bet · GA01NU30 · 1986-12-31 00:00:00 — De understryker emellertid att arbetet inte får ledafill att produktkontroll och miljökrav urholkas eller till att det sker enanpassning nedåt - öppen eller förtäckt - till utländska standarder. Också icenterpartiets motion 1986/87:N143 framförs - utan något särskilt yrkande - uppfattningenatt den pågående internationella harmoniseringen bör bedrivas på ett sådantsätt att berättigade miljö- och säkerhetskrav inte åsidosätts. Utskottet anser det värdefullt att regeringen i denaktuella propositionen har lämnat en bred översikt av det pågående arbetet medregelförenkling gentemot näringslivet. Vad som ariförs ger inte anledning tillnågon erinran eller några kommentarer från utskottets sida. Som framgår avöversikten gäller det förenklingsåtgärder på en rad olika områden, av vilka flertaletligger utanför den egentliga näringspolitiken. Det kan också konstateras attåtgärderna i stor utsträckning är inriktade på att åstadkomma lättnader för demindre företagen. Enligt utskottets uppfattning bör inte de tre motioner ivilka frågor om principerna för avregleringsarbetet har tagits upp föranleda något initiativ av . Kraven i motionerna 1986/87:N150 (m) och 1986/87:N149 (fp) på en vittgående avreglering inom en rad samhällssektorer - av vilka flertalet inte hör till utskottets beredningsområde - anser sig utskottet inte kunna ta upp till sakdiskussion. Det som sägs i motion 1986/87:N140 (vpk) om alt regelförenklingen inte får leda till att miljö- och säkerhetskrav urholkas finner utskottet närmast självklart. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att arbetet inom bl. a. normgruppen skall bedrivas utan att inkräkta på de 27 grundläggandemål i fråga om säkerhet, hälsa, god miljö, jämn fördelning NU 1986/87:30 etc.som har motiverat att det allmänna har gått in med reglerande åtgärder. Som iannat sammanhang har framhållits från regeringens sida (skr. 1985/86:165 s. 13)finns det ingen principiell motsättning mellan regelförenklingsarbete och deolika samhällsmål som ligger till grund för reglerna. De avvägningsproblem somkan uppstå får lösas med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet de tre nämnda motionerna ide delar som har berörts här. En särskild aspekt på regelförenklingsarbetet, nämligenreglerna vidsiartav företag, tas upp i två motioner. I motion 1986/87:N434 (m)hänvisas till den av () på regeringens uppdragutarbetade rapporten myndighetsagerande, en studie av regler m. m. vidstart av företag. I denna rapport konstateras att de regler och registreringsförfarandenm. m. som aktualiseras i samband med start av företag inbegriper flera olikatyper av samordningsproblem. En övergripande slutsats i rapporten är attgrunden till dessa problem till stor del ligger i nuvarande sektorisering avlagstiftning och myndighetsorganisation. Motionärerna tar rapporten tillutgångspunkt för kritik mot gällande regleringar på området. Trots attregeringen talar mycket om vikten av att nyföretagandet stimuleras har inte enblivande företagare möjligheter att snabbt klara sina förehavanden med olikamyndigheter, säger motionärerna. De anser att RRV:s rapport ger anledning attanta att det även på andra håll finns gott om lagar och bestämmelser som inteär ändamålsenliga. Regeringen bör ta initiativ till liknande granskningar avandra områden, anförs det. I motion 1986/87:N368 (fp) pekas särskilt på invandrarnassvårigheter vid start av företag. En grundlig översyn bör därför göras avregelsystemet, varvid hänsyn bör tas lill såväl invandrarpolitiska somnäringspolitiska aspekter. RRV har inte lagt fram några konkreta förslag tillåtgärder med syfte att underlätta start av företag. Av propositionen (s. 73)framgår emellertid att åtskilliga av de frågor som RRV har aktualiserat tordekomma att uppmärksammas i det fortsatta arbetet med regelförenkling. Med hänsyn härtill anser inte utskottet att vad som anförsi mofionerna 1986/87:N434 (m) och 1986/87:N368 (fp) ger anledning för