bet · GA01FiU31 · 1986-12-31 00:00:00 — innevarande år konstaterade utskottet (FiU1986/87:10 s. 24-29) att även om tillväxten i de storaindustriländerna inte kommer att ligga på den nivå som förutspåddes i slutet avår 1986 talade flera faktorer för att uppgången skulle fortsätta under år 1987om än i lägre takt än . Som emellertid framgår av tabell 1 harprognoserna skrivits ned ytterligare i den reviderade finansplanen för ländernainom OECD-området. Mest markerad är nedrevideringen för utvecklingen iVästtyskland, men även för och antas en lägre tillväxt ijämförelse med vad som angavs i finansplanen. Bruttonationalprodukten i vissa ochväridshandelns utveckling 2,5 , 3,0 1,5 OECD-totalt 2,5 2,5 2,3 volymtillväxt 4,5 4,0 3,0 Tillväxten i hela OECD-området anges för tillnågot . Det kan noteras att tillväxten i världshandeln antas minskakraftigt från år . Den här beskrivna utvecklingen ger anledning till oro. Somframgår av tabell 1 är det för våra viktigaste handelspartner som den kraftigaste ig För , som är största export- FiU 1986/87:30 marknad,har finansplanens prognos för BNP-tillväxten halverats från till 1,. Det förklaras främst av en lägre investeringsprognos. revideradebedömningen anges denna tillväxt till medan finansplanen angav entillväxt på . Den bakomliggande orsaken är,en förväntad Även tillväxten i den privata konsumtionen harskrivits ned med . I utskottets betänkande FiU 1986/87:10 framhölls de svåraobalanserna i handeln mellan de stora industriländerna och den alltallvarligare internationella skuldkrisen, som de främsta orsakerna till attkonjunkturen snabbt kan vända nedåt. I den reviderade finansplanen anförs att en viss utjämningav obalanserna borde kunna ske i takt med att effekterna avväxelkursjusteringarna successivt slår igenom. Externbalanserna i Förentastaterna. och torde dock vara i stort desamma som under år1986.1 såväl som minskar visserligen exportvolymerna, menbytesbalansöverskotten har fortsatt att öka på grund av radikalt förbättradebytesförhållanden. bytesbalansunderskott var detstörsta någonsin eller . En utebliven reducering av dettaunderskott ökar risken för en utökad protektionistisk lagstiftning i denamerikanska kongressen. Men även en fortsatt depreciering av dollarn innebärrisker för en negativ internationell ekonomisk utveckling, inte minst därföratt en stor del av den internationella handeln regleras enligt dollaravtal.Under perioden januari sjönk dollarns värde mot yenen med11 %. En ytterligare dollardepreciering medför en fortsatt press uppåt påräntenivån i . Detta hänger samman med att det amerikanskaunderskottet i handeln med omvärlden, trots exceptionellt storaväxelkursjusteringar, ännu inte har minskat nämnvärt. I stället måste ettfortsatt kapitalinflöde vidmakthållas för att finansiera underskotten i denfederala budgeten och bytesbalansen. Det bör dock framhållas att någon entydiginternationell räntetendens inte kunnat observeras för de första månadernaunder . De korta räntorna har tenderat att stiga i ,medan de stora överskottsländerna och uppvisar sjunkanderäntor. Den kanske viktigaste osäkerhetsfaktorn vid bedömningen avden ekonomiska utvecklingen är växelkursutvecklingen. Flera försök har gjortsatt genom samordnade aktioner från de stora industriländerna styra ochstabilisera växelkurserna. Detta har varit en av huvudpunkterna vid Internationellavalutafondens och gemensamma överläggningar i i apriloch vid mötet i mellan finansministrar i mitten av maj.Några konkreta resultat har emellertid inte uppnåtts. Dollarkursen har istället fortsatt att sjunka. Dollarkursen var , vilket skalljämföras med den dollarkurs på . från som bildarutgångspunkten för prognoserna i den reviderade finansplanen. Det har blivit alltmer tydligt att de svåra och riskfylldaobalanserna i världsekonomin endast kan elimineras genom att en finanspolitisk åtstram ning äger rum i , som tillväxten påtagligt ökar i länderna utanför . Därvid spelar utformningen av den 20 och en FiU 1986/87:30avgörande roll. I kan, främst