bet · GA01BoU3 · 1986-12-31 00:00:00 — försvarsutskottelattdet behov som enligt 2 kap. 10. § första stycket avses få ettabsolut företräde måste ha ett klart samband med den avsedda förmågan i. denaktuella delen av totalförsvaret all i kriser eller krig reagera snabbt och bedriva eneffektiv och uthållig verksamhet. Beredskapskrav, i vid mening operativakrav saml uthållighetskrav bör alltså vara avgörande för om Enbart fredsekonomiska eller liknande behov bör integes ett absolut företräde. Del sagda gäller för anläggningar av alla ' slag inomtotalförsvaret, t. ex. för befästningar', radarstationer, sjukhus, Huruvida ett behov enligt 2 kap. 10 § första stycket i denföreslagna lagen föreligger och om behovet har den karaktär som ger företräde iförhållande till andra riksintressen prövas av vederbörande myndigheter. Skullemyndigheter göra skilda bedömningar kan regeringen ytterst avgöra frågan. I det föregående har försvarsutskoitel med anledning avlagförslaget och motionsyrkandena utvecklat innebörden av den specialmotiveringsom gäller absolut företrädesrätt för försvarsintresset enligt 2 kap. 10 §första stycket. bör som sin mening ge regeringen till känna denuppfattning som försvarsutskottet har angett. Närvarande: (), ().Roland'(), (), i (c). EvertHedberg (s), (), (), (). HansLindblad (fp), (), (), (),() och (). () och () anser att dendel av utskottets yttrande som på s. 91 börjar med "Närtotalförsvarsbegreppet" och slutar med "har angett" bort haföljande lydelse: Begreppet totalförsvar är alltså mycket vidsträckt. Behovav totalförsvarsanläggningar som primärt skall användas i fredstid bör intebehandlas på annat sätt än övriga fredstida intressen. I det följande åsyftassådana anläggningar som kan sägas vara av avgörande betydelse förförsvarsmöjligheterna inom ett område. I det fall en anläggningbör ligga inomett län eller del därav finns rimligen flera alternativa möjligheter. Valetmellan sådana alternativ bör då kunna göras så att andra samhällsintressenockså tillgodoses. Kollision mellan riksintressen uppstår främst om enförsvarsanläggning helst bör placeras på en mycket bestämd plats och dennaplats också har betydande naturvärden. Sådana exempel kan vara att en vissbergstopp, en viss udde eller vissa öar har mycket stora fördelar för placeringav t. ex. en radarstation eller en kustartillerianläggning. Men också i sådanafall kan det finnas möjligheter att kompromissa med andra intressen, t. ex.naturintresset, genom alt något justera placeringen av försvarsanläggningen.Vilken del av ön har störst naturvärde? Om olika intressen skall kunna vägas mot varandra får inteett samhällsintresse redan från början ges totalt övertag. Utskottet delardärför uppfattningen i motion 89 (fp) att det är orimligt att ett visstriksintresse i alla situationer automatiskt skall prioriteras i förhållandetill övriga riksintressen. Andra meningen i lagförslagets 2 kap. 10 § förstastycket bör uteslutas ur lagtexten. BoU 1986/87:3 FöU1985/86:4 y Kulturutskottetsyttrande /86:2 y om ny plan- och bygglag samt lag om hushållning mednaturresurser m. m. 1985/86:1 delvis och 1985/ 86:3 delvis) KrU1985/86:2 y Bostadsutskottethar beslutat inhämta yttrande från kulturutskottet över proposition 1985/86:1med förslag till ny plan- och bygglag samt proposifion 1985/86:3 med förslagtill lag om hushållning med naturresurser m. m. jämte de med anledning avpropositionerna väckta motionerna samt de under allmänna motionstiden 1985väckta motionerna 1984/85:548, 664, 783, 785, 1478, 2135, 2146, 2152 yrkande 5,2217, 2319, 2674, 2676, 2677, 2684, 2707 yrkande 20, 2801 yrkandena 10 och 12samt 2878 yrkande 13. Utskottet har inhämtat information från . Vidare har utskottet uppvaktats i ärendet av företrädare förSveriges . Detförslag till plan- och bygglag (PBL) som läggs fram i proposifion 1 utgår frånprincipen att mark skall prövas från allmän synpunkt lämplig för ändamålet föratt den skall få användas för bebyggelse och därmed sammanhängande anordningar.Om man vill