bet · GA01AU11 · 1986-12-31 00:00:00 — Hög sysselsättning och lågarbetslöshet kan bara uppnås genom en sammanhållen strategi som inriktas på attskapa nyä växande arbetsmarknader inom den privata sektorn. De moderata motionärerna framhåller att partiets politikpå alla områden . syftar till att kraftigt förbättra förutsättningarna förtillväxt och arbete. Obalanserna i ekonomin, som utgör de stora hoten motjobben, måste minskas. Det höga skattetrycket måste sänkas och klimatet för demindre företagen förbättras. Investeringarna måste öka ocharbetsmarknadslagstiftningen ses över. Utbildning måste härutöver användas somett av de viktigaste långsiktigt verkande instrumenten för att upprätthålla enväl fungerande arbetsmarknad. I partimotion 1986/87:A229 konstateras attdet för närva- AU 1986/87:11 rande inte råder full sysselsättning i landet. Medhänsyn till konjunkturutvecklingen anser man att arbetslösheten borde hakunnat pressas ned ytterligare. Arbetslösheten har vidare ändrat karaktär. Bl.a. har dess varaktighet ökat sedan den förra högkonjunkturen. Likaså harstrukturarbetslösheten ökat. Den tekniska utvecklingen skapar enligt motionärerna inteökad arbetslöshet under förutsättning att ekonomin och särskilt arbetsmarknadenhar fillräcklig flexibilitet och anpassningsförmåga. Tvärtom anser man att enfortgående teknisk utveckling är nödvändig för att upprätthålla näringslivetskonkurrenskraft och den fulla sysselsättningen. I motionen anförs vidare att full sysselsättning måstevara det högst prioriterade målet för den ekonomiska politiken. Grunden för denfulla sysselsättningen ligger i det enskilda näriiigslivets vitalitet ochkonkurrensförmåga. Politiken måste därför inriktas på att åstadkomma ettsådant näringslivsvänligt klimat att framtidstro och företagande stimuleras,både nyföretagande och drift och expansion av existerande företag. Vidare framhålls marknadsekonomins grundläggandebetydelse, behovet av ökad effektivitet inom den offentliga sektorn samt lönebildningensbetydelse för näringslivets konkurrenskraft, den ekonomiska stabiliteten ochsysselsättningen. visar också på utbildningspolitikens betydelseför utvecklingen på arbetsmarknaden. Slutligen framhålls betydelsen för denframtida sysselsättningen av en ökad flexibilitet beträffande arbetstiderna. I kommittémotion 1986/87:A267 anförs attdet förhållandet att arbetslösheten trots en internationellt betingadhögkonjunktur är hög innebär ett misslyckande för regeringen. Det är långt tillden påstådda målsättningen om arbete åt alla. Kampen mot arbetslösheten måste enligt motionärerna föraspå två fronter . Det gäller att driva en närings- och regionalpolitiksom ger tillräckligt många arbetstillfällen i alla delar av landet. Det gällerockså att med utbildningsinsatser underlätta ny- eller återinträdet påarbetsmarknaden. Vidare framhålls i motionen att det är angeläget attstatens totala kostnader för arbetsmarknadspolitik och sysselsättning kan minska.Detta kan, på ett ansvarsfullt sätt, ske endast om antalet människor som nukommer i åtnjutande av samhälleligt stöd kan minska genom att näringslivet idessa olika former självt förmår ge sysselsättning. Ökad uppmärksamhet måstedärför riktas mot möjligheterna att skapa fler jobb i näringsliv ochsmåföretagsamhet. Den långsiktiga tryggheten för de enskilda kan tillgodosesförst genom en mer expansiv industrisektor där särskilt småföretagens villkoroch utveckling är avgörande för en positiv utveckling av sysselsättningen.. Motionärerna pekar också på betydelsen av att en merflexibel förläggning av arbetstiden tillåts än . Fördelarna nieden flexibel arbeitstid är enligt motionen stora såväl för konsumenter ochanställda som för , företagens konkurrenskraft. kommunisterna anför i partimotionen 1986/ 87:A239 att arbetslösheten numera är ett stående inslag i ekonomin. sysselsättningiklassisk mening är inte längre möjlig med rådande ekonomis- AU 1986/87:11 ka och sociala strukturer. Regeringens arbetslöshetspolitik år ett resultat av , att