bet · GA01KU2 · 1986-12-31 00:00:00 — Att de samhällsägda företagen representerar vissa problem synesmig dock klart, såsom när det gäller handlingsoffentlighet och tillsyn genomriksdagens revisorer. 4.2 Det kommunala området Utredningens ståndpunkt att JO bör intensifiera tillsynenöver sådana primärkommunala och landstingskommunala organ som har hand omuppgifter enligt statlig speciallagstiftning (bet. 8.2.3) tillstyrks ellerlämnas utan erinran - med ett undantag - av de remissinstanser som yttrat sig ifrågan. I några fall erinras dock om vissa begränsningar som JO bör iaktta vidsin ifrågavarande tillsyn. I det följande redovisas först de synpunkter somframförts av de remissorgan som godtagit utredningens bedömning och därefterövriga synpunkter. Hovrätten över och : Hovrätten kan i stortsett ansluta sig till vad utredningen föreslagit när det gäller omfattningen avtillsynsområdet. Särskilt bör understrykas det angelägna i att den kommunalasektorn ägnas avsevärt större uppmärksamhet från JO:s sida än vad somhitintills varit fallet. Härför talar särskilt den omständigheten att allt flerstatliga uppgifter anförtros åt kommunen liksom att dessa även i övrigtexpanderar kraftigt. Vidare bör beaktas att det på många håll inom denkommunala sektorn saknas den ämbetsmannatradition som gett verksamheten på denstatliga sidan dess stadga. JK, som anger att han inte har någon erinran mot vadutredningen anför rörande tillsynen på det kommunala området, pekar isammanhanget på de särskilda problem som både JO och JK möttnär det gäller kommunala organs efterlevnad av beslut meddelade avförvaltningsdomstolarna (se vidare under avsnitt 6.2 iremissammanställningen). vid universitetinstämmer i utred ningens påpekande att utvecklingen på det kommunala området ökat betydelsen av JO:s tillsyn. som kommunerna fått allt fler samhällsuppgifter, som direkt berör den enskilde och som oftast innefattar myndighetsutövning, har den statliga detaljregle ringen av den kommunala verksamheten - och därmed även statskontrollen häröver - minskat. Den enskildes behov av rättsskydd är dock lika stort, oavsett om tillämpningen av en författning antortrotts ett statligt eller ett kommunalt organ. Kommunernas ställning som offentligrättsliga subjekt och bärare av viktiga offentliga förvaltningsuppgifter medför, att den kommunala nämndverksamheten måste vara underkastad kontroll från JO:s sida. Så är också fallet, men JO:s verksamhet har främst varitinriktad 99 på tillsynöver statliga myndigheter. har dock kunnat KU 1986/87:2förmärkas en tendens till ökad tillsyn över sådana kommunala organ som Bilaga 1 handhar uppgifter enligt specialförfattningar. Det är angeläget att JO- som utredningen också förordat - fortsätter med och ytterligare intensifierargranskningen inom denna sektor. Kammarrätten i uppger att domstolens erfarenheterstöder uppfattningen att särskild uppmärksamhet bör ägnas åt de kommunalamyndigheterna. Kammarrätten i anser att tillsynen över denkommunala sektorn i hela dess bredd måste starkt intensifieras i både omfångoch kraft. Kammarrätten pekar därvid bl.a. på att den kommunala sektornexpanderat mycket kraftigt , att statliga uppgifteri stor utsträckning anförtrotts kommunerna och att den kommunala verksamhetenomfattar områden som inrymmer vitala intressen för enskilda människor. Enligt konsumentombudsmannens (KO:s) uppfattning talarmycket för att tillsynen över kommunerna bör intensifieras. KO anför vidare följande.Konsumentverket/KO tar emot en inte ringa mängd klagomål som rör kommunernasagerande i olika avseenden -1, ex. kommunernas villkor för barnfillsyn ochsophämtning. 