mot bakgrund av det storabudgetunderskottet, en åtstramning av den ekonomiska politiken förväntas. Somnämnts är det dock knappast troligt att denna politik kommer att koordinerasmed en expansiv finanspolifik i och . kommer atthålla fast vid den nuvarande långsiktiga konsolideringspolitiken, vilket betyderatt finanspolitiken kan förväntas bli neutral. I förväntas i ställetfinanspolitiken , trots ett antal stimulanspaket ,ha en viss åtstramande inriktning. har för flertalet av de svårt skuldsattautvecklingsländerna inneburit en påtvingad anpassning till en lägre import.Sett från låntagarlän-dernas sida har skuldsituationen efter hand förvärrats.U-ländernas samlade utlandsskuld uppgick till . hade skulderna fördubblats, och vid slutet av beräknasde ha överskridit . Men blevåterbetalningen till långivarna större än tillförseln av kapital till dessaländer. Detta kapitalflöde från utvecklingsländerna har sedan blivit allt större. För de oljeimporterande länderna i söder om utlandsskulden nått en nivå som är hanterbar. Den samladeutlandsskulden har nått en nivå som motsvarar två tredjedelar av dennaländergrupps totala BNP. I motion 1986/87:Fi603 av () behandlas deninternationella skuldkrisen. I motionen understryks att den huvudprincipenmåste gälla att varje land fullt ut skall svara för sina skulder. Enstorskaligt genomförd eftergiftspolitik för att lösa skuldkrisen skulle utgöraen fara för den internationella tilltron till en fortsatt finansiering av ennödvändig utveckling i utvecklingsländerna. Motionären framhåller att allainsatser för att lösa skuldproblemet måste samordnas internationellt. Därvidmåste och spela en avgörande rollför den internationella samordningen. Vad gäller de fattigaste länderna krävsett stort internationellt stöd. Motionären begär att regeringen tar initiativfill samordnade internationella insatser för avveckling av den internationellaskuldkrisen. Utskottet delar motionärens uppfattning att det är viktigtatt såväl regeringar som de större internationella bankerna intensifierararbetet för att successivt avveckla skuldkrisen.Kraven på de skuldtyngda ländernakan dock inte ställas hårdare än att de samfidigt medger en tillväxt iu-länderna. Vad gäller ett ökat svenskt engagemang i dessa frågor villutskottet hänvisa till det pågående arbetet med att samordna de insatser för dehårt skuldsatta länderna som görs av , IMF och inom ramen förParis- resp. . Som framgår av utrikesutskottets betänkande ominterna-fionellt utvecklingssamarbete (UU 1986/87:10 s. 104-109, rskr. 180),vilket bifallits av , stöder aktivt att utformningen av des.k. anpassningsprogrammen får tillväxtbefrämjande effekter. För de fattigaste länderna i gäller emellertid attderas ekonomiska situation är sådan att de utan ett ökat bistånd helt saknar möjligheter attlösa sina skuldproblem. I utrikesutskottets betänkande understryks behovet av samordnade insatser mellan bilaterala givare och internationella biståndsor- 21 gan.Sverige har också inlett sonderingar med andra givarländer för att FiU 1986/87:30därigenom bidra till att internationellt samordnade aktioner kommer till ståndi fråga om dessa särskilt utsatta länder. Med hänvisning till det anförda anser utskottet attyrkandet i motion Fi603 inte bör föranleda något initiativ av . Utskottet avstyrker sålunda motionen. Sammanfattningsvis redovisas i tabell 2 några nyckeltalför den internationella ekonomin som har betydelse för hur den svenskaekonomin kommer att utvecklas . Internationella förutsättningar för år 1987.Bedömning enligt reviderad finansplan. KPI i % (årsgenomsnitt) Arbetslöshet i %Bytesbalans miljarder dollar Världshandelns volymtillväxt % Råoljeprisdollar per fat Dollarkurs i kr. 141 - 140 86 -1- 75 36 -1- 25 - 143,5 -1- 90 -h 37,5 14,3 15 7:13 6:97 Någonavgörande skillnad föreligger inte mellan finansplanens och den revideradefinansplanens bedömning av konsumentprisernas och arbetslöshetens utveckling ide skilda länderna . Däremot har som tidigare nämntsBNP-prognoserna i för viktiga