bet · GA01TU19 · 1986-12-31 00:00:00 — I likhet med föredragandenanser utskottet det angeläget att så långt möjligt anpassa det svenska vägnätetfill den standard som gäller för EG. En sådan anpassning är av stor betydelseför svenskt näringsliv och då inte minst för skogsindustrin. Yrkandet i- motionT209 (vpk) om avslag på regeringens förslag fill förändring av högsta tillåtnamaxvikter avstyrks följaktligen. För att debärighetshöjande åtgärderna skall kunna genomföras tillstyrker " i q utskottetdet tioåriga investeringsprogrammet på sammanlagt 5 750 milj. kr. samt att575 milj. kr. anvisas under nästa budgetår. Vidare tillstyrks att 15 milj. kr.fårutnyttjasförvissaenskilda vägar i skogslänen samt att 10 milj. kr. avanslaget får användas för inköp av vågar och för anläggande av fasta vågstationerför kontroll av fordonsvikter. Utskottet har ingen erinran mot denföreslagna finansieringen av programmet. Av det anförda följer att yrkandet i motion T204 (c) om enytterligare medelsanvisning på 200 milj. kr. I en rad motioner begärs att medel för bärighetshöjandeåtgärder skall tillföras ett speciellt län eller att möjligheter skapas attanvända de pengar som är avsedda för icke-primära länsvägar i skogslänen ävenför investeringar utanför dessa län. Som motiv framförs därvid bl.a. att ävenlän utanför skogslänen är rika på skog och har problem med bärigheten på mångavägar. Utskottet delar föredragandens uppfattning att de anvisademedlen bör användas för bärighetshöjande åtgärder på huvudvägnätet riksvägaroch primära länsvägar samt dessutom på övriga länsvägar i de s.k. skogslänen,dvs. , , , , ,och . Denna inriktning av investeringsprogrammetmedför att mer än kommer att investeras i skogslänen underen tioårsperiod, vilket kommer att stärka skogsbrukets konkurrenskraft ochbidra till gynnsammare förutsättningar för hela näringslivet i dessa län.Utskottet ser denna satsning pä skogslänen som regionalpolitiskt mycketvärdefull. Att utnyttja de medel som är avsedda för icke-primäralänsvägar i skogslänen för satsningar på sådana vägar i övriga län skulleenligt utskottets mening innebära att den regionalpolitiska profilen avinvesteringsprogrammet skulle försvagas. Utskottet är inte berett att medverkahärtill. Såsom framhålls i flera motioner finns det län, utanförskogslänen, som har vägar med bärighetsproblem, vilka behöver åtgärdas, om intenäringslivets konkurrenskraft skall försvagas. Utskottet förutsätter att dessaförhållanden beaktas av vid fördelningen av de medel som tillfallerde län som ligger utanför skogslänen. Av detanförda följer att utskottet avstyrker följande motionsyrkanden. Det gäller förslagen i motionerna T223 (c) yrkande 2 idenna del om mesta möjliga del av anslaget till ,T226 (s) yrkande1 och T356 (c) om bärighetshöjande åtgärder i , T322 (c) yrkande3, T324 (c) yrkande 2 att skall få del av anslaget, T327 (s) omökade väginvesteringar i län, T329 (fp, s, m, c) om upprustning av broari , T339 (s) yrkande 2 om åtgärder på det sekimdära och tertiära vägnäteti , T343 (s, m, fp, c, vpk) i denna del om behovet av upprustningav , E 18, väg 60/68 och väg 50 samt T219 (s) i denna del och T355 (c) bådaom behovet av bärighetsupprustning i . 3 Motionsyrkanden beträffande flerårs- ochfördelningsplaner m.m. Enligt gällande väglagstiftning ankommer det pä decentrala, lokala och regionala vägmyndigheterna att pröva frågorna omutredning, projektering 20 ochplanering samt prioritering m.m. avvägutbyggnaderna. Såsom utskottet TU1986/87:19 tidigare i olika sammanhang framhållit är det en inte minst frånplaneringssynpunkt komplicerad och tidskrävande process som i de enskildafallen föregår vägfrågornas lösning. De stora kostnaderna för vägbyggandet ochden begränsade medelstilldelningen nödvändiggör noggranna avvägningar mellanolika projekt och mellan alternativa lösningar med avseende på arbetenasutförande m.m. Behov av samordning med andra planeringssektorer och intressenhar därvid medfört ökade krav på vägplaneringens inordnande i den totalasamhällsplaneringen. Vad gäller länsstyrelserna har de ett avgörandeinflytande på vägfrågorna dels genom sitt allmänna planerings- ochbeslutsansvar pä regional nivå, dels genom sina speciella uppgifter avseendebebyggelseplaneringen och natur- och miljövårdsområdena och dels genom debefogenheter som väglagstiftningen ger dem. Under alla skeden av vägplaneringenförekommer med kommuner och andra berörda intressenter ett omfattandesamrådsförfarande som till sina huvuddrag är reglerat i väglagstiftningen. 