riksdagenatt ta något inifiafiv i frågan. Utskottet noterar att RRV särskilt haruppmärksammat behovet av regelförenkling inom branscher, t. ex. hotell- ochrestaurangbranschen, med ett stort inslag av invandrare. De två motionernaavstyrks såvitt här är i fråga. Frågor om organisationen av avregleringsarbetet tas upp itvå motioner..! den nyssnämnda motionen 1986/87:N149 (fp) hävdas att normgruppens handlingsförmåga har begränsats av att gruppen endast får ägna sig åt en teknisk-juridisk granskning av existerande lagstiftning. Normgruppen bör därför, anförs det, tillåtas att mera förutsättningslöst granska såvälexisteran de som föreslagna regler. Vidare anser motionärerna- i motsättning till vad som sägs i proposifionen - att gruppen bör permanentas och att representan ter för näringslivet bör ingå i gruppen. Huvuduppgiften för gruppen bör vara att fortlöpande följa hur myndigheterna utnyttjar sina normgivningsfullmak- 28 ter ochvid behov ingripa om en myndighet föreslår föreskrifter eller ställer NU1986/87'30 krav för vilka kostnaderna överstiger den samhällsekonomiska nyttan. Utskottet ställer sig avvisande till dessa förslag. anförde vid sin behandling av ett liknande mofionsyrkande (NU1985/86:23 s. 11) bör det inte komma i fråga att ett organ som normgruppen gesrätten att överpröva av statsmakterna beslutade mål för olika regleringar.Utskottet anser vidare, i likhet med regeringen, att strävandena efterregelförenkling utgör ett naturligt inslag i det ordinarie arbetet inomregeringskansliet och berörda myndigheter. Med hänsyn härtill ser utskottetinget behov av att normgruppen permanentas så som föreslås i motionen.Utskottet vill också peka på att RRV enligt det tidigare lämnade förslaget tillny begrånsningsför-ordning avses få en utvidgad roll som fillsynsmyndighet förnormgivningen inom statsförvaltningen. Med hänvisning fill vad som anförtsavstyrker utskottet motion 1986/87:N149 (fp) i denna del. En parlamentarisk delegation med uppgift att följaavregleringsarbetet föreslås i motion 1986/87:N143 (c). En sådan"parlamentarisk återförsäkring" betecknas av motionärerna somangelägen med hänvisning till att regeringen enligt deras mening inte hardrivit avregleringsarbetet med tillräcklig kraft. Utskottet kan inte biträda förslaget om inrättande av enparlamentarisk delegation. Det saknas enligt utskottets mening motiv för ettsådant organ. Gällande fördelning av befogenheter och ansvar mellan riksdagenoch regeringen bör kunna tillämpas även på det här aktuella området. Näringspolitikens roll vid industrikriser I ett särskilt avsnitt i proposifionen (s. 78-86)redovisar industriministern sin syn på frågan om hanteringen av störreindustrikriser. Utgångspunkten för resonemanget är att olönsamma verksamhetermåste kunna läggas ned för att resurser skall kunna föras över till växandesektorer. Vägledande för regeringens politik på området har varit att stödettill krisföretag skall begränsas så långt möjligt. Denna mycket restrikfivainställning bör gälla även i fortsättningen, anförs det. De statliga åtgärdernabör i stället inriktas på att minska effekterna av strukturomvandlingen för deanställda och för orten. Lokala sysselsättningskriser bör i normalfallethanteras inom ramen för befintliga näringspolitiska, regionalpolitiska ellerarbetsmarknadspolitiska program. Det betonas att näringslivet har ett ansvarför att aktivt medverka till lösningen av krisfall. Vid stora och allvarligakrisfall -varvsnedläggningarna i och nämns som exempel - börockså speciella regionutvecklande och sysselsättningsskapande åtgärder kunnasättas in. Vad som anförs i detta avsnitt i propositionen har gettanledning till två motionsyrkanden. I motion 1986/87:N143 (c) begärs ett uttalande av av innebörd att en nödvändig fortsatt strukturomvandling inom basnäringarna måste ske på ett sådant sätt att hänsyn tas till hur skilda regioner har drabbats. Motionärerna torde syfta i första hand på q kriseninom gruvindustrin och järn- och