bet · GA01NU12 · 1986-12-31 00:00:00 — Uppdraget har redovisats till industridepartementet. Föredraganden - statsrådet - framhåller ipropositionen att frågan om ersättning till vidareförädlingsföretagen nu beredsi med utgångspunkt i de gjorda inventeringarna.Anslagsbehovet kan därför inte bedömas. Statsrådet föreslår mot denna bakgrundatt anvisar ett förslagsanslag om . Även detta förslag tillanslag för ersättning till berörda företag tillstyrks av näringsutskottet. I avvaktan på och regeringens beslut i dennafråga har regeringen medgett att länsstyrelserna i de sju nyssnämnda länen fårlämna amorterings- och räntefria lån till sådana företag som har drabbats avmerkostnader eller förlijster till följd av och somvidare-förädlar eller bedriver handel med produkter av ren, bär, svamp, fiskeller vilt. De renskötande samerna är en grupp som har drabbats hårtav det radioaktiva nedfallet från Tjernobyl. Det anförs i propositionen (s. 5) att bevarandet och utvecklandet av den samiska kulturen är en angelägen uppgift. Enligt föredragande statsrådet har detta varit utgångspunkten för de åtgärder som har vidtagits för samerna med anledning av olyckan. I tremotioner framförs krav på särskilda åtgärdsprogram för rennäringen. Vägledandeför samhällets insatser måste vara syftet att åter bygga upp en , . framtidstrohos de renskötande samerna, anförs i motion 1986/87:N107 (m). Motionärernaföreslår att ett centralt organ, lämpligen lantbruksstyrelsens renradiakgrupp,får i uppgift att utarbeta ett sammanhållet åtgärdsprogram I motion 1986/87:N104 (c) anförs att samhället måste sätta in allaerforderliga och möjliga åtgärder för att bevara den samiska kulturen. Slutligenyrkas i motion 1986/87:N110 (vpk) att hos regeringen skall hemställa om förslag till kompensation till samer för fördyrade levnadsomkostnader,skador på jakt och fiske för avsalu och för förluster för Dessutom begärs ett utvecklingsstöd till samebyar. Lantbruksstyrelsens renradiakgrupp är sammansatt avföreträdare för lantbruksstyrelsen, livsmedelsverket, Sverigeslantbruksuniversitet och . Till gruppen har även enrenägare knutits. Gruppen har enligt sina direktiv att utreda frågor omersättning till renägare som har drabbats av inkomstbortfall och/ellermerkostnader till följd av det radioaktiva nedfallet. De gällande riktlinjernaför ersättning till renskötselföretag har beskrivits i det föregående (s. 23).Arbetsgruppen skall även undersöka förutsättningarna att genom olika åtgärder(tillskottsutfodring etc.) minska de konsekvenser som nedfallet har medfört förrennäringen. På förslag av gruppen har en överenskommelse träffats mellanlantbruksstyrelsen och domänverket om flyttning av högst 5 000 renar från desvårast drabbade områdena i till betesmarker i för attnedbringa radioaktiviteten i renkropparna. (se bilaga 5, s. 88) utgår från attförslagen i motionerna om utvecklingsstöd till samebyarna och om en plan förett sammanhållet åtgärdsprogram är av den dimensionen att de görs till föremålför en samlad bedömning i den interdepartementala statssekreterargruppen. sida betonas vikten av att arbetet sker med storskyndsamhet och att ersättningsbesluten där så är lämpligt delegeras tillvederbörande länsorgan. Beträffande frågor om ersättning till följd av minskatutbyte av fiske och vilt m. m. erinrar jordbruksutskottet om att dessa förnärvarande bereds inom . Enligt jordbruksutskottets mening bör medanledning av de nu behandlade motionsyrkandena som sin mening ge regeringentill känna vad jordbruksutskottet har anfört i denna fråga. ansluter sig till jordbruksutskottetsbedömning och föreslår att gör ett uttalande till regeringen av deninnebörd som jordbruksutskottet har föreslagit och som här har återgivits. I nyssnämnda tre motioner föreslås också att ett renkontoskall införas i skattelagstiftningen fr. o. m. för att stimulera till en ökad slakt. Motionärerna påpekar att i en fram ställning till regeringen har framhållit att en ökad slakt är viktig såväl i nedfallsdrabbade som i övriga områden. En