länder reviderats ned. Prisutvecklingen för råolja är av avgörande betydelse förprognosbilden. Som framgår av tabell 2 är det nu aktuella prisantagandet 18dollar per fat, vilket innebär ett prisantagande som ligger över vad somangavs i finansplanen. Prisnoteringen var per fat. I den reviderade finansplanen framhålls att OPEC-ländernasproduktionsöverenskommelse ett produktionstak på 15,8 miljoner fat per dag ännu inte har utsatts för något avgörande prov och att mycket talar 1987 etableras på en högre nivå än . Det kannoteras att innevarande år låg genomsnittsproduktionenpå 15,7 miljoner fat per dag. inträffade emellertid enbetydande produkfionsökning innebärande en produktion av 16,6 miljoner fat perdag. Nära hälften av OPEC-länderna hade en större produktion än denkvot man har rätt till enligt produktionsöverenskommelsen. I finansplanen gjordes bedömningen attbytesbalansen skulle redovisa ett överskott på . reviderade finansplanen förutses ett bytesbalansöverskott på endast 1miljard kronor. Undantas effekterna av den minskning av oljelagren som är enföljd av att man i försvarsuppgörelsen i sänkt kraven påberedskapslagring, blir bedömningen att bytesbalansen kommer att uppvisa ettunderskott för . Den bakomliggande försämringen av handelsbalansen kanhänföras till handeln med bearbetade varor, där överskottet förväntas minskafrån till . Vidare antas de två senasteårens försämring av tjänstebalansen fortsätta. Tjänstebalansen försämrassålunda med ytterligare . Försörjningsbalans och nyckeltal. FiU 1986/87:30 Finans- Konj.- Rev. fi- planen inst. ---87 Import av varor och -0,3 -0,5 -0,5 -0,8 -2,1 -7,3 -0,6 -0,4 -0,3 Export av varor och 2-2,3' Mätmetodernai arbetskraftsundersökningarna () har ändrats. Den redovisade arbetslöshetenär nu lägre än enligt tidigare mätmetoder. Som framgårav tabell 3 är exportprognosen i den reviderade finansplanenoförändrad. I motion Fill2 (m), som mer ingående kommenterar propositionensprognoser, görs bedömningen att prognosen för exporten av bearbetade varor () är för hög och att därför den totala exportutvecklingen blir sämre än vadregeringen räknat rned. Motionärerna motiverar en neddragning av prognosen medatt även fortsättningsvis kommer att förlora marknadsandelar påexportmarknaden. Utskottet delar inte denna bedömning. Som anförs ipropositionen har relativpriset på den svenska exporten upphört att stiga,som exportindustrinslönsamhet är god och företagens egna förväntningar, som FiU 1986/87:30 deredovisats i exportenkät och konjunkturbarometer, är optimistiska. Tilläggaskan att dollarkursen ligger under den nivå som antagits i den revideradefinansplanen och att ett ytterligare kursfall inte kan uteslutas. Utskottetgör därför den bedömningen att de två senaste årens förluster av marknadsandelarför den svenska exportindustrin inte kommer att följas av Däremot anser utskottet att de negativa effekternapå den svenska exporten, av den förväntade lägre internationella tillväxten,och då främst i och , kan ha underskattats i () senaste redovisning avutvecklingen för den svenska utrikeshandeln () visar förhandelsbalansen ett sämre resultat jämfört med . Sålunda varexportöverskottet för perioden januari april mot11,. Denna bild av utvecklingen under årets första fyra månaderstämmer i stora drag överens med den utveckling som förutsätts iden av (Kl) redovisade prognosen. Kl anger exportökningentill som skall jämföras med den reviderade finansplanens . Medhänvisning till den internationella utvecklingen kan SCB:s preliminärastatistik vara en indikator på att även KLs exportprognos ligger för högt. Den privata konsumtionen ökade med intemindre än . I propositionen anges ökningen för år , vilken ärdensamma som angavs i finansplanen. SCB:s senaste rapportering avdetaljhandelsförsäljningen () visar en ökning på7,jämfört med samma månad . ökadedetaljhandeln sin försäljning jämfört med samma period förra året.Det bör i detta sammanhang nämnas att detaljhandelns försäljning utgör knappthälften av den totala