1 den mån kommunen inte då kan sägas uppträda i egenskap avnäringsidkare, saknar /KO möjlighet att ingripa med stöd avmarknadsföringslagen (1975:1418), lagen (1971:112) om avtalsvillkor ikonsumentförhållanden eller annan marknadsrättslig lagstiftning. Det är enligtKO:s mening viktigt att JO uppmärksammar dessa frågor som ofta av medborgarnaupplevs som väsentliga. Regeringsrättens ledamöter: det kommunalaområdet vill vi erinra om att de primärkommunala och landstingskommunala organsom har hand om uppgifter enligt statlig speciallagstiftning ofta har att fattaför den enskilde medborgaren känsliga avgöranden. Inte sällan har dessa organtillagts omfattande och för den enskilde djupt ingripande befogenheter. Medhänsyn härtill vill vi understryka utredningens uttalande att JO:s tillsyn börintensifieras när det gäller dessa organ. /SR: Enligt /SR:s uppfattning är det avutomordentlig betydelse för den offentliga förvaltningen att ha ett välfungerande JO-ämbete som kan tillse att myndigheter och offentliga funktionärerpå ett korrekt sätt tillämpar lagar och författningar. - Detta gäller inteminst tillsynen över den kommunala sektorn vars kraftiga expansion under desenaste åren kräver en utökad tillsyn. : Utredningen har i betänkandet föreslagiten ökning av JO:s tillsynsverksamhet på det kommunala området. Socialstyrelsentillstyrker detta bl.a. med hänsyn till den omfattande myndighetsutövning somkommunen utövar mot enskilda och som ofta berör utsatta grupper. Styrelsen villsamtidigt - med tanke på den mängd samhällsuppgifter som åvilar kommunerna -understryka vikten av att JO ges tillräckliga resurser att kunna utöva enfullgod tillsyn på detta område. : Utredningens förslag tillstyrkes. Centralsty- KU1986/87:2 relsen vill emellertid fästa uppmärksamheten på den faktiska skillnadi grad Bilaga 1 av myndighetsutövning som föreligger mellan borgerligaprimärkommuner och landstingskommuner å ena sidan och de kyrkliga kommunerna åden andra. Den utveckling som utredningen beskriver ha skett på det kommunalaområdet genom framförallt statsmakternas delegering till primär- ochlandstingskommunerna av för medborgarna väsentliga uppgifter, saknarmotsvarighet på det kyrkokommunala området. Här må omnämnas att den specifikasamhällsuppgift som de kyrkliga kommunerna nu har att ombesörja -folkbokföringen - f.n. är föremål för översyn, bl.a. gällande huvudmannaskapet.- De skäl för en intensifierad tillsyn över det kommunala området somutredningen föreslår, är således ej analogt tillämpbara för de kyrkligakommunernas vidkommande. : Det är svårt för den enskildemedborgaren att se skillnad mellan olika offentliga organ. Skillnaden mellanstatlig speciallagstiftning på det kommunala området och oreglerad kommunalsjälvstyrelse torde för den enskilde utgöra ett konstruerat hinder, när detgäller att få klaga på en myndighets beslut. Självklart finns behov avingripanden för granskning och prövning av begångna fel på båda sidor om ensådan gräns. Inom förvaltningsdomstolarna ser man då och då exempel på attkommunala organ sätter sig över både lagstiftning och av domstol uppställdaförbud. Det borde därför finnas en JO-granskning även av det kommunala fältet ibetydligt större utsträckning än . Det kan visserligen varanaturligt att i första hand granska sådana uppgifter som handhas på grund avstatlig speciallagstiftning. Emellertid borde utredningen enligt förbundetsmening ha gått längre och med lagstiftningsmakt som utgångspunkt hautrett på vilket sätt all verksamhet skulle kunna komma in under JO:sgranskningsrätt. Härmed sammanhänger frågan om sanktioner, t.o.m. mot polifisktansvariga beslutsfattare. Denna fråga måste tas upp i ett vidare sammanhang,men förbundet vill peka på behovet av en allsidig utredning härav. I remissvaren från och erinras om bl.a. vissa begränsningar som bör iakttas av JO vidtillsynen på det kommunala området. : Vid styrelsens bedömning av förslageni betänkandet är det naturligt att de delar som avser tillsynen över detlandstingskommunala området främst tilldrar sig intresse. Enligt utredningensmening skall denna tillsyn vara i huvudsak oförändrad men intensifieras i vadavser sådana landstingskommunala organ som handhar uppgifter enligt statligspeciallagstiftning. Den utökade tillsynen skall främst ta sig uttryck iämnesinriktad inspektions- och projektverksamhet. Som exempel anges JO:sundersökning av om