bet · GA01NU7 · 1986-12-31 00:00:00 — Motionärerna menar att intensifierade åtgärdermåste till för att förbättra situationen i Bergslagen. I motionen angesjärnsvampsverk som ett bland flera förslag till nya industrisatsningar iregionen. Enligt motionärerna bör förutsättningarna för förläggning av en sådananläggning till utredas. I motionen begärs attriksdagen genom ett särskilt uttalande skall ge regeringen detta till känna somsin mening. Som råvara vid ståltillverkning används råjärn ellerskrot. I olika typer av stålugnar används dssa råvaror var och en för sig elleri kombination. Valet är beroende av en rad tekniska och ekonomiska faktorer. Avde svenska stålverken är i och baserade påråjärn - s. k. malmbaserade anläggningar - medan övriga verk är skrotbaserade.Skrot erhålls dels internt vid stålverken genom att en hel del stål faller som skrotnär stålet bearbetas vidare, dels genom tillförsel av utrangerat stål som tastill vara. Råjärn produceras till helt övervägande del i masugnar. I begränsadutsträckning används s.k. direktreduktionsprocesser, som ger järnsvamp. Den globala användningen av skrot har ökat kraftigt underdet senaste årtiondet. Det beror på att äldre anläggningar för malmbaseradståltillverkning successivt avvecklas och att stål i stället i ökandeutsträckning tillverkas i elektrostålugnar. Dessa ugnar har skrot som råvara.Denna strukturförändring gör att efterfrågan på skrot ökar. Samtidigtbegränsas utbudet pä den internationellamarknaden av att de säljande länderna själva genomför den NU 1986/87:7 nämndaomstruktureringen. Åtskilliga länder har också i likhet med Sverigeexportförbud på skrot. Tillgången på skrot påverkas även av att stålindustrin iökande utsträckning går över från götgjutning till stränggjutning. Det fårtill följd att det interna skrotfallet i stålverken minskar väsentligt. De tendenser som har beskrivits här har i Sverigeresulterat i ett kraftigt ökat behov av köpskrot. Behovet har framför allt fått tillgodoses genom import. Skrotimporten har ökat från drygt 100 0t)i slutet på . Till följd av denna utveckling har järnsvampaktualiserats som ett alternativ till importskrot. ingav enansökan till regeringen om tillstånd att i Stockholmsfrihamn inom bygga en anläggning för produktion av järnsvampm. Tillverkningen skulle baseras på den s. k. plasmateknologin, som harutarbetats av företaget. Med denna metod reduceras järnmalm av kolmonoxid/vätgas.Reduktionsgasen kan erhållas ur fossila bränslen såsom kol, olja ellernaturgas. Även torv kan eventuellt användas. Den överskottsenergi som kommerfram i processen avsågs bli använd för produktion av hetvatten till fjärrvärmenät. har dock senare beslutatatt tills vidare skrinlägga projektet. Diskussioner har också förts om att etablerajärnsvampsproduktion i malmfälten. Frågan aktualiserades avmalmfältsutredningen i betänkandet (Ds I 1984:9) Framtid i Malmfälten.Utredningen hade låtit göra en särskild studie av förutsättningarna för ensådan produktion på basis av plasmatekno- login. Enligt denna undersökning var en produktion av järnsvamp möjlig såväl iKiruna som i . I studien föreslogs att järnsvampsverk skulle byggaspå båda orterna med en kapacitet av 190 000 resp. järnsvamp per år.Bränngasen och hetvattnet från anläggningarna avsågs gå dels till kommunernasfjärrvärmenät. Det förutsattes vidare att torvskulle användas som energikälla. 1 undersökningen studerades också översiktligtmöjligheterna att knyta an ytterligare tillverkning till järnsvamps- ochenergiproduktionen. Som ett e.xempel på sådan tillverkning angavsammoniakproduktion. Utredningens förslag togs uppi proposition 1984/85:115 omregional . utveckling och utjämning. Industriminister . sadesig dela den av många remissinstanser framförda uppfattningen att ytterligareutredningar var nödvändiga för att det skulle vara möjligt att,bedömabärkraften i projekten. Han uttalade att projekten måste prövas på kommersiellagrunder. Industriministern redogjorde därefter för hur utredningsarbetetskulle drivas