bet · GA01LU14 · 1986-12-31 00:00:00 — om bestämmelserna rörande nykterhet till sjöss I betänkandet behandlas en motion (c, fp) vari begärs attsjölagens stadgande on; onykterhet till sjöss kompletteras med promillereglerav samma slag som de som finns i trafikhrottslagens bestämmelse om rattfyllerioch rattonykterhet. Utskottet avstyrker bifall till motionen. Motion 1986/87:L813 av () och () vari yrkas att hos regeringen begär förslag till ändring avbestämmelsen i sjölagen om onykterhet till sjöss i enlighet med vad som anförsi motionen. Enligt trafikbrottslagen (1951:649) skall ansvar förrattfylleri ådömas den som vid förande av motordrivet fordon varit så påverkadav starka drycker att det kan antas att han inte på betryggande sätt kunnatföra fordonet. Straffskalan upptar fängelse i högst ett är eller, däromständigheterna är mildrande, böter, dock lägst 25 dagsböter. Till sammastraff skall dömas den förare som av annat berusningsmedel varit så påverkadsom sagts. Ansvar för rattfylleri inträder vidare när någon förtmotorfordon m.m. efter att ha förtärt starka drycker i sådan mängd attalkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färden uppgick till 1,5 %oeller mer. Uppgick blodalkoholen till 0,5 %omen inte till 1,5 %f döms förarenför rattonykterhet till böter, dock lägst 10 dagsböter, eller fängelse . I fråga om ansvar för onykterhet på fartyg gäller 325 §sjölagen (1891:35 s. 1). I lagrummet stadgas straff för den som framför fartygeller eljest på fartyg fullgör uppgift av väsentlig betydelse för säkerhetentill sjöss och därvid är så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller annatberusningsmedel att det måste antas att han inte på betryggande sätt kan utföravad som därvid åligger honom. Straffskalan upptar böter eller fängelse . Stadgandet är tillämpligt på all sjöfart, således även på fritidsbåtar. 1 1986/87 Ssaml. Motionsmotivering LU 1986/87:14 I motionen framhålls att konsumtionen av alkohol visar enökande trend framför allt hos ungdomar. Den olyckliga kombinationen av alkoholoch fritid har enligt motionärerna visat sig i antalet sjöolyckor. statistik framgår att alkoholförtäring är en väsentligtbidragande orsak till många båtolyckor. Nykterhetsreglerna till sjöss är enligtmotionärerna oerhört svåra att övervaka, och då polisen tvingas att avgevittnesuppgifter om hur fartyget har förts ger de dessutom dåligt underlag förpolisens ingripanden. Motionärerna anser att en övergång till enpromillelagstiftning på sjön skulle vara en av de mest betydelsefullamarkeringarna som kunde göras vad galler kraven att föra fartyg. Enligtmotionärerna bör man ha en nykterhetslagstiftning som gäller all samfärdseltill lands, till sjöss och i luften. Frågan om införande av en promilleregel för sjötrafikensdel efter mönster av trafikbrottslagen har övervägts både under förarbetenatill den nuvarande straffbestämmelsen i sjölagen (prop. 1966:145, ILU 1967:3)och under fritidsbåtsutredningens arbete, som avslutades genomavlämnandet av betänkandet (SOU 1974:95) Båtliv. Samhället och fritidsbåtarna.Därvid har tanken på införandet av en sädan regel avvisats. De närmare skälenför ställningstagandena har redovisats i utskottets betänkande LU 1980/81:21,vartill hänvisas. I har frågan aktualiserats motionsvägen fleragånger (se senast LU 1985/86:26). Motionerna har avslagits avriksdagen på hemställan av lagutskottet. Avslagen har motiverats med attbärande skäl anförts mot att införa promilleregler till sjöss. Bl.a. harmöjligheterna att övervaka efterlevnaden av en skärpt lagstiftning befunnitsmycket begränsade . Utskottet har framhållit att det inte bör förekomma i lagstiftningen inför ansvarsregler vars efterlevnad inte går attövervaka. har därför ansett att motionsförslagen inte varitgenomförbara. Utskottet,har i stället betonat vikten av information tillbåtägarna om innehållet i gällande bestämmelser och om riskerna för olyckor. I betänkandet behandlas en motion om enhetligastraffbestämmelser beträffande onykterhet i trafik till lands och till sjöss. I 325 § sjölagen (1891:35 s. 1) stadgas straff för den sompå fartyg fullgör uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss ochdärvid är så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller annat berusningsmedel attdet måste antas att han inte på betryggande sätt kan utföra vad som åliggerhonom. Straffskalan upptar böter eller fängelse i högst . Enligt trafikbrottslagen (1951:649) skall ansvar