sociallagstiftningen tillämpats på ett enhetligt sätt. -Styrelsen kan principiellt ställa sig bakom utredningens förslag. Styrelsenvill dock ytterligare understryka vikten av att den kommunala självstyrelsensprincip får utgöra grunden för JO:s tillsyn. Syftet med denna är att gemedborgarna ett stort handlingsutrymme när det gäller att utveckla denkommunala servicenpå olika områden. - Speciallagstiftningen inom vårdområdet under KU 1986/87:21980-talet har samma förtecken. Utgångspunkterna för lagstiftningen har Bilaga1 varit att med hjälp av övergripande mål och kvalitetskrav - utan detaljregler-ange riktlinjerna för verksamheten till förmån för en flexibel organisationsom kan anpassas efter varierande behov i olika delar av landet. Styrelsen villi detta sammanhang erinra om att befogenheter som statligtillsynsmyndighet avseende de viktigaste landstingskommunala verksamhetsgrenarna- hälso- och sjukvården, folktandvården och de särskilda omsorgerna om psykisktutvecklingsstörda - genom denna lagstiftning avsevärt begränsats till förmånför ett ökat spelrum för den kommunala självstyrelsen. En intensifieradtillsynsfunktion för JO på dessa områden får enligt styrelsens mening inte ledatill att JO tar över en tillsynskompetens som tidigare tillkommit men intelängre tillkommer . Styrelsen uppfattar emellertid inteutredningens förslag så att en sådan konsekvens skulle vara avsedd. Allmäntsett synes det naturligt att JO:s tillsyn över den landstingskommunala sektornfrämst syftar till att tillgodose rättssäkerhetsaspekter. : Vad gäller tillsynen överkommunerna är den från medborgarnas synpunkt främst en rättssäkerhetsgaranti.Mest uttalat är behovet av sådana garantier i ärenden som rörmyndighetsutövning mot enskild t.ex. byggnadslov eller vårdnadsärenden. Dettaär en viktig del av kommunernas uppgifter, men kvantitativt sett övervägersådan verksamhet som kan betraktas som allmän service tillmedborgarna. Detta gäller både inom de obligatoriska och fakultativaverksamhetsområdena. I sådana fall är det naturligt att JO-tillsynen blir merbegränsad. Detta uttrycks också i JO-instruktionen. - Frekvensmässigt settpräglas medborgarnas rättsliga kontakter med kommunerna oftast av att det interör sig om myndighetsutövning i egentlig mening. Förhållandet kan vara mereller mindre civilrättsligt präglat. Hit hör t.ex. fastighetsköp och leveranserav kommunala nyttigheter, såsom t.ex. va- och elleveranser. I dessa fall harantingen det civilrättsliga systemet eller speciallagstiftningen normalt tillräckligaskyddsmekanismer för den enskilde. JO:s tillsyn bör här begränsas till att avseom kommunerna följt de offentligrättsliga principer som också inverkar påkommunens civilrättsliga handlande, t.ex. objektivitetsprincipen. ställer sig tveksamt till om det finns skälför JO att intensifiera tillsynen över kommunala organ och anför till stöd försin uppfattning följande. Det finns bestämmelser i flera författningar om attsärskilda statliga myndigheter skall ha tillsyn över en speciallagsregleradkommunal verksamhet. Som exempel kan nämnas den tillsyn som socialstyrelsenenligt 67 § socialtjänstlagen (1980:620) skall ha över . Påsocialtjänstområdet har JO gjort sådana inspektioner som det i och för sig kananses ankomma på att utföra. En än mer omfattande sådan tillsynfrån JO:s sida kan leda till kompetenskonflikter. 4.3Särskilda uppgifter beträffande polismän? KU 1986/87:2 Bilapa [ Utredningensöverväganden beträffande den i annat sammanhang framförda tankenatt JO skall ges vissa särskilda uppgifter beträffande utredningar om brottbegångna av polismän (bet. 8.2.5.1) tas upp i ett 15-tal remissyttranden. JK,juridiska fakultetsnämnden vid , kammarrätten i , , i , polismyndigheteni , , RÅ och rättshjälpsnämnden i Stockholmansluter sig till bedömning i saken. synpunktersom därvid anges kan nämnas följande. JK: Vad utredningen anför om JO:s tilltänkta uppgifter ifråga om påstått polisvåld ligger helt i linje med vad jag anfört i mittremissvar över polisberedningens delbetänkande (Ds Ju1984:10) Anmälningar mot polismän. Här skall endast pekas på vad jag i detsammanhanget anfört om risken för att ökade befogenheter för JO på detta områdeskulle kunna leda till att JK helt får avstå från befattningen med ärendenrörande polisvåld. Kammarrätten i Stockholtn, som ansluter sig till vadutredningen anfört om tillsyn över polisområdet - liksom om fillsynen överdataområdet (avsnitt 8.2.5.2) samt i fråga om invandrare (avsnitt 8.2!5.3) -anför följande. Den extraordinära karaktären av JO:s verksamhet får inteäventyras genom att den tilläggs uppgifter av mer allmän myndighetskaraktär. Detär också opraktiskt att lägga fast inriktningen på skilda specialområden. Dessaväxlar med utvecklingen och det bör anförtros åt ämbetet självt att beaktasådana förhållanden när arbetet planeras. : Polisberedningen förordade i sitt betänkandeAnmälningar mot polismän (1984:10) att JO skulle få i uppgift attgenerellt eftergranska samtliga utredningar om våld av polismän.Rikspolisstyrelsen tillstyrkte i ett remissyttrande den 23 januari 1985förslaget. I det nu aktuella betänkandet har funnit att en sådangranskningsuppgift skulle falla utanför ramen för JO:s verksamhet som ettextraordinärt organ och att förslaget därför inte bör genomföras (s. 154).Rikspolisstyrelsen anser att utredningens bedömning får godtas. RÅ, som instämmer i utredningens överväganden, tilläggerför egen del följande. Huvudskälet till att man velat finna en ordning där handläggningen sker "utanför polisen" är inte att de utredningar som utförts itraditionell ordning är behäftade med brister utan att man "från psykologisksynpunkt" funnit det angeläget att s.a.s. lyfta ut sådana utredningar från polisens ordinära utredningsorgan. Trots att en sådan ordning tillämpas har emeller fid antalet anmälningar till JO avseende polisvåld förblivit tämligen stort. JO har med andra ord, kan man anta, setts som det yttersta värnet för den som funnit sig förfördelad av polisen. Skulle nu JO regelmässigt granska alla gjorda utredningar rörande polisvåld och dessutom själv ta över själva handläggningen av polismålen i ett stort antal fall, skulle JO inte bara på ett väsentligt område kunna förlora karaktären av ett extraordinärt organ utan också löpa risk att förlora tilltron som ett över de allmänna utrednings- och .q-. handläggningsorganenupphöjt och fristående kontrollorgan. Jag vill därför, KU 1986/87:2 liksomjag gjort i ett tidigare yttrande över polisberedningens förslag. Bilaga 1bestämt avstyrka den av beredningen förordade ordningen. Utredningens ståndpunkt i den förevarande frågan godtas ejav JO , JO , och (sistnämndaremissinstans hänvisar till vad i sitt remissvar anförti saken). I det följande återges vissa av de synpunkter som dessa remissorganframfört. JO anger att det rimmar alldeles utomordentligtväl med hans uppfattning om JO:s roll och verksamhet att JO ges bl.a. deutvidgade befogenheter, som utredningen behandlar i avsnitten 8.5.2.1(tillsynen på polisområdet) och 8.7.3 (rätt till tolkningsbesked, rätt tillextraordinär besvärsrätt, rätt att inhibera beslut och rätt att beviljaskadestånd). Åtgärder av det slaget kompletterarnaturligt den del av JO:s verksamhet som traditionellt är inriktad på att höjastandarden i förvaltningen och därmed förebygga fel och misstag; en så utformadverksamhet bedriven i den organisatoriska dräkt som utredningen föreslår ochsom jag, som närmare utvecklas i nästa avsnitt helhjärtat accepterar, görJO-ämbetet till en institution som kan bli till verklig nytta och hjälp för denenskilde också i hans högst individuella mellanhavande med en myndighet. (Kommission för de mänskliga rättigheterna rapport iärendet mot , paragraferna 78, 99 och 101 samt denavvikande meningen.) JO : Enligt 3 § instruktionen för riksdagensombudsmän skall JO särskilt tillse att medborgarnas grundläggande fri- ochrättigheter inte träds för när i den offentliga verksamheten. Detta bör väl såförstås att JO har anledning att vara extra uppmärksam på vad som tilldrar