumenten. I motion L712 anförs att rådgivning och upplysning tillden enskilde konsumenten till stor del är ett kvantitetsproblem och för att nåut till konsumenten bör man ta datatekniken till hjälp. För att sådandatorstödd konsumentupplysning på ett meningsfullt sätt skall kunna föras uttill konsumenterna bör dock enligt motionärerna följande åtgärder vidtas.Branschorganisationerna bör uppmuntras att själva bygga upp konsumentdatabasermed produktfakta och jämförande varuanalyser. bör i samverkanmed industrin arbeta fram praktiska normer och standarder för sådanavaruöversikter som är direkt avsedda för konsumenten. Vidare börkonsumentverket ta fram datorprogram med konsumentrådgivning som via t. ex.videotexnätet kan föras ut till konsumenten. bör också isamverkan med studera hur konsumentupplysning bedrivs i närståendestora utländska videotexsystem. Slutligen bör industrins företrädare uppmuntrasatt tillsammans med starta praktiska prov med videotex förkonsumentupplysning. Motionärerna begär (yrkande 2) att det anförda gesregeringen till känna. Utskotteterinrar om att avlämnade en lägesrapporti fråga om utvecklingsarbetet med datahjälpmedel för det nj 1986/87:22kommunala konsumentarbetet. Av rapporten framgår bl. a. följande. Konsumentverkethar i samarbete med företrädare för den kommunala konsumentverksamheten i trekommuner tagit fram ett datorprogram som syftade fill att underlätta denhushållsekonomiska rådgivningen i kommunerna. Resultatet av ett försök år 1984med det första programmet var påfallande posifivt. har flera nyaegenskaper filiförts programmet med att ytterligare utprovningar gjortsnär det gäller datorprogram med budgetrådgivning. Därefter har framtagits enmodell för budgetrådgivning som kan anpassas till de enskilda hushållensförutsättningar. Verket hade för avsikt att undersöka hur stort intressekommunerna kunde ha för att använda modellen i datorprogram. Beträffandemarknadsöversikter pågick arbete med att få fram ett videotexsystem som skulleomfatta de viktigaste hushållskapitalvarorna. Systemet innebar att tillverkareoch/eller generalagenter genom egna terminaler lägger in aktuella uppgifter omsina produkter. En försöksverksamhet skulle påbörjas , och deninnebar att åtta till fio kommuner skulle få tillfälle att kostnadsfrittanvända databasen under . Motioner med samma syfte som de nu aktuella behandlades avriksdagen i samband med regeringens förslag om konsumentpolitikensmål och inriktning. Utskottet framhöll därvid att utnyttjandet av datateknikenför konsumentinformation kan medföra stora fördelar. Utskottet noterade medtillfredsställelse att utvecklingen tagit ytterligare steg framåt genom attarbetet med ett videotexsystem för marknadsöversikter framskridit så långt atten försöksverksamhet skulle kunna komma i gång. Utskottet utgickvidare från att under utvecklingsarbetet har samverkan medteleverket eller tar de initiativ som krävs för att i samarbete med detta verkytterligare utveckla datakommunikationen inom området för konsumentinformation.Något särskilt uppdrag till att i samverkan med televerketstudera konsumentinformation medelst datateknik ansåg utskottet därför inteerforderligt. Med hänsyn till det pågående försöks- och utvecklingsarbetet påområdet ansåg utskottet det inte heller nödvändigt med ett tillkännagivande i deövriga frågor som tagits upp i motionerna. På hemställan av utskottet avslogriksdagen motionerna. Enligt vad utskottet nu inhämtat föreligger ett färdigt datorprogram för budgetrådgivning, och intresset för detta är stort hos kommunerna. I fråga om den försöksverksamhet med videotexsystem för marknadsöversikter som skulle ha påbörjats har den på grund av tekniska problem änmi inte startat. Utskottet har dock erfarit att problemen nu i huvudsak är lösta, och försöksverksamheten beräknas kunna komma i gång , Mot bakgrund av att nämnda försöksverksamhet snart kan påbörjas anser utskottet att något särskilt uppdrag till konsument verket om att överväga hur videotex m, m, kan användas för varuinforma tion, som begärs i motion L704, inte behöver ges. När det gäller de i motion L712 berörda frågorna anser utskottet - med hänsyn till pågående försöks- och utvecklingsarbete på området - att det inte heller nu är erforderligt med något tillkännagivande. Utskottet avstyrker därför