stålindustrin i Bergslagen, där man NU1986/87:30 har haft en serie företagsnedläggningar och kraftigt minskandesysselsättning i berörda branscher. I sammanhanget kan nämnas. attutskottet har haft anledning att särskilt uppmärksamma problemeni Bergslagen i samband med behandlingen av frågor om (NU 1986/87:22) och mineralpolitiken (NU 1986/87:32). En i grunden kritisk inställning till regeringenskrisstödspolitik kommer till . . uttryck i kommunisternas motion1986/87:N140. Politiken har haft två avgörande svagheter, anförs det. För detförsta har man ofta varit alltför snabb att inrikta dén på utveckling ochförnyelse av befintlig kompetens. För det andra har politiken varit kortsiktigoch präglad av bristande planering inför strukturkriser som borde ha kunnatförutses. Huvudprincipen skall vara, menar motionärerna, att nedläggning avverksamheter skall få ske endast sedan ersättningsarbeten har skapats. Utskottet anser det värdefullt att regeringen nu har getten samlad redovisning av sin syn på hanteringen av industrikriser. Som anförs ipropositionen bör det enligt utskottets mening finnas utvecklade principer påområdet för att företagen, de anställda och andra intressenter skall ha klaraspelregler och rimliga förväntningar på statliga insatser. Det är viktigt att det slås fast att en avveckling avolönsamma verksamheter är en ofrånkomlig del av näringslivets förnyelse och attstaten skall sträva efter att underlätta denna process inom ramen för enallrnän politik för full sysselsättning. Utskottet kan ansluta sig till vad somanförs härom i propositionen. De synpunkter som redovisas i motion 1986/87:N143 (c)synes inte stå i principiell motsättning till regeringens och utskottetsuppfattning. Utskottet kan sålunda i och för sig instämma i vad som anförs imotionen om att man i . krisstödspolitiken bör ta hänsyn till effekter avtidigare kriser inom resp. region. Att Bergslagen härvidlag har drabbatssärskilt hårt är uppenbart, vilket också har utgjort bakgrunden till deinsatser av skilda slag som har gjorts för denna region bl. a. inom ramen fördet särskilda Bergslagsprogrammet (jfi prop. 1986/87:100 bil. 14 s. 30 f.).Dessa insatser har, helt i överensstämmelse med tankegångarna i den nu aktuellapropositionen, inriktats på att höja kompetensnivån inom Bergslagens näringslivoch främja ny verksamhet, bl.a. genom forskning och. utveckling, utbildningoch' teknikspridning. Utskottet ser alltså inget behov av något initiativ frånriksdagens sida med anledning av motionen, som avstyrks i berörd del. Den huvudprincip för hantering av industrikriser somföreslås i motion 1986/87:N140 (vpk), nämligen att en verksamhet får läggas nedförst då ersättningsarbete har skapats, kan utskottet inte ställa sig bakom.Ett grundläggande problem i sammanhanget är att nödvändigheten av enomstrukturering oftast inte blir uppenbar för berörda intressenter förrän krisenär ett faktum. Motionen avstyrks i ifrågavarande del. I moderata samlingspartiets motion 1986/87:N150 sägs attnågra kommuner har bedrivit en egen näringspolitik genomsubvenfio- ner ochstöd till olönsamma företag. Motionärerna anser att detta är en NU 1986/87:30felaktig väg, som ofta innebär ett överskridande av den kommunala kompetensen.Kommunerna bör i stället arbeta för att främja ett gott näringslivsklimat.Exempelvis skulle tillväxten inom servicesektorn kunna gynnas genom ökadanvändning av entreprenörer i den kommunala verksamheten. Det är ocksåviktigt, menar man, att kommunerna främjar en god infrastruktur kring företagenoch deras anställda. den kommunala näringspolitiken berörs iförbigående i propositionen (s. 155 f.) i samband med en diskussion av fråganom de regionala utvecklingsfondernas insatser för nyetablering av företag. Detär positivt, anförs det, att många kommuner har upprättat näringslivsprogrameller på annat sätt har tagit initiativ för att allmänt främja det lokalanäringslivet. I sammanhanget erinras om att stat-kommunberedningen ibetänkandet (Ds C 