bet · GA01FiU10 · 1986-12-31 00:00:00 — Utskottet redovisade vissa samhällsekonomiskaförutsättningar och anförde att den ekonomiska tillväxt som kan uppnås tillbetydande del måste användas för att minska våra underskott och öka sparandetför produktiva investeringar. Utskottet åberopade också vad tidigare beslutatom beträffande den statliga personalpolitiken (prop. 1984/85:219, AU 1985/86:6)och sammanfattade den fortsatta inriktningen av lönepolitiken på det statligtreglerade området. Utskottet framhöll därvid särskilt behovet av en ökaddeiegering av arbetsgivarfrågor fill myndigheterna och påtalade svårigheternaatt klara personalförsörjningen inom vissa områden. Utskottet underströk detangelägna i att lönesystemet fick vissa inslag av lokal eller individuellanpassning. Utskottet hade ytterligare två överläggningar medlöneminister . De ägde rum dels , dels den 9december 1986 dåförhandlingarna hade avslutats. Utskottet godkände FiU1986/87:10 på vägnar det slutna ramavtalet ofnlöner 1986-1987 för statstjänstemän m.fl. I finansplanen 1987 anförs att den offentliga sektornskvalitet och omfattning har kunnat förstärkas genom att verksamhetenexpanderats och skatterna höjts. Denna väg är inte längre framkomlig, anförsdet i propositionen. Utskottet delar inte denna uppfattning då det är fulltmöjligt att, genom en skärpt och fördelningspolitiskt rättvis beskattning,skapa utrymme för en volymexpansion. Detta står inte på något vis i motsättningtill det faktum att även inom den gemensamma sektorns ram bör prioriteringargöras till förmån för de socialt och samhällsekonomiskt viktiga delarna avdensamma. Det finns i detta sammanhang anledning, anser utskottet,att slå fast att de offentliganställdas konflikträtt bör bevaras. Under denkonfliktfyllda avtalsrörelsen drabbades tredje man allmänhet ochnäringsliv hårt av strejker inom den offentHga sektorn. Krav restes på attkonflikt- och förhandlingsrätten inom den offentliga sektorn borde inskränkas.Dessa krav bör enligt utskottet avvisas. Utskottet vill i likhet med vad som sägs i finansplanenanföra att det finns goda skäl till att principen lika lön för lika arbete börgälla oavsett om man är offentliganställd eller privatanställd. Mycket talarsåledes för att lönestruktur och anställningsförmåner bör få en mer likartadutformning på det privata och det offentliga området. Av detta följer att förutsättningarna för en likartadlönebildning i de båda sektorerna måste skapas. Detta får emellertid inteinnebära att krav på produktivitetsutveckling på ett förenklat sätt överförsfrån den privata sektorn, eftersom den gemensamma sektorns uppgifter mångagånger är av annan natur med starka fördelningspolitiska, sociala ochpedagogiska inslag, som inte kan mätas med vanliga effektivitetsbegrepp. Däravföljer att löneförbättringar för de anställda inom den offentliga sektorn intepå ett schablonartat sätt kan ställas, som görs i finansplanen, mot krav påeffektiviseringar eller verksamhetsbegränsningar i den offentliga sektorn. dels utskottets hemställan under 1 a) bort ha följandelydelse: 1.beträffande de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken a) attriksdagen med avslag på proposition 1986/87:100 bilaga 1 mom. 1 och motionerna1986/87:Fi209 yrkandena 1 och 2, 1986/ 87:Fi215 yrkande 1, 1986/87:Fi216yrkandena 1 och 4,1986/87;Fi217 , yrkande 1 och 1986/87:Fi228 yrkande 1 i dennadel samt yrkandena 5 och 6 godkänner vad som förordats i motion 1986/87:Fi226yrkande 1 i denna del samt yrkandena 3, 4 och 5 och som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört. Deövergripande målen för den ekonomiska politiken piU 1986/87:10 (mom. Ib) . Åsling och (båda c) anser att dels den del av utskottets yttrande på s. 41 som börjarmed "I yrkande" och slutar med "Fi228 (c)" bort ha följandelydelse: I yrkande 3 i motion Fi228 (c) begärs att gerregeringen till känna vad som anförts beträffande de övergripande målen för denekonomiska , politiken. Den ekonomiska politikens mål har i sedan längevarit full