bet · GA01JuU36 · 1986-12-31 00:00:00 — om ändring i polislagen (prop. 1986/87:115 jämte motioner) JuU 1986/87:36 Iproposition 1986/87:115 har regeringen () föreslagitriksdagen att anta ett av lagrådet granskat förslag till lag om ändring ipolislagen (1984:387). Rörandepropositionens huvudsakliga innehåll hänvisas till vad som anförs i detföljande under rubriken på s. 4. Isamband med propositionen behandlar utskottet de med anledning av propositionenväckta motionerna 1986/87:Jul23 av m.fl. (fp), 1986/87:Jul24 avIngbritt Irhammar (c), 1986/87;Jul25 av m. fl. (vpk) och1986/87:Jul26 av m. fl. (m). Motionsyrkandena redovisas pås. Det vid propositionenfogade lagförslaget har följande lydelse. 1986/87. Förslagtill JuU 1986/87:36 Lag om ändring i polislagen (1984:387) Härigenom föreskrivs att 19 och 20§§ samt rubriken närmast före 19 § polislagen (1984:387) skall ha följandelydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Kroppsvisitation Kroppsvisitation m. m. En polisman som med laga stödgriper eller annars omhändertar eller avlägsnar någon får i anslutning tillingripandet kroppsvisitera denne i den utsträckning som är nödvändig 1. avsäkerhetsskäl för att vapen eller andra farliga föremål skall kunna tas omhand, eller 2. för att hansidentitet skall kunna fastställas. En polisman får också kroppsvisiterai den utsträckning det behövs för att söka efter vapen eller andra farligaföremål som är ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa, om det medhänsyn till omständigheterna kan antas att ett sådant föremål kan förklarasförverkat enUgt 36 kap. 3 § . För detta ändamål får polismannenäven undersöka portfölj, handväska eller annat liknande handbagage. Särskilda befogenheter till hus:rannsakan och liknandeåtgärder För att söka efter en person sommed laga stöd skall omhändertas får en polisman bereda sig tillträde till deneftersöktes bostad eller till annat hus, rum eller ställe som tillhör ellerdisponeras av honom. Detsamma gäller i fråga om en lokal som är tillgänglig förallmänheten. Finns det synnerliga skäl att anta att den eftersökte eljestuppehåller sig hos annan, får polismannen bereda sig tillträde även dit. Påmotsvarande sätt får en polisman bereda sig tillträde till en bostad ellernågot annat ställe för att söka efter ett föremål som polisen med stöd av lageller annan författning skall omhänderta; vad som har sagts om deneftersökte gäller därvid föremålets ägare eller innehavare. En åtgärd som avses i första Enåtgärd som avses i första stycket får endast om fara är i stycket får vidtas utan föregående dröjsmål vidtas utan föregående be- beslut av polismyndigheten endast slut av polismyndigheten. Endast om fara är i dröjsmål e//er å/gärJen om det finns särskilda skäl får åt- syftar till att söka efter en person gärden vidtas mellan och som är efterlyst och skall omhän- 6.00. dertas vid anträffandet. det finnssärskilda skäl får åtgärden vidtas mellan och 6.00. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse juU 1986/87:36 I fråga om husrannsakan för eftersökande av föremålsom är underkastat beslag och av den som skall gripas, anhållas eller häktaseller hämtas till förhör eller inställelse vid domstol finns bestämmelser irättegångsbalken. Dennalag träder i kraft . 1* 1986/87. Motionerna juU 1986/87:36 I motion 1986/87:Jul23 av m.fl. (fp)hemställs 1. att riksdagenbeslutar om sådan ändring i förslaget till lag om ändring i 19 § polislagen(kroppsvisitation) som anförts i motionen, 2. att riksdagenbeslutar att avslå förslaget till lag om ändring i 20 § polislagen (husrannsakan). I motion 1986/87:Jul24 av () hemställsatt beslutar, med avslag på propositionen i denna del, att avregeringen begära förslag till en utredning så som i motionen anförs. Den del som avslagsyrkandet avser är den föreslagnaändringen i 20 § polislagen. I motion 1986/87:Jul25 av m. fl. (vpk)hemställs att , med godtagande av propositionens förslag omkroppsvisitation under de i motionen angivna förutsättningarna, avslårpropositionen vad