1anslutning härtill bör också erinras om länsvägnämndernas uppgifter ochfunktion. Det system för planeringen av väghållningen, planläggningoch projektering, som används av tillsammans medlänsstyrelser och kommuner och även s.k. fasta beredningsgrupper vidlänsstyrelserna är för övrigt konstruerat så att anpassningar till regionaltrafikplanering och fysisk samhällsplanering kan tillgodoses. Utskottet villockså erinra om att nu gällande planerings- öch beslutsordning på detta områdetillkommit efter ett omfattande utredningsarbete och en rad beslut frånstatsmakternas sida samt fått en utformning som ur många synpunkter ansettsförebildlig. Den kännetecknas också, som utskottet vid flera tillfällentidigare framhållit, av stor flexibilitet, som är av betydande värde inte minsti skiftande arbetsmarknadssituationer. I en rad motioner, som närmare anges i det följande, haryrkanden framställts om åtgärder i en eller annan form från sidabeträffande planering, projektering och byggande av vägar samt prioritering iflerårs- och fördelningsplaner av skilda väg- och broprojekt i landets olikadelar. Som skäl härför åberopas den stora angelägenheten - inte minst frånarbetsmark-nadsmässiga samt trafik-, miljö- och regionalpolitiska synpunkter -att resp. företag kommer till utförande. Att som motionärerna förutsatt skulle taställning till de angivna enskilda objekten eller vägbyggnaderna inom de olikalänen finner utskottet olämpligt med hänsyn till den decentraliseradeplanerings- och beslutsprocess som här gäller och avvisar därför - nu såsomtidigare - bestämt förslagen härom. Frågor om projektering samt byggande ochdrift av allmänna vägar regleras som förut nämnts genom föreskrifter i väglagenoch vägkungörelsen. Vid fördelningen av medel, som i statsbudgeten anvisas förbyggande av vägar, skall hänsyn tas till vägbehoven i olika delar av riket. Deför väg- och gatubyggandet gällande flerårs- och fördelningsplanerna upprättasi enlighet med vägkungörelsens bestämmelser och vissa andra bidragsföreskrifterför tio årsperioder och kommer att förnyas vart tredje Fördelningen av investeringsmedel de skilda landsdelarnaoch vägkatego- /87:19 rierna emellan sker vidare på grundval av ennoggrann angelägenhetsgrade-ring och efter vederbörande regionala och lokalavägmyndigheters hörande allt i syfte att åstadkomma en så likformig ochrättvis fördelning av vägmedlen som möjligt. Gällande flerårsplaner ochfördelningsplaner för det statliga resp. statskommunala byggandet avser åren1984-1993. Nya planer kommer att upprättas med giltighet för åren1988-1997. Det är enligt utskottets uppfattning av stor vikt attvägbyggnadsobjekten tillkommer i den prioriteringsordning som de regionala ochkommunala instanserna i samverkan med uppställt. Länsstyrelserna harför övrigt numera bemyndigande att fastställa flerårsplanerna för byggande avlänsvägar, dvs. för det vägnät som betjänar företrädesvis de regionala ochlokala transportuppgifterna. I fråga om anslag för vägbyggande som tillkommerav sysselsättningspolifiska skäl är det enligt utskottets mening likaså av storvikt att vägobjekten som regel utväljs av de berörda myndigheterna inom denramplanering som finns redovisad i flerårs- och långtidsplanerna. Dock börobjekt som redan påbörjats med anlitande av beredskapsmedel fullföljas samt börsådana objekt beaktas som aktualiserats i samband med järnvägsnedläggningar. När det gäller miljöfrågorna i samband med vägbyggen,vilket aktualiseras i flera motioner, har