bet · GA01AU13 · 1986-12-31 00:00:00 — Betydande belopp, ca , föreslås förbärighetshöjande åtgärder i vägnätet där tyngdpunkten i insatserna kommer attligga på skogslänen. För att stödja drift och investeringar vid kommunalaflygplatser anvisas särskilda medel. Förberedelser pågår för en trafikpolitiskproposition som enligt planerna kommer att presenteras . I dettaarbete förs de regionalpolitiska kraven löpande fram, bl.a. inom ramen förgemensamma arbetsgrupper mellan bl.a. industri-och kommunikationsdepartementen. Närdet gäller infrastrukturåtgärder kan slutligen nämnas den pågående utbyggnadenav telekommunikationsnäten så att också de regionalpolifiskt prioriteraderegionerna skall få tillgäng till överföringssystem för data pä samma villkorsom landet i övrigt. Utskottetanser att de omfattande insatser som sålunda bedrivs för att stärkainfrastrukturen i främst de utsatta delarna av landet är av en utomordentligbetydelse för utvecklingen i dessa delar av landet. Den mångfald åtgärder sompågår och planeras bör också tillgodose de förslag på detta område som försfram i motionerna. En intressant och betydelsefull fråga är möjligheterna decentralisering med hjälp av den ökade datoriseringen. Som ovan nämntskommer kommunikationsnätet för datatekniken att byggas ut, vilket är en viktigförutsättning i sammanhanget. Hithörande frågor övervägs icivildepartementet. Somtidigare nämnts har det regionalpolitiska stödet haft stor betydelse för näringslivets investeringar i stödområdet. Inom industridepartementet arbetar en grupp med att utarbeta förslag i syfte att förenkla och effekti stödet. Iflera motioner framhålls vikten av decentralisering av beslutsfattandet AU1986/87:13 i anslutning till de regionalpolitiska stödformerna. Utskottet delaruppfattningen att besluten så långt som möjligt bör fattas ute i regionerna.Utvecklingen har också gått i den riktningen, och av alla beslut omregionalpolitiskt stöd till företag fattas ute på länsstyrelserna. Länsstyrelsernadisponerar vidare tillsammans ca 450 milj. kr. - det s. k. länsanslaget somdet ankommer på att fördela på lokaliseringsbidrag/investeringsbidrag,regionalpolitiskt utvecklingskapital, glesbygdsstöd och projektverksamhet.Kravet på en decentralisering inom regionalpolitiken kan mot denna bakgrundsägas vara väl tillgodosett. Detkonkreta genomförandet av regionalpolitiken sker i ett nära samspel mellancentral och regional nivå. För att informera om och diskutera inriktningen avregionalpolitiken finns på central nivå det . Där finnsföreträdare för de politiska partierna, de fackliga organisationerna,näringslivsorganisationerna samt vissa myndigheter. Somtidigare nämnts påverkas den regionala utvecklingen av det samlade resultatetav insatserna inom olika politikområden. Utskottet vill i detta sammanhang ilikhet med flera motionärer stryka under betydelsen av en aktiv samverkanmellan de olika politikområdena. För att åstadkomma en löpande samordning ochbedömning av regionalpolitiskt betydelsefulla sektorsfrågor iregeringskansliet bereds ett stort antal frågor i en särskild grupp beståendeav statssekreterare från olika departement. I gruppen prövas och vägs sammanolika frågor utifrån de regionalpolitiska aspekterna. Sektorssamverkanär även väsentlig på länsnivå. Det pågående försöket i medsamordnad länsförvaltning har till syfte att åstadkomma en bättre samordningav olika sektorsfrågor och att få en mer effektiv och slagkraftig organisafioni arbetet för en positiv regional utveckling. Avsikten är att genomföraliknande förändringar av organisation och verksamhet också i övriga län. Vidarekan i detta sammanhang nämnas att de särskilda regioninsatser som gjorts ochför närvarande pågår har föranlett särskilda organisatoriska lösningar meddelegationer med egna resurser avsedda för insatser inom olika politikområdenatt arbeta med. Kommunernahar självfallet en viktig roll i arbetet för den regionala utvecklingen. Desamverkar också i allmänhet på ett aktivt sätt med bl. a. länsstyrelserna