ökad slakt skulle i de förra områdena minska kostnaderna för utfodring och transporter av renar och i de senare områdena motverka att renköttet förlorar marknadsan delar. Enligt motionärerna är införandet av ett system med renkonto en av .._ flera åtgärder som måste sättas in till följd av det radioaktiva nedfallet. Förslagen i motionerna tar sikte på införande av ett kontoliknande det NU 1986/87:12 nuvarande skogskontot. Detta konto avser att möjliggöraen inkomstutjämning mellan skilda beskattningsår. Genom insättning på ettsärskilt konto kan en skattskyldig med oregelbundna skogsinkomster erhållauppskov med beskattningen till dess uttag görs från kontot. Både skatteutskottet och jordbruksutskottet har yttrat sigöver dessa yrkanden. (se bilaga 1, s. 52) uttrycker förståelseför motionärernas önskan att man skulle förhindra att ersättningarna fillrenskötselföretagen urholkas av ett på grund av skatteprogressionen alltför stortskatteuttag när nu ett stort antal renar måste slaktas. Utskottet påpekaremellertid att det inom gällande regelsystem finns vissa möjligheter tillresultatutjämning, t. ex. genom lagervärderingen. Vidare nämner skatteutskottetmöjligheterna till avsättning till investeringsreserv och till resultatutjämningsfond.Skatteutskottet förutsätter att renskötselföretagen genom lämpliga insatserhålls informerade om dessa och andra möjligheter till resultatutjämning. Om det dock visar sig att olika renskötselföretag drabbasav onormalt höga skattesatser på inkomster som kan antas härröra från den slaktsom föranleds av bör enligt skatteutskottets mening åtgärdervidtas för att så långt möjligt eliminera dessa effekter. Utskottet framhålleratt en sådan åtgärd kan vara lättnader i beskattningen - exempelvis genom någotslags kontosystem. utgår från att detta beaktas vid defortsatta övervägandena om ersättning till renskötselföretagen. Med det sagdaanser skatteutskottet att motionsyrkandena är tillgodosedda. I en avvikande mening (se bilaga 1, s. 53) anförsocialdemokraterna i skatteutskottet att man inte har övertygats om attinförande av ett renkonto är ett ändamålsenligt sätt att uppnå motionärernassyfte med förslagen. Renskötselföretagen redovisar nämligen under-normala årlåga inkomster, som ofta dessutom uppdelas på flera personer. Vidare erinras omde möjligheter till resultatutjämning som gällande bestämmelser medger.Slutligen påpekas i den avvikande meningen att också de tekniska problemen meden ny kontoform måste beaktas i sammanhanget. Ett nytt konto bör därför införasi skattelagstiftningen endast om det är klarlagt att behovet inte kantillgodoses på annat sätt. Med det anförda avstyrks motionsyrkandena. (se bilaga 5, s. 89) finner detangeläget att en ökad utslaktning inte skall medföra enskärpt beskattning av de redan hårt drabbade renägarna. Utskottet utgår frånatt förslaget om införande av ett renkonto är ägnat att jämna ut beskattningenunder åren. Mot denna bakgrund tillstyrks yrkandena. I en avvikande mening (s) i jordbruksutskottet (se bilaga5, s. 92) anförs att den parallell som i sammanhanget har dragits mellan skogskonto och renkonto inte är relevant. Skogsuttag görs med långa tidsintervaller medan renslakt normalt återkommer med relativt obetydliga fluktuationer i inkomster som resultat. Enligt socialdemokraterna i jordbruksutskottet synes nuvarande möjligheter till resultatutjämning vara tillräckliga för att tillgodose det nu uppkomna behovet för renskötselföretagen. Man anför slutligen att införande av renkonto för samerna skulle kunna bidra till en orättvisa gentemot övriga drabbade grupper i fjällområdena. ning tilldet anförda avstyrks motionsyrkandena. NU 1986/87:12 har förståelse för att en onormalt högutslaktning av ren till följd av kan föranleda behov av någonform av resultatutjämning . Som utskottet har framhållitbör alla förluster som direkt kan härledas till ersättas.Effekterna av gällande beskattningsregler bör härvid beaktas. 