privata konsumtionen. Förklaringen till den kraftigakonsumtionstillväxten i detaljhandelsledet bör främst vara att det alltjämt ärlätt att låna för hushållen, som deras likviditetssituation totaltsett är mycket god om än mycket ojämnt fördelad. Det kan nämnas att man i konsumtionsprognosen förutsatt enkraftigare ökning än . Denutveckling av den privata konsumtionen som redovisas av SCB motsäger därförenligt utskottets uppfattning inte den bild av utvecklingen somförutsätts i den reviderade finansplanens konsumtionsprognbs. Ökningen i bruttoinvesteringarna anges i den revideradefinansplanen till , vilket är en väsentligt större ökning i jämförelse medfinansplanens bedömning. Skillnaden förklaras av att prognosen förbostadsinvesteringarna har höjts till för år1987.1 motion Fil 12 (m) ifrågasätts om den av regeringen åsyftadenyproduktionen kan komma till stånd så snabbt som avses. Eftersom åtgärder harvidtagits för att underlätta bostadsinvesteringarna menar utskottet att detfinns förutsättningar för att prognoserna skall kunna uppfyllas. Som framgår av tabell 3 förutses industriinvesteringarnaöka . 1 motion Fill2 (m) anförs att dessa främst kommer att koncentreras till 24 bilindustrin.Någon generell kapacitetsökning utanför bilindustrin är, menar /87:30 motionärerna, inte trolig. Utskottet vill vad gäller industriinvesteringarnasutveckling framhålla att av det statistiska underlaget tillinvesteringsprognosen framgår att investeringsuppgången är relativt jämntfördelad över hela industrin (jämför t.ex. tabell 8:2 i den revideradefinansplanen). Sålunda bedöms den kemiska industrin öka sina investeringar med15 % och basindustrin och verkstadsindustrin med . Det kan nämnas attdet endast är en större bransch, nämligen livsmedelsindustrin, som förväntasminska investeringarna (-). Sammanfattningsvis gör utskottet den bedömningen att densvenska ekonomin i allt väsentligt kommer att utvecklas i enlighet med vad somförutsätts i den reviderade finansplanen. Den förda ekonomiska politiken Resultatet av den tredje vägens politik har varit mycketgott. Budgetunderskottet har reducerats kraftigt, bytesbalansen har utvecklatsgynnsamt och inflationen pressats ned. Det främsta beviset på framgången haremellertid varit att det skett utan arbetslöshet. För att en fullsysselsättning skall hävdas, vilket är avgörande för en rättvis fördelning avproduktionsresultatet, krävs att har en god internationell konkurrenskraft.Det är också förutsättningen för ett över tiden uthålligt överskott ibytesbalansen som måste till för att skall kunna nettoamortera sinutlandsskuld. har pris- och kostnadsutvecklingen iSverige varit högre än som långsiktigt är förenligt med ett bibehållande av vårkonkurrenskraft och därmed vår förmåga att återupprätta samhällsekonomiskbalans. Orsakerna har varit såväl stora nominella lönekostnadsökningar somslentrianmässiga marginalhöjningar och prispåslag från företagens sida.Huvuduppgiften för den ekonomiska politiken är att bryta denna utveckling ochlägga grunden för en utveckling som innebär långsammare pris-ochkostnadsökningar. Inriktningen av de åtgärder som redovisas i den revideradefinansplanen för att dämpa pris-och kostnadsstegringen kan sammanfattas påföljande sätt: - Finanspolitikenmåste vara stram och medverka fill att statens upplåningsbehov minskar. - Penningpolitikenmåste utformas så att likviditetsökningen begränsas. - Inkomstskattesatsernasänks för . - Arbetsmarknadspolitikeninriktas mot att bryta upp flaskhalsar på arbetsmarknaden och stödja bl.a. delångtidsarbetslösa. - Investeringsfondernaskall utnyttjas för att dämpa expansionen i överhettade områden och bygga utkapaciteten i övriga regioner. - För att bidratill ett lågt avtal har regeringen förklarat sig villig att medverkatill att arbetsgivaravgifterna inte höjs , under förutsättning attparterna sluter avtal på låg nominell nivå. - På det statligaavtalsområdet förklarar regeringen att den tydligare ämnar ange vilken ökningav lönekostnaderna som är förenlig med en ansvarsfull finanspolitik.