bet · GA01JoU11 · 1986-12-31 00:00:00 — 1986/87:1; 1 betänkandet behandlas nio motioner om djurförsöken. Företrädare för mot plågsammadjurförsök har inför utskottet lämnat synpunkter i ärendet! Utskottet tillstyrker att med anledning avmotionsyrkanden om förbud mot den s. k. LD 50-metoden ger regeringen till kännaatt kraftfulla insatser bör göras föratt få till stånd en avvecklingav metoden. Utskottet förordar att med anledning av ettmotionsyrkande om förbud mot export av icke destinationsuppfödda försöksdjurtill de andra nordiska länderna ger regeringen till känna att förslag tillåtgärder för att förhindra eller kontrollera sädan export bör framläggas förriksdagen. Övriga motioner avstyrks med hänvisning till bl. a.pågående arbete med djurförsöksfrågorna inom . Tillbetänkandet har fogats tre reservationer (alla vpk). Motion l985/86;Jo505 av m. fl. (s), variyrkas 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att LD 50-metoden bör förbjudas, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att de djuretiska nämnderna bör gesen starkare ställning, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att stödet till utveckling avalternativa metoder ökas, 4. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att statens bakteriologiskalaboratorium bör förbjudas att använda apor vid framställningen avpoliovaccin, 5. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att tillsynen över försöksdjursverksamhetenbör skärpas. Motion l985/86;Jo509 av och (båda c), vari yrkas att hos regeringen begär förslag tilländring i berörda lagar sä,att djurtest ersätts med andra metoder. I 1986/87. Motionl985/86:Jo515 av ochJörn (båda vpk), JoU1986/87:1 1 vari yrkas 1. attriksdagen'hos regeringen begär att den ger myndigheterna direktiv att följa1978 års försöksdjurslagstiftning i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att riksdagenhos regeringen begär förslag som innebär förbud mot användningen av LD50-tester, 3. att riksdagenhos regeringen begär att åtgärder vidtas för att stoppa kosmetikatester pådjur. Motion l985/86;Jo5l6 av och Karl-ErikSvartberg (båda s), vari yrkas att hos regeringen begär förslag tilllagstiftning som stoppar användandet av försöksdjur i kosmetikaproduktionen. Motion l985/86;Jo519 av m. fl. (vpk),vari.yrkas.att hos regeringen begär en kvalificerad, självständigoch kritiskt grundad utredning om det vetenskapliga värdet i försök med djur. Motion 1985/86:Jo521 av m. fl. (c), variyrkas 1. att riksdagenhos regeringen begär en översyn av de allrinänt förekommandedjurförsöksmetoderna på det sätt som anförts i motionen, 2. att riksdagensom sin mening gér regeringen till känna vad som i motionen anförts om dedjurförsöksetiska nämndernas framtida sammansättning och verksamhet, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om LD50-testet, 4. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovetav ökade resurser för forskning kring alternativ till plågsamma djurförsök, 5. att riksdagenhos regeringen begär förbud mot användning av djurförsök för testning avkosmetiska preparat. Motion 1985/86;Jo522 av (), vari yrkas. ' 1. att riksdagenhos regeringen begär förslag om förbud att utföra tester av kosmetiska ochhygieniska preparat på djur, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts omtillsättande av en utredning för att pröva,djurförsökens vetenskapligarelevans. Motion l985/86;Jo528 av m. n. (m), variyrkas att som sin.mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts angående alternativ till djurförsök. Motion 1985/86;Jo529 av och (båda m), vai-i yrkas att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts om utförsel avförsöksdjur. Bakgrund JoU 1986/87:11 trädde nya bestämmelser om användning avdjur för vetenskapligt ändamål m. m. i kraft (prop. 1978/79:13,JoU'l978/79:5). med de nya bestämmelserna varatt begränsa och kontrollera djurförsöken. Dåvarande chefen förjordbruksdepartementet tillkallade med stöd av regeringensbemyndigande en särskild utredare med