bet · GA01UbU26 · 1986-12-31 00:00:00 — I fråga om ett språkvetenskapligt ämne får fakultets-eller sektionsnämndmedge att doktorsavhandling skrivs på ett annat språk. Det finns många exempelpå beslut av fakultets- eller sektionsnämnder som innebär medgivande attskriva på annat språk än de förut nämnda i fråga om språkvetenskapligaavhandlingar. Man har t. ex. medgivit att sådan avhandling fått skrivas påspanska, ryska eller finska. Det finns alltså redan nu möjlighet att skriva enspråkvetenskaplig avhandling på finska. Närdet gäller avhandlingar i andra ämnen än de språkvetenskapliga finns det starkaskäl som talar emot att tillåta andra språk än de först nämnda. Det är jumeningen att en akademisk avhandling skall kunna diskuteras och bedömas avvetenskapssamhället, dvs. av både svensk och internationell expertis. Omavhandlingen är skriven på ett i mycket litet och ovanligt språk, blirbedömningen begränsad till en mycket liten grupp av forskare. Enligtvad utskottet erfarit har UHÄ undersökt om bestämmelserna omavhandlingsspråk bör ändras men - efter allmän högskoleremiss - stannat för attföreslå oförändrade regler. Medhänvisning till vad som anförts föreslär utskottet att avslår motion1986/87: Ub657. Ipropositionen redovisas uppgifter från delegationen (A 1983: 01) för jämställdhetsforskning(Jämfo) som visar att det är långt i\\\ jämställdhet mellankvinnor och män inom forskning och forskarutbildning. Jämfohar påpekat att medan kvinnorna är i majoritet bland de studeran de i den grundläggande högskoleutbildningen är endast av antalet studerande i forskarutbildningen kvinnor. kvinnor svarat för ca 20 %av antalet avlagda doktorsexamina. Ivad gäller andelen kvinnor med lärartjänst varierar denna mellan de UbU1986/87:26 olika fakulteterna. Den högsta andelen kvinnor finns inomhumanistisk fakultet, där av professurerna, av docenttjänsterna och36 % av forskarassistenttjänsterna innehas av kvinnor. Motsvarande siffror är förteknisk fakultet 2, 3 resp. . Enligtföredragande statsrådet är det av strategisk betydelse för jämställdhetsarbetetinom högskolan att vikariat, tjänster och utbildningsbidrag utlyses korrekt.Ansökningar bör behandlas i sädana former att kvinnliga och manhga sökande kangöra sig gällande på lika villkor. En i och för sig vällovlig strävan tillsmidighet och informellt förfarande får inte tillåtas leda till underlåtenhetatt utlysa vikariat och att med tillbörlig omsorg bedöma föreliggande meriter.UHÄ har , anför statsrådet, på regeringens uppdrag meddelat föreskrifter förtillsättning av vikariat inom lärartjänstorganisationen. Yrkandenom åtgärder i syfte att öka antalet kvinnliga forskare fram ställs i fem motioner. Enligtmotionerna 1986/87: Ubl (c) yrkande 10 och 1986/87: Ub68 (c) yrkande 2 är detviktigt att kvinnors synpunkter och erfarenheter tas till vara i den procedurgenom vilken vetenskapliga tjänster tillsätts. I tjänsteförslagsnämnder ochandra organ som bereder tjänstetillsättningar bör det alltid finnas kvinnligrepresentation. En föreskrift härom bör tas in i högskoleförordningen. I densistnämnda motionen tilläggs att andelen kvinnor i forskningsrådsnämnden ochforskningsråden bör öka. Ocksåi motion 1986/87: Ubl7 (s) yrkande 1 betonas att kvinnor behövs som ledamöter itjänsteförslagsnämnder, forskningsråd, betygsnämnder m. fl. organ, somopponenter för kvinnors avhandhngar och som handledare för kvinnligadoktorander. Därigenom kan skapas bättre förståelse för kvinnors forskningsinsatseroch arbetsförhållanden. Ettvillkor för en ökad rekrytering av kvinnliga forskare är att arbetssituationenför dessa förbättras, anförs i motion 1986/87: Ub2 (vpk) yrkande 4. Det råderstor brist på handledare för kvinnliga doktorander, menar motionärerna, och detfinns få som har insikt i kvinnliga forskares speciella situation. a.därför är det viktigt att ta hänsyn till könsfördelningen vid tillsättandet avforskarassistenttjänster och doktorandtjänster. Imotion 1986/87: Ub60 (fp) hemställs att uttalar sig för att man vidfördelningen