bet · GA01SoU25 · 1986-12-31 00:00:00 — I samband med riksdagsbehandlingen av proposition 1975:50med förslag till transplantationslag, m. m. behandlade utskottet en motion vari yrkades att hornhinnetransplantationer uttryckligen skall hänföras till de mindre ingrepp som inte omfattas av lagen. Utskottet anförde (SoU 1975:8 s. att tillvaratagande av hornhinna från avliden för transplantationsändamål , , enligt utskottets uppfattning medicinskt torde vara av så föga ingripande > natur attåtgärden är jämförbar med tagande av blod och hud och därför vara att betecknasom sådant mindre ingrepp som inte omfattas av bestämmelserna i lagen. Någonriksdagens åtgärd ansågs därför inte erforderlig. Några med anledning av proposition 1986/87:79 väcktamotioner tar utan särskilt yrkande i den frågan - upp reglerna för s, k.mindre ingrepp enligt transplantationsiagen. I motion Sol 14 av . (tn) anförs att även bestämmelserna rörande sådana mindre ingrepp sominte omfattas av medgivanderegler, t. ex. borttagande av hornhinnor, blod ellerhud, måste ses över i samband med en sådan ändring av transplantationsiagensom förordas i motionen (aktivt medgivande till organdonation). Nuvarande ordningär otillfredsställande, anför motionärerna. I motion S0I24 av ochViola (båda vpk) vari också förordas ett aktivt donationsförfarande,anförs att donators medgivande måste innefatta, alla sorters organdonation,också de som tas utan någon som helst förfrågan, t, ex. hornhinnan. I direktiven för den nya översynen avtransplantationsiagen (dir. 1987:17) konstateras att s. k. mindre ingrepp inte omfattas av transplantationsiagen. Utredarenbör enligt direktiven belysa omfattningen och arten av dessa ingreppsamt överväga om denna typ av ingrepp bör lagregleras närmare och SoU1986/87:25 i så fall på vilket sätt. Utskottet anser det tillfredsställande atttransplantationslagens tillämpningsområde nu blir belyst och föremål föröverväganden. Lagbestämmelserna på området bör enligt utskottets mening geuttryck åt synen att omhändertagandet av avlidna skall ske i värdiga former ochmed största möjliga hänsynstagande till den avlidnes och hans anhörigasuppfattning. Skriftlig deklaration mot livsförlängande åtgärder I motion So404 av i och WiggoKomstedt (båda m) yrkas att skall begära en utredning om ovillkorligrätt för patient med dokumenterad viljeyttring, s. k. livstestamente, att avståfrån livsuppehållande insatser i livets slutskede. Motionärerna anför attingen ifrågasätter patientens rätt att avstå från en föreslagen medicinskbehandling. Problemen uppstår när patienten i livets slutskede ärkontaktbar. En på förhand dokumenterad viljeyttring att i sådant fall avståfrån medicinska livsuppehållande insatser bör enligt motionärernas uppfattningvara rättsligt bindande. Det skulle betyda rättssäkerhet för både patient,anhöriga och läkare. Svensk sjukvård måste i görligaste mån kunna garanteramedborgaren rätten till en värdig död. Utskottet har avvisat motionsförslagom införandet av rättsligt bindande viljeförklaringar om att slippalivsuppehållande behandling, senast i betänkandet SoU 1982/83:7. Utskottetanförde därvid följande (s. 13 f.). Utskottet vill till en början erinra om att den vård somges svårt sjuka och döende patienter är frivillig på samma sätt som all annanvård enligt sjukvårdslagen och, /83, den nya hälso- ochsjukvårdslagen. Om en vuxen och psykiskt frisk patient bestämt motsätter sigbehandling av visst slag måste detta respekteras. Bortsett från renanödsituationer finns inget utrymme för att ge någon en sjukvårdande behandlingsom han eller hon vägrar att samtycka till. Den som är i stånd att uttrycka enmening kan således alltid vägra att underkasta sig en behandling som han ellerhon uppfattar som en förlängning av sitt lidande. Diskussionen om skriftliga viljeförklaringar gäller därförbara de fall där den sjuke är i stånd att uttrycka en mening, t. ex. på grund av medvetslöshet. Det är i sådana situationer manhar anledning att fråga sig hur man skall