förrattfylleri ådömas den som vid förande av motordrivet fordon varit så påverkadav starka drycker att det kan antas att han inte på betryggande sätt kunnatföra fordonet. Straffskalanupptar fängelse i högst eller, där omständigheterna är LU1986/87:14 mildrande,böter, dock lägst 25 dagsböter. Till samma straff skall dömas den förare somav annat berusningsmedel varit sä påverkad som sagts. Ansvar förrattfylleri inträder vidare när någon fört motorfordon m. m. efter att haförtärt starka drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färden uppgick till 1,5 %o eller mer. blodalkoholentill 0,5 %omen inte till 1,5 %o döms föraren för rattonykterhet tillböter, dock lägst 10 dagsböter, eller fängelse . I mofionen erinras om att alkoholförtäring är en starktbidragande orsak till mänga olyckor på sjön. Enligt motionärerna är det förnärvarande, inte minst av utredningsskäl, svårt att beivra onykterhet tillsjöss. Vidare framhålls att kunskaperna hos allmänheten om riskerna medalkoholförtäring i samband med sjöliv är bristfälliga. Motionärerna ser iinförandet av sådana promilleregler som enligt trafikbrottslagen gäller förmotortrafiken på land en möjlighet att komma till rätta med de problem som nufinns. Slutmålet bör enligt motionärerna vara att få till stånd en enhetligtrafiknyk-terhetslagstiftning. Motionärerna yrkar att skallföreläggas förslag till ändring i sjölagen i enlighet med det anförda. Som utskottet understrukit när motioner med liknandeyrkanden tidigare behandlats av (se senast LU 1985/86:26) ärakoholförtäring ombord på fritidsbåtar inte förenligt med de krav som sjölivetställer och leder till ökade risker för allvarliga olyckor. Utskottet delardärför motionärernas uppfattning att det är angeläget att man med olika medelsöker motverka onykterhet till sjöss. Utskottet erinrar om att syftet medtrafiknykterhetsreglerna är att förhindra att transportmedlen framförs på ettinte betryggande sätt. Hur reglerna utformas blir beroende av de förhållandenunder vilka transportmedlen framförs. Som utskottet framhållit vid tidigaretillfällen är trafikförhållandena på land och till sjöss så olika att det intevarit möjligt att ha likalydande trafiknykterhetsregler. Sålunda omfattarbestämmelsen i 325 § sjölagen inte endast den som för fartyget utan även andrapersoner som utför viktiga uppgifter ombord. Den är vidare inte somrattfylleribestämmelsen inskränkt till att gälla endast motordrivnafortskaffningsmedel utan är tillämplig även vid färd med t. ex. segelbåtar ochroddbåtar. När frågan om införande av promilleregler till sjöss nuåter aktualiserats vill utskottet än en gäng framhålla att en förutsättning föratt man skall kunna använda sådana regler är att man genom trafikkontrollereller på annat sätt kan övervaka efterlevnaden av dem. Möjligheterna attövervaka efterlevnaden av promillereglerna på alla sjöar ochvattendrag är emellertid mycket begränsade. Det kan anmärkas att flertalet avde drunkningsolyckor som inträffat vid färd med frifidsbåtar och där denomkomne varit alkoholpåverkad skett på små insjöar, åar och andra mindrevattendrag, vilka i detta sammanhang är helt omöjliga att kontrollera. mening bör det inte förekomma att man i lagstiftningen införansvarsregler vars efterlevnad inte går att övervaka. Utskottet vidhållerdärför sin uppfattning frän att gällande bestämmelse i sjölagentillgodoser de krav som man kan ställa på effektivt verkande regler mottrafikonykterhet till sjöss och att några promilleregler inte bör införas. I stället bör man genom andra åtgärder försöka motverkaolyckor till sjöss, LU 1986/87:14 I första hand bör man därvid satsa påinformation och utbildning om innebörden av gällande bestämmelser och omolycksriskerna vid alkoholförtäring i samband med båtliv. Härvidlag harsjösäkerhetsrådet en viktig uppgift att fylla. Som utskottet framhöll närfrågan senast behandlades (LU 1985/86:26) anordnar sjösäkerhetsrådet åriigeninformationskampanjer , och rådet arbetar även meralångsiktigt med informationsverksamhet i samarbete med skolor ochvuxenutbildning. Utskottet vill för sin del stryka under angelägenheten av attden informationsverksamhet som sjösäkerhetsrädet bedriver fortsätter och, iden mån tillgängliga resurser medger, utökas och intensifieras. På grundav det anförda avstyrker utskottet bifall till motionen. attriksdagen avslår motion 1986/87:L813. Närvarande: (), (), (), (), (), (), (), (), (), BengtHarding (), (), (), (), () och ().