bet · GA01KU20 · 1986-12-31 00:00:00 — om omhändertagande av dödfött Med anledning av den i betänkandet behandlade motionenföreslår utskottet att hos regeringen begär en översyn av rutinernaför omhändertagande av dödfött . I motion 1985/86:K614 av och (båda fp) yrkas att hos regeringen begär att åtgärdervidtas i syfte att dödfödd, som avlidit före tjugoåttonde havandeskapsveckan,omhändertas av kyrkogårdsmyndighet och kremeras. I motionen pekas på den möjlighet till gravsättning ellerkremering som finns för dödfödda som avlidit före tjugoåttondehavandeskapsveckan. Motionärerna erinrar om att för det fall sådant förfarandeinte begärts bränns den dödfödde med vederbörande sjukhus riskavfall. Enligtmotionärerna har förfarandet upplevts djupt stötande och oetiskt av bl. a.föräldrar som i efterhand har känt behov av att få klarhet i vad som hänt medderas . Motionärerna förordar en författningsändring som innebär attkremering av blir rutinförfarande oberoende av om detta begärts. Gällande bestämmelser m. m. I 30 § fjärde stycket folkbokföringslagen (1967:198)stadgas: Med barn avses nyfödd, som efter födelsen andats ellervisat annat livstecken, samt dödfödd som avlidit efter utgången av tjugoåttondehavandeskapsveckan. Denna definition av barn ligger fill grund för stadgandenai 30-32 §§ folkbokföringslagen om skyldighet ätt anmäla barns födelse samt attanmäla dödsfall och utfärda dödsbevis. finns ifolkbokföringskungörelsen (1967:495). har i sina föreskrifter om dödsbevis m.m.(SOSFS/M/ 1980:1 s. 14) anfört följande avseende gränsdragningen levande född-dödfödd. Med barn' avses alla levande födda samt alla dödfödda somframfötts efter utgången av tjugoåttonde havandeskapsveckan. Levande fött ärbarnet om 1 1986/87. det visattecken på självständigt liv såsom andningsrörelser, hjärtslag, KU 1986/87:20pulsationer i navelsträngen eller tydliga spontana rörelser avskélettmuskula-turen. Dödfödda är alla de barn som inte visat nämnda livsteckenoch vilka avlidit efter utgången av tjugoåttonde havandeskapsveckan, räknatfrån senaste normala menstruationens första dag. Föreligger osäkerhet omgraviditetens längd, bör det framfödda fostrets kroppslängd tillmätas vissbetydelse vid bedömningen av fostrets utvecklingsgrad. Uppgår kroppslängdentill , bör fostret redovisas som barn. Om ett levande fött barn avlider skall gravsättning ellereldbegängelse ske. Detta gäller oavsett om barnet fötts före eller efterutgången av tjugoåttonde graviditetsveckan. Krav på gravsättning ellereldbegängelse gäller även dödfödda barn om de fötts efter den angivnatidpunkten. Beträffande dödfödda som fötts tidigare finns numera möjlighet tillett frivilligt förfarande. Enligt 23 a § KK (1963:540) om begravningsplatseroch gravar m.m. (begravningskungörelsen) får således gravsättning eller eldbegängelseäven avse sådana dödfödda (SFS 1982:519). I de fall föräldrarna till dödfödda som fötts föreutgången av tjugoåttonde havandeskapsveckan inte begärt gravsättning ellereldbegängelse tillämpas anvisningar (1970 nr 16)Omhändertagande av avfall från sjukvårds- och liknande inrättningar. Enligtdessa skall biologiskt material hanteras som riskavfall, något som innebär attomhändertagande och förbränning sker inom sjukvården. Vid några sjukhus - bl.a. i och lasarettet i - har införts särskildarutiner gällande omhändertagande av dödfödda, som avlidit före utgången avtjugoåttonde havandeskapsveckan. I samråd med kyrkogårdsförvaltningen på dessaplatser har överenskommits om kremering av sådana . Denna rutin tillämpasvid i på födda senare , i tolftehavandeskapsveckan och vid lasarettet i på spm är minst 10 cmlånga. Inom pågår en total översyn avbegravningslagstiftningen. Detta arbete beräknas vara avslutat inom kort.Enligt vad som inhämtats kommer utredningsarbetet inte att resultera i någraförslag som berör den i ärendet aktualiserade frågan. har inhämtat socialutskottetsyttrande över riiotio-nen. Yttrandet har som bilaga fogats till betänkandet. Motionen gäller det sått på vilket dödfödda, avlidna.föreutgången av tjugoåttonde havandeskapsveckan (i fortsättningen dödfödda ),skall slutligt omhändertas. Enligt gällande ordning sker omhändertagande ochförbränning av dödfödda genom sjukvårdens försorg. På begäran kan dockkremering och/eller gravsättning ske. Vid några sjukhus har införts en generellrutin sominnebär att kremering av dödfödda alltid sker, alltså oberoende av KU 1986/87:20 om detta begärts. Motionärerna föreslår att dödfödda generellt böromhändertas och kremeras genom kyrkogårdsmyndigheternas försorg. . Utskottetdelar den uppfattning som kommit till uttryck i motionen och