1986:16) näringslivspolitik har behandlat frågor omkommunernas insatser på området. I nämnda betänkande slås fast att staten liksom nu måsteha det övergripande ansvaret för näringslivet och att medverkan till en frånsämhällssynpunkt lämplig lokalisering av näringslivet skall väsentligen vara enstatlig angelägenhet. När det gäller frågan om förändringar av den kommunalakompetensen dras i betänkandet den slutsatsen att nuvarande regler ochrättspraxis innebär en lämplig avgränsning. Den ger kommunerna möjlighet attgöra betydande lokala näringslivsinsåtser som det finns gränser somförhindrar alltför omfattande åtaganden. Företrädarna för moderata samlingspartiet och folkpartieti den till beredningen knutna parlamentarikergruppen har i en reservationredovisat en allmän syn på kommunernas näringspolitiska uppgifter som näraöverensstämmer med vad som anförs i den nyssnämnda motionen. Reservanternahävdar bl.a. att frågorna om utvidgning av kretsen av besvärsberättigade och omen förstärkt ställning för de kommunala revisorerna borde tas upp redan nu utanatt den pågående kommunallagsöversynen avvaktas. Reservanterna anser också attkommunal verksamhet i bolagsform skall omprövas med hänvisning till att"kommuner år kan bedriva kompetensöverskridande verksamhet ibolag skyddade från insyn av aktiebolagslagen". Utskottet konstaterar att nuvarande regler fördenkommunala kompetensen ger kommunerna ett visst utrymme förnäringspolitiska.insatser. De synpunkter som förs fram i motion 1986/87:N150(m) och som väsentligen gäller frågor inom andra utskotts områden avstårutskottet från att närmare -kommentera. Motionärernas begäran om ett uttalandeav om näringspolitik kan utskottet inte biträda. Motionenavstyrks såvitt, här är i fråga. Svenska företags investeringar i utlandet I propositionen (s. 87 f:) lämnas vissa allmännasynpunkter på den fortgåen de internationaliseringen av det svenska näringslivet. Denna process är, anförs det, förenad med såväl fördelar som nackdelar, vilket ställer 31 näringspolifikeninför olika avvägningsproblem. I sammanhanget pekas NU 1986/87:30 bl. a. på attett litet antal svenska företag, varav flertalet är höginternationali-serade,svarar för en mycket stor del av de svenska investeringarna utomlands. Detfinns en risk, anförs det, för att företagens verksamhet i kan kommaatt inta en perifer position i förhållande till verksamheten utomlands. Vidare redogörs för arbetet inomdirektinvesteringskommittén (), som publicerade sitt betänkande(SOU 1983:17) Näringspolitiska effekter av internationella investeringar. Motbakgrund av riskerna med en tyngdpunktsförskjutning till utlandet hos stora svenskaföretag ansåg att samhället borde ha ett starkt intresse av att kunnafölja och vid behov påverka utvecklingen av företagens utlandsetableringar. Isyfte att möjliggöra detta föreslog dels uppbyggande av ett analys- ochstatistiksystem rörande direktinvesteringarnas utveckling och effekter, delsinförande av ett system för överläggningar mellan staten och vart och ett av deur näringspolitisk synvinkel väsentligaste företagen. Dessa överläggningarskulle gälla främst utlandsinvesteringarna som ett led i företagensövergripande strategival. I propositionen aviseras åtgärder från regeringens sidaför att, i enlighet med DIRK:s förslag, få till stånd såväl en löpandestatistik över de berörda företagens verksamhet inom och utom landet som återkommandekartläggningar, förslagsvis . Vidare framgår attindustriministern avser att ta initiafiv till kontakter med vissa av de störreföretagen i frågor som rör bl. a. utlandsinvesteringar ochinternationalisering. Berörda centrala fackliga organisationer kommer att pålämpligt sätt ges möjlighet att lämna synpunkter på och få insyn i denproblematik som behandlas i dessa kontakter med företagen. Regeringen bereder tillfälle att ta del av vadsom i propositionen sålunda har anförts om svenska företags investeringar iutlandet. Utskottet tar först upp en mofion från allmännamotionstiden , 