se på en tidigare avgiven skriftlig förklaring där en personförklarat att han i händelse av senare svår eller obotlig sjukdom inte vill ges livsuppehållande behandling. Som utskottet tidigare framhållit är denna fråga utomordentligt svår. Självfallet kan en människa som en gång avgivit en sådan viljeförklaring när som helst frånträda denna. Avgörande för vilken verkan den skall ges är därför även i dessa fall vilken uppfattning den sjuke får antas ha när frågan om att underlåta behandling uppkommer. En tidigare avgiven viljeförklaring kan därvid enligt utskottets mening inte ses som mer än ett indicium på vad som är den sjukes önskan. Värdet och styrkan av den skriftliga viljeförklaringen hänger bl. a. samman med frågan om för hur länge sedan och under vilka omständigheter den avgavs. Vidare måste även andra synpunkter vägas in, t. ex. om viljeförklaringen motsägs av uppgifter från anhöriga om att den sjuke senare uttalat en annan uppfattning. Orh minsta tvekan kan råda är det självfallet uteslutet att med hänvisning till entidigare 27 avgivenskriftlig viljeförklaring underlåta att sätta in den behandling som SoU1986/87:25 vetenskap och beprövad erfarenhet anvisar. Utskottet kan således inte acceptera att en skriftligviljeförklaring generellt skulle ges avgörande betydelse för bedömningen avvilken behandling som skall ges en patient. Det bör dessutom framhållas attdet här är fråga om en subjektiv bedömning av patientens inställning, vilkeninte är jämförbar med det fallet att en patient uttryckligen vägrat samtyckatill viss behandling. Något hinder för den ansvarige läkaren att påbörja ellerfortsätta en inledd behandling föreligger inte. Motionsyrkandet berör även frågan om dödshjälp i grava ochirreversibla sjukdomslägen. För tydlighetens skull vill utskottet därförframhålla att vad som diskuterats i det föregående är frågan hur en ansvarigläkare skall ställa sig till en behandling som inte kan förbättra patientenstillstånd i verklig mening, utan endast förlänga hans liv under någon kortaretid på ett sätt som inte ter sig meningsfullt. Ett helt annat betraktelsesättmåste anläggas i det fallet att en svårt sjuk människa begär att läkaren skallvidta en aktiv åtgärd för att påskynda döendet, t. ex. genom att ge vissmedicin. I likhet med och föredragande statsrådet anserutskottet att aktiv eutanasi måste vara förbjuden. Det är genom förbättrad vårdav döende, inrymmande bl. a. en god smärtlindring och psykologiskt stöd, somhälso-och sjukvården skall försöka bistå den döende. Skriftliga deklarationernied begäran om aktiv dödshjälp måste därför avvisas, likaväl som ett muntligtuttryckt önskemål därom. Utskottet har samma principiella syn som tidigare.Utgångspunkten måste vara att hälso- och sjukvården ger al| behandling som ärpåkallad med hänsyn till vetenskap och beprövad erfarenhet om inte patientensjälv avböjer behandlingen. Det är av väsentlig betydelse för förtroendet förhälso- och sjukvården att inte denna princip urholkas. Utskottet vill ocksåframhålla att införandet av hjärnrelaterade dödskriterier innebär att medicinskainsatser skall avbrytas när total hjärninfarkt konstateras, vilket förnärvarande visserligen är tillåtet men inte obligatoriskt. Med hänvisning tilldet anförda avstyrker utskottet motion So404 (m). I motion Sol 16 av m.fl. (c) begärs etttillkännagivande beträffande vissa etiska,aspekter med anledning av lagen omdödens inträde (yrkattde 1 delvis). Motionärerna tar i denna del upp ettuttalande i, propositionen (s. 24) att ingen obduktion bör få ske medan denavlidnes blodcirkulation ännu är bevarad. Motionärerna anser det viktigt attkonstatera detta. Obduktionslagen (1975:191) innehålleringa bestämmelseromnär obduktion får igångsättas. Lagen avser undersökningar av avlidna i syfteatt fastställa dödsorsaken, att få närmare kännedom om den eller de sjukdomarsom orsakat patientens död eller att få underiag för bedömning av denbehandling patienten undergått (jfr prop. Det finns därför intenågra formella