i socialutskottetsyttrande, nämligen att nuvarande ordning - enligt vilken dödfödda fosteromhändertas inom sjukvården på samma sätt som s. k. riskavfall - från etiskautgångspunkter är otillfredsställande. Utskottet anser att åtgärder bör vidtasför att få en ändring till stånd så att dödfödda blir slutligtomhändertagna på ett värdigt och respektfullt sätt. Utskottet är emellertidinte berett att nu ta slutlig ställning till vilken ordning som bör tillämpas idessa fall. Enligt utskottets mening bör det uppdras åt regeringen att göra enöversyn av den aktuella frågan i syfte att nå en etiskt acceptabel lösning. Viden sådan översyn bör beaktas de erfarenheter som gjorts vid de sjukhus somredan infört särskilda rutiner på området. att med anledning av motion 1985/86:K6I4 hosregeringen begär en översyn av rutinerna för omhändertagande av dödfött . Närvarande: (), (), (), (), (), ,(), HansNyhage (m), (), (), (), GunnarBiörck i (m), (), (), (vpk) och (). i (m) anför: I, samband med behandlingen av gen-etikkommitténsbetänkande inom statens medicinsk-etiska råd har frågan om begreppet"levande abortfoster" kommit upp. Utan att i här förevarandesammanhang vilja belasta ställningstagandet med detta begrepp vill jag likvälhär anteckna att detta kan innebära att man måste ta ställning tillhur en sådan kategori av mänskliga varelser skall behandlas. Socialutskottetsyttrande i986/87:2o 1986/87:4 y om omhändertagande av dödfött har beslutat inhämta socialutskottetsyttrande över motion 1985/86:K614av och (båda fp) om omhändertagande av dödfött . I motion 1985/86:K614 (fp) hemställs att hösregeringen begär att åtgärder vidtas i syfte att dödfödd, som avlidit företjugoåttonde havandeskapsveckan, rutinmässigt skall omhändertas avkyrkogårdsmyndighet och kremeras. Motionärerna anför att enligt gällandebestämmelser skall ett dödfött barn som avlidit efter utgången av tjugoåttondehavandeskapsveckan alltid gravsättas eller kremeras. Beträffande dödfödda somavlidit före tjugoåttonde veckan gäller emellertid att detta sker endast omföräldrarna uttryckligen begär ett sådant omhändertagande. Enligt motionärernahar det nuvarande förfaringssättet då föräldrarna inte begärt annat, nämligenatt fostret som humanbiologiskt avfall bränns bland sjukhusens sopor, upplevtsdjupt stötande och oetiskt av bl. a. föräldrar, som i efterhand har känt behovav att få klarhet i vad som hänt med deras . Gällande bestämmelser m. m. l folkbokföringslagen (1967:198) 30 § fjärde stycketstadgas: Med barn avses nyfödda, som efter födseln andats ellervisat annat livstecken, samt dödfödd som avlidit efter utgången av tjugoåttondehavandeskapsveckan. Den i 30 § fjärde stycket folkbokföringslagen intagnadefinitionen av barn ligger till grund för stadgandena i 30-32 §§ samma lag omskyldighet att anmäla barns födelse samt att anmäla dödsfall och utfärdadödsbevis. finns i folkbokföringskungörelsen(1967:495). har i sina föreskrifter om dödsbevis m.m.(SOSFS (M) 1980:1 s. 14) anfört följande avseende gränsdragningen levande född-dödfödd. Med barnavses alla levande födda samt alla dödfödda som framfötts efler KU 1986/87:20utgången av tjugoåttonde havandeskapsveckan. Levande fött är barnet om detvisat tecken på självständigt liv såsom andningsrörelser, hjärtslag,pulsationer i navelsträngen eller tydliga spontana rörelser av skelettmuskulaturen.Dödfödda är alla de barn som inte visat nämnda livstecken och vilka avliditefter utgången av tjugoåttonde havandeskapsveckan, räknat från senaste normalameristruations första dag. Föreligger osäkerhet om graviditetens längd, bördet framfödda fostrets kroppslängd tillmätas viss betydelse vid bedömningen avfostrets utvecklingsgrad. Uppgår kroppslängden till , bör fostretredovisas som barn. Om ett levande fött barn avlider skall gravsätlning ellereldbegängelse ske. Detta gäller oavsett om barnet fötts före eller efterutgången av 28:e graviditetsveckan. Krav på gravsättning eller eldbegängelsegäller även dödfödda barn om de fötts efter den angivna tidpunkten. Beträffandedödfödda som fötts tidigare finns numera möjlighet till ett frivilligt förfarande.Enligt 23 a § KK (1963:540) om begravningsplatser och gravstenar m. (begravningskungörelsen) får således begravning eller eldbegängelse även avsesådana dödfödda (SFS 1982:519). I de fall föräldrarna till dödfödda som fötts före utgångenav tjugoåttonde havandeskapsveckan inte begär ovan beskrivna förfarandehanteras fostren vanligen söms. k. biologiskt avfall. Enligt vad utskottetinhämtat gäller detta dock inte vid i , där allafoster som fötts senare än i tolfte havandeskapsveckan kremeras och begravsgenom