1985/86:N282 (s), i vilken begärs förslag från regeringengrundade på DIRK:s betänkande. Som framgått har denna begäran nu blivit tillgodosedd,varför motionen avstyrks. Det här aktuella avsnittet i propositionen har föranlettviss kritik i motion 1986/87:N149. Där anförs att de aviseradeöverläggningarna med de stora svenska företagen inte skulle fylla något syfte.Beträffande det planerade analys- och statistiksystemet sägs att statistik översvenska företags utlandsinvesteringar har samlats in av (lUI) och att en uppdatering av detta materialpågår. - Enligt vad utskottet har inhämtat väntas lUL.s nya undersökning, sombygger på uppgifter från företagen för , bli publicerad i slutet av år1987. I motion 1986/87:N427 (vpk) från allmänna motionsfiden iår kommer en helt annan syn på direktinvesteringarna till uttryck. Det föreslås ett åtgärdsprogram för att motverka "transnafionaliseringen".Motiveringen återfinns i motion 1986/87:Fi607, som gäller ekonomiska beroende av utlandet. Där redovisas en starkt restriktiv inställning tilltransnationella företag och till direktinvesteringar över huvud taget. Beträffande svenska företags investeringar i utlandet föreslås bl. a. en skärpning av valutaregle- 32 ringen.Vetorätt borde införas för de berörda löntagarkollektiven. Vidare NU1986/87:30 föreslås att utfiyttning av koncernledningar i svenska företag ochderas forsknings- och utvecklingsverksamhet motverkas och om nödvändigt förbjudsgenom lagstiftning. Det bör påpekas att de delar av detta åtgärdsprogram somgäller valutaregleringen behandlas av finansutskottet. Utskottet ansluter sig till vad som i propositionen anförsom svenska företags investeringar utomlands. Såvitt kan bedömas har dessainvestering- . ar haft övervägande positiva effekter för denekonomiska utvecklingen i . De snabbt ökande utlandsinvesteringarna geremellertid anledning till skärpt vaksamhet på området. De åtgärder som nuaviseras på grundval av DIRK:s förslag finner utskottet välmotiverade. Av det sagda följer att utskottet inte kan godta dennegativa syn på värdet av överläggningar med storföretagen som kommer tilluttryck i motion 1986/87:N149 (fp). Beträffande vad som sägs i samma motion omatt det planerade statistiksystemet skulle innebära en onödig dubblering avlULs undersökningar vill utskottet framhålla att dessa görs med flera årsintervall; den senaste avser . Det statliga systemet avses däremot blibaserat bl.a. på löpande insamling av uppgifter frånföretagen. Utskottet finner det uppenbart att ett sådant system ger bättremöjligheter till den kontinuerliga bevakning av utvecklingen på området somutskottet finner önskvärd. Av vad som anförts följer också att utskottet inte kangodta kravet i motion 1986/87:N427 (vpk) på en generellt restriktiv politikgentemot svenska företags direktinvesteringar utomlands. Motionen i denna delavstyrks sålunda. Utländska företagsförvärv m. m. i I propositionen (s. 94 f.) lämnas vissa uppgifter om denutlandsägda företagssektorn i , som svarar för av den totalasysselsättningen inom näringslivet. Denna sektor har ökat under de senasteårtiondena. har företag från de nordiska länderna domineratsom förvärvare, varvid förvärven i stor utsträckning har inriktats påtillverkande företag inom "mogna" branscher som står införstrukturförändringar. Härefter redogörs för gällande bestämmelser om utländskaföretagsförvärv i . Enligt lagen (1982:617) om utländska förvärv avsvenska företag m. m. (företagsförvärvslagen) får utländska medborgare,utländska juridiska personer samt vissa svenska rättssubjekt (kontrollsubjekt)inte utan tillstånd förvärva aktier i svenska aktiebolag, om förvärvet innebäratt kontrollsubjektets innehav i det förvärvade bolagets aktiekapital/röstetalkommer att överstiga vissa gränser (10,20,40 eller ). Kravet på tillståndgäller också vid förvärv av rörelse, delar av rörelse och andelar i handelsbolag.Enligt lagen skall tillstånd meddelas om det inte strider mot något väsentligtallmänt intresse. Tillståndsfrågorna