ochutvecklingsfonderna i olika projekt osv. Som framhålls i motion A420 (fp)engagerar sig kommuner också i näringspolitiken med olika former avsubventioner till enskilda företag och industriella projekt. Syftet har dåvarit att rädda eller skapa arbetstillfällen i kommunen för att därigenom hällasysselsättningen uppe. Utskottet anser sig inte - som föreslås i motionen -böra sätta gränser för kommunernas aktiviteter på detta område. Den formellakompetensen för kommunernas engagemang enligt kommunallagen får prövas i annanordning. Detfinns slutligen anledning att peka på att den påtagliga koncentrationen tillstorstadsregionerna inte endast får negativa konsekvenser för de delar avlandet som avfolkas. För främst innebär den kraftigaexpansionen bl. a. miljömässiga verkningar som är svåra att kom- matin rätta med. Det börsålunda finnas ett gemensamt intresse av att bryta AU 1986/87:13 den nupågående utvecklingen. Utskottet vill i sammanhanget betona att det inte finnsanledning att ställa storstadsregionerna mot övriga regioner. En tillväxt istorstadsregionerna är en nationell tillgång. Alternativet till företagande it. ex. är för övrigt ofta inte heller andra delar av landetutan andra länder. Om andra orter och regioner ges bättre förutsättningar iform av service, kommunikationer, utbildad arbetskraft osv. kan verksamheteremellertid "länkas av" från storstadsregionerna. Med detta synsättsaknas anledning att - som föreslås i motion A42I (c) -ange en gräns förstorstädernas tillväxt. Utvecklingen för en regional balans bör som ovan nämntsåstadkommas på annat sätt. Utskottet vill i detta sammanhang slutligen påpeka att expansionen i inte endast beror påinfiyttning utan även har ett samband med födelsenetto och invandring. Utskottetanser vidare att det inte är erforderligt med tillkännagivande till regeringenbeträffande en kartläggning av befolkningskoncentrationens negativamiljöeffekter, vilket föreslås i motion A42I (c). Problemen i stort är välkända. Härtill kommer att olika aspekter på miljöfrågorna är föremål förfortlöpande specialstudier. Slutligen kan nämnas att statens industriverk m.fl. utför kontinuerliga analyser av den regionala utvecklingen som medgerbedömningar av effekterna i olika regioner. Motionen bör mot denna bakgrundlämnas utan bifall i aktuell del. Medanledning av förslaget i motion A421 (c) om en analys av kapitalströmmarnafrån avfolkningsbygder till koncentrationsorter vill utskottet hänvisa till attERU på regeringens uppdrag studerar transfereringarna i ekonomin bl. a. utifrånde regionalpolitiska aspekterna. Den regionala skatteutjämningen har storbetydelse för den regionala utvecklingen i landet. Utskottet ställer sigtveksamt till differentierad skatt som regionalpolitiskt instrument. Ettsärskilt uppdrag till regeringen att den aviserade översynen av skattepolitikenskall innefatta de regionalpolitiska aspekterna - som föreslås i samma motion -bedömer utskottet inte vara erforderligt. Slutligen avstyrker utskottet förslageni samma motion om garanterad ränta för nyproduktion av småhus och privatainvesteringskonton som regionalpolitiska instrument. Sammanfattningsvisvill utskottet ställa sig bakom den inriktning på regionalpolitiken som kommertill uttryck i den förda politiken och i budgetpropositionen inför budgetåret1987/88. Sammantaget bör denna politik enligt utskottets uppfattning geförutsättningar för en balanserad regional utveckling i riket. Meddet anförda avstyrks de i sammanhanget behandlade motionerna beträffandeinriktningen på regionalpolitiken. Till de olika stödformerna återkommerutskottet senare i framställningen. Utskottetövergår härefter till ett par yrkanden i den moderata kommittémotionen1986/87: A448 resp. 1986/87: A430 av och () omskattemässiga fördelar för nyckelpersoner I stödområdena A och B. Därmedskulle förutsättningarna öka att knyta nyckelpersoner till företag ävenutanför storstadsregionerna. Utskottet har ingen annanuppfattning än motionärerna beträffande be- 32 tydeisen för