hinder för att - om övriga betingelser för obduktion äruppfyllda - igångsätta sådan så snart någon konstaterats vara avliden. Utredningen om dödsbegreppet konstaterade i sittbetänkande (s. 305 f.) att hjärnrelaterade dödskriterier i princip öppnar möjligheter att påbörja en 28 obduktionmedan den avlidnes cirkulation är bevarad och respiratorinsatser- SoU1986/87:25 För att detta skulle tillåtas borde det dock enligt utredningen krävas attåtgärderna fyller ett legitimt medicinskt ändamål och framstår som godtagbarafrån etisk synpunkt. Utredningen ansåg emellertid inte att det bordeövervägas att lagreglera frågan om när och under vilka omständigheter enobduktion kan påbörjas. Frågan lämpar sig enligt utredningen inte för en rättsligreglering i denna form. I stället bör problemet lösas i ett medicinskt- etisktsammanhang, förklarade utredningen. Utskottet delar propositionens och motionärernasprincipiella syn att obduktion inte bör få inledas så länge den avlidnescirkulation är bevarad. Ett sådant förfarande strider mot de principer somutskottet anser bör gälla för omhändertagandet av döda kroppar, vilket bör skei värdiga och respektfulla former. Mot denna bakgrund ter det sig inte helt tillfredsställandeatt obduktionslagen formellt tillåter inledande av obduktion medan denavlidnes cirkulation ännu är bevarad. Enligt utskottets mening måste detklargöras vad som skall gälla i dessa hänseenden. Utskottet noterar i detsammanhanget att den av regeringen beslutade översynen avtransplantationsiagen också skall omfatta samtyckesreglerna vid kliniskaobduktioner samt förutsättningarna för att fortsätta medicinska insatser efterdödens inträde. Utredaren skall även överväga vilka insatser som behövs frånsamhällets sida för att fånga upp och på bästa sätt bereda sådana frågor kringtransplantationer som kan ha etiska konsekvenser. Utskottet utgår med hänsynhärtill från att utredningen kommer att belysa de etiska frågor som har sambandmed ingrepp över huvud taget medan cirkulationen upprätthålls hos en avliden. Iavvaktan härpå bör nuvarande regler tills vidare kunna fortsätta att gälla.Utskottet förutsätter att i praktiken inga obduktioner igångsätts förräncirkulationen avstannat i enlighet med vad som anförts i propositionen ochutskottet här uttalat. Utskottet anser med hänvisning till det anförda att syftetmed motion Sol 16 (c) yrkande 1 i här aktuell del kommer att bli tillgodosettutan något initiativ och avstyrker därför motionen såvitt nu är ifråga. I motion So403 av och (bådac) begärs en utvärdering och översyn av obduktionslagstiftningen i enlighet medvad som anförs i motionen. Motionärerna pekar bl. a. på att obduktion företas i40 % av alla dödsfall och ifrågasätter om detta är nödvändigt. Även reglernaför utfärdande av dödsbevis anser motionärerna böra prövas. De anför vidare attenligt deras uppfattning frågan om medgivande från de anhöriga är en av deangelägnaste att pröva. Detsamma gäller i vilken omfattning rättsmedicinskaobduktioner kan begränsas i de fall misstanke om brott inte föreligger. I motion So467 av () begärs en översyn avnuvarande föreskrifter om utfärdande av dödsbevis med särskild hänsyn tilläldreboendets förändringar samt instruktionerna till polisen. a. på att tillkallande av polis i samband med naturliga dödsfall oftaorsakar onödig och obehaglig uppståndelse. Motionsyrkanden liknande de nu aktuella motionerna harbehandlats av 1985 och 1986. En utförlig redovisning för gällande bestämmelser 29 på områdetsamt för tidigare riksdagsbehandling av frågor rörande obduk- tion finnsi utskottets betänkande SoU 1985/86:1. Utskottet tog där upp SoU 1986/87:25 frågan omvilka krav som bör ställas vid bedömningen av sannolik dödsorsak förutfärdande av dödsbevis. Utskottet uttalade därvid (s. 13) att man kan ifrågasättaom det är motiverat att genomföra obduktion mot de anhörigas uttryckligavilja, när det är klart att ett dödsfall har naturliga orsaker, har orsakatsav en yttre händelse som är helt klarlagd etc ,, Utskottet uttalade vidare att det var önskvärt :atttillämpningen av nuvarande bestämmelser följs upp och analyseras. Med.hänvisning till pågående arbete inom rörande dödsbegreppet,transplan-tationsfrågor m. m. och till arbete avvisade dockutskottet tanken på att skulle ta initiativ till en särskild översynav obduktionslagstiftningen. Utskottet förklarade att det utgick ifrån attregeringen i lämpligt sammanhang skulle redovisa utfallet av 1975 årsobduktionslag samt tillämpningen av reglerna om rättsmedicinska undersökningaroch om dödsbevis. I betänkandet SoU 1986/87:6 uttalade utskottet (s. 16)att,de synpunkter ; på förutsättningarna för utfärdande av dödsbevis ochobduktioner som utskottet tidigare anfört enligt utskottets mening alltjämtgjorde sig mycket starkt gällande. Det ansågs angeläget att upprätthålla obduktionslagensrestriktiva syn i fråga om obduktioner mot den avlidnes eller de anhörigasvilja. Utskottet erinrade vidare om sitt tidigare uttalande kan ifrågasätta om inte reglerna för dödsbevis kommit att tillämpas så attonödigt många dödsfall kommit att hänföras till sådana med okänd dödsorsakeller motivera rättsmedicinsk undersökning. En mer nyanserad syn borde enligtutskottet ofta kunna anläggas, bl. a. i de fall det är klariagt att ettdödsfall har naturliga orsaker eller beror av en känd yttre händelse. Utskottetunderströk därvid vikten av att polis och annat berörd personal som har att tabefattning med ett dödsfall uppträder hänsynsfullt och så diskret somsituationen tillåter. Slutligen anförde utskottet att , som utskottettidigare framhållit, i lämpligt sammanhang borde få en redovisning för utfalletav nuvarande regler om obduktion och dödsbevis. hade endastbehandlat rättsmedicinska undersökningar och därmed sammanhängande frågor.Utskottet förutsatte att regeringen i samband med den fortsatta beredningen avutredningens förslag även skulle beakta behovet av att få en belysning avreglerna för kliniska obduktioner och för iitfärdande av dödsbevis. De dåaktuella motionerna ansågs därmed tillgodosedda och avstyrktes. I betänkandet SoU 1986/87:6 lämnades också vissa uppgifterom den s. k. , som hade i uppdrag att utreda organisationen fördet rättsmedicinska, rättskemiska och kriminaltekniska undersökningsväsendetm.m. Utredningen överlämnade ett betänkande med vissa förslag tillomorganisation. I betänkandet uttalade utredningen att man ansåg attobduktioner borde företas restriktivt och bara om det föreligger ett' ' klartbehov av undersökning. Beträffande rättsmedicinska undersökningar föreslogutredningen en rad åtgärder för att avgränsa och renodla de' rättsmedicinskadödsorsaksundersökningarna. Utredningens betänkande remissbehandlades och hardärefter beretts inom . Utskottethar erfarit att regeringen genom beslut förordnat 30 ensärskild utredare för det fortsatta beredningsarbetet med anledning av SoU1986/87:25 utredningens förslag. Arbetet bör bedrivas skyndsamt och varaavslutat . Arbetet skall bedrivas med utgångspunkt ibetänkandet och remissvaren över detta samt i enlighet med en till beslutetfogad promemoria. I promemorian anförs bl. a. följande. Utvecklingen av primärvården med en utbyggnad avvärdcentraler, lokala sjukhemoch hemsjukvård medför en successiv omstrukturering av hälso- Denna utveckling måste också leda till en omprövning av regelsystemsom kommit till under andra förutsättningar. bör varaatt dödsfall som inträffar utanför sjukhusen inte skall medföra onödigaolägenheter för de anhöriga och att - i enlighet med vad som sägs i socialstyrelsensföreskrifter om dödsbevis m. m. polismyndigheterna inte skallbehöva kopplas in för anskaffande av dödsbevis när saklig grund härför , , Som socialutskott framhållit i sitt betänkande1985/86:1 om villkoren för obduktion bör en utgångspunkt vara attobduktionslagens intentioner om hänsyn till de närmast berördas uppfattninginte får urholkas genom att överdrivet många dödsfall för säkerhets skullhänförs till sådana med okänd dödsorsak eller anses motivera