bet · GA01FiU10 · 1986-12-31 00:00:00 — föreslås vidare förbättringar av bostadsbidragen,så att de blir mera inriktade på att underlätta för barnfamiljer att skaffa sigstörre bostad. Dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen föreslås bli höjd tillhögst /dag. höjs det kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS) ochutbildningsbidragen. I propositionen förslås även flera åtgärder i syfte attbidra till en ökad regional utjämning. Samma syfte har en föreslagenreformering av skatteutjämningssystemet liksom det beslut regeringen nyligenfattat om ett nytt frisläpp av investeringsfonderna för byggnadsinvesteringarutanför storstadsområdena. Det framhålls att hushållssparandet måste öka. De somdeltar i allemanssparandet bör därför få möjlighet att under andra kvartalet1987 göra en extra insättning om högst . Full sysselsättning anges som det vikfigaste målet förregeringens ekonomiska politik. Arbetsmarknadsläget bedöms bli relativt gottunder med en sysselsättningsökning på ca 30000 personer och oförändradarbetslöshet. Arbetsmarknadspolitiken föreslås i ökande grad bli utnyttjad föratt lösa olika anpassningsproblem, bl.a. bristen på kvalificerade tekniker ochvissa yrkesarbetare. föreslås att nuvarande flyttningsbidrag i formav starthjälp slopas medan flyttningsbidragen i övrigt kvarstår. Vad gäller budgetpolitiken anförs att vägledande fcirutformningen av budgetförslaget för /88 har varit attkonsolideringen av statsfinanserna måste drivas vidare, dvs. attbudgetunderskottet i såväl nominella som reala termer måste nedbringasytterligare. Skatternas andel av BNP skall vidare hållas i stort settoförändrad. leder visserligen engångsskatten på försäkringsbolagentill en temporär höjning av denna andel, men återgår den till ungefärnuvarande nivå. Budgetunderskottet för innevarande budgetår beräknasstanna vid , vilket motsvarar en förbättring av detberäknade budget-saldot med i förhållande till beräkningeni statsbudgeten. För /88 beräknas budgetunderskottet uppgåtill . förutses en ytterligare markant nedgång istatens lånebehov, bl.a. till följd av att den tillfälliga förmögenhetsskattenpå försäkringsbolag m.fl. väntas inbringa ca . Därmedminskar det återstående lånebehovet till ca . Målet attstaten inte skall nettolåna i utlandet ligger fast. Vad gäller den kommunala ekonomin framhålls att deåtgärder som föreslås i proposifionen är avvägda mot kommunsektorns ekonomiska situation, så att de kan ske inom ramen för ett i stort sett oförändrat kommunalt skattetryck och med en kraftigt skatteutjämnande profil. mantagetsummerar neddragningarna av bidrag inom olika sektorer, främst FiU 1986/87:10skolan, till drygt 600 milj. kr. De föreslagna åtgärderna avser isamtliga fall bidrag till verksamheter där kommunerna själva fastläggerambitionsnivån. Vidare föreslås en reformering av skatteutjämningssystemet somtotalt, sett innebär minskning av skatteutjämningsbidragen med 1750 milj. kr.år 1988. För att kompensera de omställningsproblem detta kan medföra för vissakommuner föreslås en ökning av de extra skatteutjämningsbidragen med 200 milj.kr. Dessutom föreslås att skatteutjämningsavgiften successivt trappas ned. Förår 1988 föreslås en reducering med per skattekrona, vilket motsvarar ca350 milj. kr. I proposifionen föreslås också att årsarbetarbidraget tillsocial hemhjälp höjs, vilket sammantaget ökar statens kostnader med 250 milj.kr. 1 övrigt har statsbidragen till kommunsektorn i princip hållits oförändradeinför 1988. Propositionens förslag om höjd hyresgräns för kommunaltbostadsfill-lägg medför ökade kostnader för kommunerna. Partimotionerna om den ekonomiska politiken I motion Fi215 (m) framhålls att målet för den ekonomiskapolitiken ytterst är att öka den enskildes frihet och välfärd. Det förutsätterekonomisk tillväxt, stabila priser och arbete åt alla som vill arbeta. De målenkan nås, menar motionärerna, endast med en politik som stärkermarknadshushållningen och avlägsnar alla de tillväxthinder som under lång tidbyggts in i