bet · GA01JuU31 · 1986-12-31 00:00:00 — Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse JuU 1986/87: 31 vad som har inhämtats efter huvud förhandlingen. Då mål avgöres utan huvudför- När ett mål avgörs utan huvud- handling,skall domen grundas å förhandling, skall domen grundas vad handlingarna innehålla och el- på vad handlingarna innehåller och jest förekommit i målet. vad som i övrigt förekommit i må- I mål där I kap. 3 a§ första stycket tillämpas gällerföljande i stället för bestämmelserna i 8 §. Ersättning för rättegångskostnad får inte avse annat änkostnad för 1. rådgivningenligt rättshjälpsla gen (1972:429) för varje instans, 2. ansökningsavgift, 3. resa ochuppehälle för part eller ställföreträdare i samband med sammanträde eller, ompersonlig inställelse ej föreskrivits, resa och uppehälle för ombud, 4. vittnesbevisning, 5. översättningav handling. Ersättning utgår endast i den månkostnaden varit skäligen påkallad för tillvaratagande av partens rätt. Ersättning som anges i andra stycket 3 utgår enligt bestämmelsersom regeringen meddelar. Med kostnad som sägs i andra stycket I jämställs kostnadför annan rådgivning som lämnas av advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå,i den mån den ej överstiger högsta avgift för rådgivning enligt rättshjälpslagen. Har målet till en början handlagts i annan ordning än somgäller för mål som avses i denna paragraf, utgår ersättning för kostnad somavser den tidigare handläggningen enligt de kostnadsregler som gäller fördenna. Har ett mål om lagsökning eller betalningsföreläggande hänskjutits till rättegång eller upptagits efter återvinning får, om målet därefter avgörs genom tredskodom mot svaranden, ersättning även avse 12 skälig kostnad för en rättegångsskrift eller förinställelse vid ett sammanträde inför rätten. Sådan ytterligare ersättningutgår, om inte särskilda skäl föranleder annan bedömning, enligt bestämmelsersom regeringen meddelar. Detsamma skall gälla, om ett mål om handräckningupptagits efter återvinning. Part, som vill erhålla ersättning för rättegångskostnad,skall, innan handläggningen avslutas, framställa yrkande därom och uppgiva,vari kostnaden består. Gör han det ej, äge han ej därefter tcda å den kostnad,som uppkommit vid samriia rätt; dock må part, även om yrkande ej framställts,erhålla ränta som avses i 8 § andra stycket samt ersättning för utskrift avrättens dom eller slutliga beslut. Då rätten avgör målet, meddelerätten beslut angående rättegångskostnaden så ock I fråga, som avsesi 13 § första stycket. Ingår i ersättning för rättegångskostnad arvode tillombud eller biträde, skall arvodets belopp angivas. En part, som vill ha ersättning för rättegångskostnad,skall framställa sitt yrkande innan handläggningen avslutas. Han skall därviduppge vari kostnaden består. Om han inte har framställt sitt yrkande inom denangivna tiden, får han inte därefter föra talan om kostnad som har uppkommitvid samma rätt. En part får dock, även om han inte har framställt någotyrkande, erhålla ränta som avses i 8 § andra stycket samt ersättning för ettexemplar av rättens dom eller slufiiga beslut. Rätten skall självmant pröva frågor om tillämpningen avbestämmelserna i samt 12 och 13§§, om inte sådan prövning är obehövligpå grund äv särskilda omständigheter. Beslut i sådan kostnadsfråga som avsesi detta kapitel meddelas när rätten avgör målet. Ingår i ersättning förrättegångskostnad arvode till ombud eller biträde, skall arvodets beloppanges. Har, sedan stämning delgivits den misstänkte, ändringinträtt i förhållande, som betingat domstolens behörighet, vare domstolenändock behörig. Har allmänt åtal upptagits av viss domstol och är ävenannan domstol behörig, äge den förra domstolen, om synnerliga skäl äro därtill,på framställning av åklagaren förord- '" Senaste lydelse 1982: 1123. " En domstol behåller sin behörighet att handlägga ett måläven om något förhållande som har grundat behörigheten ändras efter det attstämning delgetts den misstänkte. Har allmänt åtal väckts