kyrkogardsförvaltningens försorg. Föräldrarnas begärari eller tillståndkrävs inte för att rutinen skall tillämpas. Utskottet behandlade i sitt.betänkande SoU 1983/84:4frågan om gränsen mellan och barn med anledning av en motion (fp).Utskottet erinrade inledningsvis om att ett som vid födelsen visat någotsom helst tecken på självständigt liv enligt gällande bestämmelser alltid skallbetraktas som ett barn och officiellt registreras som ett sådant, således ävenvid kortare graviditet än . pekade vidare på att dendå aktuella motionen aktualiserade en grundläggande fråga som känns etisktviktig för många människor och att motionen således inte bara tog upp enpraktisk angelägenhet rörande redovisningen av dödfödda barn. Utskottet underströkatt det var viktigt att finna,en lösning som inte i onödan försvårar förföräldrarna att hantera den svåra situation som uppstår då ett väntat barn födsdött. LItskottet ville i det avseendet betona att de enskilda fallen kan varamycket olika. Medan det för vissa föräldrar kan te sig naturligt och riktigtatt sörja ett avlidet barn kan detför andra innebära ytterligare psykiskpåfrestning att tvingas ta del i de formella procedurer som följer på ettdödsfall. Enligt utskottets mening var det inte nödvändigt att hanågon direkt koppling niellan folkbokföringens regler och de ökade medicinskamöjligheterna att rädda barn som fötts för . Det var dessutom enligtutskottets mening angeläget att inte i onödan utöka byråkratin kring dedödfödda barnen. Mot bakgrimd av detta ställde utskottet sig tveksamt till enändring avnuvarande folkbokföringsregler, vilken bl. a. skulle medföra krav på KU1986/87:20 gravsättning eller eldbegängelse för ytterligare ett antal dödfödda barn. Enligt utskottets mening var det främst av hänsyn till föräldrarna mera ändamålsenligt med det nuvarande frivilliga begravningsförfarandet, vilket möjliggör en större anpasnsirig till de enskilda individernas psykiska upplevelse av situationen. De etiska frågor som uppkommit med anledning avtransplantationskirurgins behov av vävnad från berördes av utskottet ibetänkandet SoU 1986/87:5. Utskottet anmärkte att transplantationsverksamhetensutveckling bl. a. härlett till att det i landet finns långt framskridna planerpå användande av fostervävnad vid behandling av t. ex. Parkinsons sjukdom ochdiabetes och att forskning på området pågår. Utskottet anförde vidare attfrågor om använding av vid forskning och transplantationsverksamhet intekan helt överlämnas åt praxis. Då arbete redan pågår inom medolika frågor som gäller bl. a. transplantationer och hanteringen av avlidnakroppar ansåg utskottet det lämpligt att frågor som rör hanteringen avaborterade övervägs i det sammanhanget. Frågan om hanteringen av avlidna berör etiskavärderingar och synen på det mänskliga livet. Det finns dock skäl att erinra omatt situationen då ett barn fötts dött kan vara mycket olika från fall tillfall. Det kan gälla en spontan abort där läkarna trots stora insatser intelyckas rädda ett önskat barn, men det kan även vara fråga om en legal abort.Föräldrarna kan också-i båda situationerna - reagera helt olika. För vissa kandet, som utskottet uttalade i betänkande SoU 1983/84:4, te sig naturligt ochriktigt att sörja ett avlidet barn medan det för andra kan innebära ytterligarepsykisk påfrestning att tvingas ta del i formella procedurer efter ett missfalleller en legal abort. Just hänsynen till föräldrarna gjorde att utskottet inämnda betänkande fann det nuvarande frivilliga begravningsförfarandet meständamålsenligt, då det möjliggör en större anpassning till de enskildaindividernas psykiska upplevelse av situationen. Enligt utskottets mening bör all hantering inom sjukvårdenav döda kroppar grundas på resf)ekt för den döde och hänsyn till deefterlevande. Detta bör principiellt gälla även hanteringen av ochdödfödda barn. Rutiner bör således finnas för att omhänderta dessa på ettvärdigt och respektfullt sätt. Utskottet är emellertid inte berett att nuförorda någon bestämd lösning på frågan om formerna och ansvaret för omhändertagandet.L'tskottet kan inte heller pä nu tillgängligt material ta ställning till omolika regler bör gälla med hänsyn till när under graviditeten fostrets dödinräffat. Utskottet kan alltså inte tillstyrka motionens förslag.Enligt utskottets mening är det emellertid angeliiget att här aktuella frågorges en sådan belysning att kan få bättre underlag för ettställningstagande. Stockholmden 4 december 19S6 Närvarande: DanielTarschys (fp), (), (), KU 1986/87:20 GöteJonsson (m), (), (), (), BlendaLittmarck (m), (), (), (), (), (vpk), () ochKarl-Gösta ().