bifall till motionerna L704 och L712 yrkande 2. Konsumentverketsvaruprovningsverksamhet LU 1986/8722 I förenämnda motion L712 (fp) tas även upp frågor omkonsumentverkets varuprovningsverksamhet. I motionen påpekas att resultatet avvaruprov-ningar är det som mest efterfrågas av konsumenterna i samband medrådgivning. Motionärerna understryker också vikten av ett utvidgat internationelltsamarbete mellan olika provningslaboratorier. Genom en utökadprovningsverksamhet kan konsumenterna erbjudas bättre produkter somproducenterna tillskapar mer ändamålsenliga varor. Motionärerna anser att ennackdel med den nuvarande provningsverksamheten, som bedriverpå uppdrag, är att det är fabrikanterna som bestämmer vilka varor som skallprovas. För att en provning skall vara tillfredsställande frånkonsumentsynpunkt bör alla märkesvaror inom samma varugrupp provas jämsides.Motionärerna framhåller att även producenterna har ett intresse av provningeftersom hög funktionsduglighet är ett konkurrensmedel, vilket innebär att endel av provningen kan finansieias med avgifter. framtidaprovningsverksamhet bör enligt motionärerna bedrivas enligt de riktlinjer somanförts, och de begär (yrkande 3) ett tillkännagivande härom. Frågan om varuprovningsverksamhetbehandlades ingående av med anledning av den tidigare nämndapropositionen 1985/86:121 om inriktningen av konsumentpolitiken och ettmotionsyrkande med samma syfte som det nu aktuella. I propositionen erinradesom att syftet med varuprovningsverksamheten är att främja utvecklingen avbättre produkter samt att utarbeta underlag för information. ansåg att det arbete bedriver på området är viktigtoch att det bör fortsätta. Han pekade vidare på att behovet av metodutvecklingvad avser provning av konsumentvaror allmänt anses vara mycket stort. Medhänsyn härtill föreslogs att borde överväga möjligheterna attutveckla och utöka verkets provningsverksamhet både vad avser volym ochprovningsområden. I detta syfte förordades också att man skulle pröva enordning som innebär att marknadsmässig hänsyn tas vid prissättningen och attkonsumentverket tillåts få ekonomiskt överskott av provningarna. I sitt av godkända betänkande LU 1985/86:34förklarade sig utskottet dela uppfattningen att varuprovningsverksamheten gerett betydelsefullt underlag för den allmänna konsumentinformationen, ochutskottet såg med tillfredsställelse att verkets erfarenheter på området nuskulle tas till vara och att möjligheterna att vidareutveckla verksamhetenövervägdes. Utskottet delade också uppfattningen i den då aktuella motionen attresultatet av en provning av varor inom en varugrupp blir av större värde förkonsumenterna om undersökningen omfattar merparten av de märkesvaror som finns.Det var därför enligt utskottet viktigt att man inriktar sig på att få med såmånga märkesvaror som möjligt i testerna. Utskottet framhöll dock attförutsättningen för den uppdragsfinansierade provningsverksamheten är attföretagen frivilligt vänder sig till för att få sina produktertestade. Mot denna bakgrund var det angeläget att verket också hade resurserför egna kompletterande undersökningar. positivtpå vad som sades i propositionen om att man, när det gäller LU 1986/87:22 varuprovningsverksamheten, borde pröva en ordning som innebar att marknadsmässigahänsyn tas vid taxesättningen och att verket tillåts få ett ekonomisktöverskott av provningarna. av konkurrensskälmöjligheterna torde vara begränsade att få några mer Utskottet ställde sig också bakom vad motionärerna anfört ombetydelsen av ett utvidgat internationellt samarbete på området. Genom detanförda fick motionärernas synpunkter enligt utskottets mening ansestillgodosedda, och motionsyrkandet borde därför inte föranleda någon Enligt vad utskottet inhämtat i förevarande ärende pågårarbete inom med att utveckla och utökavaruprovningsverksamheten. Utskottet, som inte har någon annan uppfattning ifråga om verkets varuprovningsverksamhet än vad som redovisats ovan, anser niotbakgrund härav att motion L712 yrkande 3 inte behöver föranleda någon särskildåtgärd från sida. I motion L712 (fp) yrkas (yrkande 4) att som sinmening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om konsumentskydd påbilområdet. Motionärerna tar upp konsumentskyddet såväl vid inköp av begagnadebilar som vid reparations- och