1 detta sammanhang vill näringsutskottet understryka attde berörda ersättningsfrågorna och därmed sammanhängande problem är föranleddaav en enstaka händelse. Frågan om renkonto gäller däremot införande av en nybeskattningsprincip för renskötselföretag och är därför en mer allmänskattepolitisk fråga som bör diskuteras i ett vidare perspektiv och i en annanordning. räknar med att det i den nu aktuellasituationen kan förekomma fall där negativa beskattningseffekter kan riskerastill följd av en tillfälligt högre utslaktning. Som framhålls iskatteutskottets yttrande ger nuvarande bestämmelser om lagervärdering,resultatutjämningsfond och investeringsreserv möjligheter att utjämnavarierande resultat i renskötseln. Av speciell betydelse vid lagervärderingenär supplementärregel I som ger möjlighet för en renägare att fördela inkomsterfrån en tidigarelagd slakt . En renägare som upphör med sinverksamhet och avvecklar innehavet av renar kan tillämpa reglerna omackumulerad inkomst på slaktersättningen, varvid ersättningen kan fördelas påupp till . förutsätter att renskötselföretagensnarast informeras om möjligheterna till resultatutjämning. Utskottet villockså peka på möjligheten att fördela de aktuella ersättningsbeloppen på fleraår i syfte att motverka negativa beskattningseffekter. Med hänsyn till det sagda är näringsutskottet inteberett att förorda införandet av ett renkonto. Motionerna 1986/87:N104 (c),1986/87:N107 (m) och 1986/87:N110 (vpk), alla i berörd del, avstyrks således. Ett ytterligare krav om stöd till rennäringen framförs imotion 1986/87:N104 (c). Motionärerna begär en höjning av det särskildaprisstödet till renriäring-en, vilket utgår med . För innevarande budgetår har 13,1 milj. kr. anvisats för dettaändamål. (se bilaga 5, s. 88) erinrar om attriksdagen uttalade att prisstödet till rennäringen borde justerasårligen i enlighet med de principer som har fastställts för prisstödet tilljordbruket i norra (prop. 1985/86:100 bil. 11, JoU 1985/86:13 p. 10 s.20, rskr. 1985/86:165). Vidare påpekas att lantbruksstyrelsen i sinanslagsframställning för /88 har äskat en höjning av anslagetför prisstöd till rennäringen . Enligt jordbruksutskottets mening bördock frågan om prisstödet inte blandas samman med frågan om ersättningsbehovettill följd av .. Yrkandet avstyrks därför avjordbruksutskottet. delar jordbruksutskottets uppfattning ochavstyrker ifrågavarande del av motion 1986/87:N104 (c). NU 1986/87:12 Mätutrustning bör installeras i de till följd av olyckanhårt drabbade kommunerna, och all provtagning som människorna i området ansernödvändig bör ske gratis, anförs i motion 1986/87:N108 (vpk). Enligt motionärenskall staten bekosta såväl utrustning som provtagning. Ett liknande kravframförs i motion 1986/87:N111 (c), i vilken det också begärs att samhälletregelbundet skall redovisa uppmätta värden på strålningsaktiviteten i fisk ochvilt m. m. Jordbruksiitskottet (se bilaga 5, s. 90) erinrar om attdet i propositionen (s. 40) har aviserats en utredning om behovet avdosratsmätande instrument. avråder, påpekar utskottet vidare,kommunerna från att i nuvarande läge skaffa sig egna instrument. Det krävsockså i många fall ingående kunskaper för att kunna bedöma mätresultaten.Enligt jordbruksutskottets bedömning bör det åligga de närmast berördamyndigheterna -strålskyddsinstitutet och livsmedelsverket - att avgöra behovetoch placeringen av mätinstrument. Utskottet har också hänvisat till attstatsrådet i den här tidigare (s. 25) nämndainterpellationsdebatten framhöll att regeringen avser att se till att kommunernaskall få bästa möjliga utrustning för att kunna hjälpa människor medinformation, mätningar och annat. Med det sagda som bakgrund avstyrkerjordbruksutskottet de nu aktuella yrkandena. kommunisternas företrädare ijordbruksutskottet tillstyrker i en avvikande mening (se bilaga 5, s. 92)ifrågavarande förslag i motion 1986/87:N108 (vpk). ansluter sig till jordbruksutskottetsuppfattning och avstyrker motionerna 1986/87:N108 (vpk) och 1986/87:N111 (c),båda i nu aktuell del. I två mofioner - 1986/87:N105 (vpk) och 1986/87:N114 (c) -begärs att hälsoimdersöknlngar skall erbjudas befolkningen i de områden som hardrabbats värst av nedfallet från Tjernobyl. (se bilaga 4, s. 77) anför att de skadorpå människor som möjligen kan uppstå som en följd av inte ärav den arten att de kan spåras eller förebyggas genom hälsoundersökningar. Attgenomföra hälsoundersökningar av andra skäl, t. ex. för att lugna oroademänniskor, är enligt utskottets uppfattning inadekvat och t.o.m. olämpligt,därför att undersökningarna i sig kan ge underlag för ytterligare oro.Socialutskottet erinrar också om att strålskyddsinstitutet och socialstyrelseninte har funnit skäl att rekommendera hälsoundersökningar på grund av olyckan.Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionsyrkandena. I en avvikande mening (c, vpk) i socialutskottet (sebilaga 4, s. 78) sägs att många människor känner stor oro inför hotet mothälsan till följd av den uppkomna strålningen. Samhället borde därför erbjudamänniskorna i de berörda områdena möjlighet att genomgå hälsoundersökning. intar samma ståndpunkt somsocialutskottet i denna fråga. Berörda delar av motionerna 1986/87:N105 (vpk)och 1986/87:N114 (c) avstyrks sålunda. Internationellaåtgärder NU 1986/87:12 i Tjernobyl har på ett påtagligt sättvisat på svårigheterna att geografiskt avgränsa kärnkraftens risker. Som en följdav olyckan har krav på ökat internationellt samarbete inom kärnsäkerhetsområdetframförts. Det internationella atomenergiorganet, lAEA, har spelat enväsentlig roll i uppföljningen av . I regi har bl. a.ett expertmöte om orsaken till och konsekvenserna av haveriet hållits. har också två internationella konventioner utarbetats. Regeringenhar undertecknat konventionerna med förbehåll för ratifikation. Enligt konventionen om bistånd i händelse av en kärnenergiolyckaeller ett radioaktivt nödläge förbinder sig parterna att i sådana situationersamarbeta med varandra och med lAEA för att underlätta snabbt bistånd. Syftetär att så långt möjligt skydda liv egendom och miljö från effekterna avradioaktiva utsläpp. I konventionen anmodas lAEA göra sitt yttersta för attinom ramen för sina befogenheter främja och underlätta samarbetet mellanparterna. Konventionen, som redovisas i propositionen (s. 23 f.), innehållervidare bestämmelser om bl. a. formerna för biståndsgivningen. För att skall kunna uppfylla förpliktelserna ikonventionen krävs viss lagstiftning och ytterligare överväganden. Avsikten äratt regeringen senare skall inhämta godkännande av konventionen.Riksdagen lämnas emellertid nu tillfälle att ta del av vad som i propositionen(s. 16) har anförts om konventionen. (se bilaga 3, s. 68) har inte något attinvända mot vad som anförs i denna del av propositionen. är avsam.ma uppfattning. Konventionen om tidig infor/nation vid en kärnenergiolyckaär den andra utarbetade konventionen inom lAEA. I denna förbinder sig defördragsslutande parterna att direkt eller genom omgåendeunderrätta de stater som kan komma att beröras om ett utsläpp av radioaktivtmaterial inträffar. Berörda stater skall'enligt konventionen tillställas alltillgänglig information som kan vara av betydelse för att minska konsekven- 'serna från strålningssynpunkt av en kärnenergiolycka. I konventionen, som finnsåtergiven i propositionen (s. 46 f.), föreskrivs vilken information som skalllämnas och hur den skall tillhandahållas. Vid undertecknandet av konventionen förklarades frånsvensk sida att skulle tillämpa konventionen interimistiskt i avvaktanpå dess ikraftträdande. I propositionen hemställs om godkännande avkonventionen. betraktar konventionen som ett viktigtinslag i strävande na till ett ökat internationellt samarbete på kärnsäkerhetsområdet. Utskottet tillstyrker därför regeringens förslag. Som även föredraganden - statsrådet - framhåller i propositionen (s. 44) är det angeläget att konventionen kompletteras med separata, bilaterala avtal med de närmaste grannländerna. har träffat avtal med och om informationsutbyte och varsel rörande kärntekniska