regeringen som utskottet redovisat idet föregående i proposition 1986/87:135 föreslagit att arbetsplanernakompletteras med en miljökonsekvensbeskrivning och att vägbyggnadsplanernafastställs efter samråd med . Utskottet förutsätter attmiljöfrågorna kommer att ges tillräcklig tyngd i vägplaneringen. Under hänvisning till vad utskottet i nu berördaplanerings-och anslagsfrågor anfört och då även de av motionärerna aktualiserade frågorna och projekten enligt utskottets uppfattning bör prövas i denför handläggning av vägärenden m.m. stadgade ordningen avstyrks här berördamotionsyrkanden. Det gäller motionerna T322 (c) yrkandena 1 och 2, T324 (c)yrkande 1 och T350 (fp) samtliga om ökade väganslag till , T345(c) om byggande av vägen , T316 (m) om fördelningen avväganslagen, T351 (c) om ökade anslag för byggande av riksvägar i Jönköpingslän, T315 (s) om södra förbifarten på vid , T358 (s) omnybyggnation av på sträckan , T323 (m) om nybyggnad avväg 31 mellan och , T314 (c) om vägarna i län, T348 (s)och T360 (c) båda om behovet av vägförbättringar i ,T213(fp) yrkande lochT310(s)båda ombehovetav förbättringar på ,1352(m)omvägförbättringar i län, T311 (s) om förbättrade vägförbindelserfrån till Skåne- och Göteborgsregionerna. Utskottet avstyrker också motionerna T220 (c) i denna del,T347 (fp) och T353 (s), alla tre om behovet av upprustning av , T328 (fp) och T359 (s), båda om behovet av en upprustning av vägnätet i , T223 (c) yrkande 2 i denna del om behovet av ökade väganslag till , T226 (s) yrkande 2 om ökade väganslag ull , T228 (fp) yrkande 6 om planeringen av vägnätet i , T305 (s) om behovet 22 av medelför från mot och Öreiiro,T318(s)om XU1986/87:19 behovet avbättre kommunikationer i Bergslagen, T230 (m, fp) yrkande 1 i denna del ombehovet av vägförbättringar i län, T343 (s, m,fp,c, vpk) i dennadel om vägar i inlandet, T335 (s) om att riksvägarna 50, 60 och ÖÄ skall tillhöradet nationella stamvägnätet, T307 (s) om behovet av kraftiga satsningarpå vägarna i , T319 om vägbro över sund samtT321 (s) om upprustning av väg 46 på sträckan AlvaredSmårör. Vidare avstyrks motionerna T219 (s) i denna del om behovetav vägupp-rustningar i , T309 (c) om upprustning av väg 164/163från E 6 till länsgränsen BohuslänDalsland, T334 (m) om utbyggnad och upprustningav vägen mellan och , T342 (fp) om framtagande av plan förutbyggnad av längs , T303 (s) om att ,sträckan GöteborgTrollhättan/, bör ingå i det nationellastamvägnätet, T333 (m) om att prioriteringen mellan landets Europavägar bör skeufifrån tillämpade principer, T218 (c) om arbetsplan förväginvesteringar inom samt T313 (s) och.T354 (c), båda omfärjeförbindelsen . I motionerna T221 (m) yrkande 2, T225 (s), T227 (fp)yrkande 3, T340 (m) yrkandena 1-3 och T361 (m) behandlas vägfrågor i Stockholmslän. I samtliga dessa motioner framhålls att får för liten andelav de totala väganslagen. av landets befolkning bor i regionen, medanlänet bara fick av väganslagen. Behovet av att byggakringfartsleder, t.ex. Österleden, för att förbättra trafik- ochmiljöförhållandena i regionen . I motion T340 (m) yrkas också attfördelningssystemet för väganslagen ses över för att uppnå att beräknadavkastning per objekt i högre grad skall vara styrande vid fördelningen avanslagen över landet. Utskottet vill med anledning av det sistnämnda yrkandetframhålla att regeringen i sina föreskrifter avseende vägplaneringen framhållitatt denna skall säkerställa en allsidig bedömning och en samhällsekonomisktgrundad prioritering av objekten. Inriktningen av vägplaneringen skall vara attutifrån samhällsekonomiska bedömningar vidta sådana åtgärder att det allmännavägnätet vidmakthålls och successivt förbättras. Därvid skall såväl dethögtrafikerade vägnätets standard anpassas till trafikutvecklingen som detlågtrafikerade vägnätet ges en tillfredsställande standard. Utskottet ställer sig bakom dessa utgångspunkter ochavstyrker därför yrkandet i mofionen att planeringssystemet skall ses över isyfte att beräknad avkastning per objekt i högre grad skall vara styrande vidfördelningen av väganslagen. Utskottet avstyrker, med hänvisning till vad utskottettidigare anfört om vikten av att inte uttalar sig i denna typ avfrågor, motionsyrkandena om att väganslagen i större utsträckning skall gåti|l . 