utvecklingeni stödområdena av att nyckelpersoner lämnar de AU 1986/87:13 expanderanderegionerna och flyttar till stödområdena. Detta bör emellertid enligtutskottets uppfattning ske på annat sätt än genom differentiering av skatten.Ett annat sätt, som utskottet ställt sig bakom i betänkande AU1986/87:11 är förbättrade villkor beträffande medflyttan-debidragen. Medhänvisning härtill avstyrks de aktuella motionerna i denna-del. Häreftertar utskottet i detta avsnitt upp frågan om utvecklingsprogram för landsbygden.I flera motioner har framförts ett stort antal förslag som syftar fill enpositiv utveckling i dessa delar av landet. moderata kommittémotionen 1986/87: A448 framhålls bl. a. att förutsättningarnaatt leva på landsbygden har förändrats till följd av jord- och skogsbruketsstrukturrationalisering. Det har resulterat i en betydande avfolkning. Densocialdemokratiska politiken har enligt mofionärerna i hög grad medverkat tilldenna utveckling. Imotionen föreslås ett åtgärdsprogram i syfte att vända utvecklingen pålandsbygden. Det innefattar bl.a. mer generösa skattebestämmelser och reglerför byggnadslov för att underiätta för människor att äga eller hyra fritidshus.Eftersom det inte finns något realistiskt alternativ fill den privata bilen förlandsbygdens befolkning bör skatteökningar som riktas mot bilismen undvikas.Den sociala servicen måste vidare upprätthållas. Lantbrukarna i börkompenseras för de sämre förutsättningarna för att bedriva jordbruk, ochåtgärder bör vidtas som underlättar för skogsbruket. Slutligen anförs att detär nödvändigt för utvecklingen i inland att ett nät av orter fårutvecklas i denna del av landet. Utan ett antal sådana stödjepunkter saknasmöjligheter att ge människor i inlandet en rimlig servicenivå, slutarmotionärerna. Icenterparfiets kommittémotion 1986/87: A421 framhålls att landsbygdens problemoch framtidsfrågor har behandlats mycket styvmoderligt i samhällsarbetet.Otillräcklig hänsyn har tagits till de speciella förhållanden som råder pålandsbygden, t. ex. inom den närings-, bostads- eller utbildningspolitiskaplaneringen. Detär angeläget med en kraftfull kampanj för att utveckla och skydda landsbygdenoch dess speciella kvaliteter. Det är således positivt att harinitierat ett sådant arbete för landsbygdens utveckling. Det krävs emellertidockså mer konkreta och handfasta åtgärder om den nuvarande negativabefolkningsutvecklingen skall kunna brytas. Landsbygdensutveckling förutsätter en bättre samordning mellan planeringen inom olikasamhällssektorer. Inom jordbruket bör bedrivas en mer differentieradproduktion. Fler enskilda personer bör vidare ha förköpsrätt till jordegendomoch skogsmark. Slutligen bör kombinationssysselsättningar och olika typer avbrukningskombinationer underiättas genom ändringar i regelsystemet. Imotion 1986/87: A446 av m.fl. (m) konstateras att mo tiven för människoratt bosätta sig och söka sin försörjning på landsbygden är många och olika. Oavsett motiv är emellertid valet förknippat med en rad svårigheter. Människor styrs genom subventioner och regleringar mot tät orterna. De mindre enheterna, och därmed mångfalden och valfriheten i 33 3 1986/87. vårt samhälle, har underen lång fid motarbetats. Landsbygdens problem AU 1986/87:13 får enligtmotionärerna i hög grad tillskrivas den socialdemokratiska centraliseringspolitiken. Detär genom att öka människors frihet - att skapa utrymme för enskilda initiativ -som en levande landsbygd kan skapas. Det fria initiativet och landsbygdens rikamöjligheter till utveckling bör inte undervärderas utan stimuleras tillutnyttjande. Mot denna bakgrund föreslås systemförändringar, innebärande bl.a.en avreglering av näringslivet, skattesänkningar för företag och avveckling avde offentliga servicemonopolen. Imotionen pekar motionärerna särskilt på fyra speciellt viktiga områden som böruppmärksammas och prioriteras i förändringsarbetet. Det gäller förbättringarför jo. '-d- och skogsbruket samt för småföretagen, rättvisa i familjepolitiken,ett