avser vidgade befogenheter till husrannsakan. I mofion 1986/87:Jul26 av m.fl. (m)hemställs 1. att ,med avslag på propositionens förslag om kroppsvisitation, beslutar anförutsättningarna för kroppsvisitation skall regleras i 22 § polislagen ienlighet med vad som i motionen anförts, 2. att ,med avslag på propositionens förslag om husrannsakan, beslutar att ändra 28kap. 5 § så att lagrummet överensstämmer med innehållet i 20§ polislagen såvitt avser förutsättningarna för husrannsakan. I en skrivelse om åtgärder mot vålds- och egendomsbrottsom regeringen överiämnade till (skr. 1986/87:21, JuU 8,rskr. 52) förutskickade chefen för en departementspromemoriarörande möjlighet för polisen att mera rutinmässigt göra visitationer för atteftersöka farliga föremål i situationer där det kan befaras att sådana föremålkan komma till brottslig användning. Förslag i detta hänseende har därefterpresenterats i en inom upprättad promemoria. har i en framställning tilljustitiedepartementet ifrågasatt om inte polismän borde få ökadebefogenheter att själva fatta beslut om husrannsakan enligt polislagen (1984:387)i vissa fall. Förslaget i propositionen grundar sig på promemorian ochframställningen samt remissbehandling av dem. I syfte att öka möjligheterna att förebygga våldsbrottföreslås i propositionen att det i 19 § polislagen införs en bestämmelse somunder vissa omständighe- ter gerpolisman rätt att kroppsvisitera personer för att söka efter vapen och JuU1986/87:36 andra farliga föremål som kan förklaras förverkade. För sådantändamål skall polismannen också få undersöka portföljer, handväskor och annatliknande handbagage. I propositionen föreslås vidare en ändring i 20 §polislagen som syftar till att ge polisman ökad befogenhet att själv besluta omhusrannsakan för att söka efter personer som är efterlysta och skallomhändertas vid anträffandet. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . Bestämmelser om kroppsvisitation som tvångsmedel vidutredning av misstanke om brott finns i 28 kap. (RB). Allmänna bestämmelser om polisens befogenheter att företakroppsvisitation från främst ordnings- och säkerhetssynpunkt vid sidan av denegentliga brottsutredande verksamheten finns i 19 och 22 §§ polislagen. Det finns dessutom särskild reglering för vissa meraspeciella situationer, t.ex. vissa domstolsförhandlingar: Enligt 19 § polislagen får en polisman skyddsvisitera enperson, som han med laga rätt griper eller annars omhändertar eller avlägsnar,i syfte att leta efter farliga föremål som kan skada den frihetsberövade ellerandra. I dessa situationer får polismannen också företa kroppsvisitation föratt fastställa identiteten på den person han ingripit mot: I polislagen finns i 22 § en uttrycklig bestämmelse ompolisens befogenhet att tillgripa tvångsåtgärder för att förebygga eller skyddamot vissa typer av allvarlig brottslighet. Vad beträffar tvångsmedletkroppsvisitation får en polisman kroppsvisitera personer som uppehåller sig påen viss plats för att söka efter ett farligt föremål, om det finns allvarligrisk för att ett brott, som innebär allvarlig fara för liv eller hälsa ellerför omfattande förstörelse av egendom, kommer att förövas på platsen i fråga. Om förverkande föreskrivs i 36 kap. (BrB).Förverkande, som enligt BrB:s terminologi inte är en påföljd utan en särskildrättsverkan av brott, beslutas i allmänhet av domstol. Enligt lagen (1986:1009)om förfarandet i vissa fall vid förverkande m.m. fattas sådana beslut i vissafall av åklagare. Frågan om förverkande av knivar och andra farliga föremålregleras i 36 kap. 2 och 3 §§. Med stöd av 2 § får bl. a. egendom (t. ex.knivar eller andra farliga tillhyggen) som har använts som hjälpmedel vid brottenligt BrB förklaras förverkade. Av större intresse i detta sammanhang är bestämmelsen i 3§. För förverkande enligt det lagrummet fordras inte att något brott harförövats utan det är tillräckligt att det kan befaras att det aktuella föremåletkan komma till användning vid brott. Andra punkten i paragrafen