av doktorandtjänster skall ha ambitionen att ge kvinnligaforskarstuderande en större andel av tjänsterna än vad deras faktiska antalmotiverar (yrkande 2). Vidare begärs att UHÄ ges i uppdrag att följafillsättningen av mellantjänster för att tillse att kvinnliga sökande får enbedömning som ger dem full rättvisa (yrkande 3). Utskottetbehandlar först frågan om kvinnlig representation i tjänsteförslagsnämnderm.fl. organ, varvid utskottet vill erinra om följande. Regeringen har fr. o. m.den 1 januari 1987 skärpt bestämmelserna i förordningen (1984: 803, ändrad1986: 1395) om jämställdhet i statlig verksamhet. a. gäller numera att närmyndighet under regeringen skall ge någon ett uppdrag, skall den se till attdet finns personer av båda könen att välja mellan, om det kan ske inom ramenför sakliga urvalsgrunder (3 §). Generella föreskrifter omen i huvudsak jämn könsfördelning i statliga 27 anställningar och uppdragfinns således redan. När det gäller förordnande UbU 1986/87: 26 av ledamöter i styrelseroch nämnder vill utskottet hänvisa till att ett uppdrag åt en särskildutredare (1985:03) att föreslå åtgärder för att öka kvinnorepresentationen istatliga organ beräknas komma att slutredovisas Mot bakgrund avdet anförda föreslår utskottet att mofionerna 1986/87: Ubl yrkande 10, 1986/87: Ubl7 yrkande 1 delvis och 1986/ 87: Ub68 yrkande 2 avslåsav . Vaddärefter angår arbetsvillkoren för kvinnliga forskare, speciellt tillgången påhandledare, vill utskottet erinra om att denna angelägna fråga uppmärksammadesi forskningsproposition. Föredragande statsrådet uttalade då, attutbildningen av handledare borde stimuleras och att det var väsentligt atthandledarna även informerades om jämställdhetsfrågorna. Enligt vad utskottetnu erfarit anordnas särskild utbildning av handledare lokalt vid flerahögskolor. En plan för handledarutbildning i jämställdhetsfrågor har utformatsav Jämfo. Rekrytering av handledare ankommer på institutionerna att ombesörja.Motionerna 1986/87: Ub 2 yrkande 4 och 1986/87: Ubl7 yrkande 1 delvis avstyrksdärmed av utskottet. Ifråga om yrkandena i motion 1986/87: Ub60, slutligen, anser utskottet attriksdagen inte bör uttala sig för en könskvotering. Ansökningar om t. ex.doktorandtjänster bör - med lagen (1979:1118) om jämställdhet mellan kvinnoroch män i arbetslivet samt jämställdhetsförordningen som grund - behandlas isådana former att kvinnliga och manliga sökande kan göra sig gällande på likavillkor. När det gäller tillsättning av s. k. mellantjänster är vid överklagande av beslut. Utskottet är medvetet om att givnaföreskrifter inte alltid i åsyftad grad förs ut i praktisk tillämpning.Emellertid noterar utskottet att chefen för ipropositionen (bil. 8 s. 16) uttalar att hon för egen del avser att via Jämfosärskilt noga följa bl. a. utvecklingen av andelen kvinnliga forskare och dekvinnliga forskarnas villkor. Därmed anser utskottet att motion 1986/87: Ub60yrkandena 2 och 3 bör avslås av . Iproposition 1978/79: 119 om vissa frågor rörande forskning och forskarutbildningm.m. a. att ett system med etappavgångar ur forskarutbildningenskulle utvecklas. Dessa etappavgångar skulle utformas så att de passade bådeforskarutbildningen och arbetsmarknaden. De måste således dels utgöranaturliga, avslutade moment inom forskarutbildningen, dels ge en utbildning somsvarar mot ett arbetsmarknadsbehov. godkände de i propositionenförordade rikfiinjerna (UbU 1978/79: 44, rskr. 1978/79:391). UHÄhar meddelat bestämmelser om etappavgångar (licentiatexamen om 80 poäng) inomalla fakulteter. Antalet licentiatexamina ökar nu inom alla områden. Vidantagningen till forskarutbildningen är i allmänhet utgångspunkten både förinstitutionen och för den forskarstuderande att målet är en doktorsexamen.Föredragande statsrådet anser att de ursprungliga kriterierna,arbetsmarknadsbehov och ett naturligt avslutat moment av forskarutbildningen,fortfarande skall vara grunden för etappavgång. Utskottet delar föredragande statsrådets uppfattningbeträffande grun- UbU 1986/87: 26 den för etappavgång. 