bet · GA01NU36 · 1986-12-31 00:00:00 — Motionärenbetecknar det som uppseendeväckande att regeringen initierar "en klaröverträdelse av en helt ny lagstiftning som ännu inte har färdigbehandlats iriksdagen". Han finner det angeläget "att förtydligan-deninarbetas" i bankrörelselagen och i bankaktiebolagslagen. Därigenom skulleklargöras dels att endast till bankrörelsen naturligt hörande kostnader fårkostnadsföras i bankverksamheten, dels att styrelsens befogenhet icke omfattarrätten att disponera över bankens intjänade vinstmedel. "Beslut häromskall exklusivt tas av bolagsstämma. En regel om att sådant beslut av styrelsenär ogiltigt bör införas i lagstiftningen." Lagen(1955:183) om bankrörelse innehåller i 52 och 83 §§ vissa bestämmelser omgåvor till allmännyttiga ändamål m. m. Sakinnehållet i dessa bestämmelseråterfinns i 9 kap. 6 § bankaktiebolagslagen. Bolagsstämman får, sägs det därbl.a., besluta om gåvor till allmännyttiga eHer därmed jämförliga ändamål, omdet med hänsyn till ändamålet, bolagets ställning och omständigheterna i övrigtkan anses skäligt. En motsvarande bestämmelse finns i 12 kap. 6 §aktiebolagslagen. Omtalan mot bolagsstämmobeslut finns regler i 115 och 171 §§ lagen om bankrörelse. Motsvarande bestämmelser återfinns i 8 kap. 16 § bankaktiebolagslagen. Enligt dessa gäller bl. a. följande. Om ett beslut av bolagsstämman inte har kommit till i behörig ordning eller i övrigt 35 strider motbankaktiebolagslagen, bankrörelselagen eller bolagsordningen, NU 1986/87:36kan aktieägare eller styrelsen eller styrelseledamot föra talan om att beslutetskall upphävas eller ändras. Även härvidlag finns motsvarande bestämmelser iaktiebolagslagen (9 kap. 17 §). Beträffandede ifrågavarande gåvornas behandling i skattehänseende kan hänvisas tillförordningen (1975:127) om avdrag för bidrag fill viss forskning m. m. (senaständrad 1986:152). Motbakgrund av de bestämmelser som här har refererats och de faktiskaförhållanden som i korthet finns redovisade i inledningen till detta avsnitthar motionären vid utskottsbehandlingen preciserat sitt yrkande på följandesätt. borde hos regeringen begära förslag fill regler ibankaktiebolagslagen om förstärkt minoritelsskydd för aktieägare när det gällerbeslut enligt 9 kap. 6 §. Avföreslagna minoritelsskyddsregler - som överensstämmer med akfiebolagslagens synes främst en vara av intresse i detta sammanhang. Enligt 8 kap. 5 § gällerbl. a. följande. Beslut av bolagsstämman om dispositioner beträffande vinsteller förlust enligt den fastställda balansräkningen skall skjutas upp till enfortsatt stämma, om en minoritet som består av ägare till minst en tiondel avsamtliga aktier begär del. En sådan stämma skall hållas minst en och högst tvåmånader därefter. Något ytterligare uppskov är inte tillåtet. Utskottetkan inte finna att årets beslut vid affärsbankernas bolagsstämmor om stöd tillforskning skulle motivera extraordinära regler till skydd för aktieägare somhar hamnat i minoritet. Det finns, menar utskottet, knappast skäl för attaktieägare i affärsbanker skall äga ett längre gående minoritelsskydd än vadsom gäller för aktiebolag i allmänhet. Utskottet avstyrker motion 1986/87:N358(m). Iutskottels version av förslaget till bankaktiebolagslag {bilaga 2) har infogats dels de ytterligare bestämmelser som regeringen har föreslagit i proposifion 1986/87:148 (se s. 31 f.), dels ändringar som föranleds av den av beslutade lagen om vissa riktade emissioner i akfiemarknads- bolag, m.m. (prop. 1986/87:76, LU 1986/87:27, rskr. 1986/87:172). I 2 kap 6 och 7 §§ har gjorts vissa redaktionella justeringar som gäller begrep pet teckningslista. En annan närmast redaktionell ändring gäller bestäm melsen om