sysselsättning, stabilt penningvärde, hög ekonomisk fillväxt, jämnfördelning av levnadsstandarden och balans i utrikesbetalningarna. Utskottet anser att dessa mål är riktiga men att de måstekompletteras med restriktioner i form av ren miljö, resurshänsyn samt regionalbalans. Dessa restriktioner kan på kort sikt stå i motsatsställning fill måletom hög tillväxt. Utskottet konstaterar dock att en sådan motsättning ärkonstgjord och endast gäller på kort sikt. På lång sikt är de i ställetförutsättningar för en tillväxt. Det måste också slås fast att en hög tillväxt och en ökadekonomisk standard inte definitionsmässigt är samma sak som en ökad välfärdeller ökad livskvalitet. Ofta kan värden som en arbetstidsförkortning, bättrearbetsmiljö, trygghet på arbetsmarknaden, orörd natur och värdet av att få bokvar i sin hembygd ge en högre välfärd än en ekonomisk standardhöjning ochdärmed vara att föredra framför en ökad tillväxt. och världens naturresurser är knappa. Det är enlångsiktig restriktion för tillväxten globalt sett. Avverkning av regnskogar,utbredning av öknar, utfiskning och knapp tillgång på mineraler sätter gränserför expansionen. Utskottet anser att stimulans av återvinning samt striktkontroll av uttaget av ändliga naturresurser är nödvändig. Utskottet slår vidare fast att det behövs nya spelreglerför ekonomin så att produktionen anpassas till principen att bruka resursernabättre. Det skall inte vara lika lönsamt att förbruka ändliga resurser som attutnyttja förnybara resurser. Utskottet anser att detta kan ske genom användningav resursskatter på olika områden. Beskattningen av produktionsfaktorernaarbete, kapital och råvaror måste bli mer likvärdig. Detta skulle ge eneffektivare fördelning av produkfionsfaktorerna mellan producenterna.Relafivpriserna kommer vid en likvärdig beskattning att på ett bättre sättreflektera resp. tillgångs knapphetsvärde. Råvaruskatter kommer att stimuleratill en minskad användning av råvaror genom t.ex. resurssnåla processer i denmån produkfionsfaktorerna är substituerbara. Utskottet anser dessutom att producenter och konsumentermåste känna av de verkliga kostnaderna för produktionen. får andra bära de kostnader som miljöföroreningarna orsakar i form av minskad skogstillväxt, vårdkostnader, produktionsbortfall och korrosion. Producenten måste be lastas för dessa kostnader genom att betala miljöavgifter. Därmed kommer marknadspriset att på ett bättre sätt spegla den verkliga produktionskostna den. På detta sätt kan också den ekonomiska politiken användas för att minska samhällets kostnader för miljöutsläpp genom att avgifterna stimule- 85 rar fillminskade utsläpp. Tillväxten är koncentrerad till några få områden.Det skapar FiU 1986/87:10 överhettning i dessa områden med löneglidning ochinflation som följd. Detta förhållande gör en generell stabiliseringspolitiknärmast omöjlig att genomföra då vissa regioner uppvisar en recession samtidigtsom andra orriråden har en överhettad ekonomi: En av de viktigaste;restriktionerna för den ekonomiska politiken är att tillväxten måste komma allalandsdelar till , del. Det skulle ge större välfärd till såväl storstäder.somglesbygd. I mofion Fi228 (c) beskrivs hur vinstnivånökade hos storföretagen och att värdet på aktiebörsen snabbt steg som följd avden stora devalveringen 1982. Höginkomsttagarna kunde öka sin köpkraft genomatt marginalskattesänkningarna ej beaktades fullt ut vid löneförhandlingarna.Den omfattande löneglidningen gynnade också höginkomsttagarna. Låg-ochmellaninkomsttagarna har dock inte kunnat kompensera sig för devalveringenseffekter. Utskottet anser att den förda politiken orsakat en omfördelning tillaktieägare och höginkomsttagare. Utskottet anser att förutsättningen för ett moderntdemokrafiskt samhälle är att välståndet fördelas på ett rättvist sätt. Alla måste framför allt ha en . Detta gäller särskilt" vid ålderdom, sjukdom, handikapp ocharbetslöshet. Utskottet biträder föreslagna satsningar påpensionärer, barnfamiljer och ungdomar. dels