bet · GA01SfU1 · 1986-12-31 00:00:00 — 1982/83:131, SoU 1982/83:27, rskr. 262).Enligt denna skall var och en som har behov av ett hjälpmedel erhålla dettautan kostnad. HCK anser mot denna bakgrund att de sparåtgärder på hjälpmedelssidansom landstingen nu planerar/genomför vilar på felaktiga grunder. Nyahjälpmedelsbehov måste medföra att nya pengar tillförs verksamheten. HCKinstämmer därför i samtliga förslag som framförs i de remitterade motionerna.Det är angeläget att i statlig regi göra en översyn av hur verksamhetenfungerar. I en sådan översyn mäste konsumenternas synpunkter få väga tungtframför allt med tanke på att de utredningar som landstingen gjort i alltförhög grad speglar landstingens syn. Översynen bör också omfattasamhällsekonomiska värderingar med en redovisning av vilka ökade kostnader manfår på andra vårdområden om man gör nedskärningar på hjälpmedelsområdet.Sammanfattningsvis anför HCK att förbundet instämmer i samtliga förslag imotionerna men speciellt stöder förslagen om ökad statlig tillsyn, statligöversyn samt rätt till förvaltningsbesvär. Även hänvisar till detovan nämnda riksdagsbeslutet . Det är enligt DHR:s uppfattning självklart att funktionshindrade personer kostnadsfritt skall få behövliga hjälpmedel och att detta skall ske så snabbt som möjligt. DHR pekar också på riskerna för en sammanblandning mellan handikapphjälpmedel och arbetshjälpmedel för personer som arbetar i hemsjukvärden. Stat och kommun måste vidare garantera att det finns goda förutsättningar för forskning och utveckling när det gäller handikapphjälpmedel. För att åstadkomma detta behöver hjälp medelscentralerna bevaras och utvecklas. DHR anser det vara angeläget att möjligheter att överklaga införs för att stärka de handikappades ställning inom hjälpmedelsorganisationen, DHR ställer sig slutligen bakom kravet på kravet påen översyn av gällande regler för att förbättra hjälpmedelsverksam- SfU1986/87:1 heten och resursutnyttjandet. Regeringen har beslutat tillkalla en särskildutredningsman med uppgift att kartlägga och analysera den nuvarande situationenpå hjälpmedelsområdet. Finner utredningsmannen att förändringar inomhjälpmedelsområdet är motiverade skall han enligt direktiven föreslå olikaåtgärder för att fä till stånd en bättre fungerande och mer effektivhjälpmedelsverksamhet med utgångspunkt sett såväl ur den enskildehjälpmedelsanvändarens som ur samhällets perspektiv. En utgångspunkt bör därvidvara att huvudansvaret för tillhandahållandet av hjälpmedel även ifortsättningen skall åvila hälso-och sjukvårdshuvudmännen. En annanutgångspunkt bör vara att hjälpmedelsförsörjningen skall stå iöverensstämmelse med statsmakternas målsättning för en god handikappomsorg.Detta innebär enligt direktiven bl. a. att hjälpmedlen skall varalättillgängliga och i princip inte förorsaka den enskilde merkostnader.Utredningsmannen skall vidare närmare analysera eventuella skillnader mellanolika handikappgrupper och föreslå åtgärder för att minska obefogade sådana.Hjälpmedelsverksamheten bör särskilt granskas utifrån de svårast handikappadessituation, och utredningsmannen bör om det visat sig nödvändigt föreslååtgärder i syfte att hjälpmedelsverksamheten bättre skall kunna tillgodosedessa gruppers behov. Ett annat område som enligt direktiven är angeläget attanalysera är kostnaderna för hjälpmedelsförsörjningen samt de senaste årenskostnadsutveckling. Denna analys bör omfatta de ekonomiska konsekvenserna försåväl staten och den allmänna försäkringen som för hälso- och sjukvårdshuvudmännen.En analys bör också göras av statsbidragsgivningens nuvarande effekter liksom enbedömning av en ändamålsenlig utformning av den framtida finanseringen, som kanligga till grund för överläggningar mellan staten och hälso- ochsjukvårdshuvudmännen. Utgångspunkten för fortsatt statsbidragsgivning bör varaatt någon form av schabloniserad ersättning skall behållas.Hjälpmedelsverksamheten bör vidare redovisas ur ett