allasrätt till arbete är underordnat budgetunderskott, åtgärder mot löneökningar ochstimulans till storfinans och exportinriktning. Fortsatt hög strukturellarbetslöshet är ett av de pris vi får betala för den tredje vägens politik,fortsätter vpk. I motionen pekas på några utvecklingsdrag som förstärkerarbetslöshet och undersysselsättning, bl. a. kapitalets exportinriktning, otillräckligainvesteringar i svenskt näringsliv, den nya teknikens införande på grundval avnuvarande maktförhållanden, neddragningarna inom den offentliga sektorn,arbetstidspolitiken samt regeringens ekonomiska politik. Landets ekonomiska politik och statens insatser bör istället inriktas på att bekämpa arbetslösheten.Statsföretag, löntagarfonder, regionalpolitik m. m. bör omvandlas till redskapför en arbetsskapande politik. Arbetarrörelsen måste återgå till sinatraditioner och ställa målet om arbete åt alla först på dagordningen. I motionen föreslås ett åtgärdsprogram som bl. a.innehåller utbyggnad av den offentliga sektorn innebärande bl. a: ett nyttanslag om 4 000 milj. kr. för statsbidrag till kommuner förinrättande av fasta arbeten, framtagande av ett nationelltindustrialiseringsprogram och förkortning av arbetstiden. Slutligen framhålls i vpk-motion 1986/87:A744 attförutsättningar bör skapas så att alla människor får én fri tid, vilket innebärallas rätt till arbete, ökad jämlikhet samt förkortning av arbetstiden. Dettayrkande ingår i vpk:s partimotion om rekreation och turism, där det bl: a. sägsatt man bara kan ha fri tid om man har någon annan tid att vara fri från. Utskottet villför sin del framhålla följande omförutsättningarna för arbetsmarknadspolitiken. Utskottet vill inledningsvis slå fast att arbetet och dessvillkor har en grundläggande betydelse för den enskilde och samhället. Arbetetär ett medel att skapa en god försörjning men det har också ett egenvärde somen väg till social gemenskap. Att stå utan arbete får därför ofta mycketkännbara konsekvenser för dem som berörs. Målet om full sysselsättning har en central roll i denekonomiska politiken, och de åtgärder som vidtas inom finans-, penning- ochvalutapolitiken syftar också till att främja utvecklingen på arbetsmarknaden. Arbetsmarknadspolitiken fungerar - som också framhålls ipropositionen och motionerna - som ett komplement till de ekonomisk-politiskaåtgärderna. Om de generella medlen inte förmår skapa en tillräckligt störefterfrågan kan arbetsmarknadspolitiken lösa vissa temporära problem och hjälpatill att utjämna effekterna av en konjunkturnedgång. Arbetsmarknadspolitikenkan emellertid inte ensam svara för att full sysselsättning kan upprätthållas.Det krävs också en aktiv och framgångsrik närings- och industripolitik,bostadspolitik, utbildningspolitik osv. Utskottet konstaterar att den socialdemokratiskaregeringen alltsedan sitt tillträde drivit en brett upplagd politik som syftartill att vända den tidigare negativa sysselsättningsutvecklingen. Som en följdav denna politik har läget påarbetsmarknaden successivt förbättrats. 1 ettmternationellt perspektiv är arbetslösheten i mycket lag. genomsnittligaarbetslösheten här på kan jämföras med AU 1986/87:11OECD-området och där arbetslösheten enligt tillgängligstatistik uppgick till resp. . För enskilda länder är arbetslöshetenbetydligt högre. I är t. ex. arbetslösheten , vilketinnebär att mer än 3 miljoner går utan arbete. I de regioner som drabbatshårdast är var femte arbetstagare arbetslös. Det sagda innebär inte att det finns anledning att varanöjd, med situafionen på den inhemska arbetsmarknaden. Enligt svenska mått ärarbetslösheten alltför hög. Särskilt problematisk är situationen för långtidsarbetslösaoch för ungdomarna. De regionala skillnaderna är också otillfredsställande. I detta sammanhang finns anledning erinra om att det finnsett flertal bakomliggande orsaker till arbetslösheten. Här kan nämnas ökningenav antalet personer i arbetskraften och de allt större kraven på utbildning.Härtill kommer att en betydande del av