främja en på lång sikt lämplig utveckling är det viktigt attbehovet av en långsiktig hushållning med naturresurserna beaktas vid beslut somrör markanvändning. Den i proposition 3 föreslagna lagen om hushållningen mednaturresurser m.m. (NRL) utgör därför ett viktigt komplement till PBL.Förslaget till PBL bygger på att även NRL antas. PBLbygger på nu gällande byggnadslagstiftning. Den skall ersätta byggnadslagen(1947:385), byggnadsstadgan (1959:612) och lagen (1976:666) om påföljder ochingripanden vid olovligt byggande. Reformert kännetecknas av strävan attdecentralisera beslutsfattandet och att ge medborgarna ökat inflytande ochansvar. Det plansystem som introduceras i PBL innebär i huvuddrag följande. Allakommuner skall ha en översiktsplan som i stort anger hur mark- ochvattenområden skall användas och hur riksintressen enligt den nyanaturre-surslagen skall tillgodoses. Översiktsplanen har inga direktarättsverkningar. Dagensstadsplan och byggnadsplan ersätts med detaljplan. Andra plantyper ärregionplan och fastighetsplan. Utanför område med detaljplan kan kommunenanta-områdesbestämmelser för att t. ex. säkerställa syftet med översiktsplaneneller tillgodose ett riksintresse. Planbesluten decentraliseras till kommunerna.Länsstyrelsernas fastställelseprövning slopas. Kommunerna får möjlighet attbåde inskränka och utvidga bygglovplikten. De nuvarande nybyggnadsförbuden avvecklas. Enligt PBLskall en ansökan om bygglov i princip bifallas om vissa i lagen angivnaförutsättningar föreligger. 1 fråga om bygglov skall kommunerna kunna minskabygglovplikten i vissa fall. Å andra sidan vidgas bygglovplikten till attomfatta l.ex. anläggningar för idrotts- och fritidsändamål. Rivningslov skall normalt krävas inom områden meddetaljplan. Rivningslov skall kunna vägras bl.a. för att kulturhistorisk ellermiljömässigt värdefull bebyggelse skall bevaras. Kommunen får inomdetaljplaneområde föreskriva marklovpliki för trädfällning ellerskogsplantering. 1 områdesbestämmelser kan krävas marklov för sammaåtgärder om det behövs för att skydda bebyggelseområdén eller vissa försvars- och energian läggningar m.m.' : , Fastighetsägare har rätt till ersättning av kommunen förskada i vissa angivna fall. Ersättning kan utgå dels Oberoende av skadansstorlek, delsvid -viss kvalifikationsgräns. Markägare har rätt till ersättningom pågående markanvändning avsevärt försvåras: Fastighetsägare har rätt tillersättning om skadan är betydande i förhållande till värdet av berörda delar avfastigheten. Förslaget till ny PBL avvisas av moderata samlingspartiet_ i motion 1985/86:66, bl.a. med hänvisning lill alt lagrådet har funnit attförslaget strider mot grundlagen. Partiet anser all den nuvarandebyggnadslagstiftningen bör revideras genom delreformer inom angelägna områden.Även föreslår i motion 1985/86:80 att propositionen skall avvisasoch att regeringen bör lägga fram ett nytt förslag. yrkar imotion 1985/86:69 i första hand alt skall avslå lagförslaget. I andrahand föreslås en rad ändringar i förslaget till PBL. Enligt förslaget till NRL skall marken, vattnet och denfysiska miljön i övrigt användas sä att en från ekologisk', social och samhällsekonomisk synpunkt god hushållning främjas. Syftet med NRL är att få till stånd en samordnad syn på mark- och vattenhushållningen i samhället. Lagen är därför övergripande i förhållande till ett antal andra lagar. Dess bestämmel ser skall iakttas när beslut fattas enlig PBL och vissa andra lagar såsom miljöskyddslagen (1969:387). vattenlagen (1983:291) och naturvårdslagen (1964:822). . ' De av fastlagda riktlinjerna i denfysiska.rikspläneringen skall upphöra att gälla när NRL har trätti'kraft. 1 stället lämnas i lagen vissa grundläggande hushållningsbestämmelser,bl.a. för vissa geografiska områden av riksintresse. 