4 Vissa övriga frågor I motion T304 (m) framhålls att vanligentillämpar ett entrepre nadförfarande vid vägbyggande, varigenom arbetet helt eller delvis utförs av enskilda firmor. Beträffande ersättningen för eventuella skador som tillfogas markägarna utanför det egentliga vägområdet finns enligt motionären inga 23 Markägaren tvingas till direkta förhandlingar med entreprenö- XU1986/87:19 rerna. Motionären anser det självklart att måste bäraansvaret för alla underentreprenörers tilltag och utge ersättning för uppkomnaskador. Beträffande skadeståndsansvaret vid vägbyggen villutskottet först erinra om att när det gäller fastigheter från vilka mark tagitsi anspråk med vägrätt är fastighetsägaren berättigad till ersättning avväghållaren. Ersättning kan utgå för skador som drabbar den icke ianspråktagnadelen av fastigheten genom arbeten med den nya vägens anläggande. Denna rätttill ersättning föreligger oavsett om väghållare eller av denne anlitadentreprenör orsakat skadan. Ersättning för skador på fastighet som inte tagits ianspråk med vägrätt men som är orsakade av arbeten inom vägområdet, t.ex.sprängskador, kan numera utgå enligt miljöskadelagen (1986:225). Även i dettafall kan fastighetsägaren vända sig till väghållaren med skadeståndsanspråk förskador som orsakats av entreprenörer. Beträffande skador som inte har ett direkt samband medarbeten inom vägområdet vill utskottet anföra följande. Enligt väglagen harfastighetsägare skyldighet att upplåta nyttjanderätt fill mark för upplageller liknande om det i fastställd arbetsplan avsatts område härför. Somnyttjanderättshavare har väghållaren ett skadeståndsansvar för skador somentreprenören orsakar. I de fall en entreprenör vill utnyttja ett område,beträffande vilket det i arbetsplan inte angetts att det får disponeras medvägrätt eller genom nyttjanderätt, ankommer det på entreprenören att på vanligacivilrättsliga grunder träffa de avtal med fastighetsägaren som ärerforderliga. Entreprenören bär då också ansvar för skador som han orsakar. I övrigt gäller de allmänna reglerna i skadeståndslagen(1972:207) som bl.a. innebär att den som uppsåtligen eller av vårdslöshetvållat skada skall ersätta skadan och att en arbetsgivare svarar för fel ellerförsummelser av arbetstagare. Utskottet anser att gällande ordning ger fastighetsägarentillräckligt skydd. En fasfighetsägare har alltid möjlighet att vägra att ingåett civilrättsligt avtal med en entreprenör om upplåtelse av mark. Om markenbehövs för vägutbyggnaden får fastställa en kompletterandearbetsplan. Väghållaren får därmed ett skadeståndsansvar för skador som enentreprenör kan orsaka vid arbete inom detta område. Det är enhgt utskottetsmening rimligt att i de fall fastighetsägaren upplåter sin mark till en entreprenördenne också är ansvarig för eventuella skador. Av det anförda följer attutskottet avstyrker motionen. I motion T341 (s) framhålls att är en 15 millång återvändsgränd in i fjällvärlden. Sjöfallsleden är öppen för allmäntrafik fram till Ritsem. Den väg som anlagt från Ritsem tillSitasjaure är spärrad för allmänheten. Enligt motionen återstår det endast 27km att bygga för att nå fram till den väg som man från norsk sida byggt långtin på svenskt område. Motionärerna anser att investeringen skulle göra dennadel av fjällvärlden till en turistattraktion. En utredning bör komma till ståndi samråd med norska myndigheter. Den aktuella vägen ligger inom ett fjällområde därsärskilda bestämmelser xU 1986/87:19 gäller för att bevara områdetskaraktär. Huvudprincipen är att nya vägar inte får anläggas. Utskottet är försin del inte berett att hos regeringen begära en utredning i samråd med norskamyndigheter. Denna typ av frågor kan på olika sätt aktualiseras