övergripandesamhällsekonomiskt perspektiv där intäkterna för såväl samhället som denenskilde vägs mot kostnaderna. Vid redovisning av intäkter och kostnader skallsäväl kvantitativa som kvalitattva faktorer beaktas. Utredningen skall ocksåredovisa riktlinjer för hur kostnadsutveckhngen bättre skall kunna förutses ochkontrolleras än , I direktiven erinras också om det pågåendeförändringsarbetet inom hälso- och sjukvården och i syfte att minska vård och boende på institution till förmån för eget boende och vård i öppna former. Utrednings mannen bör granska vilka effekter dessa strukturella förändringar har haft och kommer att få för hjälpmedelsförsörjningen. Han bör även närmare granska hjälpmedelsbegreppet utifrån att hjälpmedlen skall kompensera en varaktig funktionsnedsättning och föreslå klarare principer för gränsdrag ningen mellan handikapphjälpmedel och andra hjälpmedel m,m, än . Några områden bör särskilt analyseras. Ett sådant är förbruk ningsartiklar som inte ersätts som kostnadsfria förbrukningsartiklar enligt lagen om allmän försäkring. Utredningsmannen bör vid behov föreslå förändringar av nu gällande bestämmelser i syfte att inom tillgängliga ekonomiskaramar möjliggöra tillhandahållandet av förbrukningsartiklar SfU 1986/87:1även till andra angelägna sjukdomsgrupper. Andra områden som särskilt skallprövas och analyseras är produkter som helt eller delvis ingår i en normalhemutrustning och s. k. behandlingshjälpmedel och vårdarutrustning inomprimärvårdens hemsjukvård. Bland övriga frågor som faller inom ramen förutredningsuppdraget kan i detta sammanhang nämnas frågor om hurhjälpmedelsverksamheten kontinuerligt skall kunna följas, handikappinstitutetsframtida verksamhet och roll som tillsynsmyndighet för denframtida hjälpmedelsverksamheten. Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt ochvara avslutat . Utskottet finner det tillfredsställande att en allsidigutredning om hjälpmedelsverksamheten kommer att ske. 'Enligt utskottetsbedömning ryms de olika frågeställningar och problem som tagits upp i deförenämnda motionerna inom ramen för utredningsdirektiven. Med hänsyn härtillbehöver motionerna inte föranleda någon annan åtgärd än att de överlämnas tillden kommande utredningen. Vad utskottet med anledning av motionerna Sf283yrkande 22, Sf317 yrkandena 1-3 och 5-7, Sf334, Sf345 yrkande 1, Sf206 ochSf344 således anfört bör ges regeringen till känna. Lagen om allmän försäkring innehåller inte någonbestämmelse som ger rätt till ersättning för kostnader för glasögon.Sjukvårdshuvudmännen har emellertid som tidigare nämnts ansvaret för atttillhandahålla hjälpmedel för handikappade. I den hjälpmedelsersättning på förnärvarande . per invånare och år som utbetalas från sjukförsäkringen tillsjukvårdshuvudmännen ingår ersättning för tillhandahållande av glasögonkostnadsfritt eller till nedsatt pris till barn och ungdomar . Iövrigt utges glasögon eller kontaktlinser utan kostnad som hjälpmedel tillstarropererade personer. Vidare har svårt synskadade personer möjlighet att fåsärskilda synhjälpmedel. I två motioner tas upp frågan om införande av englasögonförsäkring. Margö m. fl. anser i motion Sf204 att ingenskall behöva avstå från att skaffa sig glasögon av ekonomiska skäl ochmotionärerna begär ett förslag om att normalkostnader för anskaffande avglasögon eller linser skall ersättas från den allmänna sjukförsäkringen. m.fl. anför i motion Sf240 att det vore en värdefull kvalitetshöjningom försäkringsskyddet kunde utvidgas så att det omfattade också kostnaden förstandardglas och standardbågar. Motionsyrkanden om en allmän glasögonförsäkring av denomfattning som föreslås i de nu aktuella motionerna har under en följd av åravslagits av på förslag av utskottet (se senast SfU 1982/83:4).Utskottet har därvid inte ansett att några andra grupper än de som förnärvarande erhåller bidrag från sjukvårdshuvudmännen bör komma i fråga för ettgenerellt samhällsstöd för anskaffande av glasögon. Utskottet