emissionsprospekl i 4 kap. 19 §. Omformuleringar av rent redaktionell natur har ytteriigare gjorts bl. a. i 4 kap. 11 § och i 6 kap. 6 § tredje stycket. I 8 kap. 10 § har, efter mönster av den nya lagen om ekonomiska föreningar och i enlighet med motsvarande bestämmelser i sparbanks- och föreningsbankslagarna, insatts en bestämmelse om vem som skall öppna bolagsstämman. Aktiebolagslagen och lagen (1955:183) om bankrörelse saknar bestämmelse härom. Den nya konkurslag som har antagit med giltighet från har föranlett ändringar i 10 kap. 20 §. I lagen om införande av ny banklagstiftning tillfogas övergångsbestämmelser avseende tiden fram till den nya konkurs lagens ikraftträdande. Sparbankslagen NU 1986/87:36 De drag som är särskiljande för en sparbank anges enligtregeringens förslag i 1 kap. 1 § andra stycket sparbankslagen, vars innehåll ärhämtat ' från den nu gällande lagen om sparbanker. Tre kännetecken nämns, nämligenavsaknaden av enskilt vinstintresse, ändamålet att främja sparsamhet och denlokala anknytningen. En sparbank har, heter det, till ändamål att, "ulanrätt för dess stiftare eller andra alt fä del av den vinst som kan uppkomma irörelsen", främja sparsamhet genom att driva bankverksamhet. Det slåsvidare fast att en sparbanks rörelse skall avse främst ett visstverksamhetsområde. I proposifionen (band 3 s. 2) utvecklas närmare vad denciterade formuleringen innebär. Ränta kan utgå pä medel som har tillskjufitstill grundfond eller garantifond. Det betraktas nämligen som uppenbart attsädana tillskott inte främst har föranlelts av intresset att få del aveventuell utfäst ränta. Utöver dessa och även andra "normala"ränteutbetalningar (t. ex. i anledning av förlagskapitalupplåning) finns, heterdet, "inget utrymme för annan medelsdisposition, som skulle kunnaifrågasättas innebära vinstutdelning till enskilda intressenter". Ensparbanks vinst skall, framhålls det, i första hand användas till sparbankenskonsolidering genom fondbildning. Mot bakgrund av motsvarande formuleringar ibanklagsutredningens betänkande (SOU 1984:28 s. 13 f.) har, såsom redovisas ipropositionen. och isina remissyttranden sagt sig förutsätta att resultatandelssysiem i sparbankinte strider mot regeln om förbud för bankens stiftare eller andra att fä delav vinst. har uttryckligen påkallat ett motivuttalandeav denna innebörd. Föredragande statsrådet förklarar emellertid att han intetar upp denna fråga; den har, konstaterar han, inte berörts av utredningen. De bådaorganisationerna har, enligt vad utskottet har inhämtat, efter - samråd medbankinspektionen kommit överens om ett för sparbankerna gemensamtresultatandelssysiem för de anställda, vilket har införts vid årsskiftet1985-1986. För detta system gäller sammanfattningsvis att individuellaresultatandelar för sparbankernas anställda inom ramen för avsattafonder på visst sätt är relaterade till rörelseresultatet för den sparbank därvederbörande är anställd. Lagstiftaren måste uppenbarligen, när nu en nysparbankslag skall stiftas, ta ställning lill huruvida ettresultatandelssysiem av antydd art kan vara förenligt med sparbankslagensändamålsbestämmelse eller icke. Inte minst det till synes kategoriskamotivuttalande som har citerats gör denna fräga naturlig. Utskottet vill i detta sammanhang fästa uppmärksamheten påen tidigare ändring av ändamålsbestämmelsen. Den passus i den föreslagna lagtexten som har citerats motsvarades i 1892 ärs sparbankslag av orden "utan rättighet för dess stiftare eller desses rättsinnehafvare att tillgodonjuta andel i den vinst, som å rörelsen kan uppkomma". I en lagrädsremiss medförslag till ny lagom sparbanker gjordes blott en språklig moder- 37 nisering; här talades