anläggningar ti finns ett avtal mellan och om NU 1986/87:12informationsutbyte angående kärnkraftverket i . Utskottet har vidarenoterat att har överenskommit med om att ett avtal om samarbete ikärnsäkerhetsfrågor skall utarbetas. Företrädare för tar i motion 1986/87:N113 uppfrågan om anslutningen till internationella konventioner om ansvarighet förskador som har orsakals av atomolyckor. Bestämmelser om ersättning vid sådanaskador finns i två konventioner - och en tilläggskonventiontill denna jämte tilläggsprotokoll. Ersättningssystemet är indelat i tre steg.I ett första steg utgår ersättning från anläggningsinnehavaren upp till en vissbeloppsgräns. Om detta ansvarighetsbelopp inte räcker för att ge alla drabbadefull ersättning betalas i ett andra steg ersättning av den stat där denskadevållande anläggningen ligger. Skulle inte heller detta belopp varatillräckligt utgår ersättning i ett tredje steg från medel som samtliga statersom har tillträtt tilläggskonventionen skall ställa till förfogande gemensamt.I konventionerna och tilläggsprotokollen finns storleken på beloppen i de trestegen reglerad. En närmare beskrivning av konventionerna finns i lagutskottetsyttrande (bilaga 2, s. 55 f.). I nyssnämnda motion begärs att regeringen skall verka föratt samtliga länder som utnyttjar kärnenergi skall ansluta sig tillkonventionerna. Motionärerna erinrar om att bl. a. inte haranslutit sig och anför att detta mot bakgrund av landets omfattandekärnkraftsprogram inte kan accepteras. har ratificerats av 14 ochtilläggskonventionen av 11 västeuropeiska stater. Bland kärnkraftsproducerandeländer i är det endast som inte har tillträttkonventionerna. Enligt landets lagstiftning har dock anläggningsinnehavaren ettobegränsat skadeståndsansvar vid reaktorolyckor. Ingen av haranslutit sig till konventionerna. betonar i sitt yttrande (bilaga 2, s. 58)vikten av att -regeringen verkar för att stater som utnyttjar kärnkraft och sominte har tillträtt konventionerna ansluter sig till överenskommelserna. delar lagutskottets uppfattning.Händelsen i Tjernobyl visar det angelägna i att konventionerna får en så bredanslutning som möjligt. Utskottet förutsätter att regeringen - bl. a. inomramen,för arbete - tar initiativ i detta syfte. Något tillkännagivandetill regeringen är, menar näringsutskottet, därför inte erforderligt. Motion1986/87:N113 (c) i nu behandlad del avstyrks alltså. Denna motion innehåller också krav på en översyn avsvenska bestämmelser för ersättning vid atomolyckor. Enligt motionärerna skall kärnkraftsföreta gen bära i princip hela ersättningsansvaret. Ett så långtgående ansvar torde emellertid inte kunna genomföras. Dock, anför motionärerna, måste ett större ansvar än det som gäller åläggas företagen. Vidare måste de maximibelopp som kan utgå vid olyckor höjas. Det begärs i motionen att regeringen efter en översyn skall förelägga förslag om ett förbättrat ersättningsskydd vid atomolyckor. Detta skall bl. a. innefatta ett väsentligt större skadeståndsansvar och ett mer marknadsanpassat 32 NU 1986/87:12 Ansvarigheten för skador på grund av atomoJyckor finns försvensk del reglerad i atomansvarighetslagen (1968:45). Denna lag grundar sig påde två internationella konventionerna jämte tilläggsprotokollen. De nu gällandeersättningsbeloppen infördes (prop. 1981/82:163, LU1982/83:15, rskr. 1982/83:88). Av lagutskottets yttrande (bilaga 2, s. 56 f.)framgår följande beträffande de svenska bestämmelserna. Atomanläggningsinnehavarens ansvarighet (första steget)uppgår till 500 milj. kr. Ansvarigheten skall vara täckt av enobligatorisk försäkring som skall beräknas så att den motsvarar avansvarighetsbeloppet. Den högsta sammanlagda ersättning som utgår enligt lagen(första-tredje steget) är per olycka begränsad till, i enlighet medtilläggsprotokollen, 300 miljoner särskilda dragningsrätter - en avInternationella valutafonden använd beräkningsenhet. Detta belopp motsvarar förnärvarande ca . Gränsen mellan andra och tredjesteget har inte tagits in i