vid en viss tingsrätt, får dennapå åklagarens begäran överlämna målet till en annan tingsrätt, om den är behörigoch särskilda skäl föreligger. na, attmålet skall överflyttas till den senare domstolen. Beslut eller annan åtgärd avden förra domstolen vare gällande, till dess den domstol, dit måletöverflyttats, förordnar annat. Står dentilltalade redan under åtal vid den andra tingsrätten, skall sådantöverlämnande ske, om det inte är olämpligt. De beslut som fattats föreöverlämnandet skall gälla, om inte den domstol dit målet överlämnats bestämmerannat. Andra stycket gäller i tillämpliga delar också när fleramål om allmänt åtal mot den tilltalade är anhångiga vid olikahovrätter. 15 §'- Höres målsäganden i anledning av åklagarens talan, äge hanrätt till ersättning och förskott enligt vad om vittne är stadgat. Målsägande, som hörs med anledning av åklagarens talanoch som med hänsyn till brottets art eller annars kan antas vara i behov avpersonligt stöd under rättegången, får åtföljas av lämplig person som sådantstöd. Den misstänkte vare i mål om allmänt åtal skyldig infinna sig personligen vid huvudförhandling i underrätt, dock ej otn anledning saknas att ådöma annan brottspåföljd än böter och hans närvaro tillika kan antagas vara utan betydelse för utredningen. / mål om enskilt åtal skall den misstänkte infinna sig personligen vid dylik förhandling, om hans närvaro ej kan antagas sakna betydelse för utredningen. Vid huvudförhandling i hovrätt skall den misstänkte infinna sig personligen, om han av underrätten dömts till fängelse för brottet eller anledning förekommer till ådömande av sådan påföljd, så ock eljest, om hans närvaro ej kan antagas sakna betydelse för utredningen. Vid huvudförhandling i högsta domstolen vare den misstänkte skyldig att infinna Den misstänkte är skyldig att infinnasig personligen vid huvudförhandling i tingsrätt och hovrätt. Sådanskyldighet föreligger dock inte, om målet kan avgöras även om han inte infinnersig vid huvudförhandlingen och hans närvaro kan antas vara utan betydelse förutredningen. Vid huvudförhandling i högsta domstolen är den misstänkteskyldig att infinna sig personligen, om domstolen finner att hans närvaro ärnödvändig för utredningen. Vid ett sammanträde för förberedelseoch vid annan förhandling är den misstänkte skyldig att infinna sigpersonligen, om hans närvaro kan antas främja syftet med sammanträdet. '- Senastelydelse 1954:432. "Senaste lydelse 1981:214. Ändringen innebär bl.a. att andrastycket upphävs. sigpersonligen, om hans närvaro finnes erforderlig för utredningen. / underrättskall den misstänkte ock infinna sig personligen vid muntlig förberedelse, omdet kan antagas, att förberedelsen därigenom främjas. Vid annan förhandling ännu nämnts vare han skyldig att infinna sig personligen, om hans närvaro finneserforderlig. Lider den misstänkte av sinnessjukdom eller sinnesslöhetoch finner rätten, att hans hörande skulle vara utan gagn, erfordras ej atthan infinner sig personligen. År den misstänkte skyldig att infinna sig personligen,meddele rätten förordnande därom. Då den misstänkte ej är skyldig att infinna sigpersonligen, må hans talan föras genom ombud. Om ombud gälle vad i 12 kap. ärstadgat. Är den misstänkte skyldig att infinnasig personligen, skall rätten förordna om detta. När den misstänkte inte är skyldig att infinna sigpersonligen, får hans talan föras genom ombud. / fråga om ombud gällerbestämmelserna i 12 kap. 18§''' Då förundersökningen kommit så långt atl någon skäligen misstänksför brottet, skall han, då han hörs, underrättas om misstanken. Den misstänkteoch hans försvarare har rätt attfortlöpande, i den mån det kan ske utan men förutredningen, ta del av vad som har förekommit vid undersökningen. De harvidare rätt att ange deniutredning de anser önskvärd och i övrigt anföra vad deanser nödvändigt. "Underrättelse härom skall lämnas eller sändas till denmisstänkte och häris försvarare, varvid skäligt rådrum skall beredas dem. Åtalfår inte beslutas, innan detta har