bet · GA01KU2 · 1986-12-31 00:00:00 — JK,som i och för sig ställer sig positiv till projektverksamheten, påpekar attverksamheten måste vara mycket personalkrävande och att det inte förefallerrealistiskt att den annat än undantagsvis skall kunna bedrivas inom ramen förett JO-ämbete av ungefär den storlek som ämbetet har . avremissinstanserna ställer sig tveksamma till utredningens överväganden i Såanser t. ex. högsta domstolens ledamöter - mot bakgrund av den besvärandebalansökningen vid - att det är önskvärt att dämpa ambitionernamed projektverksamhet medan pekar på risken föratt en ökning av projektverksamheten leder till en begränsning av Utredningens rekommendation att JO bör intensifieratillsynen över sådana primärkommunala och landstingskommunala organ som harhand om uppgifter enligt statlig speciallagstiftning tillstyrks eller lämnasutan erinran -med ett undantag - av de remissinstanser som yttrat sig i frågan.I några av yttrandena erinras om vissa begränsningar JO bör iaktta vid sinifrågavarande tillsyn. Frågan om projektverksamhetens inriktning diskuteras inågra av remisssvaren. RÄ, som förordar en ökning av projektverksamheten,anser att tillämpningen av ny lagstiftning, rättstillämpningen på"särskilt känsliga områden" etc. bör komma i blickpunkten.Kammarrätten i anser det vara av vikt att projektverksamheten drivsmed sikte på att få rättelser till stånd, inte endast av oriktigrättstillämpning utan även av oklara eller annars dåliga författningar ochanvisningar. Enligt domstolen bör JO dock inte ägna tid åt allmän lagtolkning,åtminstone så länge ämbetet har en alltför stor balans av oavgjorda klagomålfrån allmänheten. JO framhåller att JO i sin projektverksamhet, dånågot felaktigt förfarande i myndighetens verksamhet inte konstaterats, böriaktta försiktighet med uttalanden om lagtillämpning i abstrakt tänkta fall.Rättshjälpsnämnden i pekar på att JO:s vägledande uttalanden inteskall ha den effekten att de påverkar berörd myndighets rent rättsligabedömning i vissa fall. Endast ett fåtal av remissinstanserna tar upp utredningensöverväganden angående JO:s upplysnings- och rådgivningsverksamhet. Iremissvaren diskuteras i första hand JO:s anordnande av s. k. öppna hus. Iallmänhet intas en avvisande hållning, varvid bl. a. pekas på att sådanverksamhet kräver mycket i resurser men ger litet i utbyte. JK förordarrestriktivitet med den mera informella rådgivnings- och upplysningsverksamhetsom utredningen redogjort för. Sådan verksamhet rymmer enligt JK flera problem. I motion 1985/86:174 av m.fl. (c) yrkasatt uttalar att JO:s arbete med klagomål från enskilda prioriteras högt i förhållande till andra uppgifter så som motionen anger. I motionen anförs bl. a. följande. För att upprätthålla status är det naturligtvis angeläget att skapa en balans mellan klagomålsverksamheten och inspek tionsarbetet. Det är här rimligt att utgå från att arbetet med klagomål från enskilda är ett arbete som måste prioriteras högt. Människornas tilltro till JO 18 kommer attminska om enskilda klagande får anledning misstänka att KU 1986/87:2 ärendetinte prövats grundligt. Det är naturligt att JO:s utlåtanden innehåller enklareförklaringar eller upplysningar till gagn för den klagande. JO-utredningensformuleringar kan tolkas så att arbetet med enklare klagomål och JO:s nuvarandeupplysande och inforinerande arbete kommer att förändras till förmån exempelvisför inspektionsverksamheten. Det är rimligt att klart uttalar att såinte är mening. Även i motion 1985/86:175 av m. fl. (fp)förordas - dock utan att något yrkande framställs - att JO ägnar särskilduppmärksamhet åt klagomålsprövningen. Motionärerna framhåller bl. a. att dedelar den slutsats som utredningen kommer fram till, nämligen att inspektions-och projektverksamheten inte får föranleda att klagomålsprövningen begränsasoch att det i de fall det blir nödvändigt med en prioritering bör varaklagomålsprövningen som ägnas den största uppmärksamheten. I motion 1985/86:172 yrkande 2 av m.fl. (m)yrkas