i . Motionen avstyrks följaktligen. I motion X336 (s) framhålls att vägsaltningen har storanegativa effekter. Den medför skador på växtlighet intill vägen, skador påvägen själv - i synnerhet på betongkonstruktionen - samt rostskador på fordon.Motionärerna anser därför att saltning av vägar i princip bör förbjudas ellerendast medges i undantagsfall. Även i motion T344 (fp) tas vägsaltningen upp. Starka skälfinns enligt motionären för att kraftigt minska användningen av vägsalt förhalkbekämp-ning. skulle vara mycket lämpligt för försök medminskad saltning. Frågan om saltningen av vägarna är som utskottet vid fleratillfällen framhållit av stor betydelse inte minst ur trafiksäkerhetssynpunkt.Saltningen har i flera avseenden inte minst miljö- och samhällsekonomiskt visat sig medföra olägenheter och kostnader. Mot bakgrund härav har detframstått som alltmer angeläget att finna andra metoder för vinterväghällningensom har mindre negativa effekter på miljö, fordon och vägkonstruk-tioner.Vägverket, och väg- och trafikinstitutet har därförpåbörjat arbetet med ett långsiktigt forskningsprogram i syfte att minskasaltanvändningen. Programmet omfattar tre delar. För det första skall desaltfria regionerna utökas. För det andra skall alternativa metoder förvinterväghållningen tas fram där salt ersätts med ett annat kemiskt ämnealternativt sand eller mekaniska åtgärder. För det tredje skall alternativametoder som minskar användningen av salt tas fram. Målet har angetts vara attpå bättre sätt kunna sköta vinterväghållningen. Av det anförda följer att forskningsprogrammet ligger helti linje med intentionerna i de båda motionerna. Ambitionen är att utöka desaltfria regionerna och minska saltanvändningen. har salt inte använtspå . är och saltfria. Enligt utskottets mening bör resultatet avforskningsprogrammet avvaktas. Utskottet är därför inte nu berett att uttalasig för ett förbud mot vägsalt. Det bör vidare ankomma på de förforskningsprojektet ansvariga att själva avgöra vilka regioner som bör varasaltfria. Utskottet avstyrker de båda motionerna. I motion T317 (s) framhålls att börklassas som . Enligt motionären bör i detta syfte ta kontaktmed de norska vägmyndigheterna. Nuvarande klassificering av Europavägarna i Sverigeregleras genom deklaration rörande byggande av internationella huvudtrafikleder. Deklarafionen utarbetades inom ECE som är ett FN-organ. Flertalet europeiska stater har emellertid träffat en ny överenskommelse som innebär en i förhållande till deklaration ändrad klassificering av Europavä garna. Frågan om väg 98 kan enligt utskottets mening övervägas i samband 25 med attregeringen tar ställning till om skall ansluta sig till den nya TU1986/87:19 överenskommelsen. Av det anförda följer att utskottet avstyrker motionen. 1 motion T325 (s) yrkas att utredningen för översyn avstatlig och väghållning får i uppdrag att utreda frågan omansvarsfördelningen för att få till stånd en bättre trafikservice längs svenskavägar. har utrett behovet av rastplatser. Ettgenomförande av utredningens förslag skulle medföra investeringar i nya rastplatser på ca 100 milj. kr. samt ökade driftkostnader pä ca 10-15 milj. kr. I förra årets budgetproposition framhöll föredraganden att det är angeläget att förbättra möjligheterna för trafikanterna att finna platser som tillgodoser deras behov av rast, vila och avbrott i bilkörningen. Fler och bättre rastplatser innebären förbättrad trafikservice men medför också en förbättrad trafiksäkerhet. Enligtföredraganden borde därför gå vidare med att utveckla olika former avrastplatser. Han framhöll att det inte är givet att staten skall stå för allakostnader som är förenade med en sådan utbyggnad. borde sträva efteratt kommuner och kommersiella intressenter deltar i finansieringen avutbyggnaderna och kostnaderna för skötseln av dessa rastplatser. Föredragandenvar inte beredd att föreslå särskilda medel för ändamålet men ansåg att behovetborde uppmärksammmas i driftplanering. I den mån det rörde sig omstörre anläggningar fick dessa på sedvanligt sätt prioriteras ivägbyggnadsplaneringen. Utskottet hade ingen erinran mot vad föredragandenanfört i dessa delar. Av det anförda framgår att syftetmed motionen i allt väsentligt redan synes tillgodosett. Utskottet, somförutsätter att arbetar för bättre rastplatser i enlighet med de ovanredovisade riktlinjerna, anser att motioneri inte påkallar någon åtgärd frånriksdagens sida och avstyrker därför densamma. 