utskottets hemställan under 1 b) bort ha följandelydelse: X.hetxaiiandede allmänna riktlitijerna för den ekonomiska politiken b) att medbifall till motion 1986/87:Fi228 yrkande 3 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört om de övergripande målen för den ekonomiskapolitiken. De övergripande målen för den ekonomiska politiken (), (), (), LarsDe () och () anser att den del av utskottets yttrandepå s. 41 som börjar med "I yrkande" och slutar med "Fi228(c)" bort ha följande lydelse: I motion Fi228 (c) yrkande 3 begärs attriksdagen ger regeringen till känna vad som anförs beträffande de övergripandemålen för den ekonomiska politiken. Målen som anges i mofionen är balanseradtillväxt, rättvis fördelning av fillväxten, spridande av ägandet genom ettsparprogram och åtgärder för att underlätta för arbetsmarknadens parter attsluta löneavtal på en lägre nivå. Utskottet har emellertid redan i detföregående betonat det angelägna i att dessa mål uppnås. Utskottet anser intenågot särskilt tillkännagivande på denna punkt erforderligt och avstyrkerdärför motion Fi228 (c) yrkande 3. 5.Statsskuldspolitiken (mom. 3) FiU 1986/87:10 AnneWibble (fp), (), (), () och FilipFridolfsson (m) anser att ' delsden,del av utskottets yttrande som på s. 44 börjar med "I motion" ochpå s. 45 slutar med "till känna" bort ha följande lydelse: mening blev, som påtalas i motion Fi215 (m), uppläggningen avstatsskuldspolitiken skev . Trots ätt huvuddelen av statens lånebehovav budgettekniska skäl uppkom , genomfördes merpartenav upplåningsprogrammet . Orsaken var att räntenedgångenavslöjade svagheter i vissa av låneinstrumenten, främst stats- ochpremieobligafionerna. Försäkringsinstituten,som förutsåg räntesänkningar , skyndade sig att tidigtuppfylla sin placeringsplikt. Staten kom därmed att låna upp pengar innan debehövdes, och det till högre kostnad än vad som skulle varit fallet mot slutetav . Förpremieobligationer blev avvikelsen mellan upplåningsplan och utfall ännustörre. Vårens två emissioner inbringade betydligt mer än beräknat. Orsaken varframför allt att villkoren för ett premielån av tekniska skäl -främst dentidskrävande tryckningen av obligationerna - måste bestämmas ca iförväg. hann marknadsräntan falla, och låneerbjudandetframstod som mer lönsamt än avsett. Vårensemissioner gav också prov på andra svagheter hos premieobligationerna. Trotsatt denna låneform riktar sig till småsparare står det klart att många företagköpte premieobligationer. Orsak härtill är att avkastningen inte tas med iunderlaget för vinstdelningsskatten. Det är dessutom olustigt att staten genompremieobligationerna tillhandahåller ett placeringsalternativ, däranonymiteten inbjuder till skattefusk. Premieobligationer tycks dock tillgodoseen efterfrågan på marknaden. Det finns därför skäl att bibehållapremieobligafionerna men man bör, som anförs i motion Fi215 (m), eftersträvaenklare former genom t.ex. större minimibelopp och papperslösa konton. Isyfte att suga upp den likviditet som kommit hushållen till del vid årsskiftet1986-1987 föreslås i finansplanen ett nytt sparobligationslån och rätt till enny engångsinsättning i allemanssparandet på . Men eftersom ett sparlånav administrativa skäl kan säljas först under andra hälften av februari 1987och utvidgningen av allemanssparandet blir klar ännu senare, ärfidsanpassningen dålig. Det är därför inte sannolikt att förslagen leder tillnågot nämnvärt nysparande utan mest omplaceringar av tidigare sparmedel. Riksgäldsfullmäktigehar i sin anslagsframställning föreslagit att sparobligationerna skallavvecklas i takt med att utelöpände lån förfaller till betalning. Utskottetdelar denna uppfattning. Utskottethoterar med fillfredsställelse att sliitat tillämpa placeringsplikten och systemet med prioriterade obligationer. Upplåningen på kreditmarknaden kommer därmed att ske på marknadsmässiga villkor mot statsskuldväxlar och riksobligationer. Dessa instrument hanteras nume ra effektivt med anbudsförfarande och ett i förväg