att hos regeringen begär förslag till utvidgning av JO-ämbetetsuppgifter i enlighet med de riktlinjer som angivits i motionen. Motionärernaförordar - såvitt här är i fråga - att JO:s kontroll av primärkommunerna ökar.I motionen erinras om att kommunerna svarar för en omfattande myndighetsutövningmot enskilda. I motion 1984/85:1179 av () yrkas attriksdagen uttalaratt JO-tillsynen som i främsta rummet skall utövassom kontroll av att myndigheter och befattningshavare i sin löpande verksamhet nogaföljer gällande rätt. I motionen hänvisas till vissa uttalanden i ettJO-beslut, vilka enligt motionären utvisar att JO ändrat inriktningen på sinverksamhet från en tillsyn i efterhand till en aktivt förebyggande verksamhet.Enligt motionären framgår emellertid av reglerna i JO:s instruktion att ombudsmännenstillsyn i första rummet är avsedd att gälla den tillämpning av lagar ochförfattningar som redan ägt rum. Motionären anser att det visserligen ärvärdefullt om JO kan ge myndigheterna på ett visst område vägledning hur lagaroch författningar skall tillämpas, om rättstillämpningen skulle spåra ur, menatt i den grundlagsfästa tillsynen inte kan ingå att vara en allmän uttolkareav lagar och författningar. Vid JO-reform framhöll utskottet att JO:sklagomålsprövning otvivelaktigt var JO:s viktigaste uppgift och den som var mest ägnad att uppfylla syftet med JO:s verksamhet i stort (KU 1975/76:22 s. 51). Det har enligt utskottets mening inte framkommit något som givit utskottet anled ning att frångå detta synsätt. Några förslag, som innebär att klagomålspröv ningen bör begränsas eller ägnas mindre uppmärksamhet än tidigare, har inte heller lagts fram av , Av det anförda följer att utskottet delar de i motionerna 1985/86:174 av m. fl, (c) och 1985/86:175 av m.fl. (fp) framförda åsikterna att JO:s arbete med klagomål från enskilda skall ha prioritet i förhållande till andra uppgifter. I praktiken är det i själva' verket klagomålshandläggningen som i stor utsträckning styr JO-verksamheten; det utrymme som kan finnas för andra 19 uppgifterär beroende av vilka resurser som åtgår för denna handläggning. I förevarande sammanhang vill utskottet tillägga följande.Inom ramen för klagomålsprövningen lägger JO ned ett icke ringa arbete på vadsom av betecknats som JO:s upplysnings- och rådgivningsverksamhet.Härmed avses olika åtgärder från JO:s sida för att hjälpa enskilda till rätta ideras mellanhavanden med myndigheterna. Gemensamt för dessa fall är inte att deenskilda blivit utsatta för någon felaktig eller olämplig myndighetsåtgärdeller liknande utan att de av olika skäl kan vara i behov av t. ex. vissinformation. gjorde den bedömningen att den sålunda bedrivnaverksamheten hos JO, såväl till inriktning som omfattning, var väl avvägd.Utskottet vill för egen del framhålla följande. Utskottet ser positivt på attJO kan hjälpa enskilda med upplysningar om exempelvis gällande rättsregler inomnågot område och med råd hur de praktiskt skall förfara i sina kontakter medmyndigheterna. Det bör dock framhållas att JO:s uppgift inte är att bedrivanågon allmän advokatverksamhet och att JO självfallet är förhindrad att ge rådrörande tvister mellan enskilda. Det finns enligt utskottet inte anledning attifrågasätta ovan angivna bedömning av verksamheten. synpunkter på hur JO:sinspektionsverksamhet skall fördelas mellan olika slags inspektioner gerutskottet anledning anföra följande. Som framhållits i flera avremissyttrandena går det inte att dra någon skarp gräns mellan JO:srutininspektioner och övriga slag av inspektioner liksom inte heller mellanJO:s ämnesinriktade inspektioner och JO:s projektverksamhet. Anledning förriksdagen att ange några närmare riktlinjer angående i vilken omfattning JOskall ägna sig åt de olika slagen av inspektioner m. m. kan inte ansesföreligga utan det bör överlämnas åt JO:s egen bedömning att avgöra vilkaverksamhetsformer som bäst gagnar syftet med JO-verksamheten. När det gäller inriktningen av JO:s inspektions- ochprojektverksamhet