bet · GA01KU2 · 1986-12-31 00:00:00 — vid kritiserarutredningens brist på nya grepp, då det gäller att åstadkomma önskvärdaförbättringar av medborgarnas rättssäkerhet - den rättssäkerhet som det enligtutredningen är JO:s främsta uppgift att övervaka. Juridiska fakultetsstyrelsen vid : Denöversyn, som redovisas i det remitterade betänkandet, går tyvärr inte in pånågot närmare resonemang om roll och funktioner i framtiden.Uttalandena därom är mycket kortfattade och konventionella. Någon problemanalyshar inte gjorts. I ett särskilt yttrande kritiseras detta av en ledamot, somsäger sig ha saknat en fördjupad diskussion om de centrala frågorna om vad mani dag egentligen skulle vilja avse med och hur man skulle kunnaförstärka JO:s befogenheter. Styrelsen instämmer i denna kritik. Ett bredareperspektiv på ämnet hade varit av värde. - Fakultetsstyrelsen kritiserar vidareutredningen för att ytligt ha behandlat den centrala och ofta diskuteradefrågan om JO:s auktoritet har avtagit som en följd avämbetsansvarsreformen. Enligt fakultetsstyrelsen är vad som i denna del sägs avutredningen bara överslätande fraser som inte är ägnade att stilla de farhågorsom har uttryckts. Fakultetsstyrelsen framhåller avslutningsvis följande. Detfinns goda skäl för att göra till föremål för en fortsatt utredningmed en sådan mera allmän räckvidd och förutsättningslös inriktning, som harefterlysts här och i det särskilda yttrande som har fogats vid betänkandet. Föratt bli meningsfull bör dock en sådan utredning inte handhas som endast enintern riksdagsangelägenhet. Den bör genomföras av en vanlig kommitté, givetvismed parlamentarisk förankring men också med representation för organisationer,näringsliv och myndigheter, helst även för föreningar med särskild inriktningpå frågor som gäller tillvaratagande av enskildas rätt. Juridiska fakultetsstyrelsen vid (genomdess forskningsnämnd): Utredningen föreslår inga genomgripande förändringarvad gäller JO:s tillsynsområde och befogenheter. Utredningen iakttar enförsiktighet och en defensiv hållning, som verkar överdriven och som för mångakritiker av måste utgöra en stor besvikelse. De små ändringar manföreslår är huvudsakligen finjusteringar av vissa juridisk-tekniska lösningar. uttrycker sin förvåning över att /SR underutredningens gång varken informerats om utredningsarbetet eller givitstillfälle att inkomma med synpunkter till utredningen. håller det inteför osannolikt att det förhållandet att de fackliga organisationerna integivits möjlighet att påverka utredningen fått till följd att utredningen inteblivit fullständig. Kammarrätten i : Det är en klar brist attbetänkandet inte innehåller något som helst försök till analys och utvärdering av varför reform inte har medfört avsedd effekt (jfr bet. s. 245). Därmed saknas ett , viktigtmoment när det gäller att ta ställning till hur ämbetet bör vara KU1986/87:2 utformat för framtiden. - På annat håll i remissyttrandet angerkammarrätten Bilaga 1 att en stor svaghet som utredningen lämnat därhän äratt JO har så begränsade möjligheter att ingripa med kraft mot fel som begåtts. Enligt Medborgarrättsrörelsen (MRR) har JO-utredningeninte till närmare bedömning tagit upp de grundläggande frågorna huruvidaJO-ämbetet förlorat i effektivitet och i förtroende blandallmänheten. MRR anför vidare bl.a. följande. Utredningen avvisar kort ochkärnfullt alla förslag om att ge vidgade uppgifter och förbättrademöjligheter att lösa sina uppgifter. Det är tydligt att utredningen har ryggattillbaka för alla tankar som på minsta sätt inneburit någon verklignyorientering av möjligheter att verka. Hela institutionen skallenligt utredningen förbli i det vingklippta tillstånd vari den befunnit sigefter tjänsteansvars-reformens genomförande. - Självfallet är det så att, omman skall sätta nya hjälpmedel i JO:s hand, det därför krävs åtskilligt nytänkandeoch ingående överväganden. Ett rejält utredningsarbete måste till för att fåfram sådana nya medel som behövs i JO:s arsenal för att bredda