erkännande av bilens värde samt en förenkling av byggandet. Slutligenanförs i motion 1986/87: A498 av och (), främstmed tanke på förhållandena i , att jord-och skogsbruk måstetillmätas större betydelse i sysselsättnings- och regionalpolitiken. En nyjordförvärvslag bör ha som huvudsyfte att främja en näringsverksamhet pålandsbygden, främja ett boende pä landsbygden samt stärka sambandet mellanägande och brukande. Utskottethar ingen annan uppfattning än motionärerna när det gäller landsbygdensutveckling. Först bör emellertid konstateras att begreppet landsbygd är ettheterogent begrepp. Till landsbygden räknas områden som har helt skildaförutsättningar att gé invånarna arbete och service. Dit hör isolerade områdeni inland med liten lokal arbetsmarknad och ett smalt serviceutbud menockså storstadsnära områden med en stor och väldifferentierad arbetsmarknadinom räckhåll och med tillgång till ett brett serviceutbud. Såväl problemanalyssom åtgärdsförslag kan därför vara olika för skilda delar av landsbygden. Detsagda leder fram till att förekommande problem bör behandlas iutvecklingsplaneringen i resp. län. Så sker också , och de medellänsstyrelserna förfogar över för utvecklings- och glesbygdsinsatser riktas ihög grad mot problemen i resp. läns landsbygdsområden. En aktuell fråga isammanhanget är de initiativ som tas i berörda län för att möjliggörakombinationssysselsättning fört. 11, ex. ärockså länsarbetsnämnden engagerad i ett försök att finna helårssysselsättningför invånare som är engagerade i turistnäringen. Enfråga av särskild betydelse för landsbygdens utveckling är jordbruket ochsmåföretagen. Förslagen i dessa delar anknyter ofta till partimotioner i dessaämnen och behandlas i andra sammanhang. Här bör emellertid nämnas ett nyligenframlagt förslag om förändringar i jordförvärvslagen, som innebär att det skallbli lättare att driva jordbruk på deltid eller fritid i kombination med andrasysslor (prop. 1986/87: 122). Regeringen kommer också senare i vår attframlägga förslag som syftar till att stärka jordbruket i . Utskottetvill i detta sammanhang erinra om vad fidigare sagts om den socialdemokratiska politikens positiva effekter för sysselsättningen även i t. ex. skogslänen. Av avgörande betydelse är självfallet den ekonomiska 34 politiken, men äveninsatser inom övriga politikområden har bl. a. syftat till AU 1986/87:13att stärka dessa delar av landet. Så har t. ex., som tidigare nämnts, deregionalpolitiska anslagen i stort sett fördubblats /83.Utskottet vänder sig sålunda emot påståendena i motionerna om att regeringenpå olika sätt skulle motverka utvecklingen i landsbygden. Slutligenvill utskottet framhålla betydelsen av den av initierade kampanjensom syftar till att utveckla och skydda landsbygden. I harglesbygdsdelegationen fått regeringens uppdrag att ta huvudansvaret för detsvenska deltagandet i kampanjen, som här kallas "Landsbygd 90". Ledordför Sverigekampanjen bör enligt uttalanden från industriministern vara"resurs" och "utveckling" för att visa att landsbygden gerbidrag till utveckling, inte för att den tär på landets resurser iövrigt. Utskottetdelar denna uppfattning och vill - i likhet med industriministern - uttryckaden förhoppningen att om glesbygdens möjligheter på detta sätt uppmärksammasbör det bli lättare att få till stånd nyetableringar och utveckling av näringaroch företag. Med det anförda avstyrksmotionerna i här aktuella delar. Utskottettar slutligen upp ett yrkande i partimotion 1986/87: A420 om en nyparlamentarisk regionalpolitisk utredning. Enligt motionärerna lyckades 1984års utredning aldrig komma fram till några förslag om förenklingar istödsystemet, trots att detta ingick som en vikfig del i direktiven. Det finnsockså ett behov av att behandla sektorssamordningen. Utredningen bör i sinaresonemang utgå från följderna av den tekniska utvecklingen. Även frågor omservice, forskning, teknikspridning, kommunikationer, kulturfrågor samtrekrytering av kvalificerad arbetskraft utanför storstäderna bör