kan utskottet ansluta sig till utredningens bedömning,godtagen av praktiskt taget alla de remissinstanser som yttrat sig i saken, atten intensifiering bör ske av JO:s granskning av sådana kommunala ochlandstingskommunala organ som har hand om uppgifter enligt statligspeciallagstiftning. Den expansion som skett på denkommunala sektorn, vilken bl. a. inneburit att statliga uppgifter- inte sällaninnefattande myndighetsutövning gentemot enskilda - i stor utsträckning lagtspå de kommunala organen gör detta särskilt angeläget. Utskottet anser det dockinte behövligt att i JO:s instruktion inta några särskilda bestämmelser härom.Liksom på övriga tillsynsområden bör den närmare inriktningen av JO:sverksamhet avgöras av JO själv. Det anförda innebär att utskottet inte kanansluta sig till i motion 1985/86:172 framförd begäran om att hosregeringen skall begära förslag syftande till en utvidgning av JO:s kontroll avprimärkommunerna. En annan aspekt på inriktningen av JO:s inspektions- ochprojektverksam het tas upp i motion 1984/85:1179 av (). Motionären framhåller att JO-tillsynen i främsta rummet skall gälla den tillämpning av lagar och författningar som redan ägt rum och att JO inte bör vara en allmän uttolkare av lagar och författningar. Utskottet instämmer i att JO:s huvuduppgift är att granskahur myndighe- KU 1986/87:2 ter och befattningshavare som omfattas av JO:stillsyn efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sinaåligganden. Detta innebär, som framhållits i motionen, att tillsynen i förstahand bör gälla den författningstill-lämpning som redan ägt rum. Det skallsåledes enligt utskottets uppfattning normalt inte ingå i JO:s uppgifter attutan förekommen anledning ge vägledande råd och anvisningar om hur en visslagstiftning skall tillämpas. Men det anförda får motion 1984/85:1179 ansestillgodosedd. 5.4 Tjänsteansvaret i offentlig verksamhet Genom ämbetsansvarsreform skedde en genomgripandeändring av ansvarssystemet rörande offentliga tjänstemäns fel och försummelseri tjänsten. Reformen innebar i korthet att det straffbara området inskränktesavsevärt och att i stället det s. k. disciplinansvaret utvidgades. Härigenomanpassades sankiionssystemet för offentligt anställda till vad som gällt ochgäller på den privata arbetsmarknaden. Disciplinsystemet fick i sina huvuddragföljande utformning. För statliga arbetstagare och kommunala arbetstagare medstatligt reglerade befattningar gäller ett lagreglerat disciplinsystem medbestämmelser om disciplinansvar, avskedande och avstängning. Dessabestämmelser, vilka intogs i statstjänstemannalagen, finns numera i lagen(1976:600) om offentlig anställning (). Beslutande myndighet i disciplinfrågorär enligt huvudregeln den myndighet som arbetstagaren lyder under. Beträffandevissa högre befattningshavare - från byråchefsplanet och uppåt - sker prövningav en särskild nämnd, statens ansvarsnämnd. Talan mot beslut i disciplinärendenförs hos arbetsdomstolen (i vissa fall med tingsrätten som mellaninstans). Förkommunala arbetstagare i egentlig mening gäller liksom tidigare avtalsfrihet idisciplinfrågor. För vissa kategorier tjänstemän, bl. a. hälso- ochsjukvårdspersonalen, gäller ett särskilt lagreglerat disciplinansvar. Parternapå det kommunala området har i kollektivavtal reglerat frågan omdisciplinansvar. Den reglering som därvid överenskommits står i huvudsakligöverensstämmelse med det system som gäller på det statliga området. JO har - liksom tidigare - rätt att som särskild åklagareväcka åtal mot befattningshavare under hans tillsyn som genom brott åsidosattnågot åliggande i sin tjänsteutövning. JO omfattas därvid av de för allmänåklagare gällande bestämmelserna om åtalsplikt och åtalsunderlåtelse. På detdisciplinära området har JO rätt att anmäla ärenden om disciplinansvar m. m.hos vederbörande disciplinmyndighet. I fråga om beslut i sådant ärende har JOpå det statliga området rätt att föra talan hos domstol. Någon motsvarandetalerätt i fråga om beslut på det kommunala området infördes