uppdrag,att utreda vissa frågor rörandeden etiska prövningeri av djurförsök. Utredningen, i det följande benämnddjurförsöksutredningen; avgav betänkandet'Ds Jo 1986:3 Etiskprövning av djurförsök. Betänkandet har remissbehandlats. Inomjordbi-uksdepartementet övervägs djurförsöksfrågornapä grundvalav nämnda betänkande och remissbehandlingen därav. Arbetet med dessa frågorkommer att i viss utsträckning samordnas med den totalöversyn av djurskyddslagen(1944:219) som pågår inom departementet. Prövningssystemet m. m. Bestämmelser öm användning av djur förvetenskapligtåndamål m. m. har funnits i djurskyddslagen (1944:219) alltsedan lagens tillkomst. 'Den all männa regeln i 2 § ätt djur skall behandlas väl och såvitt möjligt skyddas mot lidande är tillämplig även på försöksdjuren. Bland de bestämmelser som särskilt gäller försöksdjursverksamheten marks framför allt reglerna om tillstånd till försöksdjursanvändning och om djurens behandling i sam band med försöket. I 13 § stadgas att det vid operativt ingrepp m. m. inte får tillfogas djuret större lidande än som är oundgängligt. Kan det antas,att avsevärt lidände åsamkas djuret även sedan ingreppet eller åtgärden slut förts skall djuret därefter dödas möjligt. , Nuvarande bestämmelser om etisk förprövning avdjurförsök m. m. infördes med verkan fr. o. m. den (prop.1978/79:13, JoU ,1978/ 79:5). Bland bestämmelserna kan nämnas 12 §djurskyddslagen, enligt vilken krav ställs på tillstånd ay lantbruksstyrelsenför användning av djur för vetenskaplig forskning eller undervisning,sjukdomsdiagnos och framställning av läkemedel eller annat härmed jämförligtändamål. Kravet pä tillstånd gäller endast sådana djurförsök som är förenademed operativt ingrepp, insprutning eller blodavtappning eller eljest medförångest eller annat lidande för djuret. 1 enlighet med 1978 ärs riksdagsbeslut har i varjehögskoleregion inrättats en djurförsöksetisk nämndmed uppgift att pröva dentillämnade användningen av försöksdjur i verksamhet som avses i I2,§ förstastycket lagen (1944:219) om djurskydd. Vid prövningen skall hänsyn tas till åena sidan djurförsökets betydelse och ä andra sidan lidandet för djuren.Nämnderna har en rådgivande funktion och skall biträda dem som lederdjurförsöken med råd. Nämnderna skall skyndsamt underrätta miljö- ochhälsoskyddsnämnderna om prövningen. 1 varje nämnd skall ingå lika många lekmän, forskare ochrepresentanter 1986/87:1 1 för personal som handhar försöksdjur. Blandlekmännen skall ingå representanter för djurskyddsorganisationer. Antaletledamöter bestäms av lantbruksstyrelsen. Ledamöterna utses avlantbruksstyrelsen för högst tre är i sänder. Bland ledamöterna utserlantbruksstyrelsen ordförande och vice ordförande. 1 lantbruksstyrelsensföreskrifter om de djurförsöksetiska nämnderna finns en jävsregel som innebäratt en ledamot inte fär delta i prövningen av ett försök i vilket han självmedverkar eller om han annars är jävig. med de djurförsöksetiska nämnderna inrättades encentral försöksdjursnämnd (CFN) med uppgift bl. a. att vara ett samordnandeoch rådgivande organ inom försöksdjursverksamheten. Nämnden skall verka för enminskad användning av försöksdjur, bl. a. genom stöd till alternativa ochkompletterande metoder till djurförsök. Tillsynen över djurens vård och behandling åvilar dekommunala miljö-och hälsoskyddsnämnderna. Länsstyrelserna fyller härvidlag enövervakande funktion. Den centrala tillsynen tillkommer lantbruksstyrelsen. Frågan om sammansättningen av de etiska nämnderna hartidigare behandlats av utskottet med anledning av motioner (se JoU 1980/81 :l,JoU 1983/ 84:12, JoU 1985/86:6). Då frågan senast var aktuell hösten 1985framhöll utskottet i sitt av godkända betänkande JoU 1985/86:6 attdet givetvis var viktigt att nämnderna haren mångsidig sammansättning och attbåde djurskyddsintresset och tillgängligheten av alternativa metoder kan blibeaktade. Utskottet påpekade att innebörden av riksdagsbeslut var attlantbruksstyrelsen bemyndigats att meddela föreskrifter i förevarandehänseende och att det vidare är en av CFN ;s huvuduppgifter att följa de etiskanämndernas arbete och bedömningen i frågor om användningen av försöksdjur.Utskottet hänvisade till att regeringen beslutat om en översyn av den etiskaprövningen av djurförsök och var med hänsyn till det anförda inte berett attförorda åtgärder eller uttalanden som skulle innebära att riksdagendetaljstyrde nämndernas sammansättning och funktion. 