den svenska ekonomin. I mofionenframhålls att det efter det utveckling står klart atten stabil tillväxt i svensk ekonomi är svår att förena med en offentlig sektorav dagens storlek i förhållande till BNP. Den ekonomisk-politiska strategi somförordas av motionärerna med lägre ökningstakt i de offentliga utgifterna,sänkt skattetryck, stramare finanspolitik, avreglering av näringslivet,avskaffande av statliga och kommunala monopol samt avskaffande avlöntagarfonderna innebär att inflationen bekämpas. Den finanspolitiska åtstramning som regeringen förordarbetecknas som otillräcklig. De offentliga utgifterna måste begränsas mer än vadregeringen föreslår som den enskilda sektorn ges störreexpansionsutrymme. 1 nästa års budget måste utgifterna minskas ytterligare föratt den svenska räntenivån skall kunna sänkas till den nivå som råder iomvärlden, vilket är nödvändigt för att stimulera investeringarna i denkonkurrensutsatta sektorn. Investeringarna har varitalltför låga med hänsyn till den kraftiga expansion av den industriellakapaciteten som ekonomi behöver. Det är därför nödvändigt attlönsamheten i industrin förbättras ytterligare som kapitalkostnadernasänks. Om den offentliga utgiftsexpansionen hålls tillbaka så atttillväxten i totalproduktionen fillåts öka snabbare, skapas utrymme för ettsänkt skattetryck. I första hand måste detta utrymme användas för att sänkaskatter som drabbar arbete, sparande och företagsamhet. Ett lägre skattetryckoch lägre marginaleffekter ger konkurrensförbättringar gentemot omvärlden. Det viktigaste för lönebildningen - drivkraften att arbetaoch spara m.m. - är, sägs det i motionen, att sänka skatterna. Med anledning därav föreslås , en kraftigsänkning av marginalskatterna och en sänkning av bolagsskatten /87:10 som vissa möjligheter till fondavsättningar minskas.Därutöver föreslås en sänkning av förmögenhets- och arvsskatterna medmotiveringen att de drabbar den kapitalbildning som befrämjar ekonomisktillväxt. Vad gäller avreglering av ekonomin sägs i mofionenföljande. Den svenska ekonomin är hårt reglerad genom konkurrensbegränsningar,etableringshinder och mängder av regleringar. Monopolen måste brytas ochkonkurrensen stärkas genom att privata alternativ till offentligt produceradservice tillåts. Investeringsfonderna inrättades ursprungligen som ettkonjunkturpolitiskt instrument. Enligt motionärerna talar flera skäl för attdet är lämpligt att bedriva en stabiliseringspolitik som syftartill att kortsiktigt utjämna svängningar i den internationella konjunkturen.Därför bör investeringsfonderna generellt vara frisläppta. Frågan ominvesteringsfonderna bör också prövas i samband med att helaföretagsbeskattningen reformeras. De ständigt återkommande prisregleringarna utgör ettkonkurrens- och tillväxthämmande inslag. De lagar och institutioner (SPK) somgör prisregleringar möjliga bör avvecklas. Lagstiftningen på arbetsmarknaden bör mjukas upp så attden underlättar och inte försvårar strukturomvandlingen. Bostadsmarknaden måstefås att fungera bättre genom att subvenfioner tas bort, fastighetsskatteinsuccessivt avskaffas och centralstyrning och byråkrati ersätts med rörlighetoch anpassning. Löntagarfonderna bör avskaffas i enlighet med denborgerliga avvecklingsplanen. Ett vikfigt inslag i en polifik för högre tillväxt ärvidare att ekonomins spelregler blir någorlunda stabila över tiden. Denkortsiktighet och ryckighet som kännetecknat den ekonomiska politiken undersenare år har förstärkt osäkerheten för företagare och anställda. Denekonomiska polifikens inriktning bör därför ligga fast över tiden. Vad gäller budgetpolitiken framhålls att de offentligautgifternas andel av BNP måste minska för att skattetrycket skall kunna sänkas.Målsättningen är att skattetrycket skall vara lägre ändet är , vilket ger utrymme för betydande skattesänkningar. Detta kan skeom ökningen av de totala offentliga utgifterna under den kommande femårsperiodenbegränsas till , räknat i fasta priser och förutsatt attfillväxten i totalproduktionen