arbetslösheten kan förklaras ay längrearbetslöshetstider . En avgörande förutsättning för att nå målet omarbete åt alla är att den ekonomisk-politiska strategi som regeringen följtalltsedan år 1982 kan fullföljas med fasthet och konsekvens. Hithörande frågorbehandlas i finansutskottets betänkande FiU 1986/87:10. har ibetänkandet ställt sig bakom den socialdemokratiska regeringens ekonomiskapolitik. De riktlinjer för den ekonomiska politiken som förs fram avoppositionspartierna har därvid avvisats. Beträffande insatser inom näringspolitiken, somsjälvfallet är av avgörande betydelse för sysselsättningen, villarbetsmarknadsutskottet hänvisa till att hithörande frågor kommer att behandlasav senare i vår med anledning av regeringens proposition 1986/87:74om näringspolitik inför 90-talet. Utskottet vill härutöver erinra om forskningens betydelseför utvecklingen på arbetsmarknaden. Denna fråga behandlas också senare i vårmed anledning av regeringens proposition 1986/87:80 om forskning. Beträffande arbetstidsfrågorna vill utskottet i dettasammanhang hänvisa till att dessa frågor kommer att bli föremål för utredningsamt att direktiv härför är under utarbetande inom regeringens kansli.Utskottet återkommer för övrigt till arbetstidsfrågorna i ett särskiltbetänkande senare under innevarande . Med det anförda tillstyrker utskottet vad som anförs ipropositionen om förutsättningarna för arbetsmarknadspolitiken. Aktuella delarav de i sammanhanget refererade motionerna A229, A239, A259, A267 och A744avstyrks av utskottet. Utskottet övergår härefter till att behandla frågan omsamspelet mellan utbUdningssysiemel och arbetsmarknaden i syfte att undvika flaskhalsar och löneglidning som förs fram i motion 1986/87:A261 av (). Motionären pekar bl.a. på ett växande behov av ett väl fungerande utbildningssystem för att tillgodose näringslivet och den offentliga sektorn med kvalificerad arbetskraft. Det gäller därför bl. a. att på ett tidigt stadium försöka förutse var brister kommer att uppstå. Undviks på detta sätt "flaskhalsar" minskar också risken för löneglidning. dennabakgrund på detta område förbättra bevakningen och kartläggningen AU1986/87:11 av samspelet mellan utbildningssystemet och arbetsmarknaden. Utskottet har ingen annan uppfattning än motionärenbeträffande behovet av samverkan mellan utbildnings- ocharbetsmarknadspolitiken. Det finns också en medveten strävan frånstatsmakternas sida att på olika plan åstadkomma en allt bättre samordningmellan dessa politikområden. Med hänvisning härtill bör motion A261 inteföranleda någon åtgärd i denna del. Utskottet tar slutligen i detta avsnitt upp motion 198ö/87:A256av (), i vilken yrkas att regeringen bör ta initiativ utredning om sänkt pensionsålder och förlängd föräldraledighet som medel attminska arbetskraftsutbudet. Motionären framhåller bl.a. att det krävs enändring av den sociala reformpolitiken om vi skall kunna slå vakt om den fullasysselsättningen. Arbetsmarknadens oförmåga att lösa problemen anser motionärenvara permanent. Utskottet har den principiella inställningen attambitionen i första hand bör vara att på olika sätt skapa förutsättningar förnya jobb som kan tillgodose efterfrågan från de arbetssökande. Som utskottettidigare redovisat kommer arbetstidsfrågorna att bli föremål för utredning.Utskottet vill inte utesluta att de frågor motionären tar upp kan komma attingå i de allmänna överväganden som i det sammanhanget kan bli aktuella.Utskottet vill slutligen också hänvisa till arbetet inom pensionsberedningen. MotionA256 avstyrks av utskottet med hänvisning till det anförda. Inriktningen av arbetsmarknadspolitiken 1987/88 I propositionen framhålls att bedömningen av utvecklingenbeträffande den svenska ekonomin under det närmaste året är osäker. Det gälleri synnerhet den internationella utvecklingen vilken i hög grad påverkar densvenska arbetsmarknaden. De indikatorer som finns på en försämring geranledning till att upjjmärksamheten skärps, men motiverar enligt propositioneninte nu