Överskrids detta utrymme, skärps kravet på höjd produkti- FiU 1986/87:30vitet i den offentliga verksamheten. På samma sätt som i motsvarande motioner som väcktes ianslutning till finansplanen utpekas i motion Fill2 (m) och motion Fill4 (fp)en ökad kapitalbildning, ökad tillväxt och framför allt en bättre fungerandelönebildning som huvudteman. I båda motionerna riktas skarp kritik mot den fördapolitiken för att den gett till resultat att tillväxten i ärkonsumtionsledd. Det är anmärkningsvärt, sägs det i motion Fil 14 (fp), att enomläggning av politiken inte kommer till stånd trots att regeringen förordaratt kapitalbildningen skall prioriteras. I motion Fil 12 (m) framhålls attmoderata samlingspartiet pekade på att den snabba konsumtionsökningsom ägt rum och som väntas fortsätta även borde habromsats tidigare. Enligt utskottets mening är det i och för sigtillfredsställande att den privata konsumtionen kunnat öka i god takt både 1985och 1986. Denna utveckling återspeglar de konsumtionsbehov som till följd avden svaga konsumtionsutvecklingen inte har kunnattillgodoses. På kort sikt kan denna ökning av den privata konsumtionentolereras så länge bytesbalansen visar överskott och investeringsaktiviteten ärdämpad. Utvecklingen av den privata konsumtionen har emellertidinneburit en gradvis acceleration. Om denna utveckling skulle fortsätta underkommande år, som investeringsaktiviteten nu återigen ökar, är det uppenbartatt detta leder till en överhettning i ekonomin och att bytesbalansen därigenomförsämras. Sammansättningen mellan konsumtion och kapitalbildning måste dåförskjutas, så att kapitalbildningen - dvs. ' investeringar och nettoexport svarar för en större del av den totala ekonomiska tillväxten. Som utskottet framhållit i avsnittet om den ekonomiskautvecklingen i kommer bytesbalansen att försämras under år 1987.Samtidigt har den privata konsumtionen haft en mycket god utveckling under de tvåsenaste åren. Den utvecklingen väntas fortsätta . Med hänsyn tillatt bytesbalanssaldot försämras och att investeringsuppgången nu synes blistarkare än vad som tidigare antagits delar utskottet den uppfattning somframförs i den reviderade finansplanen, nämligen att det finns skäl att dämpaökningstakten i den privata konsumtionen. Konflikten mellan ökad privat konsumtion och höjdinvesteringstakt i ekonomin som en förbättring av bytesbalanssaldoteftersträvas löses enligt motion Fil 14 (fp) genom en ökad tillväxt i ekonomin.Därigenom kan både den privata konsumtionen och invesferingarna tillåtas öka isnabbare takt. De medel som motionärerna anger för att åstadkomma entillväxt som bärs upp av en kapitaltillväxt är en skattereform med bl.a.kraftigt sänkta marginalskatter, större utgiftsbegränsningar i statsbudgeten änvad som föreslås av regeringen, avreglering, en aktiv sparpolitik och åtgärdersom påverkar lönebildningen. De förslag till skattehöjningar för att dämpa den privatakonsumtionen som föreslås i den reviderade finansplanen avvisas i FiU1986/87:30 motionerna. Enligt vad utskottet kan bedöma leder inte förslagen imotionerna till någon åtstramning av finanspolitiken. Med stor sannolikhetskulle effekten av förslagen i moderata samlingspartiets och folkpartietsmotioner bli en ännu kraftigare försämring av bytesbalansen än vad utskottetförutsett. Visserligen skall, enligt motionärerna, ökningen i den privatakonsumtionen, som blir följden av deras förslag, balanseras av efi kraftigminskning av den offentliga konsumtionen. Eftersom den senare emellertid harett väsentligt lägre importinnehåll än den privata konsumtionen blirnettoresultatet en importökning. För att undvika en kraftig ökning av importenär det uppenbart att det krävs väsentligt större besparingar i den offentligasektorn än som anges i såväl motion Fil 12 (m) som Fil 14 (fp). Utöver det redovisade kravet på "åtstramning av finanspolitiken"framhåller motionärerna att de föreslagna åtgärderna är nödvändiga för attfrämja produktionstillväxten. I motionerna görs