blir i genomsnitt under sammaperiod. Den ökningstakt i de offentliga utgifterna som förespråkas avmotionärerna för överensstämmer med den som skulle ha ägt rumunder , om de kommunala utgifterna hade bibehållits på en realtsett oförändrad niyå. I den mån konjunktursituationen blir sådan attden i motionen angivna finanspolitiska åtstramningen leder till att den totalaefterfrågan kommer på en alltför låg nivå, bör detta motverkas med ytterligareskattesänkningar emedan ökade utgifter inte längre ses som ändamålsenliga föratt sfimulera ekonomin. Motionärernas förslag till statsbudget för det kommandebudgetåret innebär jämfört med regeringens förslag en utgiftsnivå som ligger lägre räknat på helår. Av dessa utgiftsminskningar är ca mer eller mindre av engångskaraktär. 2 1986/87 5 saml. föreslåsför 1988 bli ca lägre. Därfill kommer en FiU 1986/87:10beräknad ökning av skatteinkomsterna med ca genommarginalskattesänkningarnas effekter på bl.a. arbetsutbudet. Det kassamässigaunderskottet blir därmed lägre än det av regeringenföreslagna. Då är både ickepermanenta besparingar inräknade och ökadeskatteinkomster till följd av ökade arbetsinkomster. Bortsett från dessa minskarunderskottet med 3,3.miljarder kronor. För budgetåret uppgår besparingsförslagen till 15,5miljarder kronor och skattesänkningsförslagen till 3,9 miljarder kronor.Förklaringen till de reducerade talen är att många av skattesänkningsförslagenoch även flera utgiftsförändringar träder i kraft . De förslag som framförs inom det penning-, kredit-.ochvalutapolitiska området kan sammanfattas på följande sätt: - Statsskuldspolitikenmåste ytterligare effektiviseras inom vissa områden. Tidsanpassningen av deåtgärder som skall suga upp likviditetsökningen i hushållen är minst sagtdålig. Ryckigheten i statens upplåningspolitik måsteupphöra. - Det är svårtatt mofivera varför hushållens sparande åt staten skall vara särskilt skattegynnat.Generell sparstimulans via avkastningsfonder bör utformas. - De återståenderesterna av kreditregleringen bör avskaffas och ersättas med en beredskapslag. - Avregleringenav kreditmarknaden'måste bli bestående. - Räntetrappankan avskaffas och ersättas med ett pris på upplåning i från falltill fall. - Diskontot böravskaffas och en annan jämförelseränta bör utvecklas. - Den nuvarandesnabba ökningen i penningmängden måste motverkas om inflationen skall kunnahållas under kontroll. - En snabb ochfullständig avreglering av valutapolitiken måste genomföras. - Anknyt kronantill EMS-systemet för att bl.a. motverka en ökad löneglidning. Vad avser den kommunala ekonomin framhålls i motionen attgenom de kraftiga löneökningarna kommer de kommunala inkomsterna attöka snabbt även , vilket inger farhågor för den kommunalaexpansionen även fortsättningsvis. Moderata samlingspartiet har under lång tidförespråkat en realt sett oförändrad utgiftsvolym. Detta krav är minstlika aktuellt nu som . Ett primärt mål för den ekonomiska . politiken ikommunsektorn är därför att bringa ned volymökningen till O %. möjligheten att höja reallönerna. Den av motionärerna specificerade åtstramningen gentemotkommunerna uppgår, utöver regeringens förslag, till för år1988. Åtgärderna kompletteras med krav på kommunalt skattestopp. Med utgångspunkt i att årets finansplan innehåller enserie varningar om kvarstående balansbrister i den svenska ekonomin dras i motion Fi216 (fp) den slutsatsen att den s.k. tredje vägens politik har misslyckats. I motionen betonas att pris- och lönekostnadsökningarna är alldeles för stora 18 och attkapitalbildningens bidrag till tillväxten är alldeles, för FiU1986/87:10 litet. Utvecklingen ligger mycket nära det sämre alternativet idetreårskalky-ler som presenterades . finner detanmärkningsvärt att inga korrigeringar föreslås i den ekonomiska politiken. I motionen föreslås ett antal åtgärder för att nedbringalöne- och prisutvecklingen till en mer rimlig nivå och för att ökakapitalbildningen och fillväxten. Statlig inkomstpolitik avvisas. Motionärernaframhåller att statens agerande bör inriktas på att skapa goda förutsättningarför lönebildningen så att företagens konkurrenskraft bevaras somlöntagarna får höjda reallöner. För det första bör arbetsgivaravgifterna inte höjas den 1januari 1988, vilket regeringen föreslagit. Det lilla utryrnme förlönekostnadsökningar som kan finnas bör reserveras för löntagarna. För det andra måste marginalskatterna sänkas för allaheltidsarbetande. 