dennesaktionsmöjligheter. - MRR framhåller att värdefull tid har gått till spillodärför att utredningen inte tagit itu med frågor som oundgängligen måste lösas,om JO skall kunna få den viktiga roll som är behövlig i ettregleringssamhälle av typ. MRR:s konklusion blir att en ny utredningomedelbart måste inledas som tar upp i remissyttrandet berörda huvudfrågor som1983 års JO-utredning i allt väsentligt förbigått. SAF ser det som en viktig fråga att JO-institutionenverkligen blir vad synes vilja påskina att den redan är,nämligen en fungerande ombudsman för medborgarna. Enligt SAF berör utredningendenna huvudfråga men endast parentetiskt och tycks bortse från nuvarandeallvarliga brister. Enligt hade det - mot bakgrund av vad som iden allmänna debatten påståtts om att auktoritet och slagkraft påsenare tid minskat - varit naturligt att utredningen närmare försökt analyseraden utveckling som skett sedan den föregående avslutade sittarbete och reformer i fråga om organisation ochämbetsansvaret genomfördes. Enligt hovrätten måste avsaknaden av sådanaöverväganden betecknas som en brist som gör det svårt att ta ställning i vissaav de mera grundläggande frågorna, såsom i fråga om inriktningen av JO:sverksamhet. framför kritik mot utredningen för attden inte gjort någon utvärdering av om JO, efter ämbetsansvarsreformen, förmåttupprätthålla sin position som garant för rättssäkerheten i landet. Förbundetklagar vidare över utredningens negativa hållning i fråga om alla förslag attge JO vidgade möjligheter att vara till hjälp och stöd för enskilda somdrabbats av myndigheters felgrepp och övertramp. Förbundet anser att en nyutredning måste verkställas som verkligen granskar nuläget ochförutsättningslöst klarlägger bristerna i nuvarande konstruktion. 2.JO-ämbetets ändamål och inriktning m. m. 8.1) KU 1986/87:2 Bilaga 1 Drygt 20 avremissinstanserna har närmare redovisat sm syn pa den i rubriken I det följande återges dessa synpunkter. Det bör anmärkas, att vissaav de under nästa avsnitt (Avvägningen klagomålsprövningen/ inspektions-och projektverksamheten m.m.) intagna övervägandena har visstsamband med de i förevarande avsnitt redovisade synpunkterna. förevarandeavsnitt redovisas också synpunkter framförda av revisoreroch angående frågan om en samlad översyn av instämmer i utredningens uppfattning attJO:s huvuduppgift, nämligen att ta tillvara de enskildas intresse av enlagenlig och korrekt behandling från myndigheternas sida, inte bör ändras. Försäkringsöverdomstolen (presidenten): Jag kan i alltväsentligt ansluta mig till vad utredningen anför om ändamål ochinriktning. Betonandet av JO som ett extraordinärt organ helt fristående frånden offentliga förvaltningen är viktigt. JO skall inte vara bunden avlagstadgade skyldigheter att ta upp vissa ärenden till behandling eller atteljest vidta vissa åtgärder. JO måste ha i princip fria händer att själv väljavad han vill inrikta sin granskning på. Hovrätten över och : JO-institutionen har avhävd ansetts som en av de yttersta garanterna för rättssäkerheten i vårt land.För att rätt kunna fullgöra denna uppgift är det av stor vikt att ämbetetbehåller sin karaktär som ett organ av extraordinär natur. Dessa grundläggandeteser återkommer upprepade gånger i utredningens förslag. Utredningen behandlarfrämst ämbetets inriktning och organisation. Hovrätten vill för sin delframhålla att det från rättssäkerhetssynpunkt är viktigt att de klagomål somanmäls till JO behandlas snabbt och effektivt, och på ett sådant sätt attallmänhetens förtroende för ämbetet behålls. - Hovrätten anför vidare bl.a.följande. Antalet anmälda klagoärenden har ökat /84. Det somoroar i siffersammanställningen på s. 74 i utredningen är den kraftigaärendebalansen. De krav på besparingar och nedskärningar som under senare årförelagts domstolar och myndigheter har säkerligen varit motiverade frånstatsfinansiell synpunkt. Risken för felaktiga eller dåligt underbyggdamyndighetsbeslut torde emellertid också ha ökat genom dessa åtgärder. Även