8 Forskarutbildningens meritvärde m. m. Uppställandet av doktorsexamen som behörighetsvillkor förvissa tjänster samt forskarutbildningens meritvärde för andra slag av tjänsterhar stor betydelse för rekryteringen av unga forskare. Forskarutbildningenstyrs av möjligheterna till sysselsättning efter fullgjord utbildning. UHÄ harredovisat yrkesverksamheten för 17 100 forskarutbildade personer i Sverige.Ungefär 70% är verksamma inom den offentliga sektorn, vanligen som lärare ellerläkare. Nästan en tredjedel av det totala antalet har tjänster somhögskolelärare och tjänster som lektor i gymnasiet. Examinerade doktorer har - med vissa undantag - inte svårtatt få goda anställningar efter sina examina. Undantagen utgörs i regel avdoktorer från de humanistiska, juridiska och teologiska fakulteterna. De somexaminerats från dessa fakulteter kan ha svårt att få en anställning sommotsvarar deras kompetens. Enligt motionerna 1986/87: Ubl (c) yrkande 8 och 1986/87:Ub5 (m) yrkande 3 är det angeläget att till förnyad prövning ta upp frågan omdoktorsexamen som behörighetskrav för vissa tjänster. Samma önskemål framförs imotion 1986/87: Ub590 (m) yrkande 4. Inom den statliga länsförvaltningensutvecklingsinriktade delar liksom inom utvecklingsfonderna bör anges detjänster som kräver vetenskaplig meritering. Antalet lektorstjänster inomgymnasieskolan, för vilka krävs doktorsexamen, bör utökas. Doktorsexamen börockså i ökad utsträckning bli kompetenskrav för tjänster inom museiväsendet ochinom de s. k. lärda verken. Regeringen bör uppdra åt berörda myndigheter attgöra en inventering av för vilka tjänster doktorsexamen bör varabehörighetsvillkor. I samband med budgetproposition bör regeringenredovisa vilka förändringar som på grundval av denna genomgång har gjorts. Utskottetvill med anledning av motionsyrkandena anföra följande. Fullgjord forskarutbildning tillgodoräknas numera somhögst tjänstetid vid tillsättning av statliga eller statligt regleradetjänster (jfr 7 b § anställningsförordningen [1965:601], Regeringensförordningsmotiv 1985: 3 s. 12: befordringsgrunden förtjänst, statensarbetsgivarverks cirkulär 1985 A 19). Tillsättning av statlig och statligt reglerad tjänst skallske på grundval främst av skickligheten för arbetsuppgifterna för tjänsten, om det inte finns särskilda skäl för något annat (jfr 7 a § anställningsförordningen). Enligt motiven till bestämmelsen bör all relevant erfarenhet värderas inom ramen för skickligheten. När det gäller värdet från skicklighetssynpunkt av veten skaplig utbildning för sådan tjänst där vetenskaplig kompetens inte är ett behörighetsvillkor har ställt sig bakom konstaterandet att den träning i metodiskt tänkande, det analytiska arbetssätt och den kritiska skolning som en forskarutbildad fått del av är värdefull för de flesta arbetsuppgifter av kvalificerad art inom statlig eller statligt reglerad verk samhet (UbU 1983/84:28, s. 29, rskr. 1983/84:401). bildning skall habetydelse i fråga om tillsättningskriteriet skicklighet. Det UbU 1986/87: 26är en sammanvägning av olika faktorer, däribland forskningserfarenhet, somskall utgöra grund för bedömningen av den sökandes skicklighet (jfr statensarbetsgivarverks cirkulär 1986 A 18). Värdetav fullgjord forskarutbildning bestäms självfallet främst av om det för visstjänst har uppställts behörighetsvillkor som innebär att forskarutbildningkrävs. Fullgjord forskarutbildning, dvs. doktorsexamen, är behörighetsvillkorför bl. a. flertalet tjänster som högskolelärare och för tjänst som lektor igymnasiet främst i humanistiska, samhällsvetenskapliga ochmatematisk-naturvetenskapliga ämnen. Avpropositionen framgår att det i regel är doktorer från den humanistiska ochvissa andra fakulteter som kan ha svårt att få en anställning som motsvararderas kompetens. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att t. ex. både museeroch arkiv har flerdubbla uppgifter för vilka forskningserfarenhet är avbetydelse: att bevara och bearbeta egna samlingar, att utgöra en resurs förforskningen vid andra institutioner, att själva initiera och driva forskning,att levandegöra sina samlingar genom kunskapsförmedlande och opinionsbildandeinsatser. Museer och arkiv är båda viktiga arbetsplatser för forskarutbildadehumanister och forskarutbildade från andra fakulteter. Det är självfallet fulltmöjligt för huvudmän för dessa och andra samhällsinstitutioner att vidledigkungörandet av tjänst - när vetenskaplig kompetens inte är ettbehörighetsvillkor ,- ange att erfarenhet av forskning är en särskild merit. Avpropositionen framgår vidare att UHÄ och berörda högskoleenheter bör getänkbara arbetsgivare ökad information om vad forskarutbildning innebär och omde forskarutbildades kompetens. Meddet anförda förslår utskottet att avslår motionerna 1986/ 87: Ublyrkande 8, 1986/87: Ub5 yrkande 3 och 1986/87: Ub590 yrkande 4. Enligtmotionerna 1986/87: Ub590 (m) yrkande 5 och 1986/87: Ub643 (m) yrkande 8 hardiskuterats om den nya licentiatexamen (en "etapp" på halva vägen iforskarutbildningen) skulle ge behörighet till lektorstjänst i gymnasieskolanpå samma sätt som den äldre licentiatexamen. Den nya licentiatexamen äremellertid inte, säger motionärerna, jämförbar med den äldre licentiatexamen, ivilken det för lektorsbehörighet krävdes minst AB, dvs. Studietidenvar , och den jämställdes meritmässigt med den nya doktorsexamen. Det börenligt motionärerna göras klart att den nya licentiatexamen inte skalljämställas med den gamla eller med doktorsexamen i fråga om behörighet tilltjänster. Eljest kan en stor orättvisa drabba de doktorander som strävarvidare mot doktorsexamen. bör göra ett uttalande i frågan. Utskottetvill med anledning av motionsyrkandena erinra orn att riksda gen beslöt om möjlighet till överstatförande av gymnasielektors- tjänster för att underlätta rekryteringen av högskolelektorer. Beslutet rriår- kerar att kravet på doktorsexamen gäller båda typerna av lektorstjänster (prop. 1984/85: 100 bil. 10 s. 197-199, UbU 1984/85: 18, rskr. 1984/85:272). Utskottet utgår från att UHÄ och () informerar om vad som gäller i denna fråga. Utskottet vill till detta lägga att gymnasielek torerna genom sitt ämneskunnande och vetenskapliga synsätt har betytt 30 och betyder mycket för att hos elever i gymnasieskolan väcka intresse för Detfinns anledning att slå vakt om denna ämnesmässiga LJbU 1986/87: 26kompetens för gymnasieskolans del. Även i detta sammanhang vill utskottet pekapå att rekryteringen till forskarutbildningen främjas av att det finns tjänsterpå arbetsmarknaden för vilka krävs fullgjord forskarutbildning(doktorsexamen). Médhänsyn til] vad som redovisats anser utskottet att motionsyrkandena ärtillgodosedda. De bör därför avslås. Denfrämsta anledningen till att det finns så få forskarutbildadebehöriga tillgymnasielektorstjänst är enligt motionerna 1986/87: Ub5 (m) yrkande 4 och1986/87: Ub545 (m) delvis att det inte anordnas någon praktisk-pedagogiskutbildning som passar för personer som tidigare genomfört omfattandeämnesstudier m. m. Dessa lider nämligen ett stort ekonomiskt avbräck vidgenomgång av nuvarande slag av praktisk-pedagogisk utbildning utan andrafinansieringsmöjligheter än sedvanliga studiemedel. Ett annat skäl tillsvårigheten att besätta lektorstjänster i gymnasieskolan är enligt motionärernadet ringa ekonomiska utbyte som en lektorstjänst ger jämfört med andralärartjänster eller andra alternativa tjänster. I motion 1986/87: Ub643 (m, fp,c) yrkande 7 behandlas även frågan om praktisk-pedagogisk utbildning förhögskolelärare. Motionärerna konstaterar att många av dem vid högskolan somavlägger doktorsexamen har betydligt mindre undervis- . ningserfarenhet änsamma lärargrupp tidigare hade. Detta beror framför allt på attheltidstjänsterna som assistent numera har försvunnit. De innehöll i mångafall en relativt stor undervisningsdel. Det finns därför enligt motionärernaanledning att nu ta upp behovet av en adekvat ämnesmetodisk utbildning förblivande eller nyblivna högskolelärare. En