allmänna,uttalanden somutskottet i stori inte har några invändningar emot. I den mån kraven påavreglering och "fasta spelregler" endast innebär,att"onödiga" regelsystem skall tas bort eller inte införas av regeringoch riksdag delar självklart utskottet motionärernas uppfattning. Om man.däremot anser att fördelningspolitiska åtgärder t.ex. införandet av dentillfälliga förmögenhetsskatten - eller stabiliseringspolitiska åtgärder -förorsakade exempelvis av en förändring i det internationella ekonomiska läget inte får vidtas ser utskottet kravet på "stabila spelregler" somoantagbart och obegripligt. Vad gäller kraven i motionerna Fill2 (m) och Fil 14 (fp)på en ökad konkurrens mellan privat och offentlig sektor vill utskottet hänvisatill vad utskottet anförde i betänkandet om offentlig upphandling (FiU1986/87:27 s. 4-6). I detta underströk utskottet bl.a. att tjänster som vård,omsorg och utbildning måste fördelas efter behov och inte efter inkomst. Detbetonades att främst de fördelningspolitiska aspekterna måste få vara avgörandeför i vad mån den nuvarande produktionen i den offentliga sektorn skall kunna skeutanför denna sektor. Med hänvisning till vad utskottet anfört angående moderatasamlingspartiets och allmänna inriktning av den ekonomiskapolitiken avstyrker utskottet motion Fill2 (m) yrkande 1 och motion Fill4 (fp)yrkande 1. I motion Fill3 (c) upprepar sin kritikfrånpartimotionen, som väcktes i anslutning till finansplanen, att den kraftigadevalveringen måste ses som ett misslyckande. I motionen anförs bl.a. att devalveringen har medfört svåra regionala obalanser. På samma sätt som i partimotionerna från moderatasamlingspartiet och kritiseras regeringen i partimotionför att tillväxten är konsumtionsledd. görs imotionen det tillägget att tillväxten i ekonomin är koncentrerad endast tillnågra få geografiska områden. I motionen föreslås en skattereform med bl. a. förslagtill sänkta marginal skatter, åtgärder för en effektivare offentlig sektor, insatser för att minskade regionalpolitiska obalanserna, vissa fördelningspolitiska insatser, genomfö rande av en lågräntepolitik och åtgärder inom det lönepolitiska området. Centernavvisar även de förslag i den reviderade finansplanen som är avsedda FiU1986/87:30 att dämpa den privata konsumtionen. Som framgår av utskottets betänkande FiU 1986/87:10 (s.37-38) delar inte utskottet motionärernas uppfattning om devalveringenseffekter. I detta betänkande understryks att det är uppenbart att de regionalaobalanserna skulle ha blivit praktiskt taget ohanterliga om inte en omläggning- där devalveringen utgjorde inledningen fill den tredje vägenspolitik - av den ekonomiska politiken ägt rum. och i början av1980-talet utvecklades ett antal strukturella obalanser i den svenska ekonomin.Detta ledde till att förtroendet för den svenska kronan försvagades. I börjanav fick en akut valutakris. För att bryta den nedåtgåendetrenden i den svenska ekonomin var det nödvändigt att göra en kraftig devalvering.Härigenom åstadkoms en kraftig konkurrensförbättring som skapade möjligheterför en rekonstruktionspolitik. Det kan nu konstateras att politiken varitlyckosam. Budgetunderskottet har reducerats, bytesbalansen förbättrats,inflationen har dämpats påtagligt, industriinvesteringar och industriproduktionhar ökat kraftigt, den statliga utlandsskulden har upphört att öka och en vissnettoamortering har påbörjats. Framgångarna har dock inte skett utanuppoffringar. Det är först nu som hushållens realainkomster har kunnat öka. Olika fördelningspolitiska åtgärder har därför fått vidtas för att begränsa effekterna för desämst ställda grupperna och de regioner där industrin, trotskonkurrenskraftsförbättringen, inte har kunnat hävda sig på världsmarknaderna.Utskottet kan således inte dela motionärernas uppfattning att devalveringen1982 var misslyckad. Vad gäller inriktning av finanspolitiken kanutskottet inte finna att förslagen i motionen gynnar investeringarna och hållertillbaka ökningstakten i den privata konsumtionen.