siginom de sektorer av det offentliga där det är vanligt förekommande att enskildai det gemensammas intresse får finna sig i att dessa deras fri- och rättigheterkan med stöd av lag skjutas åt sidan. Skyldigheten att verkställa sådanaintrång i de enskildas integritetssfär åvilar särskilt polisen, som alltså fårstå för den fysiska sidan av maktutövningen mot medborgarna. - Det förefallermig naturligt om i medvetande om det förhållandet och om denutomordentliga vikten av att sådan verksamhet hålls inom lagens gränser gärnaskulle se att den tillsyn över polisen som utövas genom JO något skärptes. Jagkan för min del inte finna något principiellt hinder för att i såfall uttala sin önskan. Denna kommer självfallet att efterkommas utan att någrabindande bestämmelser härom behövs. - Den skärpta tillsyn som jag vill förordaskulle främst utövas genom mera frekvent eftergranskning av ordinarieutredningsorgans undersökningar och beslut jämte något fler utredningar på JO:seget initiativ. Härjämte kunde möjligen inspektionernas antal ökas något. Någotöverförande av förvaltningsuppgifter till JO har det, såvitt jag förstår,aldrig varit fråga om. : I annat sammanhang harPolisförbundet års polisberedning föreslagit att JO mer regelmässigt skulle granska vissa anmälningar om påstådda brott begångna av polismän. har framfört förslaget mot bakgrund av den kritik som riktats mot att brott av 104 polismänutreds av polismän. En kontroll av JO, mer regelmässigt, utformad KU 1986/87:2enligt principer som JO själv måste utforma, torde ge samhället och Bilaga 1 riksdagenen kontroll över denna typ av utredningar som är unik utan att en orimligkostnad därför behöver drabba statsverket. Förbundet har ansett att JO-ämbetetdärför skulle förstärkas med ytterligare någon handläggare för dessa uppgifter.- De av och polisberedningen framförda tankegångarna om en merregelmässig kontroll av vissa brottsutredningar där polismän misstänks förbrott avvisas av . - Polismännen kan vidta frihetskränkandeåtgärder som är unika och får långtgående konsekvenser för enskilda människor.Frihetsberövanden är ett område där polisen har givits långtgående besluts- ocheffektueringsbehörighet. Att kontrollorgan, JO, skulle ges i uppdragav att mer regelmässigt följa vissa typer av brottsutredningar skulleenligt förbundet inte på något sätt förändra JO-funktionen negativt. Attriksdagen har ett särskilt intresse av kontrollen av polisen förefaller snararetroligt och logiskt. Enligt Polisförbundets mening bör uttala att JOska ägna särskild uppmärksamhet åt polisen. Hur denna särskilda uppmärksamhetska effektueras måste JO själv avgöra med ledning av vad som vid varjetillfälle kan bedömas lämpligt. : Förbundet instämmer i den på fleraställen i betänkandet framförda åsikten, att JO inte får bli en vanligmyndighet med fortlöpande arbetsuppgifter utan bör stå utanför förvaltningenoch ägna sig åt extraordinär prövning i olika former. Det problem som härdiskuteras -polisområdet - är svårlöst och olöst. Det är viktigt åstadkommer en sådan ordning för utredning av anmälningar mot polismän somkan vinna allmänhetens - och kanske framför allt vissa massmedias - förtroende.Polisberedningen anser att det inte föreligger något principiellt hinder motatt JO utför en generell granskning av anmälningar om polisvåld. Förbundetinstämmer i denna bedömning och anser en sådan granskning vara en lämplig ochförtroendeskapande lösning av ett besvärligt rättssäkerhetsproblem. Då måstebetänkligheter rörande arbetsbörda och organisation ställas åtsidan. 