handläggs av eller, i frågorom vissa viktigare ärenden, av regeringen. Det bör anmärkas alt tillståndenligt gällande praxis inte behövs i samband med nyetableringar. I propositionen erinras vidare om motiven förföretagsförvärvslagen. Trots de positiva effekter som utländska företagsetableringar kan medföra för det 33 3 1986/87. svenskanäringslivet har det ansetts att förvärven också i vissa fall vållar . NU1986/87:30 problem. Genom att det förvärvade företaget underordnas detutländska företagets strategi uppstår risk för olika former av beroende ochminskande möjligheter till insyn från svenska myndigheters och organisationerssida. En utförlig redovisning lämnas (s. 97-99) förhandläggningen på regeringsnivå av ärenden om företagsförvärv. Det förstasteget är insamling av information om det förvärvade företaget i syfte attidentifiera eventuella skyddsvärda intressen av t. ex. industripolitisk,regionalpolitisk eller bered-skapspolitisk natur. I nästa steg görs enbedömning av effekterna av förvärvet och riskerna för att något skyddsintressekommer att trädasför när. I de fall då det bedöms att riskerna är så stora attförvärvet strider mot väsentligt allmänt intresse enligt lagen kan detförvärvande företaget enligt praxis göra frivilliga åtaganden för att minskaeller undanröja riskerna och därigenom möjliggöra bifall till en ansökan omförvärv. Sådana åtaganden kan innebära t. ex. att verksamheten inom detförvärvade företaget kommer att utvecklas genom investeringar eller få ensjälvständighet i olika hänseenden. Det förekommer också åtaganden rörande denfinansiella uppläggningen av ett förvärv. I propositionen nämns att åtagandenav olika slag har förekommit i samband med ca 45 ansökningar omförvärvstillstårid. En särskild utredare - generaldirektör - hartillkallats med uppdrag att bedöma bl.a. om utvecklingen i de förvärvadeföretagen har varit i överensstämmelse med de åtaganden som de utländskaföretagen har gjort vid förvärven (dir. 1986:28). bereds tillfälle att ta del av vad som sålundaanförts om grunderna vid tillämpningen av företagsförvärvslagen. I motioner från moderata samlingspartiet, ochvänsterpartiet kommunisterna redovisas resp. partis allmänna inställning tillfrågor om utländska förvärv av svenska företag och till behovet av regleringarpå området. Utskottet behandlar dessa synpunkter i anslutning till den föregåenderedovisningen för nuvarande tillämpning av företagsförvärvslagen. Utskottetåterkommer till frågan om vissa ändringar i lagstiftningen med anledning avförslag härom i propositionen. Företagsförvärvslagen är uttryck för en förlegad syn på utländskainvesteringar i , hävdas det i motion l986/87:N150 (m). Svenska företagär verksamma, ofta genom dotterbolag, i praktiskt taget alla länder. som vill investera i det svenska näringslivet finns detemellertid alltjämt besvärande hinder i form av lagar, byråkratiska rutiner ochpolitiska påtryckningar, anförs det. När nu försöker anpassa sig till reglerna för dengemensamma inre marknaden inom EG kommer det att bli nödvändigt att avskaffapraktiskt taget alla hinder för utländska företagsförvärv, menar motionärerna.Regeringen bör därför låta utreda hur nuvarande hinder för utländsktägande av svenska företag skall avvecklas, anförs det. En liknande uppfattning redovisas i motion 1986/87:N149(fp). Den svenska lagstiftningen uppfattas utomlands som diskriminerande ochprotektionistisk, hävdar motionärerna. Vidare anser de att den nuvarande lagentillämpas alltför restriktivt och att möjligheterna att hindra företagsförvärv bordetillgripas endast då säkerhets-och beredskapspolitiska intressen står . I mofion 1986/87:N427 (vpk) begärs däremot en merrestriktiv linje när det NU 1986/87:30 gäller tillstånd till utländskaföretagsförvärv i enlighet med motionärernas allmänt avvisande inställning till"transnationaliseringen" av näringslivet. Utskottet har ingen erinran mot vad som anförs ipropositionen om tillämpningen av företagsförvärvslagen.