atomansvarighetslagen, eftersom gränsdragningen harbetydelse endast för det inbördes förhållandet mellan konventionsstaterna. Utöver det första-tredje steget finns iatomansvarighetslagen ett fjärde steg som innebär ett civilrättsligt ansvar för svenska staten. Gränsen för statens ansvar är satt så att det sammanlagda belopp som står till förfogande för dem som lider skada på grund av driften av en atomanläggning uppgår till 3miljarder kronor per olycka. Ansvaret är i princip begränsat till skador iDanmark, , och som orsakas av en svensk atomanläggning.Slutligen finns i lagen en supplerande bestämmelse om ersättning av statsmedeli sådana fall då atomansvarighetslagen inte förslår till full ersättning.Gottgörelsen bör i sådana fall utgå av statsmedel enligt grunder som fastställsav i särskild lag. Enligt lagutskottets mening bör ansvarigheten föratomskador i första hand bäras av kärnkraftsindustrin. Anläggningsinnehavarenkan dock inte åläggas en obegränsad ansvarighet, utan en begränsning av ansvarighetsbeloppetmåste uppställas, anför lagutskottet. Då frågan prövades avlagutskottet (LU 1982/83:15) ansåg sig utskottet av försäkringstekniska skälinte kunna förorda att gränsen för anläggningsinnehavarens ansvar sattes högreän 500 milj. kr. förutsatte emellertid att regeringen med hänsyntill frågans vikt noga följde utvecklingen på området. Då begränsningen avanläggningsinnehavarens ansvar inte är bunden till konventionensbeloppsgräns borde enligt lagutskottets mening ändringar i ansvarighetsbeloppenövervägas oftare än vad som dittills hade varit fallet. finner det inte uteslutet att förhållandenapå försäkringsområdet har ändrats så att en höjning avansvarighetsbeloppet nu kan ske. Det är också möjligt, menar lagutskottet, attdet kan finnas utrymme för en justering uppåt av beloppsgränsen för detsärskilda civilrättsliga ansvar som svenska staten har tagit på sig genomatomansvarighetslagen. Med hänsyn till det anförda anser lagutskottet att tidennu kan vara mogen för en omprövning av beloppsgränserna för anläggningsinnehavarens och svenska statens ansvar vid atomolyckor. saknar dock tillräckligt underlag för att kunna bedöma i vad mån en höjning kan ske. 3 1986/87. av vadutskottet uttalade utgår lagutskottet från att regeringen /87:12 tar upp frågan till prövning; Något särskilt tillkännagivande isaken anses därför inte erforderligt. Mofion 1986/87:N113 (c) i nu behandladdel avstyrks sålunda av lagutskottet. I en avvikande mening (c) (se bilaga 2, s. 59) föreslåsett uttalande av med innebörd att frågan bör bli föremål för enskyndsam översyn med målsättningen att förslag fill ändringar iatomansvarighetslagen skall framläggas för . intar samma ståndpunkt som lagutskottet idenna fråga. Ifrågavarande del av motion 1986/87:N113 (c) avstyrks således. Uppgifterna för lAEA, det internationellaatomenergiorganet, berörs i tre. . motioner. Denna organisation, som bildades , har som främstauppgift att utveckla och främja kärnenergins fredliga användning. Detta skerdels genom att samarbete och erfarenhetsutbyte mellan länder med kärnkraftsproduktionstimuleras, dels genom att tekniskt och ekonomiskt bistånd lämnas till olikaländer - främst - för projekt som huvudsakligen är inriktade påisotopanvändning inom bl. a. jordbruks- och medicinområdena. lAEA skallsamtidigt säkerställa att organisationens arbete inte gynnar den miUtäraanvändningen av kärnenergi. Detta sker genom ett särskilt kontron-system (s. k.safeguards). Systemet utnyttjas också för kontroll av ett stort antal ländersåtaganden i icke-spridningsfördraget att inte utveckla kärnvapen. Vid sidan av dessa uppgifter bedriver lAEA även verksamhetinom kärnsäkerhetsområdet. a. hålls i organisationens regi fortlöpande seminarieri olika säkerhetsfrågor. Vidare utfärdar lAEA rekommendationer om bl. a.utformning och drift av kärnkraftverk och om transporter och hantering avradioaktivt avfall. På begäran av en medlemsstat biträder lAEA även medsynpunkter på säkerheten hos landets kärnkraftsanläggningar.