vidhåller dennauppfattning och avstyrker bifall till motionerna Sf204 och Sf240. Läkemedelsförmåneroch kostnadsfria förbrukningsartiklar SfU 1986/87:1 Rätten till läkemedelsförmåner regleras i lagen (1981:49)om begränsning av läkemedelskostnader m. m. Förmånerna utges i form av antingenprisnedsättning eller kostnadsfrihet för läkemedel eller skydd mot högakostnader för läkemedel och sjukvård. Med läkemedel förstås sådana varor förvilka läkemedelsförordningen är tillämplig. Prisnedsättningen gäller ocksåvissa livsmedel till barn under 16 är enligt vad som finns angivet i ensärskild förordning (1979:1132). Kostnadsfria läkemedel utges till den somlider av långvarig och allvarlig sjukdom i enlighet med vad som anges iförordningen (1981:353) med förteckning över kostnadsfria läkemedel. Härutövertillhandahålls kostnadsfria förbrukningsartiklar till personer som på grund avallvarlig sjukdom eller behandling av sådan sjukdom är i behov härav.Omfattningen av denna kostnadsfrihet anges i kungörelsen (1972:189) omkostnadsfria förbrukningsartiklar vid sjukdom. Prisnedsättning på läkemedel och födelsekontrollerandemedel sker genom att hälften av kostnaden . och helakostnaden därutöver vid varje expeditionstillfälle ersätts av den allmännaförsäkringen. Patientens kostnad blir därigenom högst . Prisnedsättning och kostnadsbefrielse får dock vid varjeexpeditionstillfälle inte avse större mängd läkemedel än det beräknade behovetför . Det särskilda högkostnadsskyddet, som avser såvälsjukvårdskostnader som läkemedelskostnader, innebär att en patient som gjort 15läkarvårdsbesök och/eller läkemedelsinköp är befriad från ytterligarekostnader för läkarvård eller läkemedel av räknat frånförsta besöket eller inköpet. Högkostnadsskyddet omfattar också kostnader försjukvår dande behandlingar varvid två sådana behandlingstillfällen jämställsmed ett läkarvårdsbesök. Två motioner innehåller som ovan nämnts (s. 20) ibesparingssyfte förslag om höjda patientkostnader vid läkemedelsinköp. I motionSf342 (yrkande 4) av m.fl. begärs beslut av om attden övre rabatteringsgränsen . fr. o. m. den 1 januari1987. Högsta patientavgift skulle därmed bli . m. fl.begär i motion Sf336 (yrkande 6 delvis) förslag från regeringen om att denlägre rabatteringsgränsen vid läkemedelsinköp fr. o. m. skallvara . och att högsta patientavgift skall vara likaledes . Inom och pågår ettuppföljningsarbete inom läkemedelsområdet. Ett av projekten i detta arbetesyftar till att belysa effekterna av nuvarande försäkringsregler ochförmånssystem och att lämna förslag om förändringar för att motverka onödigaförskrivningar, förenkla administrationen och begränsa samhälletsläkemedelskostnader. Inom ramen för projektet kommer också högkostnadsskyddetatt utvärderas. Projektet beräknas bli redovisat innevarande höst. Utskottetanser att resultatet av projektarbetet bör avvaktas och att därförbör avslå motionerna Sf342 och Sf336 såvitt nu är i fråga. m.fl. begär i motion Sf254 yrkande 2 att sammaregler som gäller förkostnadsfria förbrukningsartiklar för exempelvis diabetiker och stomipatienterskall gälla även för andra sjukdomsgrupper såsom psori- 28 I motion Sf261 av och att SfU 1986/87:1 kroniskt hudsjuka personer har fått ökadevårdkostnader efter en införd förändring i tillämpningen avläkemedelsförordningen. Det är, anser motionärerna, viktigt att underlättasituationen för kroniskt hudsjuka och ge dem möjligheter att sköta sinbehandling i hemmet och i den öppna vården. Alternativet för en patient medsvår psoriasis som inte kan sköta sin hud är sjukhusvård. Motionärernabegär mot denna bakgrund en översyn av lagen om skydd mot högaläkemedelskostnader. Utskottet behandlade två likartade motioner underföregående (SfU 1985/86:1). Utskottet var därvid inte berett attmedverka till en utvidgning av lagen om begränsning av läkemedelskostnader m.m. av det slag som föreslås i motionerna. Utskottet vidhåller denna uppfattningmen vill tillägga att utskottet