servicearbeten på bilar. I den förstnämndafrågan anför motionärerna att - förhandlandemed - ensidigt beslutade utfärda riktlinjer förinformation om begagnade personbilar. Dessa riktlinjer gäller fr.o.m. den Ijuli1985. Emellertid har, anför motionärerna vidare, konsumentvägledare i Stockholmgenom en undersökning konstaterat att ytterst fä företag inom bilhandeln följerdessa riktlinjer. Eftersom någon väsentlig förbättring för konsumenten såledesinte har skett anser motionärerna att kraftfullare åtgärder är motiverade. I fråga om service- och reparationsarbeten på bilarkonstaterar motionärerna att konsumenttjänstlagen medfört en försämring förkonsumenterna. fanns en överenskommelse mellan ochMotorbranschens riksförbund om regler för bilreparationer. Enligt motionärernahar beslutat att överenskommelsen inte längre skallföljas med hänvisning till konsumenttjänstlagen. I praktiken innebär detta attreparationsverkstäderna inte längre anser sig skyldiga att utan uppmaning frånkunderna lämna uppgifter om beräknat pris och tidpunkt för arbetets utförandesamt lämna beställningssedel angående vad som skall åtgärdas på bilen.Motionärerna påpekar att frågor av sådan art inte regleras ikonsumenttjänstlagen specifikt för varje bransch utan det förutsattes attbilbranschen i förhandlingar med eller genom eget initiativ tarfram erforderliga konsumentskyddande regler. Motionärerna konstaterar att såhar inte skett och anser att kraftfulla åtgärder måste vidtas även i dennafråga. Utskottet vill för sin del framhålla attkonsumentpolitiska åtgärder på bilområdet måste ges hög prioritet. har också under årens ,, lopp gjortväsentliga insatser i olika avseenden för att stärka konsumenternas LU1986/87:22 ställning med hänsyn till att bilen är en tung post i hushållensekonomi. När det gäller inköp av begagnade bilar har såsom framhålls imotionen tagit fram riktlinjer för information om begagnadepersonbilar, vilka trädde i kraft (KOVFS 1985:3), Riktlinjernagäller när näringsidkaren saluhåller begagnad personbil till enskild konsumenttill ett pris överstigande . Enligt riktlinjerna skall en begagnadpersonbil, när den saluhålls, vara försedd med en skriftlig varudeklaration.Beträffande varudeklarationens innehåll hänvisas till riktlinjerna. Bakgrundentill riktlinjerna är att anser att kunden bör ha tillgång tillsamma information om bilen som säljaren skaffat sig. Såsom påpekas i mofionenhar det emellertid visat sig att endast ett fåtal bilförsäljare följer dessariktlinjer. Med hänsyn härtill har enligt vad utskottet erfaritkonsumentombudsmannen (KO) nu beslutat att föra ett ärende tillmarknadsdomstolen för att därigenom kunna få bilbranschen att följariktlinjerna. Även när det gäller reparations- och servicearbeten på bilarhar tagit initiativ till en förbättring av konsumenternasställning. Enligt vad utskottet erfarit har sålunda förhandlingar mellanföreträdare för och () förtsunder i syfte att en branschöverenskommelse med regler förbilreparafioner skall komma till stånd. Dessa förhandlingar har emellertidstrandat. Mot denna bakgrund har, enligt vad utskottet erfarit, konsumentombudsmannenför avsikt att hos med stöd av 3 §marknadsföringslagen (1975:1418) ansöka om att MRF:s medlemmar åläggs vissinformationsskyldighet. Utskottet vill tillägga att också generellakonsumentpolitiska insatser har stor betydelse på bilområdet. Inomjustitiedepartementet bereds frågan om en ny lagstiftning omkonsumentköp på grundval av att konsumentköputredningen framlagtbetänkandet (SOU 1984:25) Ny konsumentköplag. Konsumenttjänstlagen (1985:716)som trädde i kraft den Ijuli 1986 innebär att konsumenternas ställning allmäntsett stärkts väsentligt. I avvaktan på avgöranden i fräga omvarudeklaration på begagnade bilar och informafionsskyldighet vid reparations-och servicearbeten anser utskottet att inte nu bör göra någotuttalande med anledning av motionen i denna del. Med hänsyn till frågans viktförutsätter utskottet att regeringen följer utvecklingen och dä särskiltbeaktar om det med hänsyn till utgången i finns anledning attvidta åtgärder i syfte att stärka konsumenternas ställning pä bilområdet. Med detanförda avstyrker utskottet bifall till motion L712 yrkande 4. I motion L718 (vpk) begärs förslag till ändring ellertillägg i marknadsförings lagen så att