ej. Sedan reformen genomfördes har röster höjts för ettutvidgat straffrättsligt ansvar för offentliga tjänstemän. Detta ledde till att en parlamentarisk utredning - tjänsteansvarskommittén - tillsattes . Inriktningen på arbetet var enligt direktiven att straffansvaret skulle skärpas. Kommittén redovisade sitt uppdrag i slutbetänkandet (Ds Ju 1983:7) 2i Tjänsteansvari offentlig verksamhet. Kommitténs enhälliga slutsats var att KU 1986/87:2 detinte fanns anledning att frångå de grundläggande motiv som det nuvarandeansvarssystemet bygger på eller att utvidga det straffbara området. I stortansåg således kommittén att systemet fungerade tillfredsställande och därförborde bestå utan några ingripande förändringar. Dock föreslogs en viss ändringav straffbestämmelsen i 20 kap. 1 § (BrB) som innebär attbegreppet myndighetsutövning ersätts med en förklarande beskrivning. Det straffrättsliga tjänsteansvaret behandlas i motionerna1984/85:452 yrkande 8 av m.fl. (m), 1984/85:1532 yrkande 1 avBengt m. fl. (fp), 1985/86:172 yrkande 1 av m.fl. (m),1985/86:173 yrkande 3 av m. fl. (vpk), 1985/86:175 yrkande 2 avBirgit m. fl. (fp), 1985/86:K207 yrkande 12 av m. (m), 1985/86:K211 yrkande 3 av m. fl. (fp), 1985/86:K214yrkande 8 av m.fl. (c) och 1985/86:K302 yrkande 1 av KnutWachtmeister m.fl. (m). Ett genomgående tema i motionerna är att JO bör gesförbättrade möjligheter att ingripa vid fel och försummelser genom olikaförändringar av tjänsteansvaret. I m-motionerna yrkas att straffansvaret förtjänstefel återinförs, i fp-motionerna förordas bl. a, en översyn av reglernaom stats-och kommunaltjänstemäns straff- och disciplinansvar syftande till enskärpning av möjligheterna till sanktioner mot dessa tjänstemän och ic-motionen anges att det bör övervägas att återinföra ämbetsansvaret för de gruppersom har ett självständigt handläggar- och beslutsansvar. I vpk-motionentillstyrks förslag i frågan. har begärt att regeringen skall seöver frågan om tjänsteansvaret på nytt. Ställningstagandet skedde i samband medbehandlingen av proposition 1984/85:117 som delvis byggde påtjänsteansvarskom-mitténs förslag. 1 justitieutskottets av godkändabetänkande anges att en utgångspunkt för översynen bör vara att en reellutvidgning av straffansvaret kommer till stånd (JuU 1985/86:34). Tillbetänkandet har fogats ett yttrande av (KU 1985/86:11y), vari anförts bl. a, följande: Med utgångspunkt i JO:s verksamhet, vilket är det intresseutskottet särskilt skall bevaka, visar motionerna och den i det föregåendelämnade redovisningen i övrigt att det finns uttalade krav på en skärpning avstraffansvaret för tjänstemän på det statliga och det kommunala området. mening kan den kritik mot den nuvarande ordningen som här och iandra sammanhang getts uttryck för inte lämnas obeaktad. Utskottet vill därförför sin del förorda att frågan ses över på nytt. Justitieministernsuttalande i propositionen, att det kan finnas anledning att återkomma till frågani samband med behandlingen av det nu aktuella JO-ärendet, går också i dennariktning. Utgångspunkt för översynen, som enligt utskottets meningbör göras i den KU 1986/87:2 form regeringen bestämmer, skall vara att enreell skärpning av straffansvaret kommer till stånd. Riksdagsbeslutet om en förnyad översyn av tjänsteansvaretöverensstämmer helt med den viljeyttring utskottet gav uttryck för i sittyttrande till justitieutskottet. Utredningsarbetet har påbörjats inomjustitiedepartementet. Utskottet förutsätter att den utvidgning avstraffansvaret som översynen kommer att resultera i leder till en värdefullförstärkning av JO:s sanktionsmöjligheter. Med det anförda fårmotionsyrkandena i ämnet anses tillgodosedda. 