bet · GA01LU3 · 1986-12-31 00:00:00 — Exempelvis Patientförsäkringen, Läkemedelsförsäkringen, LO och TCO har stor förståelse för att denna tillämpningav skadeståndsreglerna väckt kritik och upplevs som stötande av allmänheten.Tillämpningen har inte någon som helst förankring hos allmänheten som har ennaturlig, mänsklig känsla för att svåra skador bör föranleda avsevärdaskadeersättningar. Resonemang som att t. ex. föräldrar till svårt skadadebarn skulle använda pengar för egen anser vi inte relevanta i dessa sammanhang. utgå ifrånatt dessa föräldrar använder pengarna på ett sådant sätt att de LU1986/87:3 verkligen kommer barnet till banda. Nämndens praxis beträffande periodiseringen aversättningsbeloppen kan även uppfattas som att försäkringsbolagen villspekulera i den skadades svåra situation och ibland begränsade utsikter tillöverlevnad. Bl, a. mot bakgrund av att rätten till ersättningen förfaller omden skadelidande avlider innan den skadeståndsskyldige har utfäst sig attbetala sådan ersättning eller att ersättningsskyldigheten ålagts genom dom, somdock inte behöver ha vunnit laga kraft. Även om läkarvetenskapen kommer allt längre i analysen avolika medvetandegrader (se t. ex. angående dödsbegreppet SOU 1984:79) förefallerdet näst intill omöjligt att utveckla en praxis som på ett rättvist sättbeaktar skillnader i de enskilda fallen vid prövningen av hur stor reduktionenav normalersättningen skall vara. Detta framgår även av trafikskadenämndenspraxis som uppvisar en variation vid bedömningar som inte aUtid kan motiverasmed hänsyn till det medicinska underlaget. De skadefall som inträffar och som leder till dessasvåra hjärnskador är totalt sett inte många. En liberalare inställning i dessasvåra skadefall torde inte ha någon betydelse för försäkringstagarnaspremienivå, LO och TCO anser därför det vara möjligt att i ställettillämpa en praxis utan redukfioner och periodiseringar beträffande ersättningför ideell skada vid svär hjärnskada med sänkt medvetandegrad ellermedvetslöshet, dvs. någon särbehandling är inte motiverad. Ersättningsnivån vid ideell skada Arbetstiden har successivtförkortats, semesterledigheten har förlängts, standarden har höjts, vilketmedfört att frifiden fått allt större betydelse och ett mer omfattande innehållför de flesta människor. Detta har även medfört att de ideella ersättningarnasbedömning och storlek lyfts fram i dagsljuset. En skada som nedsätter enpersons möjligheter att utnyttja fritiden på ett meningsfullt sätt blir avdenna anledning avsevärt mer kännbar . Mot bakgrund av detta är det också viktigt attersättningar för ideell skada följer den standardhöjning som återfinns isamhället i övrigt. En viss mindre höjning skedde av menersättningen sedan denya reglerna i 5 kap. skadeståndslagen trädde i kraft. Den nya ersättningspost,olägenheter i övrigt, som tillkom i samband med den nya skadeståndslagen haremellertid inte varit föremål för motsvarande anpassning tillstandardhöjningen. Vid en uppräkning bör särskilt uppmärksammas att eftersomdenna ersättningspost aldrig anpassats till penningvärdeförsämringen bör hänsyntas till detta när uppräkning sker. Tillämpningen av schabloner vid ersättningen för ideellskada är något som sedanmycket använts vid fastställande av ersättning för sveda och värk samt lyte eller annatstadigvarande men, LU 1986/87:3 Ettersättningssystem som medför omfattande utredningar i varje enskilt Bilaga1 skadefall i syfte att exakt värdera att de anspänningar och de besvär somdrabbat den skadelidande leder enligt LO;s och TCO:s mening inte tillfillfredsställande resultat. Att rätt bedöma de olika faktorer som grundar rätttill ersättning torde vara svårt och medför risker för godtyckhg bedömning. Inteminst förefaller det mycket besvärligt att i varje enskilt fall försöka bedömaden skadelidandes anspänning och besvär i en oviss framtid. Omständigheternavid utredningstidpunkten blir sannolikt avgörande, vilket i kombination medutredningssvårigheterna inte medför en rättvis ersättning vid jämförelse mellanolika skadelidanden, LOoch TCO anser att de mofiv som ligger bakom användningen av schabloniseradersättning för sveda och värk samt lyte eller annat stadigvarande men även ärgiltiga för ersättningsposten "olägenheter i övrigt". Uppmärksammasbör att en sammanslagning görs av ersättning för olägenheter i övrigt och avskadan förorsakade merkostnader. Detta medför att den skadelidande får en förlåg ersättning eftersom man vid bedömningen lägger samman dessa båda ersättningarvilket strider mot de intenfioner lagstiftaren framfört i propositionen fillden nya skadeståndslagen, LOoch TCO har uppmärksammat och påtalat de brister som tas upp imotionerna och vi anser inte minst med hänsyn till den rådande allmännarättsuppfattningen att en ändring av nuvarande praxis genomförs på så sätt attideell ersättning till personer med svår hjärnskada, med sänkt medvetandegradeller medvetslöshet