4.4 Särskilda uppgifter på ADB-området? Utredningens synpunkter på frågan om en särskildtillsynsuppgifi för JO på ADB-området (bet. 8.2.5.2) delas av bl.a. JK,kammarrätten i , i , polismyndigheten iMalmö, regeringsrättens ledamöter, rättshjälpsnämnden i ochstatskontoret. - Regeringsrättens ledamöter erinrar därvid om attdatoriseringen i samhället nu nått en sådan omfattning att det synes nödvändigtatt JO har tillgång till kvalificerad dataexpertis. och tar i sina remissvar uppJO:s funktion rörande tillämpningen i stort av offentlighetsprincipen. Den successiva tillväxt av den offentliga sektorn som skett under och den fortgående ökningen av antalet lagar och bestämmelser har gjort det svårare för tidningarna och 105 andramassmedier att bevaka vad som sker inom den offentliga verksamhe- KU 1986/87:2ten. Den ökade datoriseringen av myndigheternas verksamhet har i stället Bilaga1 för att förbättra insynen i allmänna handlingar i flera fall urholkatoffentlighetsprincipen. anser det därför vara av vitalbetydelse att det vid ett övervägande av JO ;s funktioner även klargörs vilkatillsynsuppgifter som bör ha rörande tillämpningen avoffentlighetsprincipen - inte minst vid myndigheternas användning av ADB. -Enligt tilläggsdirektiv till data- och offentlighetskommittén är dennakommitté oförhindrad att i sitt utredningsarbete behandla frågorna om kontrolloch tillsyn över myndigheternas tillämpning av offentlighetsprincipen i fråga omADB-upptagningar. Enligt direktiven bör dock frågan om JO:s uppgifter påområdet inte tas upp av kommittén. tolkar detta så, attriksdagen avser att slutföra sin översyn av utan att avvakta dekommande förslagen från data- och offentlighetskommittén. - I anslutning tillvad professor anfört i sin rapport till regeringen angåendeOffentlighetens begrepp - TF, ADB och Allmänna handlingar vill samarbetsnämndenförorda att det övervägs att ge , oavsett hur det organiseras, ökaderesurser att verka som tillsynsorgan rörande tillämpningen avoffentlighetsprincipen på allmänna handlingar vare sig myndigheterna användersig av ADB eller inte. Även om JO-institutionen är och bör vara ettextraordinärt organ måste JO också i fortsättningen se till attoffentlighetsprincipen tillämpas på ett korrekt sätt. Om JO på ett adekvat sättskall kunna utöva sin tillsynsuppgift är det erforderligt att fårtillgång till teknisk expertis i fråga om ADB. - har svårt attse att den övergripande tillsynsfunktionen som JO bör utöva i fråga omoffentlighetsprincipens tillämpning i stället skulle kunna tilldelas datainspektioneneller statskontoret. anser att det både principiellt ochpraktiskt är riktigare att såsom en utanför den offentligaförvaltningen stående, helt självständigt verkande institution ges det övergripandeansvaret att tillvarata allmänhetens intresse av en lagenlig och korrekttillämpning av offentlighetsprincipen. -1 anslutning till vad ovan anförts villsamarbetsnämnden föreslå att det i lagen med instruktion för JO 13 §, förstastycket, införs följande tillägg: "Han bör därvid speciellt vaka övertillämpningen av bestämmelserna om offentlighet i de allmänna organens verksamhet. "Yttrandet från TCO har likalydande innehåll. 4.5 Särskilda uppgifter beträffande invandrare? Ingen av remissinstanserna framför någon erinran motutredningens synpunkter beträffande JO:s tillsyn i fråga om invandrare (bet, 8,2.5.3).Kammarrätten i påpekar i sitt yttrande att frågan kommer att förloraaktualitet, om en särskild diskrimineringsombudsmannainstitution inrättas såsom har förutskickats i regeringsförklaringen . 5.Klagomålsprövningen m.m. (bet. 8.3) KU 1986/87:2 Utredningens överväganden och förslag under bet.8.3.2-8.3.5 har godtagits avflertalet av de remissinstanser, som yttrat sig häröver. I det följande skallredovisas de erinringar och särskilda synpunkter som framförts från några hållbeträffande vissa av förslagen. Mot utredningens förslag om ändrad lydelse av den s.k.tvåårsregeln i nuvarande 20 § JO-instruktionen (bet. 8.3.2) har invändningarframförts från JK och . JK: Utredningen föreslår att den i 20 § JO-instruktionenangivna förutsättningen för prövning efter utgången av tvåårstiden skalländras från "det ej är från allmän synpunkt väsentligt att saken utreds"till "om ej särskilda skäl föreligger". Med ändringen avses intenågon ändring i sak och den föreslagna lydelsen avses också inrymma denomständigheten att fråga uppkommit angående enskilt anspråk. Förslaget ärenligt min mening inte helt lyckat.