bet · GA01KU33 · 1986-12-31 00:00:00 — a. av TCO-S varsel om nya omfattande stridsåtgärder som skulleutlösas . Det visade sig då att de förhandlande parterna stod näravarandra i nivå- och fördelningsfrågorna men att de tidigare motsättningarna iföljsamhetsfrågan kvarstod. Kommissionen vädjade till TCO-S om uppskov medstridsåtgärderna i . efterkom TCO-S kommissionens vädjan. Den28 oktober inleddes inför kommissionen slutförhandlingen med sikte på enuppgörelse kl. 00.00.1 förhandlingarna deltog nu ävenKTK. Efter intensiva förhandhngar utan avbrott lade kommissionen fram sittslutliga förslag . Svar skulle lämnas . svarade samtliga parter ja tillkommissionens förslag. KTK inställde till följd härav sina stridsåtgärder medomedelbar verkan. Uppgörelseni huvudfrågorna förutsatte fortsatta förhandlingar direkt mellan parterna.Dessa skulle vara slutförda eller den senare tidpunkt varomöverenskommelse träffades. Den15 anmälde parterna på det kommunala området att man behövdekommissionens hjälp för att lösa vissa fördelningsfrågor som berörde KTK.Kommissionen lade fram ett förslag som parterna antog. Den26 november anmälde parterna på det statliga området att man behövdekommissionens hjälp för att lösa vissa återstående frågor rörande Teh och AMU.Kommissionen sammanträdde . Förslag till lösning avdessa frågor lades fram . Förslagenaccepterades kl. 24,00 varvid även avtalen i sin helhet signerades av parterna. I och med detta var kommissionensuppdrag slutfört. PMangående regeringens åtgärder beträffande ku 1986/87:33 Grundläggande bestämmelser av betydelse för jämställdheteni arbetslivet finns i regeringsformen (RF). I 2 kap. 16 § RF stadgas att lag eller annan föreskriftinte får innebära, att någon medborgare missgynnas på grund av sitt kön, omföreskriften inte utgör led i strävandena att åstadkomma jämställdhet mellanmän och kvinnor eller avser värnplikt eller motsvarande tjänsteplikt. Av särskild betydelse för jämställdhetsarbetet är vidarelagen (1979:1118) om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet(jämställdhetslagen). Jämställdhetslagen förbjuder könsdiskriminering iarbetslivet. Könsdiskriminering antas föreligga när en arbetsgivare vid entjänstetillsättning utser en person framför en annan av motsatt kön, även omden som förbigås har bättre sakliga förutsättningar för tjänsten.Könsdiskriminering antas också föreligga, när en arbetsgivare tillämpar andraanställningsvillkor för en arbetstagare än dem som tillämpas för andraanställda av motsatt kön med samma arbetsuppgifter. Vidare presumeraskönsdiskriminering föreligga om arbetet leds och fördelas så aft enarbetstagare blir uppenbart sämre behandlad än andra av motsatt kön eller om enarbetsgivare säger upp, permitterar eller omplacerar eller vidtar liknande åtgärdmot någon och åtgärden beror på kön. Könsdiskriminering föreligger dock inte om arbetsgivarent.ex. kan visa att beslutet var ett led i strävandena att främja jämställdhet,s.k. Den som av en arbetsgivare blir diskriminerad pågrund av kön är berättigad till skadestånd. Utöver förbudet mot diskriminering på grund av kön stadgasi jämställdhetslagen också en skyldighet för arbetsgivaren att inom sittverksamhetsområde vidta aktiva åtgärder för att främja en jämn fördelning mellankvinnor och män på arbetsplatsen. Detta skall ske genom tjänstetillsättningar,utbildning och andra åtgärder. Regeringen skall enligt jämställdhetslagen utse enjämställdhetsombudsman som skall se till att lagen efterlevs. När det gäller tillsättning av statliga tjänster finnsutöver de nämnda reglerna en särskild bestämmelse i RF. Enligt 11 kap.9 § skall vid tillsättning av statlig tjänst avseende fästas endast vid sakligagrunder som förtjänst och skicklighet. Med förtjänst avses i första hand denerfarenhet och vana vid tjänsten som har förvärvats genom tidigaretjänstgöring. I praktiken handlar det ofta om antalet tjänsteår. Medskicklighet avses de allmänna och speciella insikter som har betydelse förbefattningen, så som studiebakgrund och praktisk utbildning samt lämplighetenför befattningen såsom den har visat sig genom tidigare verksamhet.Skickligheten har i allmänhet ansetts ha större betydelse för högre tjänster änför lägre. Vid tillsättningen av stadigt reglerade tjänster tillämpasen med RF likalydande föreskrift i 4 kap. 3 § andra stycket lagen (1976:600) omoffentlig anställning (omtryck 1986:430, ändrad senast 1986:1131). 