skett. Begär den misstänkte, att förhör skall hållas med någoneller att annan utredning skall förebringas, skall begäran efterkommas, om detkan antagas, att åtgärden skulle äga betydelse för undersökningen. Avslåsframställningen, skola skälen därför angivas. På begäran av den misstänkte eller hans försvarare skallförhör eller annan utredning äga rum, om detta kan antas vara av betydelse förundersökningen. Om en sådan begäran avslås, skall skälen för detta anges. Innan åklagaren beslutar ifråga omåtal, får han hålla ett särskilt sammanträde med den misstänkte eller hansförsvarare, om detta kan antas vara till fördel för åtalsbeslutet eller försakens fortsatta handläggning i övrigt. '"Senaste lydelse 1981:1294. Närmare föreskrifter om undersökningsledares verksamhet,om underrättelse enligt 18 § första stycket tredje punkten samt om protokolloch anteckningar vid förundersökning meddelas av regeringen. Närmare föreskrifter om undersökningsledares verksamhet,om undeiTättelse enligt 18 § första stycket fjärde meningen samt om protokolloch anteckningar vid förundersökning meddelas av regeringen. Dom skall, om huvudförhandling vid rätten ägt rum, grundaså vad vidförhandlingen/öre/:omm(7.1 domen må ej deltaga domare, som ejövervarit hela huvudförhandlingen. Har ny huvudförhandling hållits, skall domengrundas å vad därvid förekommit. Då mål avgöres utan huvudförhandling,skall domen grundas å vad handlingarna innehålla och eljest förekommit imålet. Om huvudförhandling har hållits, skall domen grundas påvad som förekommit vid förhandlingen. I domen får delta endast domare somvarit med om hela huvudförhandlingen. Om ny huvudförhandling har hållits,skall domen grundas/jå vad somförekommit vid den. Ifall som avses 146 kap. 17§ andra meningen får domengrundas även på vad som har inhämtats efter huvudförhandlingen. När ett mål avgörs utan huvudförhandling, skall domengrundas på vad handlingarna innehåller och vad som i övrigt förekommit i målet. Underlåter deri som enligt rättens beslut skall infinnasig vid rätten eller eljest fullgöra något i rättegången att ställa sig dettill efterrättelse och förekommer anledning, att han har laga förfall, skallunderlåtenheten icke leda till påföljd eller eljest läggas honom till last iräfie-gången. Om det är sannolikt att den som underlåtit att enligt rättensbeslut infinna sig vid rätten eller ; övrigt fullgöra något i rättegången harlaga förfall för sin underlåtenhet, skall denna inte leda till någon påföljdför honom eller po annat sätt läggas honom till last i rättegången. , Har någon gjort sig skyldig till underlåtenhet som avsesi första stycket men kan det på grund av någon särskild omständighet antas atthan har laga förfall, skall han beredas tillfälle att komma in med utredning omdetta. Rätten skall därvid uppskjuta frågan om utdömande av påföljd eller omannan åtgärd på grund av underlåtenheten. ''Senastelydelse 1974:573. JuU1986/87: 31 Är i denna balk föreskrivet, att den som vill fullföljatalan skall inom viss fid anmäla missnöje eller vad eller inkomma med vade-, besvärs-eller revisionsinlaga eller vidtaga annan åtgärd för talans fullföljande, ochvisas före utgången ay laga förfall, utsatte den rätt, där åtgärdenskall vidtagas, ny tid. Vad nu sagts äge motsvarande tillämpning ifråga om ansökanom återvinning eller återupptagande. Är i denna balk föreskrivet, att den som vill fullföljatalan skall anmäla missnöje eller, inkomma med vade-, besvärs-eller revisionsinlaga eller vidta någon annan åtgärd för talans fullföljande,och visas före utgången av laga förfall, skall den rätt, vid vilkenåtgärden skall vidtas, bestämma ny tid. Vad nu sagts gäller också om laga förfall visas föreutgången av tiden för ansökan om återvinning eller återupptagande. År från part inkommen inlaga eller annan handling ejavfattad på svenska språket, må rätten vid behov antingen förelägga parten atttillhandahålla bestyrkt översättning av handlingen eller ock uppdraga åtlämplig person att översätta handlingen. Efterkommes ej