1. beträffandedecentralistisk inriktning av vägpolitiken attriksdagen avslår mofionerna 1986/87:T204 (c) yrkande 9 och 1986/87:T332 (vpk), 2. beträffandeändrad driftsform för attriksdagen avslår motion 1986/87;T232 (m) yrkande 8, 3. att riksdagentill : Ämbetsverksuppgifter m.m. för /88 anvisar ettförslagsanslag på , 4. att riksdagengodkänner vad föredragande departementschefen anfört om användningen avanslaget : Ämbetsverksuppgifter m.m. för internrevision, 5. att riksdagenfill Drift av statliga vägar för /88 anvisar ettreservationsanslag på 4 . 6. att medger att regeringen lämnarvägverket de /87:19 beställningsbemyndiganden för den statliga vägdriften som föredra gande departementschefen i propositionen förordat, 7. att riksdagenmedger att regeringen i enlighet med föredragande departementschefens förslag vid behov när allmän väg för vilken staten är väghållare övergår till kommunaleller enskild väghållning får låta överföra medel motsvarandegällande statsbidrag mellan anslaget Drift av statliga vägar och anslagenBidrag fill drift av kommunala vägar och gator resp. Bidrag till drift ochbyggande av enskilda vägar, 8. att riksdagengodkänner att jämkning av kostnadsramarna för anslaget Drift av statliga vägarför får ske i enlighet med föredragande departmentschefensförslag, 9. att riksdagengodkänner att jämkning mellan drift- och byggandeanslagen för den statliga,väghållningen får ske i enlighet med föredragande departmentschefens förslag, 10. att medger att regeringenlåter träffa hyresköpsavtal och långtidshyra (leasa)anläggningsfillgångar motsvarande ett anskaffningsvärde av , 11. beträffande uppdelning av anslagetDrift av statliga vägar att avslår motion 1986/87:T204 (c) yrkande10, 12. beträffande tullavgift påÖlandsbron attriksdagen avslår motion 1986/87:T320 (m), 13. beträffande väg 957BorstadEgebyåsen att avslår motion 1986/87:T312 (c), 14. beträffande Blåviksfärjan attriksdagen avslår motion 1986/87:T934 (c) yrkande 3, 15. att fill Byggande avstatliga vägar för /88 anvisar ett reservationsanslag på , 16. beträffande utbyggnad av väg E 6som motorväg på delen attriksdagen med avslag på motionerna 1986/87:T202 (c) yrkande Ii denna del,1986/87:T209 (vpk) yrkandena 6 a och 6 b samt 1986/ 87:T540 (vpk) yrkande 2godtar vad föredragande departementschefen härom anfört, 17. beträffande projektering och finansiering av väg E6 på sträckan StenungsundSvinesund attriksdagen avslår mofion 1986/87:T202 (c) yrkande 1 i denna del, 18. beträffande utbyggnaden av väg E 6 tdlmotortrafikledsstandard m.m. attriksdagen avslår motionerna 1986/87:T212 (fp) yrkande 1 och 1986/87;T331 (fp), attriksdagen avslår motion 1986/87:T222 (c) yrkande 1, 20. beträffande miljökonsekvenser förvägbyggen på att avslår motion 1986/87 :T357 (m), 21. beträffande brobyggen i attriksdagen avslår motionerna 1986/87:T212 (fp) yrkande 2, 1986/ 27 87:T306(vpk) och 1986/87:T308 (c). 22. beträffande jämförande kostnadsberäkningar vidstörre väg- /87:19 byggen attriksdagen lämnar motion 1986/87:T301 (s) utan särskild åtgärd, 23. att med bifall tillregeringens förslag och med avslag på motionerna 1986/87:T204 (c) yrkande 12och 1986/87:T224 (m) yrkande 1 till Bidrag till drift av kommunala vägar ochgator för /88 anvisar ett reservationsanslag på , 24. att med bifall tillregeringens förslag och med avslag på mofion 1986/87:T224 (m) yrkande 2 tillBidrag till byggande av kommunala vägar och gator för /88anvisar ett reservafionsanslag.på , 25. beträffande cykelleder attriksdagen avslår motion 1986/87:T407 (s),