5.5 Åtgärder mot vissa kommunala beslut JO Holstad har till överlämnat enkopia av ett beslut angående frågan om vissa kommuner satt sig överförvaltningsdomstolars avgöranden i kommunalbesvärsmål. I beslutet fann JO atten av kommunerna medvetet satt sig över ett i behörig ordning tillkommetdomstolsavgörande. JO övervägde vilka möjligheter det fanns att vidtarättsliga åtgärder mot de ledamöter av kommunstyrelsen, vilka deltagit ibeslutet. JO, som fann att det inte var möjligt att ingripa med åtal enligtbestämmelserna i 20 kap. 1 § BrB eller styrka annat brott, konstaterade attledamöter av kommunstyrelsen i egenskap av förtroendevalda inte ärunderkastade något disciplinärt ansvar. Under hänvisning till vad somförekommit och till andra fall, handlagda av JK, där vederbörande kommunalaorgan satt sig över domstolars beslut, förordade JO att statsmakterna vidtogåtgärder i syfte att förebygga ytterligare fall av aktuellt slag. JO redovisadedärefter olika uppslag till lösningar av saken. har inte behandlat den av JO Holstadupptagna frågan. Saken har dock berörts av några av de remissinstanser vilkayttrat sig över betänkande, nämligen av JK, JO Holstad,kammarrätten i , och . JK,JO Holstad och kammarrätten i anser det angeläget att åtgärder vidtasför att 'komma till rätta med de förevarande frågorna. (styrelsens majoritet) bör de problem som består i attkommuner och landstingskommuner sätter sig över av domstol fattade beslut omverkställighetsförbud i första hand angripas på andra sätt än genomstraffrättsliga sanktioner. Enligt bör frågan om deförtroendevaldas juridiska ansvar ses över i särskild ordning. Styrelsensmajoritet framhåller därvid att ett vidgat straffansvar inte bör ifrågakommautan i stället bör lösningar sökas som är bättre förenliga med den kommunalasjälvstyrelsen. Motionerna KU 1986/87:2 I åtta av motionerna i ärendet begärs att olika åtgärdervidtas för att förhindra kommuner och landstingskommuner att sätta sig övergällande regler om den kommunala kompetensen och domstolsavgöranden. Demotioner som avses är motion 1984/85:1532 yrkande 2 av m.fl.(fp), motion 1984/85:2325 av m.fl. (m), motion 1984/85:2337 avBirgitta Rydle (m), motion 1985/86:175 yrkande 1 av m. fl. (fp),motion 1985/86:K211 yrkande 4 av m.fl. (fp), motion1985/86:K611 yrkandena 2 och 5 (delvis) av och (båda m), mofion 1985/86:K612 yrkande 2 av och (båda fp) samt motion 1985/86:K628 yrkande 2 av m.fl.(m). I en av nyssnämnda motioner - motion 1985/86:K611 -diskuteras vidare olika förslag gällande nya kompetensregler för landsting ochkommuner i näringspolitiska frågor m. m. Motionärerna förordar att riksdagenhos regeringen begär att dessa beaktas genom tilläggsdirektiv till stat- ochkommunberedningen (yrkande 5 delvis). Regeringen har bemyndigat chefen förcivildepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag attförutsättningslöst överväga behovet av åtgärder med syfte att motverka attkommuner och landstingskommuner överskrider gränserna för den kommunalakompetensen och sätter sig över domstolarnas avgöranden i kommunala besvärsmål(dir. 1986:15). Särskild utredare har därefter utsetts och utredningsarbetetskall påbörjas. Med det anförda får motionerna anses besvarade. Utskottet får vidare med anledning av yrkandet i motion1985/86: K611 om tilläggsdirektiv för stat- och kommunberedningen anföraföljande. Utskottet har under föregående (KU 1985/86:15) behandlatflera motioner, vari begärts olika initiativ i fråga om den kommunalakompetensen i näringspolitiska frågor. Utskottet avstyrkte motionerna underhänvisning till stat- och kommunberedningens pågående översyn. Enligt utskottets mening är det inte påkallat medtilläggsdirektiv till beredningen. Utskottet avstyrker därför motion1985/86:K611 yrkande 5 (delvis). 