föreläggande atttillhandahålla översättning, må handlingen lämnas utan avseende. Den som biträtt rätten med översättning äge av allmännamedel erhålla ersättning efter vad rätten prövar skäligt; i brottmål vari åklagareför talan skall ersättningen gäldas av statsverket. Rätten får vid behov låta översätta handlingar .somkommer in till eller skickas ut från rätten. Dén som biträtt rätten med översättninghar rätt till skälig ersättning, som betalas av staten. Första och andra styckena skalltillämpas även i fråga om överföring från punktskrift till vanlig skrift elleromvänt. Bevis, som upptagits utom huvudförhandlingen, skall-upptagas även vid denna, om sådant upptagande finnes vara av betydelse i måletoch hinder därför ej längre föreligger. Har i mål, som fullföljts till högre rått, vid lägre rättvittne eller sak- '<> Senaste lydelse 1973:240. Vid huvudförhandlingen skall debevis som upptagits utom huvudförhandlingen tas upp på nytt, om rätten finnerdetta vara av betydelse i målet och det inte föreligger hinder mot att ta uppbeviset. Har tingsrätten i ett mål som fullföljts till hovrättentagit upp munt- 2 1986/87. kunnigeller part under sannings försäkran hörts eller syn å stället hållits,erfordras ej, att beviset upptages ånyo, med mindre högre rätt finner det varaav betydelse för utredningen eller ock part yrkar det och upptagandet ej finnessakna betydelse. 1 högsta domstolen må dock sådant bevis upptagas ånyo,allenast om synnerliga skäl äro därtill. Då bevis ej ånyo upptages, skall beviset förebringas genomproto-. koll och andra handlingar rörande bevisupptagningen. ligbevisning eller hållit syn på stället, behöver beviset tas upp på nytt endastom hovrätten finner detta vara av betydelse för utredningen eller om någon partyrkar det och hovrätten inte finner att det skulle sakna betydelse. I högstadomstolen får de bevis som tagits upp av lägre rått tas upp på nytt endast omdet föreligger synnerliga skäl. Om ett bevis inte tas upp på nytt,skall det förebringas genom protokoll eller på annat lämpligt sätt. Ej må berättelse, som någon skriftligen avgivit ianledning av re dan inledd eller förestående rättegång, eller uppteckning avutsaga, som i anledning av sådan rättegång avgivits inför åklagare eller polismyndigheteller eljest utom rätta, åberopas som bevis, med mindre det är särskiltmedgivet eller rätten på grund av särskilda omständigheter//wner, att det måtillåtas. En berättelse, som någon har avgett skriftligen ianledning av en redan inledd eller förestående rättegång, eller enuppteckning av en berättelse, som någon i anledning av en sådan rättegånglämnat inför åklagare eller polismyndighet eller annars utom rätta, fåråberopas som bevis i rättegången endast 1. om det ärsärskilt/öreiÄ:nVef, 2. om förhör medden som lämnat berättelsen inte kan hållas vid eller utom huvudförhandlingeller i övrigt inför rätten eller 3. om det finns särskilda skäl med hänsyn till de kostnader eller olägenheter som ett förhör vid eller utom huvudförhandling kan antas medföra, vad som kan antas stå att vinna med ett sådant förhör, berät telsens betydelse och övriga om ständigheter. Vad som sägs i första stycket om en skriftlig ellerupptecknad berättelse skall också tillämpas i fråga om en fonetisk ellerliknande upptagning av en berättelse. 36 kap; l§'Var och en, som inte är part i målet, får höras som vittne. I brottmål får dockmålsäganden inte vittna, även om han ej för talan. " Senaste lydelse 1984: 131. JuU 1986/87:31 I brottmål får vinnesförhör inteheller äga rum med någon som har åtalats för medverkan till den gärningförhöret gäller eller för någon annan gärning som har samband medden gärningen. Vad som sägs i andra stycket om den som har åtalats skallockså gälla den som för gärning som där avses 1. är skäligen misstänkt och harunderrättats om misstanken enligt 23 kap. 18 §. 