1 rnotion 1985/86:88 föreslår moderata samlingspartiet attförslaget till naturresurslag skall avslås. Som skäl för att regeringens förslag om en ny plan- ochbygglag bör avvisas anförs i motionerna 66, 69 och 80 att förslaget strider motgrundlagen. De konstitutionella aspekterna på lagförslaget,, behandlas avkonstituiionsut- KrU1985/8(5:2 y skottet.Kulturutskottet tar i det följande upp endast frågor med en nära BoU1986/87:3 anknytningtill utskottets beredningsområde, nämligen.beträffande förslaget Bilaga 4 omplan-och bygglag, stadsförnyelse-och bevarandefrågor samt beträffande .KrUd985/86:2 y förslagettill NRL frågor om i vilken utsträckning hänsyn bör las lill kulturvärdena, turismen och friluftslivet i den fysiskamiljön. Bestämmelseri PBL rörande stadsförnyelse- och bevarandefrågor I propositionen redovisas i ett särskilt avsnitt (s.432-448) PBL:s tillämpning på stadsförnyelse- och bevarandefrågor.Departementschefen ullalar inledningsvis att lagförslaget har utformats så attdel skall kunna tillgodose dels önskemålen att främja och styra önskvärdaförändringar av byggnader och bebyggelseområden, dels behovet av att bevarakulturhistoriskt och miljömässigt värdefull bebyggelse. När det gäller stadsförnyelse bör enligl propositionen nyplanläggning, ombyggnad och kompletteringar utgå från befintliga kvaliteter ochresurser så att husens och områdets goda egenskaper utnyttjas. Översiktsplanenkommer att få stor betydelse i stadsförnyelsesammanhang. Den kan och bör, sägsdet. också utnyttjas som ett samordningsinstrument i den kommunalaverksamhetsplaneringen. Detaljplanen motsvarar i allt väsentligt dagensstadsplan och byggnadsplan. Den förutsätter en tydligare reglering ochredovisning av allmänna platsers funktion och utformning. Detaljplaneinstitutetinnebär vidgade styrmöjligheter i syfte att skapa och befästa trygga.funktionella och trivsamma miljöer. En nyhet i byggnadsregleringen är denmöjlighet som införs att utfärda skyddsbestämmelser för särskilt värdefullahus. Bestämmelserna rörande bevarandefrågor tar sikte på att degrundläggande kraven på bevarande av kulturmiljön i planerings- ochbyggnadsverksamheten skall stärkas och att kommunerna skall ges ett ökatansvar och bättre instrument för att hävda dessa krav. I propositionenframhålls att uppfattningen om vad som är värt att bevara harvidgats från att avse enstaka värdefulla kulturminnen till att gälla samladekulturmiljöer. I 3 kap. PBL ställs upp vissa generella regler för krav pävarsamhet och hänsyn beträffande kulturvärdena i den fysiska miljön. Föruppförande av nya byggnader gäller att de skall placeras och utformas på ettsätt som är lämpligt med hänsyn till stads- eller landskapsbilden och tillnatur- och kulturvärdena pä platsen. Motsvarande krav gäller i tillämpligadelar för ändring och underhåll av byggnader. Tillbyggnader, ombyggnader ochandra ändringar av en byggnad skall utföras varsamt så att byggnadens särdragbeaktas. Vidare bör dess byggnadsiekniska. historiska, kulturhistoriska,miljömässiga och konstnärliga värden tas till vara. De allmänna reglerna omvarsamhet och hänsyn kompletteras ined förbud all förvanska byggnader som ärsärskilt värdefulhiifrån historisk, kulturhistorisk, miljömässig ellerkonstnärlig synpunkt eller som ingår i en samlad bebyggelse av sådan karaktär. Departementschefen understryker att det med hiinsyntilldessa regler i 3 kap. PBL är viktigt att kommunerna pä förhand kan ge besked om\ilka värden somman vill slä vakt om och hur de generella bestämmelserna kommer att tillämpasinom olika bebyggelseområden. En väsentlig del av planeringen för-bevarandekommer att utgöras av information till faslighets-ägare oeh brukare med närmarebeskrivningar av områdets kvaliteter och med råd om hur dessa kvaliteter kantas lill vara vid byggnadsåtgärder av olika slag. Med hänsyn till debefogenheter och det ansvar som läggs på kommunerna har i PBL införts enföreskrift om att skall ha tillgång till minst en person medarkitektutbildning. slopas kravet i 4 § byggnadsstadgan på altbyggnadsnämnd i kommuner med en planläggnings- och byggnadsverksamhet av störreomfattning skall ha tillgång lill stadsarkitekt. I tre motioner föreslås olika tillägg till ochmodifieringar av