1 partimotionen om skattepolitiken anges riktlinjer för en stor skattereform med kraftigt sänkta marginalskatter som kan träda 1989. måste emellertid vissa steg tas för att underlätta avtalsrörelsen. föreslår att marginalskatten sänks för alla inkomster . För det tredje bör frivilliga system för andel-i-vinst förde anställda stimuleras, vilket bl.a. kan väntas dämpa lönekraven. Folkpartietmotsätter sig därför det av regeringen aviserade förslaget att beläggaanställdas vinstandelar med arbetsgivaravgifter. För det fjärde måste arbetslöshetsförsäkringen reformeras.Staten måste även fortsättningsvis bekämpa den öppna arbetslösheten, men förändringar i systemet krävs så att dels en större del av finansieringen sker av parterna,dels det område som skall finansieras med medel från försäkringen vidgas. En sådan reform skulle understryka arbetsmarknadspolitikens roll som en integrerad del av den ekonomiska politiken. ' Den lägre pris- och löneökningstakt som kan väntas följaav förslag skapar bättre förutsättningar för ökad kapitalbildning.Därutöver krävs ytterligare åtgärder för att sänka räntenivån i syfte attstimulera investeringarna. Valutaregleringeii måste liberaliseras även för ingåendevalutaflöden. Därigenom ökar efterfrågan på svenska statspapper varigenomräntenivån kan väntas sjunka. Statens skuldbörda måste saneras. I motionen föreslåsdärför utförsäljning och börsintroduktion av statliga företag, utflyttning avstudielån ur budgeten m.m. Därigenom minskar statens upplåningsbehov, vilketäven det kan väntas sänka räntenivån. Företagens investeringsfonder bör släppas fria under entreårsperiod för att sedan i samband med genomförandet av den nämndaskattereformen återföras till beskattning. I motionen framhålls också betydelsen av en ökadkonkurrens inom tjänsteproduktionen. Offentliga monopol måste brytas för att stimulera förnyelse och fillväxt i ekonomin. avvisar prisreglering som medel i den ekonomiska politiken och framhåller betydelsen av stabila prisregler. Budgetförslaget i motionen innebär att sänkerutgifterna med FiU 1986/87:10 ca vartill kommerränteeffekten av den föreslagna skuldsaneringen, totalt ca 6,8 miljarderkronor. Dessutom föreslås ett stort antal omprioriteringar. Det utrymme som skapas av utgiftsminskningarna skallenligt användas för att sänka skatterna. Marginalskättesänkningarföreslås för alla helfidsarbetande , vilketpå kort sikt minskar statens inkomster med ca . Dessutomföreslås den senaste höjningen av fastighetsskatten återtas ochförmögenhetsskatten på arbetande kapital avskaffas, tillsammans ca 0,4miljarder kronor. nej fill höjda arbetsgivaravgifter betyderminskade statsinkomster med ca . Sammantaget innebär dessaförslag skattesänkningar på ca . Skatteredukfionen förfackföreningsavgifter skall avskaffas, vilket innebär att skattesänkningarnanetto uppgår fill ca . Budgetsaldot i förhållande till regeringens förslag blir istort sett oförändrat på helår räknat. För budgetåret leder förslagen imofionen till en minskning av budgetunderskottet i förhållande till regeringensförslag med ca . Till detta kommer engångsförstärkningar påca . Angående kommunernas ekonomi anförs i mofionen att det pågrund av regeringens knapphändiga redovisning är svårt att få en överblick avvilka totala förändringar som ligger i budgetförslaget. Det förefaller varaknappt i indragning. Detta är enligt mofionärernasuppfattning för litet. Regeringen räknar med att den kommunalavolymexpansionen blir och dessa prognoser är normalt en underskattning avdet faktiska utfallet. Enligt bedömningen i motionen är det samhällsekonomiskautrymmet