rättsmedicinskundersökning. Mot bakgrund av vad redovisat och vad somanförts i remissyttranden från bl. a. länsstyrelserna och polismyndigheterna ärdet angeläget att förslag till åtgärder skyndsamt läggs fram i syfte att minskariskerna för att ett dödsfall utanför en sjukvårdsinrättning skall leda tillatt man i onödan kopplar in polisen och genomför en rättsmedicinsk undersökning.En viktig åtgärd i detta syfte är att ändra gällande föreskrifter så att manvid dödsfall utanför sjukhusen inte skall behöva genom polisens försorg ochrättsmedicinsk undersökning utreda sådana omständigheter söm vid sjukhusenklargörs genom klinisk obduktion. Förslag till de författningsändringar som kanbehövas bör utarbetas. I direktiven för den nya översynen avtransplantationsiagen m.m. (dir. 1987:17) anges vidare att samtyckesreglernavid organdonationer och andra obduktioner bör utformas så enhetligt sommöjligt. Utredaren bör enligt direktiven därför överväga ocksåsamtyckesreglerna vid sådana obduktioner. Utskottet konstaterar sammanfattningsvis att reglerna förrättsmedicinska obduktioner övervägs i särskild ordning inom regeringskanslietmed inriktningen att obduktioner skall företas restriktivt och bara om detföreligger ett klart behov av undersökning samt att polisen inte skall kopplasin i onödan. Vidare kommer reglerna för samtycke till klinisk obduktion attövervägas inom ramen för den nya översynen av transplantationsiagen. Syftet medhär aktuella motioner kommer därför enligt utskottets mening att bli i huvudsaktillgodosett. Vad som möjligen faller utanför de nu aktuella uppdragen är detav utskottet tidigare uttalade önskemålet om att skall få enredovisning av utfallet av nuvarande regler om obduktion och dödsbevis.Utskottet förutsätter emellertid att regeringen följer det nu aktuella utredningsarbetetoch om sä befinns påkallat föranstaltar om erforderlig komplettering.Utskottet anser med hänvisning till det anförda att något initiativ frånriksdagens sida inte är behövligt. Motionerna avstyrks således. Hemställan SoU 1986/87:25 1. beträffande en folkomröstning om dödsbegreppet att avslår motion 1986/87:Sol23 yrkande 2, 2. beträffandeinförande av hjärnrelaterade dödskriterier attriksdagen med bifall till regeringens förslag i motsvarande del och med avslagpå motion 1986/87:Sol09 delvis, 1986/87:SollO delvis, 1986/87:Soll2 yrkande 1,1986/87:Soll3 yrkande 1, 1986/87:Soll4 yrkande 1 delvis, 1986/87:Soll7 yrkande1 delvis, 1986/87:Sol20 yrkandena 1 delvis samt 2, 1986/87:Sol21 delvis, 1986/87:Sol23yrkande 1 delvis och 1986/87:Sol24 yrkande 1 delvis godkänner vad utskottetanfört, 3. beträffandevisst undantag för gravida kvinnor att avslår motion 1986/87:Soll9, 4. beträffandeuppskjutande av ikraftträdandet att avslår motion 1986/87:Soll5, 5. beträffandeen konsekvensutredning attriksdagen avslår motion 1986/87:Sol23 yrkande 3, attriksdagen avslår motion 1986/87:Sol24 yrkande 2, 7. beträffandevårdpersonalens arbetssituation attriksdagen avslår motion 1986/87:Soll6 yrkande 3, 8. beträffandedokumentation och granskning att avslår motion 1986/87:Soll8, 9. beträffandeinformation om dödsbegreppet attriksdagen avslår motion 1986/87:Soll6 yrkande 2, 10. beträffandelagens benämning attriksdagen godkänner vad utskottet anfört, attriksdagen antar i propositionen under punkt 1 framlagt lagförslag med denändringen att lagen benämns Lag om kriterier för bestämmande av människans,död, 12. beträffande tillämpningsområdet för2 kap. 6§ regeringsformen att avslår motion 1986/87:Sol08, 13. beträffande aktivt samtycke somvillkor för transplantation att avslår motion 1986/87:Solll yrkande1, motion 1986/ 87:Soll3 yrkande 3, motion 1986/87:Soll4 yrkande 2, motion1986/ 87:Soll7 yrkande 2, motion 1986/87:Sol20 yrkande 3, motion 1986/ 87:Sol24yrkande 3 och motion 1986/87:So455, 14. beträffande lydelsen av 7§transplantationsiagen attriksdagen med bifall till regeringens förslag i motsvarande del och med avslag på motion 1986/87:Sol09 delvis, motion 1986/87:SollO