offentliggjort upplå- 87 ningsschema.Det vore en fördel, om huvuddelen av hushållens bidrag till FiU 1986/87:10statens upplåning kunde ske via avkastningsfonder, som i sin tur placeras ibl.a. riksobligationer och statsskuldväxlar. Även statens upplåning utomlands fungerar enligtutskottets mening smidigt. Skulden är väl konsoliderad ochåterbetalningsprofilen tämligen jämn. Den i finansplanen upprepade attstaten inte skall nettolåna i utländsk valuta, vilken utskottet stöder, medfördessutom att lånebehovet i princip begränsas till den del av utlandsskulden somförfaller till betalning. Vad utskottet anfört om statsskuldspolitiken bör riksdagenmed bifall till motion Fi215 (m) som sin mening ge fullmäktige iriksgäldskontoret till känna. dels utskottets hemställan under 3bort ha följande lydelse: 3. beträffande statsskuldspolitiken att medbifall till motion 1986/87:Fi215 yrkande 4 som sin mening ger fullmäktige iriksgäldskontoret till känna vad utskottet anfört. Kredit- och valutapolitiken (mom. 4) (), . Åsling (c), ()och () anser att dels den del av utskottets yttrande på s. 46 som börjarmed "Utskottet vill" och slutar med "civilrättsliga avtal"bort utgå, dels den del av utskottets yttrande som på s. 46 börjarmed "Enligt utskottets" och på s. 49 slutar med "yrkande 5"bort ha följande lydelse: Utskottet ser mycket positivt på den avreglering somägt rum på kreditmarknaden . Som föreslås i motion Fi215 (m) ochFi606 av m. fl. (fp), bör den nuvarande kreditpolitiskalagstiftningen göras om till en ren beredskapslag för extraordinärasituationer. Kassakvotskravet som är ett marknadskonformt medel bör i enlighetmed statsskuldspolitiska kommitténs förslag inarbetas i den liya lagen förriksbanken. I den reviderade finansplanen 1986 aviserades en betydandeavreglering av valutapolitiken. Några inledande steg togs därefter, men i ochmed att valutaströmmarna vände har avregleringarna avstannat. Omsvängningeni valutaflödet berodde inte på en negativ bytesbalans. Orsaken var i stället underskotti den privata kapitalbalansen. Bakom denna utveckling låg bl.a. att dentidigare exporten av svenska aktier efter fördubblingen av omsättningsskattenförbyttes i en återimport och att borttagandet av kravet påutlandsfiriansiering av svenska företags direktinvesteringar i andra ländertroligen medförde anpassningsrörelser, där likviditet i användes föratt reducera skuldsättningen utomlands. Enligt utskottet vittnar dessaerfarenheter om de svårigheter som är förknippademed att företa en partiell avreglering av valutapolitiken: Varje FiU1986/87:10 steg iliberaliserande riktning utlöser till en början ett valutaflöde, när en uppdämdefterfrågan kan tillgodoses. Det finns därför som utskottet ser det starkaskäl för att man bör öppna för strömmar både till och från Sverige.Sverige bör således snabbt genomföra en fullständig avreglering av Det finns också anledning att uppmärksamma en annan effektav en avreglering av valutapolitiken som påtalas i motionerna Fi215 (m), Fi216(fp) och Fi228 (c). I dessa anförs att det är särskilt angeläget att öppnamöjligheter för valutautlänningar att köpa svenska kronobligationer. I ställetför att med hjälp av ett högt svenskt ränteläge förmå svenska företag till enkombination av utlandslån och köp av svenska statspapper finns det enligtmotionärerna anledning att ge utländska placerare möjlighet till direktköp avsvenska obligationer. Det skulle få till följd att vi kan hålla en avsevärtlägre räntenivå med positiva effekter på bl.a. den svenska kostnads- ochinvesteringsutvecklingen. Jämfört med alternativet att staten själv lånarutomlands flyttar det också valutarisken fill de utländska placerarna. Utskottet delar denna uppfattning. Därtill kan sägas attmed den stora utrikeshandel som har är det inte längre möjligt att medomfattande regleringar avskärma oss från vissa kapitalrörelser. Utskottet delardärför uppfattningen som framförs i motionerna Fi605, Fi206, Fi207, Fi227,Fi606, Fi601 och Fi217 att valutaregleringen bör avskaffas. dels