för kommuner och landsting begränsat till obetydligt.mer än vad somföljer av demografiska och åldersmässiga förändringar i befolkningenssammansättning. Det innebär för primärkommunernas räkning i stort settnolltillväxt och för landstingskommunerna en volymexpansion på ca 1 %.Motionärerna föreslår därför en ytterligare minskning av statsbidragen tillkommunsektorn med . I motion Fi228 (c) görs följande bedömning av de samladekonsekvenserna av regeringens ekonomiska polifik åren 1982 till 1986.Devalveringen 1982 gynnade exporfindustrin men ökade klyftorna och förstärkteägar- och förmögenhetskoncentrafionen. Den förstärkte ytterligare de regionalaobalanserna. Flyttlassen började åter rulla. Devalveringen försvårade ocksåanpassningen av den svenska löneökningstakten fill omvärlden. I motionen sammanfattas alternativaekonomiska politik i fyra punkter. För det första en balanserad tillväxt i hela landet.Följande program presenteras: - stor satsningpå utbildning - infrastruktursatsningar - 20 - stimulans förden privata tjänstesektorn - effekfivisering av denoffentliga sektorn FiU 1986/87:10 - stimulans av ny- ochsmåföretagande - fasta spelregler i ekonomin. Fördet andra skall den ekonomiska politiken främja en rättvis fördelning avtillväxten. I sitt budgetalternativ föreslår motionärerna förbättringar förpensionärer med låg pension, barnfamiljer och ungdomar. Fördet tredje föreslås ett program för sparande syftande fill decentraliseratägande. I programmet ingår bl.a. ägande av bostad, eget företag och åtgärderför att bryta den offenfliga och privata maktkoncentrationen. Följande principer börvara utgångspunkter för ett sådant program: - Målsättningen på 10 miljarder ifinansiellt sparandeöverskott tills statens uflandsskuld är betald. - Målsättning att avhushållens inkomst skall sparas. Minimikrav att 1970-talets nivå återställs. - Ekonomisk politik för stabiltpenningvärde och höjda reallöner. - Ge sparandet stabila villkor minska den politiska osäkerheten. - För en lågräntepolitik utanregleringar. Vidareföreslås att en utredning tillsätts som skall överväga följande möjligheter attstimulera hushållssparandet: - Höj och indexreglerasparavdraget - Slopa skatten på arbetandekapital - Återinför det enskilda avdragetpå små aktieutdelningar. Fördet fjärde måste man förstärka den svenska modellen på arbetsmarknaden, dvs.komma fill rätta med problemen inom lönebildningen. I motionen avvisas statliginkomstpolitik. 1 stället föreslås att staten lägger fast sådanainstitutionella förutsättningar att incitament för samhällsekonomisktacceptabla avtal skapas. Motionärerna anser att ett medansvar för denarbetslöshet som alltför höga löneavtal skapar skall tas av såväl arbetsgivaresom arbetstagare. Därmed kan målet full sysselsättning främjas utan höginflafion och externa problem. Deomfördelningar som motionärerna förordar i sitt budgetförslag innebär en vissförstärkning /88 och en balanserad situation om hänsyn tas tillhelårseffekt. Inräknas engångseffekter skulle budgetunderskottet i dettabudgetalternafiv minska ytterligare. Motionärernastorslag om ökade utgifter uppgår fill 7555 milj. kr. för /88.Samfidigt föreslås besparingar på 7170 milj. kr., skatte-och avgiftssänkningarpå 420 milj. kr och överföringar från försäkringssystemet på 2135 milj. kr.Totalt innebär detta en besparing på 1330 milj. kr. vartill kommerränteeffekter och engångseffekter. Vadgäller den kommunala ekonomin framhåller motionärerna att det är viktigt att kommuner och landsfing på ett fullgott sätt kan klara sina viktiga uppgifter ålagda av regering och riksdag. kräver den samhällseko nomiska situafionen att kommuner och landsting aktivt medverkar till att den svenska ekonomin kommer i balans. Kommunernas viktiga verksamhet samt medverkan i saneringen av den svenska ekonomin bör enligt mening avvägas så att kommunala skattehöjningar undviks. 