förutsätter att den ovan nämndautredningen om hjälpmedel för handikappade m.m. kommer att beröra ocksä denfråga som tas upp i motionerna Sf254 och Sf261. Med hänsyn härtill förordarutskottet att även ifrågavarande motionsyrkanden överlämnas till den kommandeutredningen om hjälpmedelsverksamheten. Det anförda bör ges regeringen tillkänna. I motion Sf281 av m.fl. begärs attsocialstyrelsen skall ges i uppdrag att pröva frågan om rabattering avförebyggande/läkande läkemedel i samband med tobaksmissbruk. Utskottet behandlade en motion med samma innehåll ibetänkandet SfU 1985/86:1. Utskottet anförde därvid att en grundläggandeprincip inom försäkringen är att det krävs sjukdom för attsjukförsäkringsförmåner skall kunna utges. Denna princip gäller även läkemedel.Mot denna bakgrund avstyrkte utskottet bifall till motionsyrkandet i fråga.Utskottet vidhåller denna uppfattning och avstyrker således bifall till motionSf281. och hävdar i motion Sf310att personer som har multipla födoämnesallergier har stora utgifterför kostersättningsmedel. Motionärerna anser det då vara naturligt att kostersättningsmedelsom förskrivs på recept också skall omfattas av försäkringen och berättiga tillläkemedelsersättning. Utskottet har i betänkandet SfU 1985/86:1 redovisat denrapport, Kartläggning av det ekonomiska stödet till handikappade, som statenshandikappråd överlämnade till regeringen , Som framgår avrapporten kan ekonomiskt stöd för kostnader för specialdestinerade livsmedelutges i olika former, I rapporten framhålls att det är svårt för den enskildeatt skaffa sig kunskap om de stödformer som finns och att det givetvis blirmera komplicerat ju fler stödformer som används för samma syfte. Med hänsynhärtill var utskottet - i avvaktan på beredningen av rapporten - inte berettatt uttala sig för ytterligare en stödform på sätt som begärts i en motion medsamma innehåll som den nu aktuella. Utskottet vidhåller denna uppfattning ochavstyrker bifall till motion Sf310. 1 motion Sf251 av i och Per-OlaEriksson begärs att frågan om ett gemensamt högkostnadsskydd för föräldrar ochbarn i en familj prövas. Motionärerna anser att ett sådant skydd skulleinnebära ett väsentligt stöd till småbarnsfamiljer som har en besvärligekonomisk situation. Som ovan nämnts kommer ochsocialstyrelsen inom SfU 1986/87:1 kort att redovisa en utvärdering avhögkostnadsskyddet. I avvaktan på resultatet av denna utvärdering bör motionSf251 inte föranleda någon åtgärd. Sjukvårdskostnader i för personer bosatta iutlandet Svenska medborgare och alla i bosatta utlänningarär försäkrade för sjukvård i . Vissa utlänningar kan också varatillförsäkrade sjukvårdsförmåner i på grund av att ingått enkonvention med deras hemland. På motsvarande sätt kan svenska medborgare som ärbosatta utomlands ha rätt till sjukvårdsförmåner i bosättningslandet. Däremothar de rätt till sjukvårdsförmåner i endast om vårdbehovet uppkommithär i landet. och begär i motion Sf282ett tillkännagivande om att en i utlandet bosatt pensionär som enligtdubbelbeskattningsavtal skall erlägga skatt på pensionsinkomster i Sverigeskall ha rätt till samma sjukvårdsförmåner i som en pensionär som ärbosatt här i landet. Utskottet är inte berett att medverka till någon ändringav de nuvarande principerna för rätt till sjukvårdsförmåner i ochavstyrker bifall till motion Sf282. Om en person som är bosatt i insjuknar undervistelse i eller har han rätt till sjukvårdsförmånerenligt lagstiftningen i resp. land. Innan han uppsöker läkare eller sjukhusskall han dock visa upp sitt svenska försäkringsbesked på den lokala sjukkassanför att där få ett sjukbehandlingsbesked som skall uppvisas vid besöket hosläkaren eller på sjukhuset. Den som inte har något sjukbehandlingsbeskedriskerar att få betala hela kostnaden för besöket. I motion Sf324 av begärs åtgärder i syfteatt förbättra konventionerna inom sjukförsäkringen så att ersättning förläkarvård och sjukvårdskostnader utomlands kan utges även om försäkringsbeskedej uppvisats på "försäkringsinrättning" före läkarbesöket. Utskottet är medvetet om de problem som tillämpningen avolika försäkringsregler i utlandet kan medföra för personer som är bosatta iSverige och insjuknar utomlands. Utskottet utgår emellertid ifrån attregeringen har sin uppmärksamhet riktad på problemet i samband medkonventionsförhandlingar med andra länder. Utskottet avstyrker därför bifalltill motion Sf324. 