könsdiskriminerande reklam förbjuds. Enligt motionärerna förekommer könsdiskriminerande reklam allt oftare vilket motverkar strä vandena mot jämställdhet mellan könen. ' Som utskottet framhållit då frågan om förbud motkönsdiskriminerande LU 1986/87:22 reklam tidigare varit aktuell (se LU1985/86:34) bör sådana avarter inom reklamen som tar sig uttryck iframställningar av könsdiskriminerande natur och som kan upplevas som kränkandeinte få förekomma. Utskottet har därför helt ställt sig bakom syftet medmotionen. Det finns också ett klart avståndstagande från denna form av reklamhos en bred allmänhet, och även näringslivet har klartvänt sig mot den könsdiskriminerande reklamen, något som kommit till uttryck ibl.a, en deklaration som Näringslivets delegation för marknadsrätt (NDM) avgav1976, Enligt utskottets mening har denria deklaration haft en sanerande effekt.Den typ av annonser som exempelvis framställer kvinnor som enbart sexobjektförekommer dock fortfarande. När en sådan annons dyker upp påmarknaden, möts den nästan omgående av ett kraftigt avståndstagande från enbred opinion, vilket i regel har sådana negativa effekter för annonsören attannonsen dras tillbaka. Ett svårare problem utgör däremot, som utskottet tidigarepåpekat, den schabloniserande reklam som kan sägas avspegla vissa värderingaroch handlingssätt i samhället, som av en del människor kan upplevas somkönsdiskriminerande och av andra som betydligt mer positiva och kanske roande.Utskottet vill ånyo understryka att det är viktigt att reklamen återspeglar ettlivsmönster som bygger på principen om kvinnors och mäns lika värde och påjämställdhet mellan könen. Utskottet vidhåller sin uppfattning att lagstiftninginte är något bra instrument när det gäller att komma till rätta med reklam somavviker från denna grundprincip och bör tillgripas endast om det visar sig attdet inte går att på annat sätt få till stånd en nödvändig sanering avmarknaden, I sistnämnda hänseende vill utskottet erinra om att konsumentverketär 1986 fick i uppdrag av regeringen att dokumentera den könsdiskriminerandereklamens omfattning och att följa . dess utveckling samt att senast vidutgången av till regeringen redovisa sina erfarenheter och bedömningar.Ingenting hindrar att i samarbete medjämställdhetsombudsmannen () före nämnda fidpunkt hos regeringen begärasärskilda åtgärder, om så befinns nödvändigt. arbete har enligt vad utskottet inhämtatfortskridit så långt att verket fått in och sammanställt ett underlag för enbedömning av frågan om förekomsten av könsdiskriminerande reklam. Underlagetskall nu sändas ut till olika organisationer varefter avser attta upp diskussioner med organisationerna om vilka kriterier påkönsdiskriminerande reklam som skall ställas upp. Pä grund av det anförda anser utskottet att motion L718inte bör föranleda nägon åtgärd från sida. I motion L708 (s) yrkas att hos regeringenanhåller om förslag till lag omförbud mot import och försäljning av krigs- och våldsleksaker. Motionärernaanför att kampen mot våld i alla former måste intensifieras, och ettled i detta arbete är att förhindra en fortsatt försäljning av krigs- och , <- våldsleksaker.I motionen hänvisas till en överenskommelse som träffatsmellan och dåvarande lekmiljörådet å ena sidan LU 1986/87:22och företrädare för leksaksbranschen å andra sidan om bl. a. förbud motförsäljning av vissa krigsleksaker. Motionärerna påpekar också att överenskommelseninte har följts av somliga butiksägare. Vidare framhålls i motionen att manfrån bl. a. leksakshandlarnas riksförbund uttalat sig för ett upphävande av detsäljstopp som finns för vissa krigsleksaker. Mot denna bakgrund och medhänsyn till de starka vinstintressen som finns i leksaksbranschen kommer enligtmotionärernas uppfattning inte en ny frivillig överenskommelse att kunnaförhindra försäljning av krigsleksaker. För att en rejäl sanering av branschenskall komma till stånd krävs enligt deras mening ett import- ochförsäljningsförbud av krigs- och våldsleksaker. Utskottet erinrar om att frågan om ett lagstadgat förbudmot krigs- och våldsleksaker behandlats i med anledning av ettmedlemsförslag. Förslaget hänvisades till juridiska utskottet och blev föremålför omfattande remissbehandling. Juridiska utskottet ställde sig bakom strävandenaatt pä frivillighetens väg införa