1986föreskrivs dessutom i samma paragrafs, tredje stycke att bland de KU1986/87'33 grundersom skall beaktas vid tillsättning av statliga och andra tjänster Bilaga B11 skicklighetenskall sältas främst, om det inte finns skäl för något annat (prop. 1985/86:116,AU 17, rskr. Av grundlagen och dess förarbeten framgår att bl.a.arbetsmarknadspolitiska hånsyn kan göra det nödvändigt att vid vissatjänstetillsättningar väga in även andra faktorer än sådana som brukar hänförastill förtjänst och skicklighet. Strävan att främja ökad jämställdhet mellankvinnor och män utgör en sådan saklig grund enligt RF. av1970-talet har jämställdhetsintresset allmänt accepterats såsom en saklig grund vidtillsättning av statlig tjänst. Principen har också kommit till uttryck Jämställdheten skall därför numera betraktas som en av flerasakliga grunder som kan fälla avgörandet, när sökandena bedöms vara jämbördigaeller i det närmaste jämbördiga. 1984 utfärdade regeringen en ny förordning (1984:803) omjämställdhet i statlig verksamhet. Den nya förordningen, som trädde i kraft den1 , ersatte en äldre sådan . 1 förordningen finns bestämmelser om nomineringar tilloffentliga uppdrag och liknande. Enligt 3 § skall en myndighet, som skallföreslå någon till ett uppdrag inom ett område där det inte råder en i huvudsakjämn könsfördelning, föreslå en person av vartdera könet, om det kan ske inomramen för sakliga urvalsgrunder. När myndigheten själv skall ge någon ettuppdrag skall den verka för att göra det möjligt alt välja mellan personer avbåda könen, om det kan ske inom ramen för sakliga urvalsgrunder. Motsvarandeskall tillämpas också på utbildning som anordnas för att ge kompetens för ettuppdrag. Regeringen beslutade om vissaändringar i jämställdhetsförordningen, vilka trädde i kraft den 1 januari 1987.De nya bestämmelserna redovisas nedan under ett särskilt avsnitt. Efter regeringsskiftet ställdes jämställdhetsfrågornadirekt under regeringen. Fram åvilade ansvaret för jämställdhetsfrågorna statsrådet . ligger ansvaret för jämställdhets arbetet inom regeringen hos chefen för . Inom finns ett särskilt jämstäUdhelssekreiarial för jämställdhetsfrågorna. 1 den mån allmänna jämställdhetsfrågor uppkommer i samband med ärenden som gäller offentlig anställning åvilar dessa . Genom en ändring i departe mentsförordningen (1982:1177, omtryck 1986:1417) har också förvaltnings ärenden som gäller jämställdhet mellan kvinnor och män när det gäller offentliga uppdrag förts till område. (Ändringen fram- \ går avbilagan till departementsförordningen p. finns en särskild jämstäUdhetsberedning med enrepresentant för varje departement. Beredningen sammanträder tre . När det gäller kompetensen hos representanterna i jämställdhetsberedning en har särskilda åtgärder vidtagits från jämställdhetssekretaria tets sida. Åtgärderna förväntas medföra en aktivering av beredningen. finnsockså ett särskilt jämstäUdheisråd i vilket ingår företrädare för de KU1986/87:33 politiska partierna, arbetsmarknadens parter, folkrörelserna ochkvin- Bilaga B 11 noorganisationerna. samlas cirka fyragånger . Vidare har en särskild delegation för jämställdhetsforskning,JÄMFO, knutits till . JÄMFO har till uppgifi attfastställa forskningsbehov i frågor som rör jämställdhet mellan män och kvinnoroch kvinnors roll i samhällsutvecklingen samt att initiera, samordna och följaforskning i sådana frågor. Delegationen skall vidare stimulera kontakten mellanforskare, planerare, beslutsfattare och finansieringsorgan. Delegationen harockså en informationsuppgift. JÄMFO bistår medkunskapsunderlag, litteratursökningar m. m. Tjänstetillsättningsärenden när det gäller statligatjänster förekommer i dels som tillsättningar som skall görasdirekt av regeringen, dels som besvärsärenden. Dessutorn förekommer olikatillsättningar av tjänster inom departementen och i övrigt.Tillsättningsärendena handläggs i princip inom det departement inom varsfackområde ärendet hör. Detta gäller oberoende av om det är fråga om ettbesvärsärende eller en tjänstetillsättning där regeringen är första instans.Jämställdhetsarbetets organisation har varit föremål för en vissintern utvärdering. 