den del av utskottets yttrande på s. 49 som börjarmed "Utskottet avvisar" och slutar med "till känna" bort haföljande lydelse: Den svenska valutakorgen konstruerades då dendåvarande regeringen valde att lämna valutaormen. Korgkonstruktionen har varitdensamma . revideras vikterna i korgen med hänsyntill förändringar i utrikeshandelns ländersammanättning. Dessa offentliggörs avriksbanken och genomförs så att valutakursindex inte påverkas. Konstruktionenav valutakorgen kan självfallet diskuteras. Men kravet på stabilitet, som görsig särskilt gällande på valutasamarbetets område, gör att man bör iaktta storförsiktighet med sådana förändringar. Enligt utskottets mening talar inteheller erfarenheterna av det s.k. ormsamarbetet för att återuppta detta. Vad utskottet anfört om kredit- och valutapolitiken börges fullmäktige i till känna. dels utskottets hemställan under 4bort ha följande lydelse: 4. heträfiande kredit-och valutapolitiken attriksdagen med anledning av motionerna 1986/87:Fi206, 1986/ 87:Fi207,1986/87:Fi215 yrkande 5, 1986/87:Fi217 yrkande 5, 1986/ 87:Fi225, 1986/87:Fi227yrkande 2, 1986/87:Fi228 yrkande 4, 1986/ 87:Fi605 yrkande 2, 1986/87:Fi606yrkande 2 och 1986/87:Fi801 yrkande 2 som sin mening ger fullmäktige iriksbanken till känna vad utskottet anfört. 7.Kredit-och valutapolitiken (mom. 4) FiU 1986/87:10 , och (alla m)anser att dels den del av utskottets yttrande på s. 46 som börjarmed "Utskottet vill" och slutar med "civilrättsliga avtal"bort utgå, dels den del av utskottets yttrande som på s. 46 börjarmed "Enligt utskottets" och på s. 49 slutar med "tillkänna" bort ha följande lydelse: Utskottet ser mycket positivt på den avreglering som ägtrum på kreditmarknaden . Enligt utskottets mening finns det intenågra skäl att vidmakthålla förbudet mot realränte/indexlån för försäkringsbolag.Efter att detta förbud avskaffats bör, som föreslås i motion Fi215 (m) ochFi606 av m.fl. (fp), den nuvarande kreditpolitiska lagstiftningengöras om till en ren beredskapslag för extraordinära situationer.Kassakvotskravet som är ett marknadskonformt medel bör i enlighet medstatsskuldspolitiska kommitténs förslag inarbetas i den nya lagen förriksbanken. Utskottet tillstyrker förslaget i motion Fi215 (m) att bankerna börges skälig ränta på de medel som de enligt kassakvotskravet skall ha placeradei . Utskottet delar också uppfattningen att det kan finnas skäl attha en flexiblare utformning av räntetrappan. bör också närmareöverväga att avskaffa diskontot. Det har mist sin betydelse och fungerar idagsläget som en spärr för bankernas inlåhingsräntor och verkar snedvridande påkreditmarknaden. En friare räntesättning skulle sannolikt ge högreinlåningsränta i bankväsendet. I den reviderade finansplanen 1986 aviserades en betydandeavreglering av valutapolitiken. Några inledande steg togs därefter, men i ochmed att valutaströmmarna vände har avregleringarna avstannat. Omsvängningeni valutaflödet berodde inte på en negativ bytesbalans. Orsaken var i ställetunderskott i den privata kapitalbalansen. Bakom denna utveckling låg bl:a. attden tidigare exporten av svenska aktier efter fördubblingen avomsättningsskatten förbyttes i en återimport och att borttagandet av kravet påutlandsfinansiering av svenska företags direktinvesteringar i andra ländermedförde anpassningsrörelser, där likviditet i användes för attreducera skuldsättningen utomlands. Enligt utskottet vittnar dessa erfarenheter om desvårigheter som är förknippade med att företa en partiell avreglering av valutapolitiken. Varje steg i liberaliserande riktning utlöser till en början ett valutaflöde, när en uppdämd efterfrågan kan tillgodoses. Det finns därför som utskottet ser det starka skäl för att man bör öppna för strömmar både till och från ', . bör således snabbt genomföra en fullständig avreglering av valutapolitiken. Det finns också anledning att uppmärksamma en annan effektav en avreglering av valutapolitiken som påtalas i motionerna Fi215 (m), Fi216 (fp) och Fi228 (c). I