vidare och anförde bl. a. att reguljärt statligt stöd, t. ex. iform av regionalpolitiskt stöd, borde kunna komma i fråga i den mån det visadesig möjligt att få projekten lönsamma och att fä huvudmän som var . beredda attsatsa erforderligt eget kapital. Järnsvampsprojekteni har drivits vidare inom ramen för Företaget, som ägs av och Gälliva- NU 1986/87:7 rekommuner, har till uppgift att genomföra de ytterligare utredningar som är nödvändigaför en slutlig bedömning av projekten. dockMalmfältens att tills vidare dra ned projekteringen åvjärnsvampsproduktionen på sparlåga. Enligt företaget kunde man inte uteslutaatt behovet av järnsvamp skulle komma att minska till följd aven ytterligare minskning av kapaciteten inom svensk stålindustri. Företagetsbeslut motiverades också med att de sänkta oljepriserna hade försvagattorvens konkurrenskraft som energiråvara. har diskuterat frågor medanknytning till stålindustrins skrotförsörjning. Järnsvampstillverkningenuppmärksammades senast med anledning av två motioner (vpkresp. fp) liknande de två förstnämnda av de nu aktuella motionerna.Näringsutskottet konstaterade då i sitt betänkande (NU 1984/85:28) att det frånflera utgångspunkter var önskvärt att skrotimporten kunde nedbringas och attstålindustrin så långt möjligt borde vara baserad på inhemsk malm eller inhemsktskrot. Järnsvamp var ytterligare ett av de alternativ som kunde komma i fråga.Med hänvisning till de utredningsarbeten rörande etablering av ettjärnsvampsverk till malmfälten som pågick avstyrkte utskottet motionerna.Utskottet uttalade dock att det var angeläget att regeringen följdeutvecklingen beträffande järnsvampstillverkningen. I en reservation (vpk)uppmanades regeringen att ta de initiativ som krävdes för att utredningsarbetetpå ett effektivt sätt skulle föras framåt. följde utskottets förslag. Synpunkteri motionerna 1985/86:N212 (vpk), 1985/86:N227(vpk) och 1985/86: A445(s) Tre motioner innehåller förslag ommetallindustrietablering. De industrier som tas upp i motionerna gällerframställning av ferrokrom, kiselmetall, vanadin och zink. Anläggningar för framställning av ferrokrom ochkiselmetall bör förläggas till , sägs i motion1985/86:A445 (s). uppmanas uttala sig för att förutsättningarna förlokalisering av sådana anläggningar utreds. I motion 1985/86:N227 (vpk) föreslås att framställning avvanadin skall påbörjas vid Svenskt Stål AB:s anläggningar i . Enligt motionä ren kan produktionen ske enligt den metod som har utarbetats inom företaget och som bygger på att man tar till vara den mängd vanadin som järnmalmen i malmfälten innehåller. Metoden innebär att vanadin utvinns ur slagg som erhålls vid s. k. förblåsning av råjärnet. I denna slagg är vanadinhalten vilket gör en utvinning ekonomiskt intressant, heter det i motionen. I ett andra steg kan vidareförädling ske till vanadinpentoxid, 13 och i ettytterligare förädlingssteg kan ferrovanadin framställas. Motionären NU1986/87:7 påpekar att en svensk produktion av vanadin skulle bidra till attisolera apartheidregimen i eftersom världens störstavanadinproduktion sker i detta land. , som är största producent avzinkkoncentrat, har ingen egen produktion av zinkmetall, konstateras i motion1985/86:N212 (vpk). Sysselsättnings- och sårbarhetsskäl talar för att eninhemsk produktion kommer till stånd, menar motionären. Minsta möjligamiljöstörningar, god ekonomi samt möjligheter till småskalighet borde varavägledande vid valet av teknik för zinkframställningen. Motionären pekar påmöjligheten att utnyttja den nya plasmatekniken, men även andra tekniker bordeövervägas. I motionen begärs en utredning om anläggande av étt zinkverk medmiljövänlig teknik i län. Krom i ren form är spröd och svårsmält och har som sådaningen större användning. Däremot har olika kromlegeringar - ferrokrom är en -stor betydelse som tillsatser i skilda industriprocesser. Ferrokrom används vidtillverkning av specialstål, i första hand rostfritt stål. Överstyrelsen förcivil beredskap bedömer ferrokrom som en känslig