innehåller enbestämmelse som öppnar möjlighet till beslut om förverkande i fråga om knivaroch andra farliga föremål som påträffas i riskfyllda situationer. Enligt dennaregel, som infördes , får föremål förklaras förverkade, om de är ägnadeatt användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa och har påträffats underomständigheter, som gav anledning att befara att de skulle komma till sådananvändning (prop. 1982/83:89, JuU 23). I 27 kap. 14 a § RB finns i sin tur en bestämmelse ombeslag av sådana JuU 1986/87:36 föremål som kan förklaras förverkade enligt 36kap. 3 § BrB. Sådant föremål får tas i beslag om det skäligen kan antas varaförverkat enligt bestämmelsen i BrB. Beslut om beslag får i de praktisktviktigaste fallen meddelas av undersökningsledaren eller åklagaren. Om det ärfara i dröjsmål får åtgärden vidtas av polisman. Den som har drabbats av beslagkan begära domstolsprövning av beslutet. Enligt 27 kap. 14 a § RB och 36 kap. 3 § BrB finns såledesmöjligheter att beslagta och förklara förverkade lärliga föremål av nudiskuterat slag om de har påträffats under omständigheter som gav anledning attbefara att de skulle komma till användning som vapen vid brott mot liv ellerhälsa. Det finns inget krav på konkret misstanke om brott. Det räcker att dettypiskt sett ~ med hänsyn främst till platsen och den uppkomna situationen -finns en påtaglig risk för att knivar o.d. kan komma till användning. Polisen har däremot inte någon befogenhet att ibrottsförebyggande syfte företa kroppsvisitation i detta tidiga skede av etthändelseförlopp för att söka efter föremål av aktuellt slag. I propositionen föreslås nu att polismän ges ökade befogenheteratt kroppsvisitera personer samt söka igenom väskor och annat liknandehandbagage för att söka efter vapen eller andra farliga föremål som är ägnadeatt användas vid brott mot liv eller hälsa, om omständigheterna är sådana attföremålet kan förklaras förverkat enligt 36 kap. 3 § BrB. En bestämmelse av den innebörden föreslås bli införd somett nytt andra stycke i 19 § polislagen. Regeringens förslag kritiseras i motionerna 123, 125 och126. Enligt de båda förstnämnda motionerna bör möjligheten till ingripandebegränsas något och inte avse personer i allmänhet; det bör krävas att det kanantas t. ex. att viss person eller några personer i en grupp för med sig sådanaföremål det gäller. Liknande synpunkter förs fram i motion 126. Där förespråkasockså en något annorlunda lagteknisk lösning; bestämmelsen bör införas i 22 §polislagen och som huvudregel föreskriva att beslut om ingripande skall fattasav polismyndighet. Utskottet vill för sin del inledningsvis erinra om att denoroande ökningen av våldsbrottsligheten i förening med ett ökatbruk av vapen och andra tillhyggen vid sådan brottslighet från tid till annanlett till alltmer bestämda krav på åtgärder från det allmännas sida. Kraven harockså i några fall lett till skärpt lagstiftning. Utskottet vill här hänvisatill sina uttalanden i fidigare ärenden om angelägenheten av att motverkatendenserna fill att vapen av olika slag i ökad utsträckning kommer tillanvändning vid våldsbrottslighet, se JuU 1980/81:33 s. 20, JuU 1981/82:38 s. 24,JuU 1982/83:23 s. 3 och JuU 1983/84:27 s. 34-36. Mot den angivna bakgrunden och i belysning av denfortgående ökningen av våldsbrottslighet med användande av tillhyggen delarutskottet bedömningen att man nu bör vidga polisens befogenhet att i brottsförebyggandesyfte söka efter föremål av aktuellt slag i sådana sammanhang det här gäller. Vad sedan beträffar den närmare utformningen avregleringen kan utskottet i och för sig instämma i de tankegångar om en striktoch begränsad reglering som bär upp motionsönskemålen, detta inte minst medtanke på att det här ärfråga om inskränkning i ett grundlagsskyddat intresse. Utskottet JuU1986/87:36 villhärvidlag konstatera att den i propositionen föreslagna regleringen ger polisenrätt att söka efter aktuella föremål enbart om omständigheterna är sådana attdet kan antas att föremålet kan