inte reduceras eller periodiseras, att en anpassning fillförändring i konsumentprisindex sker beträffande ersättningsposten olägenheteri övrigt samt att den ideella ersättningen anpassas fill standardhöjningen isamhället. Hjälptabeller LU 1986/87:3 Bilaga 2 Ersättning för sveda och värk Med sveda och värk avses personligtlidande iinder akut sjuktid. är beloppen höjda , Under 3 mån. från Därefter under Därefter, kr. skadedagen, kr. högst 3 mån., kr. 1.1 Svår skada' 2 500 1800 1300 1.2 Annan skada 1800 1800 1300" Vid annan vård under sjuktiden 1 100 1 100 500 ' Svår kross-, slit-, bränn-, skall- eller ansiktsskada,betydande skador på skilda kroppsdelar, frakturer med omfattande mjukdelsskador ochliknande. Längre tid specialbedöms. Om sjukhusvård inledningsvisförekommit börjar denna beräkning i stället från utskrivning från sjukhus.Beloppen reduceras i den mån hel sjukskrivning inte föreligger. Omsjukskrivningstiden förlängs uteslutande i avvaktan på arbetsvårdan-de åtgärdereller pensionering anses förlängningstiden inte som akut sjuktid. Akut sjuktidöver får bedömas särskilt. Grundbeloppet kan höjas () vid särskilda omständigheter.Höjningen beräknas pä gällande grundbelopp vid "annan vård undersjuktiden". Beträffande vanligare sådana omständigheter bör höjning skeenligt följande. Vård på IVA-avdelning Skallsträck, gipsvagga eller 2stycken omfattande gips (som vardera fixerar minst 2 stora leder, exempelvis fotknäled) Halo-väst,externfixation () av bäckenfraktur, tibia- eller femur- sträck, thoracobrachial- (arm-bål-)gips (bästa arm),käkfixation Thoracobrachialgips (sämsta arm), hög armgips (inkl. armbåge,bästa arm), Bostonkorsettexternfixation () av lårben, tarmstomi, blåsstomi, djupa infektioner med dagliga omläggningar (underomläggningstiden) Hög armgips (sämsta arm), helbensgips ellerexternfixation () av underben medför ingen förhöjning. Härinkluderas underbens-underarmsgips, gips av fingrar, knäkappa, gång med eneller två kryckkäppar, gångbockar samt enklare dränage (galla) även om dränagetsitter . "Svår smärta" i hemmetmedför- under högst 6 mån. - en förhöjning med normalt . I undantagsfallkan förhöjning ske . Förhöjningen lägges ovanpå övrigaprocentuella tillägg - dock högst totalt. För smärtsam tandbehandling, smärtsam sjukgymnastik ellerannan smärtsam behandling som sker under tid då sjukskrivning ej föreliggeroch som sålunda ej omfattas av ersättning enligt ovan, beräknas ersättning med105 kr. Ersättning för lyte och men Med lyte och men avses personligt lidande och obehag underinvaliditetstid, men omfattar ej olägenheter i övrigt; jfr 5 kap. 1 § 1 st. 3 p. skadestånds lagen. Tabellerna avser inte ersättning i s. k. maximalfall såsom särskilt svära 44 förlamningsfall.Nivån för den totala ersättningen till en 25-åring avseende LU 1986/87:3sveda och värk samt lyte och men utgör i sådana fall . (större Bilaga 2 maximalfall) och . (mindre maximalfall). För barn som är och yngre sker en höjningmed av ersättningsbeloppen för den som är högst . För år1986 är beloppen höjda . Benförkortning, felställning, rörelseinskränkning m.m.' Den skadades ålder: ' Tillägg görs för ärr eller andrautseendemässiga följder. Svårare värk förutsätts vara beaktad vidinvaliditetsgraderingen. Amputation av ben, arm eller finger Beloppen förutsätter godprotesfunktion och innefattar ersättning för amputations-defekten. Tillägg görsför särskilt framträdande utseendemässiga följder. Svårare värk förutsätts varabeaktad vid invaliditetsgraderingen. ' Tvåtredjedelar av underarmen (bibehållen bicepsfunktion) " Merän hälften av överarmen Skallskador (skador på centrala nervsystemet)' LU 1986/87:3 Den skadades ålder: Högsl Ca 50 år 20 000 15 000 25 000 19 000 39 000 29 500 69 000 52 000 98 000 74 000 157 000 118 000 Beloppen inkluderar ersättning för rörelseinskränkningaroch liknande handikapp. Blindhet på ett öga 35 000 41 000 26 500 30 500 14 000 16 500 ~ Tillägg görs för utseendemässigaföljder. Även andra ögonskador än blindhet bör bedömas med utgångspunkt i dennatabell. Vissa andra skadetyper'' Förlust av lukt- och smaksinnet Fullständig dövhet på ett öra Förlust av frisk tand Fullständig dövhet på båda öronen Beloppen avser normalfall. Finnsockså andra skadeföljder kan jämkning ske. För äldre personer jämkning nedåtoch för barn höjning. Vid dövhettillägg för öronsus, balansrubbningar och liknande. Vid förlust av njure ellermjälte inkluderar beloppen normalt operationsärr. För särskilt framträdande ärrkan dock göras tillägg. Vidtandskador förutsätts god tandstatus. Förlust av del av tand ersätts med halvabeloppet. Exempelpå ersättning för olägenheter i övrigt lu 1986/87:3 54-årigman skadad , invaliditet Årsbeloppi ersättning för olägenheter bestämt till . 1, Redanförfallna årsbelopp (beslut 1986), x . , x12,4(livsvarighetsfaktor) , 19-årigkvinna skadad , invaliditet Årsbeloppi ersättning för olägenheter bestämt till . x 18,4(livsvarighetsfaktor) .