råvara från beredskapssynpunkt. Någon brytning av krommalm förekommer intei . Under bröts mindre mängder i olika gruvor iJämtlands . Inom landet sker dock förädling av importerade råvaror tillferrokrom. Tillverkning sker vid två företag, . producerade företagentotalt ca ferrokrom. kommer tillverkningen vidFerrolegeringar att upphöra. Man har beslutat attkoncentrera produktionen till ett systerföretags anläggning i ,eftersom det finns en betydande överkapacitet i världen när detgäller ferrokromtillverkning. kommer en ny anläggning förproduktion av ferrokrom att tas i bruk av i . Anläggningen,som är baserad på plasmateknologin, kommer även att leverera hetvatten tillfjärrvärmenätet i . Vid full drift beräknar företaget tillverka 80 000 tonferrokrom . Det kan vidare nämnas att det finns långt framskridnaplaner på att påbörja tillverkning av ferrokrom vid A/S Norsk Jernverks fabriki Mo i Råna. behandlade en motion (s) i vilken detbegärdes en utredning om möjligheterna att lokalisera ett ferrokromverk till . På förslag av näringsutskottet (NU 1982/83:32) avslogs motionen. Kiselmetall NU 1986/87:7 kisel, s. k. kiselmetall, framställs genomreduktionssmältning av kvarts eller kvartsit. Kiselmetall används huvudsakligensom legeringsämne i aluminium men utnyttjas även vid framställning avkiselplaster. Mycket ren kiselmetall används också vid tillverkning av vissadetaljer för elektronikindustrin. är landets enda tillverkare avkiselmetall. Vid företagets fabrik i producerades ca , varav huvuddelen exporterades. Anläggningen har en produktionskapacitet på ca . ' Planer har funnits på att etablera ett företag förtillverkning av kiselmetall i . Företaget, , beräknades producera ca kiselmetall somöverskottsenergin från tillverkningen skulle levereras till kommunensfjärrvärmenät. Dessa planer är dock inte aktuella, eftersomprojektet inte bedöms bli lönsamt. I ett yttrande överföretagets tillståndsansökan enligt 136 a § byggnadslagen (1947:385) anfördeöverstyrelsen för ekonomiskt försvar (numera överstyrelsen för civil beredskap)att det från beredskapssynpunkt inte var angeläget att den planeradeanläggningen blev uppförd. Vanadin är en viktig legeringsmetall förstålframställning. Stålet ges ökad hållfasthet, smidbarhet, elasticitet ochvärmebeständighet genom tillsats av vanadin. För vissa slag av kvalitetsstål,speciellt stål för en del krigsmateriel, är metallen nödvändig. Överstyrelsenför civil beredskap bedömer vanadin som en känslig råvara frånförsörjningsberedskapssynpunkt. Vanadinförekommer i större koncentrationer i jordskorpan. utvinnsdärför i regel som biprodukt till andra komponenter i råvaran. Produktion av ferrovanadin sker vanligen via vanadinhaltig slagg och vanadinpentoxid.Efterfrågan på ren vanadinmetall är mycket begränsad och 'avserfrämst forskningsändamål. De länder som har de största upptäckta vanadintillgångarnaoch som också dominerar världsproduktionen är och . I förekommer inte någon brytning avvanadinförekomster . Inte heller sker någon produktion av vanadinbaserad på importerade råvaror. hartidigare producerat ferrovanadin med utgångspunkt i importerad vanadinpentoxid.Denna tillverkning upphörde dock , och har landets hela behovav vanadin täckts genom import. () slutförde enutvärdering av förutsättningarna för exploatering av en vanadinfyndighet iSumås-sjön i . I samband härmed studerade nämnden flera olikaproduktionsalternativ för utvinning av vanadinet. Ett av dessa var det somförespråkas i den nu aktuella motionen, nämligen framställning av vanadinhaltigslagg genom förblåsning av råjärnet i samband med ståltillverkning.Enligt NSG förelåg det för utvärderingen NU. 1986/87:7varken ekonomiska eller tekniska förutsättningar för en vanadinframställningenligt något av de undersökta alternativen. Beträffande möjligheten tillproduktion vid sade sig nämnden'hålla fortlöpande kontakt med företaget,där den nya metoden höll på att studeras. Enligt uppgift från genomför företaget för närvarandeen förprojektering av en anläggning