behandlas avutredningen. Slutligen bör behandlas frågan om hur såväl offentliga som privatatjänster skall inrymmas inom regionalpolitiken liksom frågan om krispolitikensutformning. Utskottetdelar uppfattningen i motionen att regeringen bör tillsätta en nyparlamentariskt sammansatt regionalpolitisk utredning. Härför talar bl.a. desenaste årens förändringar när det gäller den regionala utvecklingen med enkraftig koncentration av tillväxten till storstadsregionerna. Utredningen börstudera utvecklingstendenserna i ett längre perspektiv och föreslå lämpliginriktning av medelsarsenalen med hänsyn till de nya förutsättningarna. Frågorsom bör behandlas är vidare bl. a. möjliga förenklingar av stödformerna,planering och genomförande av sektorssamordningen, förutsättningarna förrekrytering av kvalificerad arbetskraft till stödområdena samt förslag till åtgärdermed anledning av industriverkets utvärdering av nedsättningen avsocialavgifterna i . Vidare bör beaktas resultatet av ERU:söverväganden beträffande de offentliga transfereringarna i ettregionalpolitiskt perspektiv. med tillstyrkan av motion A420 i denna del anfört om enregionalpolitisk utredning bör ges regeringen till känna. Decentraliseringav statlig verksamhet AU 1986/87:13 Inomden regionalpolitiska debatten fästes tidigt uppmärksamheten vid den statligasektorns betydelse för den regionala utvecklingen. Offentliga myndigheter,institutioner och företag är inom många kommuner de största arbetsgivarna.Förutom de arbetstillfällen som stat och kommun tillhandahåller svarar detoffentliga dessutom för nybyggnation och underhåll av landets infrastruktur.Offentlig verksamhet har på detta sätt kommit att bli en betydande regionalresurs. Sysselsättningeninom den statliga sektorn är av olika skäl ojämnt fördelad såväl mellan länensom inom länen. I syfte att motverka denna obalans omlokaliserades under1970-talet ett trettiotal myndigheter med omkring 10000 anställda fränStockholmsområdet. Fram till dess var så gott som all central statligförvaltning lokaliserad till huvudstaden. Utskottetuttalade att en ny omlokalisering av statlig förvaltningav det slag som tidigare genomförts då inte var aktuell. I stället hardecentraliseringsarbetet inriktats på två andra huvudvägar. För det första börman enligt utskottets tidigare uttalanden målmedvetet pröva möjligheterna attomlokalisera ny eller expanderande statlig förvaltning. Den andra vägen motökad decentralisering innebär att beslutsfunktioner och arbetsuppgifterdelegeras från central till regional nivå och från regional till lokal nivå. Denprioriteringsordning beslutat om innebär att i första hand skogslänenoch i andra hand sydöstra och skall komma i fråga vidlokalisering av statlig verksamhet. Fråganom fortsatt omlokalisering av statlig verksamhet m. m. tas upp i ett antalmotioner. Icenterpartiets partimotion 1986/87: A421 framhålls att det är en betydelsefulldel i utvecklingen mot ett decentraliserat samhälle att beslut och befogenheterläggs så nära dem det berör som möjligt. En decentralisering av funktioner frånden centrala nivån till läns- och kommunnivå bör ske. En reducering av centralauppgifter medför att ansvar och kompetens flyttas över till den regionala nivånmed bl.a. större möjligheter att lokalisera utredningar utanför . Denkompetens och det kunnande som byggs upp vid de nya länsskattemyndigheterna börenligt motionärerna kunna utnyttjas i det offentliga utredningsarbetet. Imotionen sägs vidare att betydelsen av att i större utsträckning lägga utarbetsuppgifter från den centrala nivån till kommun- och länsnivå understryksav att expansionen inom den offentliga sektorn i varitmycket kraftig . Inom länen bör en liknande process skegenom en decentralisering av olika länsfunktioner till kommuner ochkommundelar. Nödvändiga besparingar och rationalise-ringsätgärder får vidareinte ske på ett sådant sätt att de förstärker koncentrationsutvecklingen isamhället ytterligare, menar motionärerna. Imotionen framförs även kravet att beslut