deningående granskning och bevakning av olika myndigheters ageranden som massmediautövar torde ha bidragit till att den enskilde medborgaren i allt störreutsträckning kommit att ifrågasätta myndigheternas beslut. Tillskapandet avgeneralklausuler i lagstiftningen kan också ha bidragit till att allmänhetenfått uppfattningen att domar och beslut numera vilar på en mera godtyckliggrund. För den enskilde medborgaren synes alltså behovet av en grundlig ochkompetent JO-prövning ha stärkts. Denna prövning måste då ske med denskyndsamhet som klaganden har anledning förvänta sig. : För att stärka JO:sställning har utredningen föreslagit att JO:s juridiska befogenheter utökas. Sådana åtgärder kan naturligtvis i vissa fall ha betydelse ur rättssäkerhetssynpunkt. Det äremellertid enligt uppfattning minst lika viktigt att KU1986/87:2 JO bedriver en omfattande systematisk inspektions- ochprojektverksamhet i Bilaga 1 syfte att klarlägga rättstillämpningen inomkomplicerade lagstiftningsområden. Den alltmer vanliga ramlagstiftningen medallmänt formulerade portalparagrafer bör JO ägna särskild uppmärksamhet så attintentionerna bakom lagstiftningen fullföljs. Det är i detta sammanhangsärskilt viktigt att JO fortlöpande följer den primärkommunala ochlandstingskommunala verksamheten. JK: Inledningsvis vill jag liksom utredningen frainhållavikten av att JO är ett extraordinärt organ. Detta förhållande bör enligt minmening tas till utgångspunkt för diskussioner kring ämbetets uppbyggnad ocharbetssätt. Liksom f.n. måste naturligtvis JO:s befogenheter och ställning ivissa avseenden regleras i grundlag och i vanlig lag. Det är emellertidangeläget att verksamheten i övrigt inte låses genom en mera detaljeradreglering. Det bör i största möjliga utsträckning ankomma på JO själv attbestämma formerna för arbetet, - När det gäller tyngdpunkten i JO:s verksamhethar utvecklingen som utredningen påpekar inneburit att åklagarrollen fått trädatillbaka till förmån förvägledande uttalanden i frågor rörande lagtolkning m.m.Detta är säkerligen som utredningen anför en riktig utveckling. Den kan dockenligt min mening inte sägas innebära någon mera principiell ändring i utgångspunktenför JO:s arbete. är det i första hand uppmärksammade fel ochbrister i författningstillämpningen som ger anledning till åtgärder från JO:ssida. Att verksamheten inte kommit att inriktas så mycket mot ett eventuelltåtal hänger mera samman med tillämpningen av de tidigare bestämmelserna omämbetsansvar och med den ordning som 1975gäller för utkrävande av ansvar hos de offentliga funktionärerna, Att JO undersenare års debatt ibland betecknats som utan makt och betydelse för denoffentliga förvaltningen kan möjligen bero på att de former i vilka arbetetnumera bedrivs inte syns lika mycket utåt. Ett aldrig så kritiserandevägledande uttalande eller en anmälan till disciplinmyndighet framstår inte somett lika kraftfullt agerande som väckande av åtal. Det vore naturligtvis allvarligtom utvecklingen gick dithän att allmänheten förlorar förtroendet för ochtilltron till JO:s möjligheter att utöva sin tillsyn över förvaltningen. Enligtmin mening möter man bäst en sådan misstrogenomen generös och förutsättningslösprövning av klagomålen till JO. Den prövningen är den för allmänhetenviktigaste funktionen hos JO. Genom den fungerar JO som den extrarättssäkerhetsgaranti, som han alltid har varit och också för framtiden börvara. Med det sagda vill jag understryka utredningens uttalande (s. 142) attinspektions- och projektverksamheten inte får leda till att klagomålsprövningenbegränsas. JO : Utredningen talar på flera ställen om attvägledande för JO:s verksamhet skall vara att tillgodose de enskildasrättssäkerhet. Vad detta -uttryckt i konkreta termer - betyder för den enskildeoch för JO utvecklas emellerfid inte. Det är förståeligt om den"individuelle" enskilde som menar att hans rätt har kränkts ochdärför vänt sig till JO inte är beredd att hålla med om att hans rättssäkerhethar tillgodosetts när JO avgör saken, inte genom att ge honomdet som han menar har berövats honom utan genom att kritisera KU 1986/87:2 denmyndighet som "misshandlat" honom. Jag menar inte att JO skallges Bilaga 1 rätten attupphäva eller ändra myndigheters beslut - JO:s uppgift bör fortsättningsvisvara preventiv och inte reparativ. Men det hade onekligen varittilltalande om utredningen något utvecklat filosofin bakom ämbetet och dåutvecklat sin syn på och innebörden av JO:s roll som garant för rättssäkerheten.