1 ärenden där flera departement är berörda tillämpas s. k.gemensam beredning. Initiativet till gemensam beredning medarbetsmarknadsdepartementets jämställdhetssekretariat och medcivildepartementet, som har ett särskilt ansvar för jämställdhetsfrågorna närdet gäller statligt anställda och offentliga uppdrag, tas i regel avvederbörande fackdepartement. Sådan gemensam beredning i jämställdhetsfrågorhar förekommit i drygt tjugotalet ärenden . Utbildnings- ochjustitiedepartementen har de flesta överklagade tillsättningsärendena. Det ärockså främst med dessa departement som gemensam beredning förekommer ijämställdhetsfrågor. En redovisning av ärenden som varit föremål för gemensamberedning finns under ett särskih avsnitt nedan. Frågan om formerna för beredning avtjänstetillsättningsärenden uppmärksammades av JämO i JämO:s yttrande övermeritutredningens betänkande (Ds C 1983:16) Meritvärderingen vid statligatjänstetillsättningar m. m. JämO pekade i yttrandet bl. a. på vikten avföredragandenas kunskaper och erfarenhet i dessa sammanhang. JämO föreslogockså gemensam utbildning i vissa frågor för handläggarna avtjänstetillsättningsärenden i kanslihuset. KU har i de tre senaste granskningsbetänkandena som ensärskild punkt behandlat regeringens befattning med jämställdhetsfrågor. I betänkandet KU 1983/84:30 uftalade utskottet att det ärav stor betydelse . att arbetet med jämställdhetsfrågorna fortsätter och att regeringen beaktar jämställdhetsaspekterna i tjänstetillsättningsärenden. Utskottet uttalade vidare att strävandena att öka kvinnors deltagande i t.ex. kommitté- och utredningsarbetet måste fortsätta. Det ansågs också enligt utskottet vara av värde att resultatet av regeringens jämställdhetsarbete fortlöpande redovi sas. Utskottet ansåg också aktiva jämställdhetsåtgärder når det gäller regeringens eget kansli vara av stor betydelse. Slutligen uttalade utskottetsin 538 avsikt attfölja jämställdhetsfrågorna vad gäller tjänstetillsättningsärendena i KU1986/87:33 regeringen. ' 1 belänkandet KU 1984/85:35 redovisades olika åtgärder föratt främja jämställdheten som regeringen vidtagit . Utskottet fanndet angeläget att arbetet med dessa frågor fortsätter. Utskottet betonadesärskilt att strävandena att öka kvinnorepresentationen på olika områden måstefortsätta och att inriktningen mot förstärkt kvinnorepresentation också måstekomma till uttryck i regeringens utnämningar i olika sammanhang, dvs. både isamband med tillsättningar på ledande befattningar i de centrala verken och ifråga om representanter i styrelser och olika råd. Utnämningar som regeringendirekt kan påverka i utredningar och kommittéer ansåg utskottet vara av storvikt. I förra årets granskningsbelänkande (KU 1985/86:25)redovisades olika av regeringen vidtagna åtgärder för attfrämja jämställdheten. I betänkandet granskades särskilt fördelningen mellanmän och kvinnor bland de politiskt sakkunniga i . Utskottetkonstaterade att nära hälften av de politiskt sakkunniga utgjordes av kvinnoroch att kvinnornas andel sålunda var större än när det gäller handläggarna iregeringskansliet. Utskottet noterade att kvinnorna främst återfanns i de lägrelöneskikten. I fråga om jämställdheten inom offentliga utredningar och inomregeringskansliet anförde utskottet att endast marginella förändringar kunnatkonstateras. Utskottet ansåg det angeläget att arbetet med jämställdhetsfrågornai m.m. intensifieras. Vad övrigt gällde regeringens