förslagen i propositionen. Vissa synpunkter på byggnadsnämndernas behov avkulturhistorisk sakkunskap förs fram i motion 1985/86:71 (s). Motionärennoterar med tillfredsställelse att departementschefen poängterar länsmuseernasroll som bl. a. serviceorgan åt den statliga och den kommunalakulturminnesvården. Hon anser att det är viktigt att den kulturhistoriskasakkunskapen regelmässigt kan medverka i byggnadsnämndernas tillståndsprövningi de fall då kulturhistoriska aspekter är av betydelse för prövningen. Medhänsyn tillden väsentligt utvidgade betydelse som den kommunalakulturminnesvården kommer alt få bör det särskilt betonas att byggnadsnämndernaskall ha tillgång lill kulturhistorisk sakkunskap i sitt löpande arbete.Motionären önskar att skall göra en framställning till regeringen ienlighet med vad som anförts i motionen. Utskottet konstaterar att bestämmelserna i väl överens med de riktlinjer som gäller för den statligakulturpolitiken. Enligt det s. k. bevarandemålet skall kulturpolitiken verkaför att äldre tiders kultur las lill vara och görs levande. Kulturminnesvårdenskall inriktas på att bevara även samlade miljöer vid sidan av dentraditionella monumentvården. Enligt PBL räknas till kulturvärden inte barabyggnader utan även gator, torg, trädgårdar och inhägnader. Genom PBL kommerkommunerna att få ökade befogenheter och väsentligt större ansvar förbebyggelseplanering och därmed även för att tillgodosekulturminnesvårdsaspekterna. Det finns därför anledning att räkna med atfkommunernas behov av tillgäng till kulturhistorisk sakkunskap i det löpandearbetet kommer att öka. Motionären har sålunda aktualiserat en angelägenfråga. 1 propositionen framhålls också alt länsmuseerna har en betydelsefullroll som basinstitutioner för kulturhistorisk dokumentation och information ochsom serviceorgan för den statliga och kommunala kulturminnesvården. Specielltför kommuner som inte har tillgång till egen kulturhistorisk sakkunskap kommerlänsmuseerna all-få betydelse som viktiga expertorgan. Detta kommerotvivelaktigt att föra med sig ökade anspråk på insatser från länsmuseernassida. 1 detta sammanhang vill kulturutskottet aktualisera fråganom kulturnämndens roll i den kommunala planeringsprocessen. särskilt verka för en god byggnadskultur samt en god stads- ochlandskapsmiljö. Dessa mål saml de kulturhistoriska aspekterna på markanvändningoch byggande som kommer till uttryck i PBL motiverar KrU1985/86:2 y enligtutskottets mening att kulturnämnden på ett mer aktivt sätt än hittillsengageras i kommunernas planerings- och byggnadsverksamhet. Med hänsyn till vad som anförts utgår utskottet från attde synpunkter som motionären fört fram kommer att beaktas utan något särskiltuttalande från sida. Någon åtgärd med anledning av motionen ärdärför inte påkallad. Förslaget i motion 1985/86:74 (c) syftar lill attförhindra rivningar av äldre hus. Motionären anser att rivningslov endast skallfå lämnas om den sökande kan visa tungt vägande skäl. Enligt 8 kap. 16 § skall ansökningar om rivningslovbifallas, om inte byggnaden eller byggnadsdelen behövs för bostadsförsörjningeneller bör bevaras på grund av byggnadens eller bebyggelsens historiska,kulturhistoriska, miljömässiga eller konstnärliga värde. Utskottet vill erinra om alt enligt propositionen (s. 289)bör rivningsregleringen omfatta inte bara sådana byggnader som är särskiltvärdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärligsynpunkt ulan även byggnader som inte har detta kvalificerade värde frånbevarandesynpunkt. Att göra något allmängiltigt uttalande om vad som ärkulturhistoriskt värdefull bebyggelse är, sägs del, givetvis inte möjligt.Lokala överväganden bör här tillmätas den största betydelse. I propositionen(s. 290) redovisas dock vissa synpunkter på vad som avses med miljömässigtvärdefull bebyggelse. I detta sammanhang anförs bl.a. följande: Med miljömässigt värdefull bebyggelse avses inte barabyggnader som i sig är värda att bevara. Miljön behöver inte vara resultatet avett