1. beträffande avskaffande av det nya ersättningssystemetatt avslår motionerna 1985/86:561 yrkande 1, 1985/86:562 yrkandena1 -3, 1985/86:Sf220 yrkande 2 och 1985/86:51336 yrkande- 30 2. beträffandefinansiering av sjukvärden m. m. SfU1986/87:1 att avslår motion 1985/86:Sf220 yrkande 1, 3. beträffande uttalanden inför kom/nande överenskom/nelser m. m. attriksdagen avslår motion 1985/86:559 yrkandena 13 och 7, 4. att dels med bifall till propositionenantar de i propositionen framlagda förslagen till lag omupphävande av lagen (1985:1090) om särskild ersättning för lag omändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring och lag omändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), delslägger propositionen i övrigt till handlingarna, 5. beträffandeåtgärder för en förbättrad läkarförsörjning attriksdagen avslår motionerna 1985/86:559 yrkandena 4 och 5, 1985/86:561yrkandena 2 och 3,1985/86:562 yrkande 4,1985/86:Sf340, 1985/86:Sf336 yrkande 11, 1985/86:Sf313, 1985/86:Sf333, 1985/ . 86:Sf292 och1985/86:Sf307, 6. beträffande skillnader i läkartaxan för läkare i ochutanför läkarhus attriksdagen avslår motionerna 1985/86:559 yrkande 6 och 1985/ 86:562 yrkande 5, 7. beträffandepsykoanalys och psykoterapi attriksdagen med anledning av motion 1985/86:560 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört, 8, beträffande patientavgifter förläkarvård att avslår motion 1985/86:Sf342 yrkande 3 samt motion1985/86:Sf336 yrkande 6 i motsvarande del, 9. beträffande re/nisstväng för sjukgy/nnastisk behandUngatt avslår motion 1985/86:Sf345 yrkande 3, 10, beträffandehögkostnadsskydd för sjukresor m. attriksdagen avslår motionerna 1985/86:Sf243 yrkande 5, 1985/ 86:Sf254 yrkande 1,1985/86:Sf256, 1985/86:Sf314 och 1985/86:Sf336 yrkande 7, 11, beträffande ändringar i sjukreseförordningen att avslår motion 1985/86:Sf331, 12, beträffande kostnader för specialisthjälp för barnmed talsvå righeter attriksdagen med anledning av motion 1985/86:Sf241 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört, 13, beträffandehjälpmedelsförsörjningen tid handikappade attriksdagen med anledning av motionerna 1985/86:Sf206, 1985/ 86:Sf283 yrkande 22,1985/86:Sf317 yrkandena 1-3 och 5-7, 1985/ 86:Sf334,1985/86:Sf344samt1985/86:Sf345 yrkande 1 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört, 14, beträffandeersättning för glasögon att riksdagenavslår motionerna 1985/86;Sf204 och 1985/86:Sf240, 15. beträffande patientavgifter vidläkemedelsinköp SfU 1986/87:1 att avslår motion 1985/86:Sf336 yrkande 6 i motsvarande del samtmotion 1985/86:Sf342 yrkande 4, 16. beträffande läkemedelsrabati påi/ijukgörande salvor /n. att med anledning av motionerna1985/86:Sf254 yrkande 2 och 1985/86:Sf261 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 17. beträffande läkemedelsrabati pårökavvä/ijnings/nedel att avslår motion 1985/86:Sf281, 18. beträffande prisnedsäiini/ig påkostersätiningsmedel att avslår motion 1985/86:Sf310, 19. beträffande ett gemensamthögkostnadsskydd för barnfamiljer att avslår motion 1985/86:Sf251, 20. beträffande sjukvårdsfön/iäner iSverige att avslår motion 1985/86:Sf282, 21. beträffande sjukvårdsförmånerutomlands att avslår motion 1985/86:Sf324, Närvarande: (), (), BörjeNilsson (s), (), (), (),(), (), (), (), (), (), Margö (vpk), KerstiJohansson (c) och (). 