generellt ökade insatser inom arbetsmarknadspolitiken. En bedömning avutsikterna för nästa budgetår kommer därför att göras i samband medkompletteringspropositionen, varvid de eventuella justeringar i dearbetsmarknadspolitiska insatserna som då kan visa sig befogade kommer attaktualiseras. Inom område harutgiftsbegränsningar i budgeten gjorts i storleksordningen 400 milj. kr. a. slopande av den s. k. starthjälpen och ändrade bidragsregler förberedskapsarbeten. Dessa besparingar har tillsammans med andra besparingar inomandra huvudtitlar möjliggjort ur bl. a. sysselsättningspolitisk utgångspunktangelägna förstärkningar av de regionalpolitiska insatserna och avforskningen. I den fortsatta arbetsmarknadspolitiken bör tyngdpunktenenligt propositionen i större utsträckning än läggas på utbudsinriktadeinsatser, dvs. arbetsförmedlings- och utbildningsinsatser. 1 enlighet medarbetslinjen skall aktiva insatser prioriteras före passiva insatser somkontantutbetalningar. Mot denna bakgrund föreslås att förmedlingens resurserförstärks med 250 tjänster. Detta kombinerat med bl.a. den beslutadeutbyggnaden av det ADB-baseradeplatsförmedlingssystemet bör innebära att det går att ytterii- AU1986/87:11 gare reducera långtidsarbetslösheten som vakanstiderna förde lediga platserna inte ökar. Vidare framhålls att det ställs allt större krav påyrkesutbildning i arbetslivet. I en politik med utbudsinriktade åtgärder årutbildning ett viktigt grundelement. Medel beräknas därför förarbetsmarknadsutbildning för 5000 fler personer än vad som beräknades i förrabudgetpropositionen. Arbetsmarknadsutbildningen skulle därmed kunna omfattatotalt 120 000 personer. Arbetslösheten bland ungdomar i åldern är högtrots den allmänt förbättrade utvecklingen på arbetsmarknaden. Orsaken härtillanges bl. a. vara brister i deras utbildning. Ungdomarna måste därför stödjasoch motiveras till en gångbar yrkesutbildning. Handikappade ungdomar medvaraktigt funktionshinder och försenad skolgång föreslås få rätt till arbete iungdomslag . Resurserna för beredskapsarbeten och rekryteringsstöd harberäknats utifrån i huvudsak oförändrad omfattning. Med hänsyn till löneutvecklingen föreslås en höjning avarbetslöshetsersättningarna. Den högsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringenbör höjas till , medan det kontanta arbetsmarknadsstödet bör förbättrastill . Även utbildningsbidragen bör höjas. Merparten av insatserna för arbetshandikappade anslåsenligt regeringens förslag till yrkesinriktad rehabilitering ochsysselsättningsskapande åtgärder, främst i form av lönebidrag samt bidrag föranordnande av skyddat arbete för sådana sökande som annars inte kan fåvaraktigt arbete. Vidare betonas nödvändigheten av en fortsatt högambitionsnivå när det gäller åtgärder för de grupper av sökande som möter destörsta svårigheterna på arbetsmarknaden. Beträffande forskningen på det arbetsmarknadspolitiskaområdet hänvi sas till den forskningspolitiska propositionen (prop. 1986/87:80 om forsk ning). ' I moderata samlingspartiets kommittémotion1986/87:A259framhålls beträffande de arbetsmarknadspolitiska riktlinjerna attarbetsmarknadspolitiken i första hand skall vara ett hjälpmedel för enskildaindivider. Dessa skall i varje situation ges möjligheter att snabbt kommatillbaka i riktiga jobb. Motionärerna anser vidare att det finns anledning attuppmärksamma de problem som skapas av å ena sidan detaljstyrning avAMS och å andra sidan den nya målstyrningsstrategi som är under utveckling inomAMS. Med stor sannolikhet kommer dessa problem enligt motionärerna att öka iframtiden om inte och regeringens teknik för att styra AMSförändras. Redan kommande budgetår bör därför försök genomföras med nyaprinciper för anslagsgivning till AMS inom vissa anslagsområden. Konkretaförslag i detta avseende redovisas beträffande anslaget Sysselsättningsskapandeåtgärder. Moderata samlingspartiet föreslår bl.a. också eneffektivering inom arbetsmarknadsverket och avvisar förslag om förstärkning av personalresur