- JO är, påpekar utredningen, ett extraordinärt organ som böringripa "först när de ordinarie vägarna för den enskilde att komma tillsin rätt intelängre kan utnyttjas". Även i detta fall förblir den frågan obesvarad vari dettaextraordinära - sett ur den enskildes synpunkt - består när ingripandetinte kan ha som enda och direkta mål att ge den enskilde medborgarenA den rätt som A anser att han förvägrats? vill nogde flesta karaktärisera som ett väsentligt inslag i det som tillsammans bildarbegreppet "rättssäkerhet". Det hade också varit värdefullt att fåtalet omämbetets extraordinära natur belyst i ljuset av det faktum att det under senasteårtiondena inrättats ett betydande antal "specialdomstolar", andra förändringari samhället och förvaltningen att förtiga. JO : skall oförändrat utgöra "ettorgan av extraordinär natur för medborgarnas rättssäkerhet". Vid utläggningav detta tema uppehåller sig utredningen helt riktigt huvudsakligen viduppgiften att tillvarataga de enskildas intresse av en lagenlig och korrektbehandling från myndigheternas sida. Det syftas väl i första hand på vars ochens intresse och mera i andra hand på det för de enskilda medborgarnagemensamma intresset; rättssäkerhet bör inte betraktas som ett statistisktfenomen, - Jag vill i anslutning härfill påminna om att den enskilde i mycketstor utsträckning (över 1,6 milj, tjänstemän hos stat och kommun) själv är enav JO övervakad tjänsteman, rättssäkerhet som sådan kan vara likaangelägen som den han bör åtnjuta i egenskap av privatperson. En tjänsteman somi pressen eller eljest offentligen blir beskylld för att inte sköta sinauppgifter på rätt sätt är ofta av sekretesshänsyn hindrad att offentliggöra etteffektivt försvar för sitt handlande. Situationen torde vara vanlig bl.a, förpersonal inom sjukvården, och polisen. Enligt min uppfattningbör JO ha detta förhållande i åtanke och inte dra sig för att ta upp enutredning, om hans iakttagelser i nyhetsflödet eller eljest förefaller attpåkalla ett klarläggande. JO-utredning betonade att JO:s utredandeverksamhet har ett betydande värde för den allmänna debatten i landet ochnämnde i sammanhanget att det, när myndigheternas göranden ifrågasätts imassmedia, är väsentligt att en opartisk institution som JO kan granska vad somförekommit och för offentligheten framlägga fakta och väl grundade omdömen. -Jag vill alltså understryka att JO:s initiativ inte alltid behöver förutsättaatt han misstänker att fel begåtts; hans förstahandsintryck kan vara detmotsatta eller mera obestämt. Självfallet kan detta slags initiativ inte bli såfrekvent, men jag anser att de bör höra till JO:s roll som objektiv, opartiskövervakare. vid universitetdiskuterar i sitt remissvar bl.a. innebörden av uttalande att JO:s främsta uppgift är att tillvarata rättssäkerheten. framhåller att den inte kan instämma i det generella påståendet, att rättssäkerheten bättre 65 5 1986/87. gagnas avprojektverksamhet än av behandling av individuella klagomål. KU 1986/87:2 Fakultetsnämndenfortsätter: Det rör sig om två skilda aspekter på rättssä- Bilaga 1kerhetsproblematiken - intresset av att den offentliga verksamheten meragenerellt försiggår i lagliga former med beaktande av de enskildas rätt ochintresset av att en viss individ får sin rätt tillgodosedd i ett konkret ärende-som båda är synnerligen betydelsefulla. har intrycket, attutredningen i alltför hög grad vill prioritera den generella aspekten framförden individuella. - Nämnden anför vidare bl.a. att förtroendet för JO som vidsidan av