2. har meddelats strafföreläg gande eller föreläggande av ord ningsbot eller av militär befatt ningshavare ålagts disciplinstraff, eller , 2. har meddelats strafföreläggande eller föreläggande avordningsbot, eller 3. till följd av beslut enligt bestämmelser om åtalsunderlåtelse eller särskildåtalsprövning ej har åtalats. Skall någon som avses i andra ellertredje stycket höras i en rättegång som inte avser åtal mot honörn själv,gäller i fråga om kallelse till förhandling och påföljd för utevaro frånförhandlingen samt i fråga om förhöret vad som sägs om tilltalade i 31 kap. 4§,45 kap. 15 § och 46 kap. I fråga om rätt till ersättning för inställelse vidförhandling gäller 36 kap. 24 och 25 §§. Skall någon som avses i andra ellertredje stycket höras i en rättegång sorii inte avser åtal mot honom själv,gäller i fråga om kallelse till förhandling och påföljd för utevaro frånförhandlingen samt i fråga om förhöret vad som sägs om tilltalade i 31 kap. 4§,37 kap. 1 §, 45 kap. 15 § samt 46 kap. 15 § första stycket. I fråga om rätttill ersän-ning för inställelse vid förhandling gäller 36 kap. 24 och 25 §§. År den som skall höras som vittne tillstädes vid rätten,vare han skyldig att genast avlägga vittnesmål. I annat fall skall vittneskriftligen kallas. I vittneskallelse skall intagas uppgift om parterna ochmålet samt tid och ställe för inställelsen ävensom i korthet angivas, vadvittnesförhöret gäller. Tillika skall erinras om innehållet i 20, 23 och 25 §§. Den som skall höras som vittne skall vid vite kallas attinfinna sig vid förhandling inför rätten. I kallelsen till vittnet skalllämnas behövliga uppgifter om parterna och målet samt i korthet anges vadförhöret gäller. Vittnet skall även erinras om sina rättigheter ochskyldigheter enligt 20 och 23-25 §§. Vittne skall avgiva sin utsaga muntligen. Skriftligvittnesberättelse må ej åberopas; dock må det tillåtas vittnet att anlitaskriftlig anteckning fill stöd för minnet. Vid vittnesförhör må skriftliguppteckning av vad vittnet tidigare anfört inför rätta eller inför åklagareeller polismyndighet icke uppläsas i annat fall, än då vittnets ut- Ett vittne skall avge sin berättelse munUigen. Skriftligavittnesberättelser får m/e åberopas. Vittnet får dock med rättens medgivandeanvända sig av anteckningar till stöd för minnet. Vid vittnesförhör/år vad vittnet tidigare anfört införrätta eller inför åklagare eller polismyndighet förebringas endast närvittnets berättelse vid förhöret avviker från vad saga vid förhöret avviker från den tidigare utsagan eller då vittnet vid förhöret förklarar sig icke kunna eller vilja yttra sig. Vittne höres av rätten. Med rättens tillstånd må dock vittne höras av parterna; härvid höres vittnet först av den part, som åberopat vittnet, och därefter av motparten. Vittnet bör uppmanas att i ett sammanhang avgiva sin berättelse. Sedan denna avgivits, må rätten och parterna ställa frågor till vittnet. Vittnet bör, orn det ej framgår av vittnets berättelse, tillfrågas, huru vittnet erhållit kännedom orn det, varom vittnet yttrat sig. Frågor, vilka genom sitt innehåll, sin form eller sättet för deras framställande inbjuda till visst svar, må ej ställas, med mindre särskilda skäl föranleda därtill. Rätten skall avvisa frågor, som uppenbart ej höra till saken eller som äro förvirrande eller eljest otillbörliga. Förekommer anledning, att vittne / parts närvaro av rädsla eller annan orsak ej fritt utsäger sanningen, eller hindrar part vittne i hans berättelse genom att falla vittnet i talet eller annorledes, äge rätten förordna, att parten ej må vara tillstädes under förhöret. hantidigare anfört eller när vittnet vid förhöret förklarar att han inte kan ellerinte vill yttra sig. Ett vittnesförhör skall inledas avden part som åberopat förhöret, om inte rätten bestämmer annat. Vid förhöretskall vittnet först beredas tillfälle att på egen hand eller, om det behövs,med .stöd av frågor avge sin berättelse i ett samman-: häng. Motparten skall sedan få tillfälle att höra vittnet. Ommotparten inte är närvarande eller om det av annan anledning behövs, börrätten leda denna del av förhöret. Därefter får rätten och parterna ställaytterligare frågor till vittnet. Den