för framställning av vanadinslagg enligtden redovisade metoden. Företaget beräknar att ta slutlig ställning tillprojektet . Vanadinförekomsten i har med anledning avmotioner uppmärksammats i vid ett antal tillfällen. Syftet medmotionerna har varit att brytning av vanadinet om möjligt skulle komma tillstånd. När näringsut-skoltel (NU 1984/85:20) senast behandladefrågan uttalade utskottet att en inhemsk utvinning av vanadin framstod sömeftersträvansvärd från såväl försörjnings- som sysselsättningssynpunktUtskottet avstyrkte dock den då aktuella motionen (m) med hänsyn delstilLresultatet av . NSG:s utvärdering, dels till den fortsatta uppföljning avprojektet som skulle ske. De viktigaste användningsområdena för zink är förzinkning,pressgjutning och framställning av mässing. zink som en känslig råvara från försörjningsberedskapssynpunkt. I förekommer brytning av zinkhaltig malm vid ettflertal gruvor. 1 anslutning till gruvorna anrikas zinkmalmen till zinkslig.Som påpekas i motion 1985/86:N212 (vpk) sker dock ingen produktion avzinkmetall inom landet. Större delen av den inhemska produktionen av zinksligexporteras till zinkverk i och . Den belgiska koncernen äger landets äldsta zinkgruva i i län. Härifråntransporteras sligen till bolagets zinkverk i . äger avaktierna i det norska Norzink A/S som förädlar huvuddelen av det svenskaföretagets produktion av zinkslig. Norzink A/S framställer drygt90 zink . Företagets kapacitet är under utbyggnad till ca 110 000ton . i tog i bruk en anläggningför återvinning av bl. a. bly och zink ur ävfallsstoft från järn- och stålverk. Produktionen vid företaget bygger på plasmateknologin. Den överskotts energi som bildas i processen utnyttjas för uppvärmning av vatten till kommunens fjärrvärmenät. Vid full drift beräknar företaget kunna utvinna ca zink . har dock företaget inte kunnat framställa zink i någon större omfattning, eftersom anläggningen i denna del fortfaran de är under utveckling. Zinkkonsumtionen i världen ökade under åren 1983 och 1984med NU 1986/87:7 resp. . Deeuropeiska zinkverken producerade då totalt drygt zink, medankonsumtionen i uppgick till ca . hade det året ennettoexport av zink med ca . Kapaciteten för zinkframställningi har varit relativt oförändrad . har behandlatmotionsyrkanden av innebörd att ett inhemskt zinksmältverk bör åstadkommas. Senast skedde detta då en motion (vpk) med liknande innehåll som den nu aktuella hade väckts. Beträffande försörjningsaspekterna anförde utskottet då (NU 1984/85:20) att icke obetydliga kvantiteter zink beräknades tas fram vid den återvinningsanläggning som hade tagit i bruk. Vidare påpekade utskottet att större delen av produktionen av zinkslig vid förädlades av Norzink A/S i vilket företag var hälftenägare. Något regeringsinitiativ i form av en utredning syftande till att en inhemsk zinktillverkning skulle komma till stånd ansåg utskottet inte behövligt. Dock fann utskottet det angeläget att regeringen noga följde utvecklingen av utbuds- och efterfrågesituationen för zink. Härvid erinrade utskottet om att , genom representation från bl. a. industridepartementet, deltar i arbetet inom den s. k. internationella bly- och zinkstudiegruppen. följde utskottet och avslog motionen. Nationellt program för stålindustrin, m.m. Inför 1990-talet behövs en nationell plan förstålindustrin, anförs i motion 1985/86:N289 (vpk). Handelsstålsindustrin kan änen gång hamria på efterkälken, och vid en lågkonjunktur kan ävenspecialstålsindustrin drabbas av svårigheter. Stålföretagens investeringsplanerär och förblir, menar motionärerna, ett samhälleligt intresse. I motionen angesde mål för den framtida utvecklingen av stålbranschen som planen skall grundaspå. Här ingår bl. a. samordning av stålindustrin från råvara till slutprodukt,samarbete mellan stålverk och sluttillverkare vid produktutvecklingen,vidareutveckling av gruv-, process- och förädlingsteknik så att leveranserfrån svenska tillverkare till framtidens stålverk tryggas samt enägarsamordning av