åtgärderbeträffande jämställdhetsåtgärder ansåg utskottet det mycket värdefullt alt fortsatta ansträngningar görsi syfte att utveckla jämställdhetsarbetel pä olika sektorer av samhällslivet. Kvinnorepresentationen i statliga utredningar m.m. redovisas fördelningen av kvinnor ochmän i de statliga utredningarna, kommittéerna, i kommittéberättelsen. Procentuell fördelning av kvinnor i de statligakommittéerna enligt kommittéberättelserna 1982-1987 Uppgifterhar också räknats fram med hjälp av komniittéberättelse när det gällernya ordförande och särskilda utredare som förordnats . Detsamma hargjorts i fråga om sekreterare och biträdande sekreterare. Regeringen haransetts mera direkt kunna påverka tillsättandet av dessa poster medan den ihögre utsträckning är beroende av nomineringar från organisationer i fråga omandra uppdrag. Jämförelse görs även med uppgifterna . Av totalt förordnade 42 nya ordförande eller särskildautredare var 6 1986/87'33 kvinnor eller . Detta innebär enförbättring mot 1985 då 2 av 54 nya Bilaga B 11 ordförande m. m. varkvinnor. Av totalt förordnade 106 nya kommittésekreterare ochbiträdande sekreterare 1986 var 45 kvinnor eller . 1985 var 22 av 99 nyasekreterare kvinnor. Regeringen beslutade att tillkalla ensärskild utredare för att föreslå åtgärder för att öka andelen kvinnor istatliga organs styrelser m.m. (Angående direktiv för utredningen, se dir.1985:43). I utredarens arbete ingår att kartlägga den nuvarandekvinnorepresentationen i sådana organ. Enligt direktiven bör kartläggningengenomföras så att den kan ge ett underlag för en fortlöpande uppföljning av hurkvinnorepresentationen utvecklas. Huvuduppgiften för utiedaren är att övervägaolika modeller för hur kvinnorepresentationen skall kunna öka.Utredningsarbetet skall bedrivas i nära kontakt med bl. a. de nominerandeorganisationerna så att olika lösningar kan belysas utifrån deras perspektiv.Enligt direktiven skall utredningsarbetet bedrivas skyndsamt, och en förstaredovisning bör kunna läggas fram senast . Till särskildutredare utsågs riksdagsledamoten (). Utredningens sekretariat började sitt arbete i februari1986. Som första arbetsuppgift kartlades könsfördelningen i en mängd statligaorgan. Eftersom möjligheter saknades att av befintliga sammanställningar kunnabilda sig en uppfattning om hur könsfördelningen i statliga lekmannastyrelseroch kommittéer ser ut liksom varifrån ledamöterna rekryteras gjordes en enkätbland ett antal myndigheter och kommittéer. Allt som allt sändes 275frågeformulär ut, till 88 centrala myndigheter, 175 länsorgan och 12departement. Resultatet av enkäten har presenterats i ett delbetänkande avutredningen om kvinnorepresentation betitlad Ska även morgondagens samhälleformas enbart av män? (Ds A 1986:4). Något tillspetsat redovisas följanderesultat i betänkandets innehållsförteckning; Så här ser det ut i centrala verksstyrelser - Kvinnligasuppleanter och manliga ordförande - Kvinnligledning för kvinnlig verksamhet - Regeringen harsvårt att hitta kvinnor - Personalföreträdare- kvinnor utan makt Så har ser det ut i kommittéväsendet - Politiker ochstatstjänstemän dominerar - Kommittéordförande- en uppgift för män - Kommittéledamöterhämtas från partierna - 1socialdepartementet finns det plats för kvinnor så här serdel ut i den regionala statsförvaltningen KU 1986/87:33 - Fler kvinnligachefer regionalt än centralt .. _ . - Kvinnligaordförande inom utbildnings- och socialverksamhet tillaga tS ii - Regionalarbetsmarknadspolitik sköter männen - Lokala facketsläpper fram kvinnor - Kvinnligaarbetsgivare är det ont om anordnade kommittén ettforskarseminarium under temat Kvinnor och politisk makt. Seminariet harredovisats i ett särskilt delbetänkande, Hit - men inte längre? (Ds A 1986:5). Utredningen kommer att presentera sitt slutbetänkande den25 maj 1987.1 detta kommer bl. a. att presenteras två fallstudier när detgäller könskvotering i olika former. Man har också gjort en granskning av denlagstiftning om jämställdhet som finns i