förvaltningsapparaten stående organ med uppgift att bistå medborgarnai deras kontakter med myndigheterna kan undergrävas om den enskilde bibringasintrycket, att JO inte intresserar sig för just hans bekymmer utan endast sertill kvaliteten på den offentliga verksamheten i stort. Nämnden varnar för enutveckling där JO kommer att uppfattas inte som en folkets ombudsman meduppgift att bistå medborgarna utan som ett organ för en mera avlägsen ochgenerell övervakning av den offentliga sektorn i stort. Juridiska fakultetsstyrelsen vid anseratt bör få en ökad betydelse genom den inriktning på ett meramedborgarnära rättsskydd inom förvaltningen som har kommit till uttryck undersenare år, enligt fakultetsstyrelsens mening på mycket goda grunder. -Fakultetsstyrelsen anför vidare bl.a. följande. som ligger bakomoss har både reformer och diskussioner kring rättssäkerheten inom förvaltningenalltför starkt och ensidigt inriktats på rättsskydd genom överklagande.Huvudlinjen har varit att bygga ut organisationen för förvaltningsrättskipning.Denna väg har inte bara varit kostsam för staten utan harockså brustit ieffektivitet, sedd från de enskilda medborgarnas synpunkt. Det har förbisettsatt många människor helt enkelt inte förmår hävda sin rätt genom överklagande.Därtill kommer att långa handläggningstider på många håll har blivit ettalltmer besvärande problem. har insikten börjat tränga fram,att rättsskydd genom överklagande endast är en andrahandslösning; det viktigastemåste vara att besluten såvitt möjligt blir riktiga från början. Över huvudtaget måste de enskildas primärkontakter med myndigheterna sättas i centrum förrättssäkerhetsarbetet. En sådan omorientering har skett i samtliga de nordiskaländerna, som framgick bl.a. av Nordiska administrativa förbundets allmännamöte i 1982.1 vårt land kan man peka på regeringens skrivelse tillriksdagen (1984/85:202) om den offentliga sektorns förnyelse. Den nyainriktningen på ett medborgarnära rättsskydd är givetvis ägnad att ökaintresset för . Vid sidan av en förbättrad lagstiftning omförvaltningsförfarandet i första instans, utgående från det servicetänkande somutvecklas i nyssnämnda skrivelse, är en förstärkning av JO-institutionen denpraktiska åtgärd som det ligger närmast till hands att överväga. Kammarrätten i : Enligt 12 kap. 6 §regeringsformen skall JO "utöva tillsyn över tillämpningen i offentlig verksamhet av lagar ochandra författningar". Denna grundläggande precisering av JO:s uppgifter ger inte särskilt mycket till vägledning för hur verksamhet närmare bör gestalta sig. Det är också betecknande att det föreliggande betänkandet är 66 det tredjei ämnet . - När det gäller att staka ut hur KU 1986/87'2 JO-verksamheten bör bedrivas bör man enligt kammarrättens Bilaga 1 mening ha framför allt två saker i minnet. tillkom under ett helt annorlunda statsrättsligt system än det nuvarande. Samhället har undergått genomgripande omdaningar, som i vissa hänseenden ökat och i andra minskat behovet av insatser från ämbetets sida. Det finns därför skäl att närma sig frågorna om hur bör gestaltas utan alltför starka bindningar till vad som har varit. - harsitt ursprung dualistiska statsskick. Ämbetet var länge att se som ett kontrollorgan - och därmed ett medborgarnas värn - mot den andra statsmaktens (konungens) myndigheter. Övergången till ett demokra- tiskt-parlamentariskt statsskick har ändrat ämbetets karaktär. Tyngdpunk ten får numera anses ligga på att hålla uppsikt över att myndigheterna utövar sina befogenheter på ett sätt som överensstämmer med gällande lagar och förordningar, inte på att skydda medborgarna mot en annan statsmakts maktutövning. Härutinnan liknar JO:s uppgifter vad som ankommer på JK, som är ett regeringens organ. Värdet i kan sägas ligga bl.a. däri att inte är hänvisad till att gå via regeringen för att fåtillgodosett önskemål i fråga om tillsynen över myndigheterna. - Omvandlingen av vårt land till en modern välfärdsstat med en omfattande offentlig sektor har naturligtvis i