serna vid förmedlingarna. Alternativa former för arbetsförmedling bör 26 tillåtas.Utbildningens betydelse betonas och satsningen på beredskapsarbe- AU1986/87:11 tenföreslås bli begränsad till förmån för andra metoder som underiättar för dearbetslösa att få arbete i det privata näringslivet. vidareregeringens förslag beträffande flyttningsbidragen. attfinansfullmakten i högre grad skall inriktas på insatser som långsiktigt förbättrarinfrastrukturen och tillväxtförutsättiiingarna i regioner som under lång tiddrabbats av hög arbetslöshet. Beträffande ungdomarnas situation anförs att svårigheternai hög grad , beror på en bristfällig yrkesutbildning och en snedvridenlönesättning för ungdomar. Bl.a. begärs förslag om arbetspraktik för ungdomaroch ett upphävande av lagen om ungdomslag. bör införas en'allmän arbetslöshetsförsäkring. Iavvaktan på den bör den nuvarande dagpenningen vara oförändrad men möjlighetges till kompletterande frivillig försäkring. Statsbidragsnivån tillarbetslöshetskassorna bör återställas till . Fördelningen av resurserna till arbetshandikappadeföreslås bli annorlunda mot med en ökad differentiering av insatsernamed hänsyn till arten och svårighetsgraden av olika handikapp. I parfimotion 1986/87:A229 framhålls bl.a.att en aktiv arbetsmarknadspolitik underlättar nödvändiga omställningar ochmildrar effekterna för enskilda människor. Vidare konstateras attkonsekvenserna av strukturförändringar, teknisk utveckling och"kriser" var svårare för medborgarna när viinte hade någon tillväxt än när tillväxten generellt var hög. Motionärerna begär en översyn av arbetsförmedlingslagen isyfte bl. a. att ge större utrymme åt den förmedling av olika tjänster som detfinns ett växande behov av. Förslaget i propositionen om ytterligare tjänstervid arbetsförmedlingen avvisas. Vidare föreslås en översyn av de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna för ungdomar och en temporär nedsättning av arbetsgivaravgifternaför denna kategori. Man begär också ett reformerat system förarbetslöshetsförsäkringen och en ändrad finansiering av denna, ocksåen allmän arbetslöshetsförsäkring. Förslaget i propositionen om avskaffande av starthjälpenavvisas. Utbildningens betydelse betonas och ett ökat antal utbildningsplatserföreslås. I kommittémotion 1986/87:A267 framhällsattsamhäl- , let måste ha en hög arbetsmarknadspolitisk beredskap för att mötakonjunkturnedgångar och de krav som strukturförändringar inom näringslivetställer. Män och kvinnor bör vidare ha samma möjligheter och samma rätt tillutveckling på arbetsmarknaden. bör decentraliseras ocharbetsförmedlingen arbeta mer aktivt. Arbetsförmedlingslagen bör ses över föratt möjliggöra alternativ och komplement till de offentligaarbetsförmedlingarna. AMS bör enligt motionärerna inte få medverka i kampanjersom innebär att övriga landet utarmas på teknisk kompetens och kunnande tillförmån för främst . För ungdomar föreslås ett sammanhållet uppföljningsansvari regi för ungdomar i åldern . föreslåsäven en utredning om en allmän försäkring. Vidare förordas en AU1986/87:11 mindre ökning av bidragsnivån än enligt regeringens förslag. Enstörre "egenandel" av avgiften föreslås också. För insatser bland arbetshandikappade föreslås bl. a.vissa förändringar beträffande lönebidragen. kommunisterna anför i partimotionen 1986/87:A239 att dagens svenska arbetsmarknadspolitik från början är organiseradför att möta tillfälliga vågor av begränsad arbetslöshet. Den är emellertidinte relevant i massarbetslöshetens epok. Den förda politiken skyler över och döljer detkapitalistiska systemets sönderfall och dess syfte är att jämna vägen förkapitalets strukturomvandling. Därmed blir arbetsmarknadspolitiken ettverksamt medel för att "effektivera" och bevara kapitalismen,fortsätter motionärerna. Den s. k. serviceinriktningen av AMS verksamhet är enstrikt serviceåtgärd för företagens och det kapitalistiska systemetsfortlevnad och inte i första hand en service åt de arbetslösa eller en åtgärdför att skapa