1 princip accepteras regeringens ramar för den kommunalasektorn för FiU 1986/87:10 nästa budgetår. Detta för att reducera detstatliga budgetunderskottet. Motionärerna framhåller att harverkat för att med hjälp av skatteutjämningssystemet ge olika kommuner ochlandsting mer likartade ekonomiska möjligheter. En förstärkning och reformeringav skatteutjämningssystemet är nödvändig. Finansministern har emellertid, sägsdet i motionen, i budgeten föreslagit en kraftig försämring av skatteutjämningen. Mot bakgrund av det liggande budgetförslaget föreslårmofionärerna en ökad ram för skatteutjämningen på . Dettabör finansieras genom borttagen kompensation (1,) tillkommunerna för beskattningen av juridiska personer samt genom överföring avspecialdestinerade bidrag (1,). föreslås en överföring av samtligaspecialdestinerade bidrag (utom bidragen till skolan) till skatteutjämningen. I motion Fi226 (vpk) framhålls att när vi nu är vid"tredje vägens" ände framstår det som en avgörande brist i dagenssocialdemokratiska regeringspolitik att frågan om vilket samhälle man villskapa inte alls nämns eller diskuteras. Utan en sådan viljeinriktning kan manknappast heller diskutera om den föreslagna ekonomiska politiken alls lederframåt. Den förda politiken leder bort från det samhälle som arbetarrörelsenspolitiska och fackliga grenar en gång satt som mål för sitt arbete.Arbetslösheten blir -trots god konjunktur kvar på fortsatt hög nivå. Storaungdomskullar tvingas leva på lägre löner och halvtidsarbeten. Elberoendet ochkärnkrafts-samhället förstärks genom politiska iindanmanövrar. Den gemensammasektorn attackeras och den fackliga solidariteten mellan privat och offentligtanställda hotas. Transnationalisering av industriproduktionen och utlandsberoendetökar snabbt. Försvaret ges mer pengar trots stora behov av pengar inom andraområden. Flyttlasspolitik och bostadsbrist går hand i hand med ett stort tryckpå de regioner som favoriseras av kapitalets koncentrations- . Nyamiljöfaror redovisas undan för undan. De erfarenheter som gjorts under ett, .decennium avborgerliga och socialdemokratiska regeringar visar enligt motionärerna,att den ekonomiska politiken inte skiljer sig åt i de grundläggande dragen. kommunisterna vill använda den ekonomiska politiken på ett helt annat sätt. Politiken skall innebära arbete åt alla, social rättvisa och en jämnare inkomstfördelning. Det nationella oberoendet måste försvaras och den internationella solidariteten förbättras. Miljöproblemen är en verklighet från vilken ingen kan bortse. Detta måste också forma politiken så att inga ekonomiska frågor kan avgöras utan att de ekologiska hänsynen finns med. Den regionala utarmningen skall bekämpas, vilket kan ske genom en styrning av investeringarna. Jämställdhet mellan könen måste även främjas av de ekonomisk-politiska åtgärderna. Ungdomen måste återges en fram tidstro och en möjlighet att försörja sig. Den gemensamma sektorns socialt och samhällsekonomiskt viktiga delar skall utvecklas och förbättras, bl.a. genom en demokratisering av arbetsförhållanden. bör en förkort ning av arbetsdagen övervägas. Denna utveckling måste gå hand i hand med 22 enförnyelse av industriproduktionen. Genom indragning av likviditeter från FiU1986/87:10 näringslivet kan nödvändiga investeringar genomföras grundat på ettväl utformat nationellt industrialiseringsprogram. Det understryks i motionenatt ett generellt angrepp på den gemensamrria sektorn är detsamma som ett ,förödande av en viktig produktionsfaktor i ett högt industrialiserat samhälleav vår typ. Demokratin måste klättra över fabriksgrindarna och hela samhälletsutveckling bli en angelägenhet för envar. En sådan politik kräver ingrepp motkapitalets envälde. En kraftig återfördelning av ekonomiska resurser ärnödvändig från dem - främst privata kapitalister - som tjänat på inflation ochspekulation fill dem som förlorat på utvecklingen. Angående skattepolitiken anförs att utgångspunkten förvänsterpartiet kommunisterna är att lindra beskattningen för folk i låga ochnormala inkomst- och förmögenhetslägen och åstadkomma en reellt ökadbeskattning av stora inkomster ochförmögenheter.