förklaras förverkat enligt 36 kap. 3 § BrB.Rätten att ingripa förutsätter sålunda en situation där risken typiskt settframstår som stor för att tillhyggen skall komma fill användning vid våldsbrott.Detta innebär krav på en kvalificerad risk (se prop. 1517och JuU 23 s. 3). Erfarenheten, inte minst från senare tid, visaratt det förekommersituationer som ter sig allmänt hotfulla och konfliktfyllda samtidigtsom det är troligt att vissa av de närvarande personerna bär på knivareller andra tillhyggen. Hit hör t.ex. tillfällen när rivaliserande ungdomsgrupperkonfronteras och provokationer förekommer. ocksåandra situationer, t. ex. vissa fotbollsmatcher och andra offentliga evenemang,där erfarenhetsmässigt risken för våld med bruk av vapen o. d. Det är framför allt sådana lägen som beskrivits som en ny regleringbör ta sikte på. För att lagstiftningen skall få erforderlig effekt är det därförenligt utskottets mening inte möjligt att begränsa ingripandena till I linje med tankarna bakom motionerna vill utskottetemellertid, såsom också departementschefen gör, understryka att det är ytterstväsentligt att den praktiska tillämpningen inte blir sådan att den avallmänheten uppfattas som ett utslag av trakasseri. Utskottet vill vidareupprepa sitt uttalande lagstiftningsärende att det är viktigt atttillämpningen sker så att enskildas berättigade intressen inte kommer i kläm. Isamma riktning verkar för övrigt den för all polisverksamhet grundläggandeproportionalitetsprincipen: ingripandet får aldrig göras större än vad som behövsför att uppnå det avsedda resultatet. I den särskilda frågan om beslutsnivån finner utskottetockså att lagstiftningens effektivitet kräver den ordning som föreslagits ipropositionen. En annan sak är att beslut om visitationer i samband medidrottsevenemang eller liknande enligt utskottets mening regelmässigt börfattas av polisman i befälsställning. Sammantaget finner utskottet med hänsyn till de intressensom står på spel att den av regeringen föreslagna regleringen bör godtas. Detgäller här att värna om ett syfte som är godtagbart i ett demokratisktsamhälle, och regleringen ligger enligt utskottets mening inom ramen för vadsom är nödvändigt med hänsyn till ändamålet som den inskränkning iett grundlagsskyddat intresse som sker är demokratiskt godtagbar. I dettaställningstagande ligger också att utskottet förordar att regleringen upptas i19 § polislagen såsom föreslås i propositionen. Ställningstagandet, jämte deuttalanden utskottet gjort i det föregående, innebär vidare att önskemålenbakom mofionerna i den här delen i allt väsentligt är tillgodosedda. Någonriksdagens åtgärd med anledning av de nu aktuella motionsyrkandena påkallasdärför inte. Husrannsakan juU 1986/87:36 Husrannsakan är ett tvångsmedel, som syftar till attbereda myndigheter tillträde till hus, rum och slutna förvaringsställen för attdär eftersöka personer eller saker (personell resp. reell husrannsakan). Bestämmelserom husrannsakan finns i bl. 28 kap. RB och 20 § polislagen. Husrannsakan enligt RB används i samband medbrottsutredning, medan husrannsakan enligt polislagen tillämpas vid förfarandenenligt viss förvaltningsrättslig lagstiftning, t.ex. omhändertagande enligtlagen (1981:1243) om vård av missbrukare i vissa fall. Beslut om husrannsakan enligt RB fattas enligt 28 kap. 4 §av undersökningsledaren, åklagaren eller rätten. I 5 § finns bestämmelser somger en polisman rätt att i vissa situationer själv besluta om husrannsakan.Enligt dessa bestämmelser är så fallet "om åtgärden har till syfte atteftersöka den som skall gripas, anhållas eller häktas eller hämtas till förhöreller till inställelse vid rätten eller att verkställa beslag av föremål, sompå färsk gärning följts eller spårats, så ock eljest, då fara är idröjsmål". Beslut om husrannsakan enligt polislagen fattas avpolismyndigheten (20 § 2 st). Endast om det är fara i dröjsmål får åtgärdenvidtas utan ett sådant föregående beslut av polismyndigheten. Före polislagens ikraftträdande tillämpades