gruvnäringen och stålindustrin till ett bolag (se vidarereferat på s. 7). Enligt motionärerna bör det filisättas en utredning meduppgift att utarbeta det begärda programmet. Som framgår av det föregående (s. 10) behandlade riksdagenett liknande motionsyrkande . På förslag av näringsutskottet (NU 1984/85:28) avslogs yrkandet. Utskottet erinrade om att den genomförda omstruktureringen av handels- och specialstålsindustrierna - i vilken staten hade varit en aktiv deltagare - hade syftat till att trygga den långsiktiga konkurrenskraften inom stålindustrin. Någon ytterligare utredning inför 17 1990-taletansåg utskottet inte behövlig. NU 1986/87:7 Utskottet finner inte att det föreligger några nyaomständigheter som motiverar att nu bör inta en annan ståndpunkt idenna fråga. Som industriminister . anförde i eninterpellationsdebatt i om stålindustrin (se s. 10) har eninternationellt sett välstrukturerad stålindustri. För branschens fortlevnad ärdock angeläget att det löpande bedrivs ett aktivt rationaliseringsarbete ochatt nödvändiga struktur- och effektivitetsåtgärder vidtas. Enligt utskottetsmening, och som även industriministern anförde i nyssnämnda debatt, bör det iförsta hand åligga företagen i branschen att ta ansvar för detta. Med det nusagda avstyrker utskottet motion 1985/86:N289 (vpk).' I detta sammanhang behandlar utskottet även motion1985/86:N213 (vpk), i vilken det föreslås att hos regeringen skallbegära att åtgärder vidtas för 'att trygga sysselsättningen för de anställdavid . Motionären hänvisar till att ledningen för företaget undersommaren 1985 meddelade att personalstyrkan skulle reduceras, och han menar attnedskärningarna ur samhällsekonomisk synvinkel är varken nödvändiga ellerekonomiskt riktiga. Problemen inom branschen borde i stället åtgärdas genom enutveckling av specialstålsindustrin och genom att stålet i ökad utsträckningvidareförädlas inom landet. Antalet anställda inom har från årsskiftet1984-1985 minskat med ca 1 200 personer (se s. 8).Personalminskningen .är främst ett resultat av de förändringar som harvidtagits inom företaget för att rationalisera tillverkningen och ökakonkurrensförmågan. Enligt vad utskottet har erfarit (se s. 8) har det varselom uppsägning som lades vid företaget endast fullföljts ianslutning till s.k. äldreavgångar. I övrigt har personalminskningen skettgenom naturlig avgång. I likhet med vad utskottet har uttalat medanledning av en liknande motion (se s. konstaterar utskottet attomstruktureringen visserligen medför stora påfrestningar för berörda regioneroch individer men har bedömts nödvändig för att branschens överlevnads- ochutvecklingsmöjligheter skall tryggas. Utskottet har uppmärksammat attAvesta AB i den publicerade delårsrapporten för perioden januariaugusti1986 redovisar ett resultat som är klart bättre än resultatet för motsvarandeperiod . Vidare kan noteras (se s. 9) att insatser från BruksinvestAB, som har bildats för att skapa nya verksamheter i de regioner som harberörts av strukturuppgörelsen inom specialstålsindustrin, har börjat geresultat. Det finns i detta sammanhang också skäl att hänvisa till det tidigare(s. 9) nämnda åtgärdspaket för Bergslagen som har fattatbeslut om. Totalt har 425 milj. kr. avsatts för åtgärdsprogrammet, som spänneröver en treårsperiod. Med hänsyn till det som har anförts finner utskottetatt något riksdagsuttalande i denna fråga inte är påkallat. Motion 1985/86:N213(vpk) avstyrks således. NU 1986/87:7 I tre motioner begärs att förutsättningarna förlokalisering av ett järnsvampsverk skall utredas. De områden som är mestlämpade för en sådan etablering är, sägs i mofion 1985/86:N228 (vpk),malmfälten och Bergslagen. Motion 1985/86:N243 (fp) tar sikte på enlokalisering i malmfälten. I den tredje motionen i ämnet, motion 1985/86:A445(s), förordas en placering i . I det föregående (s. 11 f.) har lämnats vissa uppgifter omjärnsvamp. Den ökade användningen av importskrot vid ståltillverkning ochjärnsvampens betydelse som ett möjligt alternativ för