1 nämnda betänkande behandlade utskottet därefter ettmotionsyrkande som rörde frågan om jäv för ledamot och utgick därvid frän attjävsregeln i lantbruksstyrelsens föreskrifter tillämpades pä ett sådant sättatt förtroendet för nämndens opartiskhet bevarades. 1 fråga om ett i en motionframfört önskemål om bättre statistik påpekade utskottet att lantbruksstyrelsenoch CFN varje är sammanställer statistik över uppfödningen och förbrukningenav försöksdjur. 1 övrigt hänvisade utskottet till att den allmänna tillsynenöver djurens vård och behandling ankommer på de kommunala miljö-ochhälsoskyddsnämnderna. Utskottet avstyrkte samtliga motioner. lämnar följande förslag vadbeträffar prövningssystemet m. m. Lantbruksstyrelsens nuvarande funktion somcentralmyndighet för de JoU 1986/87:11 etiska nämnderna överförs på CFN. CFNböi; ha ansvaret för bl. a. statistik-föring och detaljföreskrifter rörande denetiska prövningen. Förslaget föranleder en omorganisation och utbyggnad avCFN;s sekretariat. Uppgiften att utse ledamöter och ordförande i de etiskanämnderna bör dock enligt utredningen åvila de berörda högskolestyrelserna. De etiska nämnderna bör även i.fortsättningen ha enrådgivande funktion. Liksom förutsätts det att försöksledarna kommeratt följa nämndens utlåtande. Utredningen anser att antalet ledamöter i nämnderna börbegränsas och nämner som ett lämpligt antal 9 12 ledamöter. Utredningen understryker betydelsen av att nämnderna fär en sä mångsidig sammansättning som möjligt.. De bör därför även i fortsättningen bestå av forskare, försöks-, djurstekniker och lekmän. Forskarna bör representera olika ämnesområ- ., den. Någon eller några av dessa bör ha kunskaper i fråga,om alternativa metoder. Av personal som handhar försöksdjur bör såväl laboratorieperso- ,. nal somdjurvärdande personal vara företrädda. Bland lekmännen bör finnasrepresentanter för djurskyddsorganisationerna pch för allmänna samhällsintressen.Utredningen har inte funnit tillräcklig anledning att föreslå nägon ändring ifråga om proportionen mellan de olika ledamotskategorierna. Nämnderna börsåledes till lika delar bestå av forskare, representan- '. ter förförsöksdjurspersonal och lekmän Jämte suppleanter för dessa. Utredningen föreslår att man avskaffar det nuvarandesystemet för be handling av en ansökan som innebär att en tremannagrupp ur den berörda nämnden i första hand prövar ansökningen. Utredningen utgår från att en jävsregelmotsvarande den nugällande ; kommer att tas in i detaljföreskrifterna för den etiska prövningen..Bestäm-, , melsen får utformas och tillämpas enligt allmännaförvaltningsrättsliga principer. Om utredningens förslagom avskaffandeav,tremannagrupperna och minskning av ledamotsantalet i nämnderna genomförskommer sannolikheten för uppkommandejävssituationer eller intressekonflikteratt rninska betydligt. Den ledamot som bedöms sitta i jävssituation i ettenskilt prövningsärende kan helt enkelt avstå från att delta i nämndens beslut,påpekar utredningen. Även dessa frågor bör enligt utredningens mening primärttillhöra centralmyndighetens kompetensområde. 1 betänkandet föreslås att ett försök inte fär påbörjasförrän den etiska nämnden prövat ansökningen. Enligt förslaget avskaffas dennuvarande uppdelningen mellan anmälningsärenden och ansökningsärenden, vilketinnebär att samtliga försök blir föremål för prövning i vederbörande nämnd. Utredningen har inte funnit anledning att föreslå någraorganisatoriska förändringar i den lokala tillsynen och kontrollen av försöksdjursverksam heten. En förstärkning av kommunernas resurser för tillsynsarbetet fram står visserligen som önskvärd i och för sig. Det bör dock i första hand ankomma pä de berörda kommunerna att bedöma behovet av sädana förstärkningar liksom formerria för deras finarisiering. ,' ,,. 