i storutsträckning analogt när det var fråga om att vidta åtgärder föratt säkerställa förvaltningsrättsliga omhändertaganden. Även om det inte stodklart att det förelåg fara i dröjsmål, ansågs således en polisman ha rätt attföreta husrannsakan, om detta skedde för att söka efter någon som skulleomhändertas. I propositionen föreslås nu en sådan ändring i 20 §polislagen att polisman får befogenhet att göra husrannsakan för att söka efternågon som är efterlyst och som skall omhändertas. Avsikten är att polislagensbestämmelser för förvaltningsrättsliga omhändertaganden därigenom skall bringasi överensstämmelse med motsvarande regler för straffprocessuella omhändertagandeni RB. En utgångspunkt för förslaget är att den sedan ett par årsålunda rådande skillnaden i fråga om beslutsnivå beträffandestraffprocessuella ingripanden å ena sidan och förvaltningsrättsligaingripanden å den andra skapar olägenheter i det praktiska polisarbetet.Skillnaden medför också en viss risk för att rekvisitet fara i dröjsmåluttunnas. En annan utgångspunkt är att motsvarande regler i RB tillämpats underlång tid utan att någon kritik i sak mot dem kommit fram. I samtliga föreliggande motioner avvisas den föreslagnaregleringen, främst under hänvisning till att det inte finns något framträdandebehov därav. I motion 126 utvecklas därjämte ett resonemang om att polislagentorde bättre än RB avspegla den nutida synen på en lämplig avvägning mellanrättssäkerhets- och effekfivitetssynpunkter. I den delen mynnar motionen ut iett önskemål om att i stället 28 kap. 5 § RB bör ändras så atl den i saköverensstämmer med innehållet i 20 § polislagen i dess nuvarande lydelse. Ocksåi motion 124 riktas i detta sammanhang uppmärksamheten mot intresset att istörre utsträckning än ta till vara den enskildes krav påintegritetsskydd utan att det blir svårare för de rättsvårdande myndigheternaatt fullgöra sina uppgifter. Motionerna mynnar i denna del ut JuU1986/87:36 i en begäran om utredning för att belysa effekterna av nuvarandelagstiftning. Genom beslut har regeringen medhänvisning till propositionen och de med anledning av propositionen väcktamotionerna uppdragit åt justitiekanslern att undersöka tillämpningen avbestämmelserna i 28 kap. 5 § RB. I slutbetänkandet (SOU 1984:54)Tvångsmedel-Anonymitet-lntegritet har tvångsmedelskommittén lagt fram förslagom hur avvägningen bör göras mellan den enskildes behov av skydd för sinpersonliga integritet och det allmännas intresse av att i vissa situationerkunna ingripa med olika tvångsåtgärder. Frågorna övervägs inomjustitiedepartementet. Utskottetgör för sin del följande bedömning. Som framgått av det föregående föreligger det i den härdelen av lagstiftningsärendet ett samband mellan 20 § polislagen och 28 kap. 5§ RB såväl från lagtekniska synpunkter som från tillämpningssynpunkt. Skälenbakom regeringens förslag är intresset av att nå överensstämmelse mellan dessaregler och att skapa möjligheter för att polisen skall kunna arbetaeffektivare. Liksom i avsnittet här ovan om kroppsvisitation m.m.inrymmer ärendet i den här delen också grannlaga frågor om avväganden medhänsyn till grundlagsskyddade intressen. Det är heller inte givet att det måstevara en i alla hänseenden överensstämmande reglering i fråga omstraffprocessuella och förvaltningsrättsliga ingripanden. Det är vidare inteheller givet vilka beslutsregler som bör ändras, om de olika regleringarna ändåanses böra bringas i bättre samklang med varandra. Mot bakgrund av det sagda bör enligt utskottets meningriksdagen inte genom beslut om lagstiftning föregripa resultatet av denundersökning som anförtrotts justitiekanslern, en undersökning som enligtutskottets mening tillgodoser utredningsyrkandet i motion 124 som denär påkallad med hänsyn till den oro hos allmänheten som skapats kring dettaärende inte minst genom den allmänna debatten. Förslaget till ändring av 20 §polislagen bör därför avslås. Detsamma gäller yrkandet i motion 126 om ändringi 28 kap. 5 § RB. Utskottet utgår från att de synpunkter som utskottet haranfört om avvägningen mellan olika intressen i denna fråga beaktas i den nyssnämnda undersökningen. 