dessa anförs att det är särskilt angeläget att öppnamöjligheter för valutautlänningar att köpa svenska kronobligationer. I stället för att med hjälp av ett högt svenskt ränteläge förmå svenska företag till en kombination 90 avutlandslån och köp av svenska statspapper finns det enligt motionärerna FiU1986/87:10 anledning att ge utländska placerare möjlighet till direktköp avsvenska obligafioner. Det skulle få till följd att vi kan hålla en avsevärtlägre räntenivå med positiva effekter på bl.a. den svenska kostnads- ochinvesteringsutvecklingen. Jämfört med alterriativet att staten själv lånarutomlands flyttar det också valutarisken till de utländska placerarna. Utskottet delar denna uppfattning. Därtill kan sägas attmed den omfattande utrikeshandel som har är det inte längre möjligt attmed omfattande regleringar avskärma oss från vissa kapitalrörelser. Utskottet vill också något beröra frågan om konstruktionenav den korg . med främmande valutorsom den svenska kronan är fixerad till. svenska valutakorgen har den amerikanska dollarn en dubbel vikt jämfört meddess andel av den svenska utrikeshandeln. Genom dollarkurseris fall har Sverigedärför genomfört en avsevärd devalvering om man jämför med ett handelsvägtvalutaindex. Som påtalas i motion Fi215 (m) uppstår genom den sjunkandedollarkursen ett extra utrymme, särskilt i exportföretagen, som i den rriåndet inte stannar där som ökad vinst måste leda till ökad löneglidning, vilketdriver på den redan alltför snabba svenska kostnadsutvecklingen. För att råda bot på detta problem kan det förefalla ligganärmast fill hands att skriva upp kronan mot korgen. Men kravet på fastaspelregler, som är särskilt framträdande inom valutapolitiken, gör att tätaväxelkursjusteringar bör undvikas. Och med korgens nuvarande konstruktionskulle det krävas regelbundet återkommande revalveringar så länge dollarnfaller. Utskottet avvisar en sådan politik och vill i stället peka påmöjligheten att knyta kronan fastare till det europeiska monetära systemet(EMS), i vilket flertalet valutor ingår. Inom EMS skulle riksbankenkunna påkalla andra centralbankers stöd för att försvara kronans värde. InomStorbritannien och förekommer överväganden med sikte på inträde i EMS,vilket ytterligare skulle vidga kretsen av samarbetsländer. När under trycket av vårastora ekonomiska obalanser utträdde ur valutaormen, utlovades en förnyadanknytning till ett europeiskt valutasamarbete, så snart förutsättningar fördetta åter förelåg. Enligt utskottets mening är tiden nu mogen för detta steg. Vad utskottet anfört om kredit- och valutapolitiken medanledning av motionerna Fi215 yrkande 5, Fi605 yrkande 2, Fi225, Fi206, Fi207,Fi227 yrkande 2, Fi606 yrkande 2, FiSOl yrkande 2, Fi228 yrkande 4 och Fi217yrkande 5 bör som sin mening ge fullmäktige i till känna. dels utskottets hemställan under 4bort ha följande lydelse: 4. beträffande kredit- och valutapolitiken attriksdagen med anledning av motionerna 1986/87:Fi206, 1986/ 87:Fi207,1986/87:Fi217 yrkande 5, 1986/87:Fi225, 1986/87:Fi227 yrkande 2, 1986/87:Fi228yrkande 4, 1986/87:Fi605 yrkande 2, 1986/ 87:Fi606 yrkande 2 och 1986/87:Fi801yrkande 2 samt med bifall till motion 1986/87:Fi215 yrkande 5 som sin meningger fullmäktige i till känna vad utskottet anfört, 8.Försäljning av statliga tillgångar och reducering av FiU 1986/87:10 statsskulden(mom. 6) (), (), . Åsling (c),(), (), () och ()anser att dels den del av utskottets yttrande som på s. 50 börjarmed "Utskottet har" och på s. 51 slutar med "yrkande 5"bort ha följande lydelse: Utskottet vill med anledning av motionerna anföraföljande. Staten har en självklar roll när det gäller ansvaret för vissgrundläggande samhällsservice. Detta ansvar innefattar emellertid inte all denverksamhet som bedrivs inom den statliga företagssektorn. mening bör statlig företagsamhet begränsas till sådana områden därstaten har särskilda skäl att bedriva verksamhet. Erfarenheterna har visat att det finns speciella problemförknippade med statliga företag.