delvis, motion 1986/87:Solll yrkandena 2 samt 3 delvis, motion 1986/87:Soll2 yrkande 2, motion 1986/87:Soll3 yrkande 2, motion 1986/87:Soll4 yrkande 1 delvis, motion 1986/87:Soll7 yrkande 1 delvis, motion 1986/87:Sol20 yrkande 1 delvis, motion i986/87:Sol21 delvis, motion 1986/87:Sol23 yrkande 1 delvis och motion 1986/ , delvis,motion 1986/87:Sol23 yrkande 1 delvis och motion 1986/ SoU 1986/87:2587:Sol24 yrkande 1 delvis godkänner vad utskottet anfört, 15. beträffandeöversynen av transplantationsiagen attriksdagen avslår motion 1986/87:Solll yrkande 4 och motion 1986/87:Soll6yrkande 1 delvis, 16. beträffande bemyndigande attfastställa ikraftträdandet att avslår motion 1986/87:Solll yrkande 3delvis, 17. beträffande presumtionetis innebörd attriksdagen avslår motion 1986/87:Sol22 yrkande 1, 18. beträffande begränstiing till denallmäntia hälso- och sjukvården att avslår motion 1986/87:Sol22yrkande 2, 19. beträffande/öw/rtge/ om ändring itransplantationsiagen attriksdagen antar i propositionen under punkt 2 framlagt lagförslag, 20. beträffande deklaration motlivsförlängande åtgärder att avslår motion 1986/87:So404, 21. beträffande obduktion innancirkulationen upphört att avslår motion 1986/87:Soll6 yrkande 1delvis, 22. beträffande översyn av regler förobduktion och dödsbevis att avslår motion 1986/87:So403 och motion1986/87:So467. På socialutskottets vägnarDaniel Tarschys Närvarande: (), (), GöteJonsson (m), (), (), (), BlendaLittmarck (m), (), (), (), IngaLantz (vpk), (), (), ClaesRensfeldt (s) och (). Införande av hjärnrelaterade dödskriterier (mom. 2 ihemställan samt motiveringen till mom. 3 och 4 i hemställan) 1. av (), () och BlendaLittmarck (m), som anser dels att det avsnitt i utskottets yttrande som börjar pås. 12 med "Frågan om införande" och slutar på s. 14 med"Motionen (s) avstyrks" bort ha följande lydelse: Regeringen föreslår i propositionen införandet avhjärnrelaterade döds- kriterier. Det innebär att en människa skall anses såsom död när hon totalt och oåterkalleligt har förlorat all förmåga att förena och samordna kroppens funktioner - fysiska och psykiska - till en fungerande enhet. Detta inträffar när alla funktioner i stora hjärnan, lilla hjärnan och hjäi;nstammen totalt och 33 3 1986/87. oåterkalleligthar fallit bort. Det är detta som kallas "hjärndöd". Frågan om SoU 1986/87:25 införande av hjärnrelaterade dödskriterier berör synen på detmänskliga livet och har av många upplevts som en etiskt viktig förändring. Det nu gällande dödsbegreppet, som bygger på hjärtrelateradedödskriterier grundas på det enkla faktum att en människa inte kan leva utanen fungerande blodcirkulation. Att hjärtat har stannat är enkelt attkonstatera. Fungerar inte hjärtat slutar givetvis också hjärnan att fungera.Utskottet vill vidare, liksom propositionen, erinra om att döden i de allraflesta fall kommer att fastställas på samma sätt som tidigare även omhjärnrelaterade dödskriterier införs, dvs. genom att man konstaterar attandning och blodcirkulation upphört att människan inte längrekan återvända till livet. Endast i de fall den döende vårdas i respiratoruppkommer frågan om att undersöka själva hjärnan för att avgöra om "livetflytt", trots att hjärt- och andningsverksamheten ännu upprätthålls. Dethar beräknats gälla mellan 200 och 700 fall . I dessa fall görskonstaterandet på sjukhus inom medicinsk intensivvård. Mot den bakgrunden finnsdet enligt utskottets mening ingen anledning ändra dödsbegreppet och skapa orobland allmänheten och riskera att förtroendet för sjukvården undermineras.Behov av en rättslig reglering av dödsbegreppet som stöd för annan lagstiftningkan inte anses föreligga och har inte heller styrkts i propositionen. Dethittills tillämpade sättet att fastställa dödens inträde kommer även med enhjärndödslag att bli det som används med, som framgått ovan, några få undantag. Det går inte - oavsett dödsbegrepp - att få någonrättvisande bedömning av när exakt döden inträtt annat än när den döendekontinuerligt övervakas.