1986/87. Något omEuroparådskonventionen om djurförsök m. m. JoU1986/87:11 Medlemsstaterna i har utarbetaten konvention om skydd för djur (ryggradsdjur) som används för försök och andravetenskapliga ändamål (European Convention for the Protection of VertebrateAnimals Used for Experimental and other Scientific Purposes). Konventionen ärför närvarande öppen för undertecknande av medlemsstaterna i och iEG. har konventionen undertecknats av och fem andra stater. Konventionen syftar till att begränsa djurförsöken ochuppmuntra användandet av alternativa metoder. Djurförsök som medför smärta,lidande, ängest eller bestående skada skall, om de ej kan helt undvikas,begränsas till ett minimum. Medlemsstaterna åtar sig att sä snart som möjligtinrätta ett effektivt system för kontroll och övervakning av djurförsök. Försöksom vållar allvarlig smärta (severe pain) och som väntas bli långvarig (likelyto endure) skall underkastas en särskild anmälnings- eller tillständsprocedurinför en behörig myndighet. Om en vetenskapligt godtagbar alternativmetodfinns "skäligen och praktiskt tillgänglig" (reasonably andpracticably available) skall djurförsök för de i konventionen angivna syftenaej få förekomma. lämnar vissa förslag som syftartill att anpassa det svenska regelsystemet på området till Europarädskonventionenskrav (betänkandet s. 7174). Utredningen föreslär att djurförsöken indelas i tvägrupper, A och B. Till åtgärdstyp B hänförs de försök som måste definierassärskilt till följd av åtaganden enligt . Detgäller försök där djuret tillfogas eller löper risk att tillfogas avsevärdsmärta som kan förväntas bli långvarig. B-försökstyper bör enligt utredningensmening prövas med särskilt stor noggrannhet av den etiska nämnden. Utredningenhänvisar vidare till andra bestämmelser i konventionen som för svenskt vidkommandebör uppmärksammas. Det gäller dels kravet pä att personer som deltar idjurförsök m. m. skall ha lämplig utbildning för ändamålet, dels kravet pämedlemsstaterna att insamla statistisk information om användningen avförsöksdjur. Nuvarande tillämpning m. m. Beträffande LD 50-prövningen finns idjurförsöksutredningens betänkande (s. 23 29) bl. a. följande uppgifter. När det gäller toxicitetstest har LD 50-prövningen längeutförts som rutinmetod för att få underlag till bedömning av skadeeffekter avläkemedel vid engängstillförsel av höga doser. Betydelsen av hög statistisknoggrannhet hos LD 50-värdet har ifrågasatts av bland andra Zbinden ochFlury-Roversi (1981). LD 50 och alternativa metoderhar vidare diskuterats vidolika internationella möten, bl. a. ett symposium 1981 organiserat av CFN ochsocialstyrelsen, samt ett "Workshop" 1983 stött av Food and DrugAdministra- tion (FDA)i . Den debatt som förts har bland annat lett till att det i de JoU1986/87:1 1 nordiska riktlinjerna för läkemedelsregistrering anges underavsnittet "Sing-le dose toxicity" att "In suitable species aquantitative evaluation of the lethal dose can be made, but a high level ofprecision is not required". Detta innebär att ett klassiskt LD 50-test medett stort antal djur för att erhålla hög statistisk noggrannhet inte kommer attkrävas för flertalet läkemedel. De nordiska riktlinjerna från 1 Januari 1985ersätter de nuvarande svenska bestämmelserna. Dessa krav stämmer i alltväsentligt överens med FDA;s praxis sådan den kommer till uttryck i"Report on acute studies workshop, , 1983" och torde även komma attansluta till EG;s framtida anvisningar. kommer dock, liksom FDAanger, att även fortsättningsvis kräva akuta toxicitetsstudier på försöksdjurför läkemedel. Frånvaron av sädan dokumentation skulle kunna äventyrasäkerheten för patienterna och för andra som har att hantera läkemedelssubstanser.I vissa fall, t. ex. för