1. beträffandehusrannsakan m. m. attriksdagen med bifall till motion 1986/87: Jul23 i denna del (yrkande 2), motion1986/87;Jul24 i denna del, mofion 1986/87:Jul25 och motion 1986/87;Jul26 idenna del (yrkande 2 delvis) avslår det genom-proposition 1986/87:115 framlagdaförslaget till lag om ändring i polislagen (1984:387) såvin avser 20 §, 2. beträffandekroppsvisitation m. m. attriksdagen med bifall till propositionen i denna del och med avslag på motion 1986/87:Jul23 i denna del (yrkande 1) och motion JuU1986/87:36 1986/87:Jul26 i denna del (yrkande 1) antar det i moment 1 nämndalagförslaget såvitt avser 19 §, 3. an avslår motion 1986/87: Jul24, motion1986/87: Jul25 och motion 1986/87: Jul26 såvitt gäller yrkande 2, allt i denmån de inte tillgodosetts eller omfattas av vad utskottet hemställt ovan. Närvarande: (), (),(), (), (), Ulla-Brin Åbark (s),(), (), (), (),(), (), (), () och (). (mom. 1) (), () och ()anser beträffande motiveringen att den del av utskottets yttrande på s. 9 som börjar med"Som framgått" och slutar med "nämnda undersökningen" bortha följande lydelse: Förslaget om utvidgad rätt för en enskild polisman attgenomföra husrannsakan inger utskottet i likhet med motionärerna betydande oro.Det är därför inte heller förvånande att det i den offentliga debatten efterdet att propositionens innehåll blev känt har riktats kraftfull kritik motförslaget från olika medborgargrupper. Utskottet konstaterar att de enda skäl som har anförts förförslaget är dels att överensstämmelse med reglerna i 28 kap. RB eftersträvas,dels att polisen genom ändringen skall kunna arbeta effektivare. Inget av dessaskäl är enligt utskottets mening godtagbart när det - som här är fallet -gäller att öppna möjlighet till djupgående kränkningar av enskilda människorsgrundlags-skyddade intressen. Det är också enligt utskottets meninganmärkningsvärt att regeringens proposition inte innehåller någon verkliganalys i frågan om hur den nu föreslagna regeln förhåller sig till dengrundläggande regeln om förbud mot bl.a. husrannsakan i 2 kap. 6 §regeringsformen. Inte heller synes regeringen ha tagit intryck av den debattsom har förts över i vart fall hela och där det harifrågasatts om som rättsstat uppfyller de krav som landet har åtagitsig genom atl ansluta sig till konvention om skydd för demänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Utskottet anser alltså i likhet med motionärerna att detav regeringen framlagda förslaget i denna del inte kan accpeteras. Förslaget till ändring i 10 20 §polislagen bör därför avslås. Däremot bör på sätt yrkats i motion 126 avrättssäkerhetsskäl bestämmel- JuU 1986/87:36 sen om husrannsakan i 28 kap. 5 §RB ändras så att den bringas i saklig överensstämmelse med den nuvarande regelni 20 § polislagen. Det är nämligen uppenbart - såsom också JO har påvisat isitt remissvar - att den senare gjorda regleringen i polislagen bättremotsvarar ett modernt synsätt på avvägningen mellan rättssäkerhets- ocheffektivitetsintressen. Denna ändringsåtgärd behöver enligt utskottets meninginte avvakta någon ytterligare utredning; det uppdrag som justitieministernhar lämnat åt justitiekanslern kan därför enligt utskottets uppfattning inteanses påkallat av sakliga skäl. Lagändringen bör alltså kunna vidtas utandröjsmål. Det bör ankomma på regeringen att utarbeta förslag till dennalagändring och skyndsamt återkomma till därmed. Detta bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna. Kroppsvisitation m. m. (mom. 2) (), (), (), ArneSvensson (m) och () anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar på s. 6med "Utskottet vill" och slutar på s. 7 med "därför inte"bort ha följande lydelse; Som utskottet i andra sammanhang påtalat kräver denoroande brottsutvecklingen kraftfulla motåtgärder från det allmännas sida.Utskottet anser därför att polisens befogenheter i vissa fall kan behövastärkas.