sådan utbildning skulle kunna omfatta1020 poäng och koncentreras på ämnesmetodiska frågor på gymnasie- ochhögskolenivå. Den bör därmed kunna utgöra första steget i enpraktisk-pedagogisk utbildning till gymnasielektor. För ett sådant närmande avde två lärarkategorierna till varandra talar också det förhållandet attgymnasielektorerna alltmer torde komma att utgöra en personalresurs även inomhögre utbildning, i synnerhet i fråga om decentraliserad sådan. Detförhållandet att planeringsramarna för ämneslärarlinjerna och den praktisk-pedagogiskautbildningen nu är förhållandevis låga på de olika högskoleorterna talar enligtmofionärerna också för att man utnyttjar den lediga utbildningskapacitet somfaktiskt finns för ämnesmetodisk utbildning av blivande eller nyblivnahögskolelärare. Utskottet vill medanledning av motionsyrkandena anföra följande. Antaletlektorstjänster i gymnasieskolan är 2 916. Enligt uppgift från SÖ var ungefär en tredjedel av tjänsterna vakanta eller ej fördelade på kommuner. Medelåldern hos dem som innehade lektorstjänst var . Ungefär en Qärdedel av tjänsteinnehavarna var . Enligt uppgift från UHÄ genomgick under läsåren 1984/85 och 1985/86 fyra resp. fem personer med ämnesteoretisk behörighet för lektorstjänst praktisk- pedagogisk utbildning. Det är mot denna bakgrund ytterst angeläget att man finner former för en fungerande praktisk-pedagogisk utbild ning för dem som har avlagt doktorsexamen, antingen när de tjänstgör som högskolelärare/gymnasielärare eller såsom deltidstjänstgörande lärare i högskolan/gymnasieskolan. UHÄ har i Rapport 1986:32 (s. 121) aviserat 31 en praktisk-pedagogiskutbildning på 10-20 poäng med tyngdpunkten lagd på ämnesdidaktiska ochpedagogiska frågor avseende undervisning på 1986/87:26 gymnasie- ochhögskolenivå. Utskottet anser att det är viktigt att man skyndsamt utvecklardenna eller annan lämplig utbildningsmodell så att man därmed kan finna enlösning på den här behandlade utbildningsfrågan. Vad utskottet anfört om nyaformer för en ämnesmetodisk utbildning m. m. för personer med ämnesteoretiskbehörighet till lektorstjänst bör med anledning av motionerna1986/87: Ub5 yrkande 4, 1986/ 87: Ub545 delvis och 1986/87: Ub643 yrkande 7 somsin mening ge regeringen till känna. 9Samspelet mellan universiteten m. m. och de mindre högskoleenheterna Isitt huvudanförande framhåller statsministern att det är angeläget att skapa såstarka forskningsmiljöer att de kan konkurrera med de bästa internationellacentra. De förslag som läggs fram i propositionen syftar därför i första handtill att stabilisera och stärka den grund för svensk forskning som universitetoch högskolor med fasta forskningsresurser utgör. Av detta skäl bör även fortsättningsvisdessa resurser koncentreras till de elva högskoleenheter på sju orter där deför närvarande finns. betonas de mindre högskolornas viktiga roll isträvandena att öka den regionala rättvisan. Som en del av samma högskolesystemsom universiteten och högskolorna med fasta forskningsresurser kan de mindrehögskolorna fungera som en länk till högskolans forskningsverksamhet och varaen praktiskt betydelsefull kanal för teknik- och kunskapsspridning. Det ärdärför angeläget att öka också de mindre högskolornas resurser förforskningsanknuten verksamhet. Förslaglämnas i proposifionen om resurser för de mindre högskolornas lektorersforskning och för dessa högskolors kontaktverksamhet m. m. Utskottet behandlardessa resursfrågor i det följande men börjar med att ta upp motionsyrkanden omspridning av de fasta forskningsresurserna. Detär enligt motion 1986/87: Ubl (c) angeläget att forskningsresurserna i landetfördelas med beaktande av regionalpolitiska aspekter (yrkande 4). Den forskningsverksamhetsom finns vid de mindre högskolorna bör tas till vara. Forskningen vid dessahögskolor bör emellertid inte byggas upp på samma sätt som vid universiteten.Det är angeläget att de mindre högskolorna får en fast och stabilresurstilldelning. När kompetensuppbyggnaden nått en viss utvecklingsgrad