begränsningar och bygga ut redan ingångnafrivilliga överenskommelser på området. Utskottet pekade vidare på att det vidremissbehandlingen framkommit värdefulla synpunkter pä möjligheterna att genomundervisnings- och upplysningsverksamhet skapa förståelse för nödvändigheten avatt intressera ungdomen för akfiviteter som inte inbegrep användning av krigs-och våldsleksaker. Också dessa möjligheter borde noga studeras och stödjas avmyndigheterna i de nordiska länderna. Det föreliggande faktaunderlaget leddeemellertid juridiska utskottet till ståndpunkten att det fanns betänklighetermot att söka få krigs- och våldsleksaker avskaffade genom lagstiftning.Utskottet hemställde därför att inte företog sig något ianledning av medlemsförslaget. Rådet beslöt att bifalla utskottetshemställan. En närmare redogörelse för skälen till juridiska utskottetsställningstagande finns i lagutskottets betänkande LU 1985/86:34. I aktualiserades frågan genom en motionmed samma syfte som den nu aktuella. framhöll i sitt av riksdagengodkända betänkande LU 1985/86:34 att det var angeläget att man i störstamöjliga utsträckning försökte motverka en spridning av våldsleksaker. Mot bakgrundav de ställningstaganden som gjordes vid sakens behandling i Nordiska rådetkunde utskottet dock konstatera att det inte fanns förutsättningar för enlagstiftning i ämnet. I stället fick andra åtgärder övervägas i enlighet medvad som anfördes i . Med hänsyn till frågans vikt utgickutskottet frän att barnmiljörädet skulle ta de initiativ till en revidering av1979 års överenskommelse eller till en ny överenskommelse som kunde ansespåkallade. Något uttalande frän sida var därför inte erforderligt,och utskottet avstyrkte således bifall till motionen. Då frågan om förbud mot krigs- och våldsleksaker nu återtagits upp motionsvägen vill utskottet än en gång stryka under att spridningen av sådana leksaker bör motverkas i största möjliga utsträckning. Inte minst med hänsyn till att användningen av leksaker av denna typ kan bidra till ett ökat våld i samhället framstår det som i hög grad angeläget att åtgärder vidtas på området. Liksom tidigare måste emellertid utskottet konstatera att det inte finns förutsättningar för en lagstiftning i ämnet och att man därför får söka 16 andravägar till en lösning av problemet. Som utskottet tidigare påpekat kan LU1986/87:22 en ökad upplysnings- och undervisningsverksamhet vara en framkomligväg. Också möjligheterna att efter mönster av överenskommelse sökabegränsa förekomsten av krigs- och våldsleksaker på frivillighetens väg böruppmärksammas. Enligt vad utskottet inhämtat har barnmiljörådet kallatbranschens företrädare till förhandlingar i syfte att få till stånd en nyöverenskommelse. I avvaktan på resultatet av förhandlingsarbetet anserutskottet att något uttalande från sida inte ärpåkallat med anledning av motion L708. Begränsning av ljudnivån på leksaker I motion L714 (s) anförs att vissa leksaker såsomexempelvis knallfreestyle har ljudnivåer som enligt forskarna kommer att bli enav de vanligaste orsakerna till bullerskador hos personer . Då detenligt motionärerna är uppenbart att barn som får eller köper leksaker medskadliga ljudeffekter inte är medvetna om riskerna bör åtgärder företas iförebyggande syfte. Sålunda bör, anser motionärerna, leksaksbranschen åläggasatt testa de artiklar som avger ljud, och de artiklar som då understiger ettvisst gränsvärde bör åsättas en deklaration om att de godkänts för försäljning.I motionen begärs ett tillkännagivande i enlighet härmed. Utskottet delar motionärernas uppfattning om vikten av attåtgärder vidtas mot sådana leksaker som kan föranleda hörselskador. Enligt vadutskottet inhämtat har frågan om ljudnivån på leksaker varitföremål för uppmärksamhet. Sålunda har 1983:303 Hur mycket ljud tål barnen? presenterat en utredning om ljudfrån leksaker som utförts vid Yrkesaudiologen vid iGöteborg på uppdrag av verket. Mot bakgrund av bl. a. de rekommendationer somdärvid föreslogs arbetar man nu inom med att fä fram riktlinjerför ljudnivån på leksaker. Med hänsyn till det arbete som sålunda pågår inomkonsumentverket anser utskottet dock inte att något uttalande idenna fråga nu är påkallat. Utskottet avstyrker därför bifall fill motion L714. I motion L701 tas upp frågan om medvetna överbokningar hosSAS.