hög grad vidgat arbetsområdet för . Andra faktorer har emellertid verkat i motsatt riktning. Länge hade vår offentliga förvalt ning en betydande prägel av överhetsattityder som rättssäkerhets instrumenten var relativt primitiva. I detta mönster har det särskilt under skett avgörande förändringar. Avsevärda ansträngning ar har gjorts och görs för att utrota stelbent formalism och andra utslag av dålig byråkrati och få in en serviceanda i den offentliga förvaltningen. Närdet gäller rättssäkerheten vill kammarrätten särskilt peka stora rättegångsreform och 1970-talets genomgripande förvaltningsrättsreformer. Härigenom har rättssäkerhetsfrågorna fått i det stora hela tidsenliga lösningar. - Samhällsomdaningen och utbyggnaden av rättssäkerhetsmeka nismerna återspeglas i viss mån i ärendeutvecklingen hos . Ärendemängden har ökat över åren, men alls inte i en omfattning som svarar mot utbyggnaden av den offentliga sektorn. har dessutom ökningen i stort sett stannat av. Möjligen kan detta bero på att också den statliga sektorn i stort sett har slutat att växa. Mera sannolikt är emellertid detta endast en del av förklaringen. Den huvudsakliga förklaringen torde i stället vara att 1970-talets förvaltningsrättsreformer nu börjar ge ordentlig effekt. Dessa reformer har antagligen på ett någorlunda adekvat sätt kunnat balansera medborgarnas stigande förmåga att hävda sin rätt och sina intressen gentemot myndigheterna. Utan dessa reformer hade sannolikt klagofrekvensen ökat också hos JO, även om den offentliga sektorn numera inte expanderar. Med andra ord har behovet av att vända sig till JO relativt sett blivit mindre än under tidigare skeden. -1 detta perspektiv bör man söka lägga fast inriktning och uppgifter för framtiden. Kammarrät ten vilt härvid särskilt betona följande aspekter. - JO har ända sedan sin tillblivelse varit en extraordinär institution i rättssäkerhetssystemet. Någon ändring härvidlag är inte tänkbar och, som framgår av det sagda, mindre 67 motiveradän under tidigare skeden. Vill man höja den allmänna rättssaker- KU 1986/87:2hetsnivån i vårt samhälle - och det finns förvisso skäl för det - är knappasten Bilaga 1 utbyggnad och förstärkning av ett extraordinärt instrument somJO-ämbetet den mest närliggande lösningen. I stället är det mera naturligt atthöja standard och tillgänglighet när det gäller de ordinarie rättssäkerhetsinstrumenten.Här kommer bl.a. frågorna om tillgången på rättshjälp och rättsskyddet imedborgarnas mellanhavanden med den offentliga förvaltningen i förgrunden.Såvitt gäller kammarrättens arbetsområden kan särskilt pekas på frågorna omrätt till ersättning för rättegångskostnader i förvaltningsprocessen, därriksdagen har gjort ett delvis positivt ställningstagande (se JuU1984/85:15). - Redan i extraordinära karaktär ligger enligtkammarrättens mening att klagomålsprövning inte bör utgöra tyngdpunkten iverksamheten. Ett gott rättsskydd bör kunna ges inom de ordinarierättsskyddsorganens ram, låt vara att rättsskyddsinstrumenten esomoftast måstejusteras och förbättras. I stället vill kammarrätten se JO framför allt som enkontrollant av det rättsliga systemets ändamålsenlighet och effektivitet. I ettså komplext samhälle som vårt - ett samhälle som tillika undergår fortlöpandeförändringar - ligger det i sakens natur att det ständigt finns brister ochofullkomligheter i de rättsliga instrumenten. Att samhällssystemet innehållerorgan som på ett kvalificerat sätt håller uppsikt över hithörande områden är avstörsta betydelse. Här har enligt kammarrättens mening sin givnauppgift för framtiden. Det är härvidlag av särskild betydelse att JO är ettriksdagens organ. får på så sätt ett eget organ för denna bevakning,ett organ som kan ge en politiskt neutral information om föreliggande bristeroch ofullkomligheter i rättsskyddssystemet. Kammarrätten i : Rättssäkerheten - i dess allmäntvedertagna mening (jfr prop. 1984/85: 32 s 36 ff) - utgör ett väsentligt inslagi ett demokratiskt samhälle. Den har många beståndsdelar.