part som åberopat förhöret bör först fåtillfälle till detta. Har ingen av parterna eller båda åberopat förhöret, skalldetta inledas av rätten, om det inte är lämpligare att någon av parternainleder förhöret. Frågor, som genom sitt innehåll,sin form eller sättet för deras framställande inbjuder till visst svar, fårinte ställas annat än om det vid förhör enligt andra stycket behövs för attundersöka i vad mån vittnets berättelse stämmer med det verkligahändelseförloppet. Rätten skall avvisa frågor,, som uppenbart inte hör tillsaken eller som är förvirrande eller på annat sätt otillbörliga. Om det finns anledning anta att ettvittne av rädsla eller annan orsak inte fritt berättar sanningen på grund aven parts eller någon åhörares närvaro, eller om part eller åhörare hindrarvittnet i hans berättelse genom att falla honom i talet eller på annat sätt,får rätten förordna att parten eller åhöraren inte får vara närvarande vidförhöret. Sedan parten åter förekallats, skall vittnets berättelseuppläsas; parten äge därefter ställa frågor till vittnet. Vittnesberättelse, som enligt första stycket lämnats iparts frånvaro, skall återges i behövlig omfattning när parten åter är närvarande.Parten skall beredas tillfälle att ställa frågor till vittnet. År vittne av sjukdom, vistelse å avlägsen ort eller annanorsak ur stånd att infinna sig vid huvudförhandlingen eller finnes vittnes inställelsemedföra oskälig kostnad eller synnerlig olägenhet, må förhör med vittnetenligt rättens beslut äga rum utom huvudförhandlingen. Kan vittne på grund avsjukdom ej infinna sig, skall vittnet höras där vittnet vistas. Förhör med ett vittne får äga rum utom huvudförhandling, 1. om detinte är möjligt för vittnet att infinna sig vid huvudförhandlingen eller 2. om eninställelse vidhuvudför-handlingen skulle medföra kostnader eller olägenhetersom inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att förhöret hålls vidhuvudförhandlingen. Om det är av synnerlig vikt för utredningen, får ävenannan handläggning äga rum i anslutning till förhör enligt första'stycket. Uteblir vittne, som kallats, dömes vittnet till böter.Uppskjutes målet till annan dag, må vittnet vid vite föreläggas att den dagenkomma tillstädes. Uteblir vittnet ånyo, dömes vittnet till utgivande av viteeller, om vite ej förelagts, till böter. Vittne, som ej är tillstädes, då målet företages tillhandläggning, må efter rättens beslut hämtas till det rättegångstillfället.Hämtas ej vittnet då och meddelas ej vitesföreläggande, äge rätten förordna,att vittnet skall hämtas till senare rättegångstillfälle. Då vittnet hämtatstill rätten, skola böter eller vite för hans underlåtenhet att infinna sig viddet rättegångstillfället ej ådömas. Uteblir ett vittne som kallats enligt 7§, skall rätten förelägganytt vite, om målet utsätts till senare dag, eller förordna att han skallhämtas till rätten antingen eller till den senare dagen. / fråga om vittne, som avses i 13 § första stycket, skolareglerna i 20 och 21 §§ ej tillämpas; sådant vittne må dock hämtas till rätten. Avstår den som åberopat vittne frånvittnets hörande eller kommer Bestämmelserna i detta kapitel om vitesföreläggande och omhäkte gäller inte vittne som avses i 13 § första stycket. Sådant vittne fårdock hämtas till rätten. Om den som åberopat ett vittne avstår från förhör medvittnet eller eljestfrågan därom att förfalla, må ej därefter enligt 20 eller 21 § straff ådömasvittnet eller tvångsmedel användas mot honom. om fråganom vittnesförhör av annan orsak förfaller, får därefter inga tvångsmedelenligt 20 eller 21 § användas mot vittnet. Gör vinne sig skyldigt till försummelse eller tredska,som avses i 20 eller 21 §, och vållas därav rättegångskostnad för part, ägerätten, även om yrkande därom ej framställts, förplikta vittnet att i denomfattning, som finnes skälig, ersätta kostnaden. Har även part av rättenförpliktats att ersätta motparten sådan kostnad och har parten utgivitersättningen, äge han av vittnet utbekomma vad vittnet förpliktats utgiva.