medvetet konstnärligt skapande för att vara skyddsvärd. Även i andra slagsmiljöer kan det bli aktuellt att tillämpa denna prövningsgrund. Detrivningshotade huset kan t. ex. ingå i en enhetlig grupp med tidstypisktbyggnadsskick eller ligga i en husrad eller vid ett torg av miljömässigt värde,där bortfallet av ett hus skulle medföra stor skada pä stadsbilden. Enskyddsvärd miljö kan också utgöras t. ex. av en stadsdel med väl sammanhållenoch tilltalande bebyggelse eller med andra påtagliga trevnadsvärden i den yttremiljön. Utskottet vill också påpeka att en viktig princip i PBL äratt de boende skall ha ett betydande inflytande. Enligt lagförslaget skallrivningslov inte fä lämnas så länge en ansökan - av kommunen eller enorganisation av hyresgäster - om upprustningsåläggande enligt bostadssaneringslageninte har slutligt avgjorts. Vidare skall rivningslov inte få meddelas om ettupprustningsåläggande har utfärdats och åläggandet inte har förfallit. Mot denna bakgrund anser utskottet inte alt - så somföreslås i motionen -8 kap. 16 § bör omarbetas. 1 fråga om ombyggnader föreskrivs i 3 kap. 10 § alttillbyggnader, ombyggnader och andra ändringar av en byggnad skall utförasvarsamt så att byggnadens särdrag beaktas och dess byggnadstekniska,historiska, kulturhistoriska, miljömässiga och konstnärliga värden tas lillvara. Motionären menar att normerna för ombyggnad ochfinansieringsbestämmelserna måste utformas så alt del alltid ställer sig merfördelaktigt för en husägare att varsamt renovera ett värdefullt äldre hus änatt på ett genomgripande sätt förändra eller riva det. För att tillgodose dessasynpunkter bör bestämmelserna i 3 kap. 10 § ändras. KrU1985/86:2 y 7 1986/87. Departementschefen framhåller då det gäller förnyelse avbebyggelsen att BoU 1986/87:3 denna bör genomföras på ett sådant sätt attden svarar mot behoven hos dem Bilaga 4 som bor och arbetar inom ettområde. Kommunerna får rätt att genom KrU 1985/86:2 y bestämmelser idetaljplan eller områdesbestämmelser modifiera standardkraven vid ombyggnad.En förutsättning härför är dock att bebyggelsen får långsiktigt godtagbaraegenskaper. Med hänvisning till vad som anförts konstaterar utskottetatt de kulturminnesvårdande och miljömässiga synpunkterna i rimlig grad fåranses tillgodosedda i lagförslaget. Utifrån de aspekter som utskottet har attbevaka anser utskottet därför inte att motionen bör föranleda någon riksdagensåtgärd. Enligt 14 kap. 8 § PBL skall ägare och innehavare avsärskild rätt till fastigheter ha rätt till ersättning av kommunen i vissafall, bl. a. om ekonomisk skada uppkommer lill följd av att bygglov vägras tillatt ersätta en riven eller på annat sätt förstörd byggnad med en i huvudsaklikadan byggnad. Vidare kan fastighetsägare få ersättning av kommunen omrivningslov vägras med hänsyn till att byggnaden behövs förbostadsförsörjningen eller bör bevaras på grund av byggnadens ellerbebyggelsens speciella värden (8 kap. 16 §). kommunisterna motsätter sig i motion1985/86:73 dessa ersättningsregler. Motionärerna anser att det inte skallfinnas någon principiell rätt för fastighetsägare att alltid erhålla särskildersättning då han åläggs att riva eller skydda särskilt värdefulla byggnader.De anför att även en fastighetsägare skall kunna tåla ett visst mått avförändringar som kan medföra viss förlust i ekonomisk mening. Bestämmelserna i som anknyter till nu gällande innebäratt kommunen blir ersätlningsskyldig gentemot fastighetsägaren om skadan tillföljd av att rivning vägrats eller att långtgående skyddsbestämmelser utfärdatsär betydande i förhållande till värdet av den berörda delen av fastigheten.Utifrån de synpunkter kulturutskottet har att bevaka kan de här behandlade bestämmelsernai lagförslaget anses godtagbara. De aktuella ersättningsprinciperna kommer altingå som en del i de överväganden som bostadsutskottet från ett övergripandeperspektiv kommer att göra. Utskottet avstyrker alltså bifall till yrkande 17 imotion 73. Vissa ersättningsfrågor aktualiseras även i