5.6 JO:s talerätt på det oreglerade kommunala området Enligt gällande ordning kan JO till domstol överklagadisciplinbeslut på det statliga området, självfallet dock under förutsättningatt vederbörande befattningshavare står under JO:s tillsyn. Någon motsvarandetalerätt gäller inte på det oreglerade kommunala området, där det disciplinäraansvaret regleras genom kollektivavtal. Enligt hade det i JO:sverksamhet förekommit fall i vilka det möjligen varit önskvärt att JO haft ensådan talerätt. diskuterade möjligheten av att, med bibehål- lenavtalsfrihet i övrigt, i lag ge JO rätt att uppträda som arbetstagarens KU1986/87:2 motpartoch i denna egenskap få till stånd överprövning vid arbetsdomstolen av kommunala beslut i disciplin- och avskedandefrågor. konstateradeemellertid att en sådan talerätt med nuvarande ordning normaltinte skulle komma att motsvaras av en möjlighet för JO att också få till stånden ändring av disciplinmyndighetens (arbetsgivarens) beslut, eftersomavtalsparterna - arbetstagaren och arbetsgivaren - disponerar över hurgällande kollektivavtal skall tolkas. Utredningen tog därefter upp frågan om att -som grund för JO:s talerätt - lagreglera disciplinansvaret som sådant på detkommunala området. Enligt utredningen var emellertid frågan om lagregleringeller avtalsfrihet på det kommunala området ett spörsmål som börbedömas utifrån ett vidare synsätt än det som endast har utgångspunkt i JO:s behovav sanktionsmedel. Med hänsyn till frågans vikt ansåg dock utredningen,utan att ta ställning till den avvägning mellan skilda intressen som måste till, att frågan borde utredas i särskild ordning. utredningensledamöter anförde i ett särskilt yttrande att det klart borde anges attsystemet med den föreslagna utredningen skulle vara att ge JO sammamöjligheter att fullfölja disciplinanmälningar på det kommunala områdetsom på det statliga. Flertalet av de remissinstanser som yttrat sig angåendefrågan om talerätt för JO på det kommunala området är positiva till att JOtillerkänns sådan rätt och/eller anser att saken bör utredas. I tre av de i ärendet föreliggande motionerna föreslås attJO ges samma möjligheter att fullfölja disciplinanmälningar på det kommunalaområdet som på det statliga. De motioner som avses är motion 1985/86:175yrkande 1 av m.fl. (fp), motion 1985/86:K214 yrkande 10 avKarin Söder m. fl. (c) och motion 1985/86:K610 yrkande 7 av m.fl. (fp). 1 de regeringsdirektiv som reglerar det i det föregåendenämnda utredningsuppdraget anges att i uppdraget skall ingå att analyserabehovet av och förutsättningarna för en eventuell talerätt för JO och JKbeträffande frågan om disciplinansvar, avskedande eller avstängning såvittgäller kommunernas och landstingskommunernas tjänstemän. Utskottet har sammaprincipiella inställning som redovisats i motionerna till frågan om JO:stalerätt inom det kommunala området och finner det därför positivt atthithörande frågor nu utreds. Med det anförda får motionerna anses besvarade. 5.7 JOsom åklagare 1986/87:2 utgår från att JO även i fortsättningen börutöva en åklagarroll och att hans åtalsrätt som bör omfattavarje typ av brott som begås i offentlig tjänst. Utredningen föreslår att JO i sin brottsutredande verksamhetskall omfattas av samma lagregler som gäller för åklagare i allmänhet, dettaför att trygga dels den enskildes intresse av en allsidig och objektivutredning, dels det allmänna intresset av att brott beivras effektivt. Ensärskild bestämmelse bör enligt utredningen tas in i JO:s instruktion. JO:sbundenhet till nu berörda regler föreslås inträda sedan JO i ett ärende, somhan beslutat att ta upp till utredning, funnit anledning att anta, att sådantbrott förövats som han äger åtala. Enligt utredningen skall personer som JO önskar höra underen förundersökning ges besked om att förhören med dem utgör led i en sådanundersökning. Utredningen slår fast att det för JO:s möjligheter att inhämtaupplysningar från en tjänsteman under förundersökningen inte bör gälla andraregler än de som är stadgade för åklagare i allmänhet. Mot denna bakgrund harutredningen föreslagit att den nuvarande bestämmelsen i JO:s instruktion omrätt för JO att, när han i enlighet med regeringsformens föreskrifter i 12 kap.6 § andra stycket begär upplysningar och yttrande, förelägga vite inte skallgälla när JO begär upplysningar vid förhör under förundersökning. JO:sbundenhet till de för allmän åklagare gällande reglerna avser de lagregler somfinns för dessa åklagare, intagna i första hand i . kan det bli aktuellt för JO att tillämpa även bestämmelser ihithörande ämnen, meddelade av regeringen.