fråga om kvinnorepresentation i ,, och (motsvarande lagstiftning saknas i ) ocherfarenheterna av dessa. Utredningen kommer också att presentera förslag tillåtgärder för regeringen. Ändringar i jämställdhetsförordningen m.m. Regeringen beslutade vid en allmän beredning den 4september 1986 om riktlinjer för nya åtgärder för att nå ökad jämställdhet vidmeddelande av uppdrag i statliga styrelser, nämnder och kommittéer, t. ex. vidförordnande av ledamöter. I enlighet med de nya riktlinjerna har regeringengenom ändringar i förordningen (1984:803, omtryck 1986:1395) om jämställdhet istatlig verksamhet markerat sin strävan efter en i huvudsak jämn könsfördelningvid meddelande av statliga uppdrag (1 §). Dessutom har en skärpning skett ocksåav de föreskrifter i förordningen där myndigheterna åläggs särskilda åtgärdernär de skall ge någon ett uppdrag eller föreslå någon till ett uppdrag. I dennya lydelsen av 3 § förordningen stadgas sålunda att en myndighet som skall genågon ett uppdrag skall se till att det finns personer av båda könen att väljamellan, om det kan ske inom ramen för sakliga urvalsgrunder. Motsvarande gällernär en myndighet skall föreslå någon till ett uppdrag. Enligt den äldrelydelsen (som i och för sig innebär en skärpning i förhållande tillden äldre jämställdhetsförordningen ; jfr ovan s. 2) skulle myndighetenverka för att göra det möjligt att välja mellan personer av båda könen, om detkunde ske inom ramen för sakliga urvalsgrunder. En erinran omjåmställdhetsförordningens föreskrifter har även tagits in i 2 §kommittéförordningen (1976:119, senast ändrad 1986:1384). Regeringens nya riktlinjer innebär också att departementenskall bereda regerings- och statsrådsärenden som gäller uppdrag så att detunder beredningen skapas möjligheter att välja mellan personer av båda könen,om detta kan ske inom ramen för sakliga urvalsgrunder. Vidare har departementsförordningen (1987:1177) ändrats såatt till civildepartementels område hör förvaltningsärenden som gällerjämställdhet mellan män och kvinnor när del gäller offentliga uppdrag. har ett särskilt ansvar förjämställdhetsfrågor. Till de nya bestämmelserna i jämställdhetsförordningen m.m. har fogats KU 1986/87:33 en särskild statssekreterarskrivelse av den 8januari 1987 om jämställdhetsas- BilagaB 11 pekterna vid meddelande av statligauppdrag. Enligt skrivelsen bör varje departement sprida skrivelsen till sinamyndigheter, bl.a. kommittéerna. Den är också avsedd för spridning inomdepartementen, rättschefer, , enhetschefer och berörda handläggare. Istatssekreterarskrivel-sen redovisas de nya bestämmelserna ijämställdhetsförordningen m.fl. författningar. När det gäller gemensam beredning anförs i skrivelsen attfackdeparte-nienten skall anmäla ärendena till och tillarbetsmarknadsdepartementet. De båda departementen får sedan gemensamt avgöraom de skall anmäla avvikande uppfattning. Om så sker vidtas gemensam beredning.Om och inte hört av sig till detberörda fackdepartementet skall det tolkas som omfackdepartementets förslag har godkänts. Enligt skrivelsen bör gemensamberedning inte ske varje gång ett uppdrag skall ges utan främst i följandesituationer: när styrelser, nämnder och kommittéer nyinrättas eller ombildas påett mera genomgripande sätt, i samband med en ny förordnandeperiod förflertalet ledamöter i en styrelse eller i andra situationer därjämställdhetsintresset gör sig särskilt påmint. I skrivelsen uttalas att regeringens strävan efter att nåökad jämställdhet dessutom bättre än bör slå igenom när ledamöter istyrelserna för statliga bolag skall utses. Det konstateras i skrivelsen attbolagsstyrelserna alltjämt är starkt mansdominerade. Frågan bör, heter det iskrivelsen, bevakas både av departementen och statens företrädare påbolagsstämmor. Handlingsprogram för jämställdhet i m.m. överlämnade en informell arbetsgrupp ijämställdhetsfrågor till civilministern en promemoria med förslag om attutarbeta ett handlingsprogram för jämställdhetsfrågor i regeringskansliet.Arbetsgruppen