arbete åt alla. Mot den angivna bakgrunden anser vpk attarbetsmarknadspolitiken måste förändras. En "sysselsättningsbudget"bör upprättas vid sidan av det traditionella budgetarbetet. Den bör innefattasåväl den statliga som den kommunala sidan. Arbetsmarknadspolitiska åtgärderbör organiseras och budgeteras på fierårsbasis för att möjliggöra bättreframförhållning och säkrare anställningsformer. Kommunerna bör erhållaramanslag som de friare kan disponera. Detta underlättar för dem att kombineraolika åtgärder efter de behov som regionalt föreligger. Arbetsmarknadsåtgärdernas innehåll och syfte bör förändraspå sådant sätt att de bättre utvecklar människors kunnande och ansluter tillderas yrkesskolning då så är möjligt. Vidare föreslås att de arbetandesrättsliga ställning skall stärkas. Slutligen bör de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna kopplas till en planerad utbyggnad av industrin och den offentligaverksamheten samt till genomförandet av en arbetstidsförkortning. Inriktningenanser vpk bör vara att man genom arbete och studier på ett organiserat sättleder över dem som står utanför den ordinarie arbetsmarknaden till fastaanställningsformer. Utskottet vill framhålla följande'. Arbetsmarknadspolitikenoch dess åtgärdsarsenal har två huvudsyften. Den skall stödja dem som har ensvag ställning på arbetsmarknaden och som drabbas av sysselsättningsproblem.Den skall också främja en väl fungerande arbetsmarknad och därmed bidra till denekonomiska utvecklingen av samhället. Utskottet delar uppfattningen i propositionen atttyngdpunkten i den fortsatta arbetsmarknadspolitiken i större utsträckning bör läggas på utbudsinriktade insatser, dvs. Det är angeläget att de aktiva insatserna prioriterasframför passiva insatser som kontantutbetalningar. Mot den angivna bakgrunden anser utskottet att det ärpositivt att regeringen i årets budgetproposition föreslår förstärkningar inomsåväl arbetsförmedlingen som arbetsmarknadsutbildningen. Utskottet noterar ävenatt regeringen i budgeten ägnar fortsatt uppmärksamhet åt särskilt utsattagrupper på arbetsmarknaden som ungdomarna och de arbetshandi- AU1986/87:11 kappade. Utskottet vill i detta sammanhang framhålla betydelsen avdet omfattande förändringsarbetet inom arbetsmarknadsverket. Därmed skapasförutsättningar för ett mer effektivt utnyttjande av resurserna och enförbättrad service från arbetsförmedlingen till arbetssökande och arbetsgivare. Inom ramen för arbetsförmedlingens arbete prövas olikainitiativ som syftar till att underlätta kontakterna mellan arbetssökande ocharbetsgivare. Utskottet, som ser positivt på dessa strävanden, anser för sindel inte att det finns anledning att rikta kritik mot de aktiviteter av dettaslag som åsyftas i motion 1986/87: A267 (c). Utskottet är inte berett atttillmötesgå önskemålen i motion 1986/87: A259 (m) beträffande styrningen avarbetsmarknadsverket. Utskottet kan instämma med motionärerna så till vida attriksdagen inte i detalj skall styra hur de anvisade medlen skall användas. Somockså framhålls i motionen går utvecklingen inom verket mot en ökad grad avmålstyrning av verksamheterna på de olika nivåerna. Riksdag och regering haremellertid ansvaret att ange erforderliga riktlinjer för hur dearbetsmarknadspolitiska medlen skall användas. Det måste följaktligen till enavvägning mellan dessa intressen. I sammanhanget vill utskottet erinra om denföreslagna försöksverksamheten med treåriga budgetramar som avses omfatta ävenarbetsmarknadsverkets förvaltningsanslag. Härmed möjliggörs ett mer flexibeltutnyttjande av förvaltningsresurserna genom att medel kan föras över mellanbudgetår. Till moderata samlingspartiets konkreta förslag beträffande anslagetSysselsättningsskapande åtgärder återkommer utskottet senare i framställningen. Beträffande vad som anförs i samma motion om finansfullmaktensanvändning vill utskottet hänvisa till det uppdrag som regeringen fick avriksdagen och som innebar att systemet med finansfullmakten skallses över (FiU 1985/86:30).