motion1985/86:92 (c). Motionären åberopar att i lån iyttrande över förslag till NRL anfört att kompensation skall kunna utgå till iförsta hand de areella näringarna om de åsamkas skador eller inskränkningar pågrund av markanvändningsregler som ger företräde för turism och friluftsliv.Vidare anför motionären att del pä finns problem som beror påtillämpningen av fornminneslagen i markanvändningsfrågor. Hon föreslår en utredningav förutsättningarna för ekonomisk ersättning för inskränkningar som åsamkasmarkägare vid de i motionen nämnda fallen. Bestämmelserom skydd av fasta fornlämningar finns i lagen(1942:350) om fornminnen. Skyddet för fornlämningarna grundas direkt på fornminnesla gen. Det krävs inte beslut eller registrering av enmyndighel för all en fast fornlämning skall vara skyddad. Enligl I S andra stycket fär ej någon utan tillstånd utgräva, rubba eller eljest genom plantering eller bebyggelse ellerpå annat sätt förändra eller skada eller ta bort fast fornlämning. Till de fasta fornlämningar som räknas upp i 2 § hör bl. a. gravar och gravfäll, domarring- 98 ar, restastenar etc. men även lämningar av fordom övergivna bostäder, boplatser ellerarbetsplatser samt bildningar som uppkommit vid bruket av dylika bostäder ellerplatser. Lagskyddet omfattar även tidigare inte kända fornlämningar med ellerutan synligt märke ovan jord samt bevarade kulturlager under befintligabyggnader. Även området kring en fornlämning åtnjuter skydd (3 §första stycket). Detta område är så stort som krävs för att fornlämningen skallkunna bevaras på ett meningsfullt sätt. Områdets storlek avgörs med hänsyn tillfornläm-ningens art och betydelse. kan genom gränsbestämningfastställa hur stort det lagskyddade området kring en fornlämning skall vara (3§ andra stycket). Grundprincipen bakom fornminneslagen är att fornlämningarskall bevaras på platsen. Ersättning till markägare kan utgå i vissa fall. Enligt 7§ kan skälig ersättning utgå om tillstånd att ta bort fornlämning vägrasbeträffande fornlämning som varit helt okänd och utan synligt märke ovan jordoch som vållar betydande hinder och olägenhet. I 9 § regleras hur kostnadernaför arkeologiska undersökningar skall tas ut. I betänkandet (SOU 1985:13) har arkeologiutredningen lagtfram förslag rörande fornminneslagens bestämmelser om kostnadsansvaret förarkeologiska undersökningar. Betänkandet bereds inom . Principerna för ersättning för skada kommer, somkulturutskottet ovan påpekat, att ingå i bostadsutskottets överväganden. Medhänsyn härtill och till vad som i det föregående anförts om fornminneslagenfinner kulturutskottet inte att en utredning enligt motion 92 är påkallad.Utskottet avstyrker alltså yrkande 2 i motion 92. BoU 1986/87:3 Förslag iNRL rörande områden av riksintresse Syftet med förslaget till NRL är som framgått ovan (s. 2)att främja en från ekologisk, social och samhällsekonomisk synpunkt godhushållning med marken, vattnet och den fysiska miljön i övrigt. Bestämmelsernagrundas på erfarenheterna från den fysiska riksplaneringen och den praktiskatillämpningen av riktlinjer för hushållningen med mark- ochvattenområden av riksintresse. Bestämmelserna skall tillämpas vid beslutenligt olika författningar i frågor som rör användningen av mark- ochvallenresurser. 1 fråga om NRL:s inriktning anför departementschefen attlagen bör utgöra ett skydd av långsiktiga och för landet väsentliga värden sominte kan väntas bli tillräckligt beaktade utan stöd av lagen. Denna inriktninginnebär enligt propositionen inte att en sådan lag ensidigt bör främjabevarandeintressen och långsiktiga försörjningsbehov. Lagens grundläggandesyfte bör vara att främja en användning av naturresurserna som är förnuftig församhället vid en allsidig, samlad bedömning både i ett långsiktigt och i ettkortsiktigt perspekfiv. Utskottet kommer i det följande att begränsaframställningen lill frågor om bestämmelser som ersätter de geografiskariktlinjerna i den fysiska riksplaneringen. Dessa bestämmelser kritiseras i tvåmotioner.