fick uppdraget att komma med ett förslag till handlingsprogram.Arbetsgruppen överlämnade ett sådant förslag tillcivilministern, som i sin lur överlämnade förslaget till regeringskanslietsförvaltningskontor den 29 juni 1984.1 förslaget uttalades vissa mål förkvinnornas andel av tjänster fram till /88. Sålunda uttaladessom mål att kvinnornas andel i lönefältet F 21-23 bordeöka till , i F 23-26 till 40 % och på chefsplanel till . Andelenkvinnor av de rättssakkunniga borde enligt förslaget öka till . Sommålsättning uttalades vidare att det borde finnas minst två kvinnor påchefslöneplanet inom varje departement . 1förslaget till handlingsprogram ingick också andra förslag tilljämställdhetsåtgärder. Förslaget till handlingsprogram redovisades även igranskningsbetänkan det KU 1984/85:35 s. 20 och s. 345-346.1 förra årets granskningsbetänkan de (KU 1985/86:25 s. 22) återkom utskottet till förslaget till handlingspro gram och anförde att enligt vad utskottet erfarit hade något handlingspro gram, trotsatt ett förslag till sådant förelegat , ännu inteantagits. Utskottet konstaterade att arbete pågick med att ta fram ett förslag tillchefs- 542 ochkompetensförsörjningsprogram i vilket jämställdhetsaspekterna särskilt KU1986/87:33 skulle beaktas. Utskottet uttalade också att det är angeläget attarbetet med Bilaga Bil jämställdhetsfrågorna i m.m.intensifieras. är ett gemensamtförvaltnings- och arbetsgivarorgan för frågor som enbart rörstatsrådsberedningen, departementen, utrikesrepresentationen,förvaltningskontoret och kommittéerna. Förvaltningskontoret svarar bl.a. förgemensamma personalpolitiska och personaladministrativa frågor. Kontoret ledsav en statssekreterarstyrelse som i sin tur biträds av regeringskanslietsförvaltningsdelegation. svarar förregeringskansliets gemensamma jämställdhetsarbete. Kontoret har som ett led idetta arbete bildat en partssammansatt arbetsgrupp i jämställdhetsfrågor. Efter viss bearbetning av arbetsgruppens förslag tillhandlingsprogram har frågan om antagande av programmet behandlats avförvaltningskontorets styrelse vid bl. a. tre tillfällen . Vid ettsammanträde beslutades om bordläggning av ärendet.Handlingsprogrammet blev efter ett preliminärt styrelsebeslut den 20 augusti1986 föremål för förhandlingar mellan arbetsgivaren och de fackliga organisationerna,vilka påbörjades och avslutades den 24 oktober 1986.Förvaltningskontoiets styrelse beslutade om antagande avett särskilt handhngsprogram för jämställdhet i . 1programmet har därefter vissa mindre ändringar genomförts fr. o. m. den 1 april1987. Handlingsprogrammet slår fast att det inom varje departement skallbedrivas ett målinriktat arbete för att uppnå en jämnare fördelning av kvinnoroch män. Det gäller olika tjänstenivåer, i arbetsgrupper och i kommittéer. Avprogrammet framgår också vilka mål som gäller för jämställdhetsarbetet. Däruttalas att inom kategorin handläggare, inkl. rätts-och övriga sakkunniga,strävan skall vara att, i varje departement, med /88, få till stånd en balanserad fördelning mellan kvinnor ochmän. Strävan skall vara att det underrepresenterade könet i varje lönefältskall uppgå till . Särskild uppmärksamhet skall ägnas anställda påchefslöneplanet, där åtgärder skall vidtas för att andelen kvinnor skall öka.på de departement som har en mycket låg andel kvinnor skall åtgärder skeså snart möjligheter för detta finns. Från jämställdhetssynpunkt behandlas iprogrammet frågor om arbetsorganisation, arbetsmiljö, rekrytering, rörlighet,utbildning och personalutveckling. Särskild uppmärksamhet skall ägnas åtchefslöneplanet. 1 syfte att stimulera kvinnor att söka chefstjänster föreslåsbl. a. att särskilda kurser genomförs för kvinnliga handläggare. I en skrivelse tillregeringskansliels förvaltnings kontor begärde () en avskrift av de jämställdhetsplaner som departementen och förvaltningskontoret enligt 7 kap. 40 § det statliga medbestämmande avtalet (MBA-S) skall upprätta för varje budgetår, dvs. budgetåren 1985/86 och 1986/87.