ämnen som är eller kan förväntas vara särskilttoxiska, kan även tills vidare LD 50-test komma att erfordras, eftersom andratestmetoder för akut toxicitet irivolverande användning av ett begränsat antaldjur ännu är knapphändigt validerade. Alternativa metoder, som innebär attförsöksdjur inte kommer till användning, kan inte ersätta akutatoxicitetsstudier på försöksdjur. De svenska dokumentationskraven har i stör utsträckningtillkommit inom ramen för det nordiska samarbetet. Ett särskilt samarbetsorgan,nordiska läkemedelsnämnden, har inrättats. Även i övrigt föreligger stor överensstämmelsemed krav som ställs av t. ex. samt av (FDA m. fl. Inom kemikalieinspektionens ansvarsområde föreligger förnärvarande krav på djurförsök för bekämpningsmedel. Tills vidare tillämpas dedokumentationskrav som produktkontrollnämnden fastställde är 1981. Kemikalieinspektionen har tillbaka tillämpatprincipen att acceptera andra tester än regelrätta LD 50-test som underlag förbedömning av akut giftighet. Det kommer att ta innan sådana nya kravslår igenom i praktiken. De flesta ansökningshandlingar som inkommer tillregistreringsmyndigheten innehåller rapporter om djurförsök vilka som regelutförts för flera är sedan. 1 är situationen likartad man rekommenderarföretagen att inte utföra LD 50-test utan accepterar enklare for- . mer av testför att få en uppfattning om den akuta toxiciteten. Som regel har man andraupplysningar som ger ett tillräckligt underlag för bedömning av den akutatoxiciteten. Kunskapsläget när det gäller toxiciteten hos allmännakemikalier år mycket sämre än för de förprövningspliktiga produkterna. Mängagånger är ett LD 50-värde den enda information man har om ett kemiskt ämne somunderlag för en klassificering. Den s. k. LD 50-metoden har behandlats av utskottet underriksmötena /84 och 1985/86. 1 sitt av godkända betänkande JoU1983/ 84:12 förutsatte utskottet att LD 50-metoden skulle komma att utnyttjas iallt mindre omfattning efter hand som forskningen fick tillgång till alterna- tiv somvar fullvärdiga bl. a. från medicinsk synpunkt. 1 betänkandet JoU JoU 1986/87:11 1985/86:6 hänvisade utskottet till sitt tidigare uttalande i frågan ochtillade att allt flera länder, enligt uppgiftfrån CFN, hädefrångått kraven påtoxicitetstest m. m. genom LD 50-metoden. För del hade socialstyrelsenfastställt nya riktlinjer den , som i väsentliga delar överensstämdemed ett av CFN beslutat handlingsprogram enligt vilket LD 50-metoden skulletillämpas endast när det gällde vissa produkter med särskilt hög toxicitet. hemställan beslöt att motionsyrkandena om minskadanvändning av LD 50-metoden inte skulle föranleda någon särskild åtgärd frånriksdagenssida. Utskottet har , bl. a. i samband med 1978års riksdagsbeslut om allmänna riktlinjer för försöksdjursverksamheten (JoU1978/ 79:5), redovisat sin uppfattning om det angelägna i att användningen avförsöksdjur så långt möjligt kan begränsas och att en övergäng till andraforskningsmetoder stimuleras. Då utskottet senast behandlade frågan (se JoU 1985/86:6) erinrade utskottet om att det åvilade CFN att särskiltverka för en minskad användning av försöksdjur, bl. a. genom att främja utvecklingenav alternativa metoder till djurförsök. För detta ändamål hade nämndentillförts successivt ökade budgetmedel. 1 anslagstilldelningen prioriterasforskningsprojekt som innefattar användande av humant cellmaterial. Utskottetpåpekade att fr. o. m. /86 bidrar läkemedelsindustrin till finansieringenav forskning om alternativa försöksme-toder m. m. enligt avtal mellan statenoch . Utskottet hänvisade vidare till att CFNaktivt deltar i det internationella samarbetet på hithörande område. Nämndenhade också arrangerat flera internationella konferenser rörande olika frågorkring försöksdjursverksamheten. Utskottet konstaterade att det.skett enmarkant utveckling mot ett ökat utnyttjande av alternativa metoder. Av CFN:sstatistik framgick ocksä att försöksdjursförbrukningen miriskat påtagligt underden senaste