1, Avskaffande av det nya ersättningssystemet (mom. 1) (), (), GullanLindblad (m), () och (rn) anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar på s.11 med "När det" och slutar pä s. 12 med "yrkandena 8-10. "bort ha följande lydelse: När det gäller framtida överenskommelser vill utskottetinledningsvis erinra om utskottsmajoritetens principiella ställningstagande isamband med att det nya ersättningssystemet infördes (se SfU 1983/84:31). Majoriteten ansåg därvid att förändringarna låg i linjemed strävandena att med försäkringsmedel bättre fördela och förstärka utbudet av den öppna vården och att de borde kunna medverka till att hälso- och sjukvårdslagens (HSL) målsättning om en god hälso- och sjukvård för alla medborgare på lika villkor skall kunna uppfyllas och att underlätta sjukvårdshuvudmännens planering av vården. Utskottet måste nu konstatera, att de förhoppningar somknöts till det nya SfU 1986/87:1 ersättningssystemet knappast på någon punktinfriats. Fördelningen över landet av reella sjukvårdsresurser har inte blivitjämnare, snarare tvärtom. Det fria läkarvalet är alltjämt förbehållet patienteri vissa storstadsområden och några få ekonomiskt välbeställda som har möjlighetatt söka vård och behandling helt på egen bekostnad utanför den försäkrings-och landstings-finansierade vårdorganisationen. Som ovan framhållits harriksdagen inte möjlighet att påverka överenskommelsen mellan staten ochsjukvårdshuvudmännen för . Men därefter är det, enligt utskottetsmening, nödvändigt att möjligt övergå till ett ersättningssystem somkan ge de av alla önskade positiva effekter som det s. k. Dagmarsystemet visatsig snarare motverka än främja. Ett sådant ersättningssystem bör utformas enligt deriktlinjer som anges i motionerna 561 och 562. Försäkringspengarna skall följapatienten, oavsett var och hos vem denne väljer att söka värd. Det är angelägetatt regeringen före nästa överenskommelse med sjukvårdshuvudmännenframlägger förslag i enlighet med dessa riktlinjer. Vad utskottet med anledningav motionerna 561 yrkande 1, 562 yrkandena 1-3, Sf220 yrkande 2 och Sf336yrkandena 8-10 således anfört bör ges regeringen till känna. dels att utskottet under moment 1 bort hemställa 1, beträffandeavskaffande av del nya ersättningssystemet attriksdagen med anledning av motionerna 1985/86:561 yrkande 1, 1985/86:562yrkandena 1-3, 1985/86:Sf220 yrkande 2 och 1985/ 86:Sf336 yrkandena 8-10 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, 2, Finansiering av sjukvården m, m, (mom. 2) , och (allam) anser dels att den del av utskottets yttrande på s, 12 sombörjar med "Såvitt gäller" och slutar med "motionSf220,"bort ha följande lydelse: Vad gäller reglerna om skatte- resp, avgiftsfinansieringav sjukvårdskostnaderna anser utskottet att en väsentligt större andel avvårdkostnaderna än bör täckas med försäkringsmedel och enmotsvarande mindre andel med landstingsskatt. Härvidlag delar utskottet desynpunkter som framförs i motion Sf220, detta även såvitt avser enindividualisering av sjukförsäkringen. Vad utskottet med bifall till motionSf220 yrkande 1 sålunda anfört bör ges regeringen till känna, dels att utskottet under moment 2 bort hemställa 2. beträffandefinansiering av sjukvärden m. m. attriksdagen med bifall till motion Sf220 yrkande 1 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört. 1986/87.11 saml. Rällelse: S. 35 rad 7 nerifrån Står: mom. 3 Rättat tillmom. Uttalandeninför kommande överenskommelser m. m. SfU1986/87:1 (mom. 3) och (båda c) anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar på s.12 med "I fråga" och slutar på s. 13 med "denna del," bortha följande lydelse: I fråga om de uttalanden i olika hänseenden som begärs imotion 559 vill utskottet anföra följande. Enligt hälso- och sjukvårdslagen(HSL) åligger det landstingen att planera hälso- och sjukvården så att allarhänniskor får tillgång till lika och- god vård. Mot denna bakgrund anserutskottet att har ett ansvar för att sjukvårdshuvudmännen fårmöjligheter till en långsiktig budgetplanering, och enligt utskottets meningbör därför framtida överenskommelser mellan regeringen och sjukvårdshuvudmännenomfatta flera budgetår.