ersättning av importskrothar beskrivits. Vidare har redogjorts för planerna på etablering av dels ettjärnsvampsverk i , dels två järnsvampsverk i malmfälten enligtmalmfältsutredningens förslag. Det kan noteras att Malmfältens Järnsvamp-verkAB, som har till uppgift att driva malmfältsprojekten vidare, i början av år1986 beslutade att tills vidare begränsa projekteringen av järnsvampsverken. har behandlatfrågan om järnsvampsverk. har härvid framhållit det önskvärdai att skrotimporten kan nedbringas. Utskottet har mot denna bakgrund uttalatatt det är angeläget att regeringen noga följer utvecklingen beträffande järnsvampstillverkningen. Även om utredningsarbetet kring järnsvampsprojekten iNorrbotten endast bedrivs i mindre omfattning förutsätterutskottet att frågan om en sådan lokalisering fortfarande hålls aktuell och attden är föremål för regeringens uppmärksamhet. Skulle planerna på järnsvampstillverkningrealiseras skulle beroendet av importskrot till inte oväsentlig del nedbringas.Projekten måste dock prövas på kommersiella grunder. Utskottet finner inte skäl att, som begärs i motion1985/86:N243 (fp), förorda att regeringen skall ta det övergripande ansvaretför utredningsarbetet kring malmfältsprojekten. Motionen avstyrks alltså.Någon anledning för att begära en särskild utredning med inriktningpå att järnsvampstillverkning skall etableras på en viss ort eller i en vissregion ser utskottet inte heller. Mofionerna 1985/86:N228 (vpk) och1985/86:A445 (s), den senare i här behandlad del, avstyrks därför. Frågan om etablering av vissa metallindustrieraktualiseras i tre motioner. Motionerna gäller tillverkning av ferrokrom,kiselmetall, vanadin och zink. Utskottet har i det föregående (s. 13 f.) lämnatuppgifter om användning och produktion av de olika metallerna. I motion 1985/86: A445 (s) begärs ett riksdagsuttalandetill regeringen av innebörd att förutsättningarna för förläggning av vissa industrier till bör utredas. En anläggning för framställning av 19 ferrokromär ett av motionärernas förslag för att situationen i Bergslagen NU1986/87:7 skall stärkas. Tillverkning av ferrokrom sker vid tvåföretag i landet, och Wargön Alloys AB.Produktionen vid det förstnämnda företaget kommer att upphöra i slutet av år1986. Ungefär samfidigt kommer dock en ny anläggning för ferrokromtillverkning,baserad på plasmateknologin, att tas i bruk av i Malmö.Utskottet noterar även att det finns en betydande överkapacitet i världen vadgäller ferrokromframställning. Något särskilt uttalande till regeringen ienlighet med motionärernas förslag finner utskottet med hänsyn till vad som nuhar sagts inte erforderiigt. Motion 1985/86:A445 (s) i nu aktuell del avstyrkssåledes. Nyssnämnda motion innehåller även förslag att ettkiselmetallverk skall lokaliseras fill . är landets enda tillverkare av kiselmetall. företagetsprodukfion exporteras huvuddelen. De planer som tidigare fanns på att ettkiselmetallverk skulle etableras i har skrinlagts med hänsyn tillprojektets bristande lönsamhet. Detta projekt har inte heller ansetts angelägetur beredskapssynvinkel. Mot här angiven bakgrund avstyrker utskottet även dennu behandlade delen av motion 1985/86:A445 (s). Utvinning av vanadin ur järnmalm från malmfälten börpåbörjas vid Svenskt Stål AB:s anläggningar i , anförs i motion1985/86:N227 (vpk). Motionären påpekar att företaget har utarbetat en metod förframställning av vanadinhaltig slagg genom s.k. förblåsning av råjärnet. Imotionen hemställs att skall begära hos regeringen att åtgärdervidtas så att upprättar en anläggning för vanadinframställning i . Frågan om brytning av en vanadinfyndighet i Hudiksvallskommun har varit aktuell i vid ett antal tillfällen. Fyndigheten varföremål för uppmärksamhet senast . I samband härmed uttaladenäringsutskpttet (NU 1984/85:20) att en inhemsk utvinning av vanadin varönskvärd dels ur försörjningssynvinkel, dels av sysselsättningsskäl. Utskottet finner det värdefullt att en metod förframställning av vanadin ur järnmalm har tagits fram.