om förutsättningar ochprioriteringsordning för utlokalisering av statliga myndigheter skall liggafast och fullföljas. Imotion 1986/87: A454 av m.fl. (s) hänvisar motionärernatill att i anslutning till regionalpolitiska beslut antog enprioriteringsordning för decentralisering av statlig verksamhet AU 1986/87:13Enligt denna skall lokalisering ske främst till de s. k. skogslänen samtsydöstra i nämnd prioritetsordning. Motionärerna hävdar att trots dettabeslut omlokaliseringar av statlig verksamhet oftast hamnar i andra delar avlandet. Man finner det därför angeläget att en översyn sker beträffande vilkaenheter ur de expanderande statliga verksamheterna som kan utlokaliseras samtatt en ufiokalisering sker i enlighet med den prioritering som skapats genomtagna riksdagsbeslut. BrittaSundin m.fl. (s) föreslår i motion 1986/87: A440 att civildepartementetsarbetsgrupp för decentralisering av statlig verksamhet skall ges i uppdrag attutreda förutsättningarna för ytterligare omlokaliseringar av befinfiig statligverksamhet från , varvid i första hand de fyra nordligastelänen bör komma i fråga som lokaliseringsorter. Utskottetvill först framhålla vikten av att möjligheterna till decentralisering inomstatsförvaltningen ägnas fortsatt uppmärksamhet. Härför talar inte minst denmycket snabba sysselsättnings- och befolkningstillväxten ifrämst . Närdet gäller inrättandet av nya myndigheter vill utskottet ansluta sig till vadsom anförs i propositionen, nämligen att det är viktigt att möjligheternaprövas att i dessa fall välja annan lokaliseringsort än . Om intesärskilda skäl föreligger bör sådana verksamheter förläggas till annan del avlandet. Regeringenhar genomfört eller aviserat en rad åtgärder i syfte att intensifiera ocheffektivera decentraliseringsarbetet. Här kan erinras om att den tidigarenämnda statssekreterargruppen fortlöpande prövar möjligheterna att åstadkommadecentralisering/omlokalisering av statlig verksamhet. Somkonkreta exempel på de ansträngningar som görs kan nämnas att beslut nyligenfattats om att en enhet för uppbörden av TV-avgifter skall förläggas tillKiruna, att ett 100-tal tjänster inom SCB skall flyttas från tillÖrebro samt att administration av punktskatter skalllokaliseras till . Härutövervill utskottet i detta sammanhang peka pä förslaget i propositionen - vilketbehandlas senare i framställningen - att påverka affärsverk ochuppdragsmyndigheter att lokalisera verksamhet till stödområdena och som innebäratt regionalpolitiskt stöd skall kunna lämnas till konkurrensutsatt verksamhetsom dessa bedriver. pågår en genomgång med ett antalverk/myndigheter för att undersöka vilken typ av verksamheter det kan bli frågaom och till vilka orter det kan vara möjligt att lokalisera verksamhet. Vidarebör nämnas att det i förordningen om regionalt utvecklingsarbete fastslås attmyndigheter efter sina förutsättningar skall - ta hänsyn till verksamhetens betydelse försysselsättning och service - beakta möjligheterna till decentralisering och - i övrigt verka för att de regionalpolitiska målenuppnås. Myndigheterna har skyldighet att efter anmodan av varje år lämna uppgifter om bl.a. planer och aktiviteter som är av betydelse för länets utveckling som t.ex. pågående organisationsförändringar. Slutligen bör nämnas det arbete idecentraliseringsfrågorna som bedrivs AU 1986/87:13 inom . En särskild grupp bestående av bl.a. treparlamentariker arbetar med olika uppslag rörande decentralisering inom statsförvaltningen.Beträffande lokalisering av statlig verksamhet av regionalpolitiskt intressesker samarbete med industridepartementet. Med hänvisning till det arbete sompågår i arbetsgruppen och på annat sätt i regeringens kansli anser utskottetatt det inte är erforderligt - såsom begärs i motion A440 med någotytterligare uppdrag till gruppen. Med det anförda avstyrker utskottet de i sammanhangetbehandlade motionerna. I motion 1986/87: A404 av m. fl. (m) behandlasfrågan om offentliga organisationsförändringar i ett regionalpolitisktperspektiv.