böräven tjänster som professor kunna inrättas, i första hand vid högskolorna iÖrebro, och . De mindre högskolorna bör få i uppdrag att utarbetaförslag till egna forskningsprofiler. bör som sin mening geregeringen till känna vad som anförts i motionen i dessa frågor (yrkande 16). Denregionalpolitiska betydelsen av de mindre högskolornas forskning betonas även i motion 1986/87: Ub2 (vpk). Enligt motionen bör dessa högskolor inte bli beroende av forskningsbidrag från uppdragsgivare utan för högskolan. De får inte heller bli enbart ett slags regionala yrkeshög skolor. Därför föreslås (yrkande 6) att under ett särskilt anslag för forskning vid de mindre högskolorna skall anvisa 25 milj. kr. Medlen från anslaget bör fördelas av forsknings- 32 rådsnämnden (FRN) ellerannan lämplig myndighet som regeringen be- UbU 1986/87:26 stämmer. Iyueriigare tre motioner, nämligen 1986/87: Ub25 (s), 1986/87: Ub67 (s) yrkande1 och 1986/87: Ub601 (s) delvis, behandlas frågan om möjligheten för de mindrehögskolorna att få fasta resurser för forskning. Enligt den förstnämndamotionen bör en utredning göras om hur dessa högskolor skall förses med enstatligt finansierad basorganisation. I motion 1986/ 87: Ub609 (s) anförs attfasta forskningsresurser bör tillföras de högskolor som ingår isamarbetsprojektet . Utskottet vill medanledning av motionsyrkandena anföra följande. Vidhögskolereformen var en av de grundläggande principernaen helhetssyn på utbildningen ovanför den gymnasiala nivån, vilken kom tilluttryck bl. a. i att all högskoleutbildning skulle ha ett samband med forskning(prop. 1975:9, UbU 1975:17, rskr. Detta motiverades inte endast avutbildningens behov av forskningsanknytning utan även av att det ansågsangeläget att förnya och bredda forskningens och forskarutbildningensinriktning. Det betonades emellertid att det är praktiskt omöjligtatt över hela fältet basera kontakten mellan grundläggande utbildning ochforskning/forskarutbildning på en direkt institutionell gemenskap. Att försevarje enhet för grundläggande högskoleutbildning på ett trettiotal orter ilandet med egna permanenta resurser för forskning och forskarutbildning skullefrån den vetenskapliga verksamhetens synpunkt innebära en olycklig splittringav resurserna. Mot denna bakgrund förordades att fasta forskningsresurseralltjämt skulle koncentreras till de sju orter där sådana resurser redan fanns.Genom att öppna möjligheter för lärare vid högskoleenheter utan fastaforskningsresurser att delta i forskning skulle samspelet mellan grundläggandehögskoleutbildning och forskning stärkas. Utskottetanser att de riktlinjer som i samband med högskolereformen drogs upp förlokaliseringen av fasta resurser för forskning och forskarutbildningfortfarande bör gälla, bl. a. mot bakgrund av att forskningsorganisationen viden högskoleenhet bör ha en viss storlek för att fungera väl och kunna uppnå deresultat som förväntas av den (jfr prop. s. 28-29 och bil. 6 s. 33-35).Lokalisering av fasta resurser för forskning och forskarutbildning till ytterligarehögskoleenheter skulle därför innebära mycket stora resurskrav, och sädana rymsinte inom de resurstillskott som är möjliga att ge högskoleforskningen.En sådan ny lokalisering skulle därför medföra att resurser måste omfördelasfrån de högskoleenheter som har fasta forskningsresurser, vilket negativtskulle påverka styrkan och kvaliteten i verksamheten där. Utskottet vill strykaunder att detta inte innebär att forskning enbart måste utföras vid de storaenheterna som har fasta forskningsresurser. Under de år som gått sedanhögskolereformen genomfördes har värdefull forskning inom många områden utförtsvid de medelstora och mindre högskolorna. Detta har skett bl. a. genom att särskildamedel anvisats för dessa högskolors lektorers forskning och genom attforsknings- och utvecklingsverksamhet har förlagts dit. Utskottetanser således att det inte finns tillräckliga resurser för att kunna lokalisera fasta resurser för forskning och forskarutbildning till 33 3 1986/87.