tioårsperioden. Utredningen lämnar i betänkaridet (s. 57 59) följandesynpunkter i fråga om de alternativa metoderna. Den medicinska och biologiska grundforskningen sträckersig över vida områden där försöksdjur måste användas och där djurexperiment inte kan ersättas med olika modelltester baserade pä icke-djurförsök. Som exempel kan nämnas fysiologiska och metaboliska studier syftande till ny basal kun skap om centrala biologiska verknings- och 'funktionsprinciper. Hit hör även sökandet efter nya operationsmetoder, särskilt inom transplantations kirurgien. ----- -------------------------------------------------- 1 . Vad som förorsakat stora delar av den försöksdjursetiskadebatten är användandet av försöksdjur för att utpröva allehanda produkter, mereller mindre nyttiga, som används i det moderna samhället. undersökningaromfattar allt frän livsräddande läkemedel till mer eller, JoU 1986/87:1 mindreangelägna konsumtionsvaror. Det är främst inom detta område som s. k.alternativa metoder kan komma till användning. Här styrs behovet av försöksdjurbl. a. av att olika samhällsorgan uppställt en rad regler och föreskrifter bl. a innefattande djurförsök för att skydda medborgarna mot giftiga ochskadliga substanser som används i det moderna samhället. Talande exempel ärproblemen inom områdena läkemedel, arbetarskydd, livsmedel, bekämpningsmedeloch miljögifter. a. dessa områden finns föreskrifter om att produktereller metoder som kan vara skadliga för människor och djur inte fär komma ut pämarknaden utan att de prövats och godkänts av resp. myndighet. 1 sådanaföreskrifter anges en rad prover och tester som måste göras med avseende på t.ex. LD 50-värden, fiskgiftighet och, i mer speciella fall, giftighet för bin. Det är främst inom detta vidsträckta testområde somalternativa metoder utvecklats. Genom systematiska, i databanker sammanställda uppgifter om relationen mellan kemisk struktur och biologisk verkan/giftighet kan redan på detta modellstadium vissa substanser uteslutas som olämpliga. Pä den långa vägen mot slutligt godkännande av en substans finns.sedan i stigande komplexitetsgrad en rad provrörsmetoder som kan ge god vägledning för bedömningen av ett ämnes verkan på människan. Gemensamt för dessa metoder alltifrån Ames'prov till mer eller mindre fullständiga cellsystem är att de tillsammans ger god information och i många fall kan begränsa an- väridningen av försöksdjur. Utredningen påpekar att mänga äv de alternativa, päcellsystem baserade metoderna som utgångsmaterial behöver levande djurvåvnadoch att vävnad från ett djur räcker till flera tester, vilket alltså reducerarförbrukningen av försöksdjur. Utredningen anför vidare att vi inom hela dettatestomräde där man förbrukar en ganska stor mängd djur kan förvänta ensnabb utveckling av nya metoder baserade pä hybrid-DN A-teknikens snabba ochdramatiska framsteg. med denna utveckling börenligt utredningensmening de myndigheter som föreskriver djurförsök för produktgodkännande seöver sina krav och där möjlighet finns i stället föreskriva tester som ej ärdirekt djurbäserade. Kosmetiska tester på djur riksdagsbehandling Försöksdjursanvändningén inom kosmetikaindustrin har medanledning av motioner behandlats äv utskottet bl. a. i betänkandena JoU1981/82:3 och JoU 1985/86:6. 1 det sistnämnda betänkandet anförde utskottet attdet fanns anledning att inta en restriktiv hållning till djurförsök somförekorri-mer vid framställningen av kosmetika och andra"lyxbetonade" produkter. Enligt vad utskottet erfarit hade docklantbruksstyrelsen inga uppgifter öm att s. k. kosinetikatester av nu aktuelltslag förekom i . Utskottet vidhöll sin tidigare intagna ståndpunkt attdet var viktigt att hithörande frågor togs upp av berörda myndigheter ochorganisationer i det internationella djurskyddsarbetet. Jordbruksutskottetfäste i sariimanhanget också uppmärksamheten på att frågan om märkning avkosmetiska produkter hade behandlats av lagutskottet (LU 1984/85:39), somdärvid anfört bl.