om"dess stiftare eller deras rättsinnehavare". Lagra- NU 1986/87:36 det(prop. 1922:147 s. 91 f.) anmärkte följande. Bl.a. av den aktuella paragrafenframgick att man inte hade tänkt sig att andra än stiftarna skulle ägatillskjuta bidrag till grundfonden. Särskilt om man beaktade att bolag,föreningar och personer inte kunde vara stiftare men väl kunde länkas varavilliga att med penningtillskott medverka till bildande av sparbank, syntes detemellertid inte lämpligt att ovillkorligen fordra alt grundfonden skulletillskjutas av stiftarna. Därför borde den berörda paragrafen avfattas så, attden inte kom att innehålla en sådan begränsning. Regeringen följde lagrådetsanvisning (s. 100). sparbankslag, som blev resultatet avberedningsarbetet, användes uttrycket "dess stiftare eller andra".Detta återkom i den nu gällande lagen (1955:416) om sparbanker och återfinnssom nämnts även i det föreliggande förslaget fill ny sparbankslag. Avdet sagda framgår att syftet med den diskuterade delen av ändamålsbestämmelsenhela liden har varit att markera principerna för kapitalbildningen inomsparbankerna. Den vid tidigare lagstiftningstillfällen oförutsedda anordningenmed ett resultatandelssysiem för de anställda träffas således inte utan vidareav de citerade avsnitten i ändamålsbestämmelsen och dess motivering. Ettresultatandelssysiem för de anställda enligt grunder som tillämpas påolika håll inom bankväsendet bör, menar utskottet, mot här angiven bakgrundkunna vara förenligt med ändamålsbestämmelsen. Del torde, fastän det ärrelaterat till vinstutvecklingen i sparbankerna, i första hand få betraktas somett inslag i avlöningssystemet. Med det sagda har utskottet velat förtydligaoch något modifiera det fidigare citerade mofivut-talandet i propositionen.Utskottet har inte med det anförda redovisat någon närmare bedömning av detaktuella resultatandelssystemet inom sparbanksrörelsen. Ett system av dettaslag får givetvis inte vidareutvecklas på sådant sätt att de anställda kananses etablera något slags ägarposition i strid med sparbanksväsendetsgrundidé. Ettannat för sparbankerna särskiljande drag är som nämnts den lokala anknytningen.Bestämmelsen att en sparbanks rörelse skall avse ett visst verksamhetsområde ärolycklig, sägs det i mofion 1986/87:N122 (m). Lagens utformning kan bli ettstöd för åsikten att sparbanker inte skall konkurrera med varandra. Innansparbanksfusionerna började genomföras var det, uppgermofionärerna, inte ovanligt att flera sparbanker uppträdde inom samma områden.Det borde överlämnas ål sparbankerna att avgöra om en sådan konkurrens skallförekomma. Dennu berörda bestämmelsen har relativt utförligt diskuterats i bankin spektionens remissyttrande över banklagsutredningens förslag till spar bankslag (se prop. 1986/87:12 band 5 s. 233 f.). Olika sparbankers verk samhetsområden, säger inspektionen, skall i princip inte lappa över var andra. Det förekommer emellertid att sparbankers naturliga kundupptag ningsområden särskilt inom storstadsregionerna och till dessa gränsande områden kan delvis sammanfalla. I sådana områden kan det, menar bank inspekfionen, finnas ett legitimt behov för en sparbank att etablera kontor inom ett område som ingår i en annan sparbanks verksamhetsområde. Att verksamhetsområden på detta sätt delvis kan sammanfalla bör därför, 38 säger inspektionen, kunnagodtas. Något direkt hinder mot att större NU 1986/87:36 regionalasparbanker inrättar kontor i finns , anförbankinspekfionen vidare, utan frågan får bedömas utifrån kravet på en sundutveckling av rörelse. - Föredragande statsrådet har intekommenterat bankinspektionens synpunkter. Vadbankinspektionen sålunda utan att möta invändningar har anfört visar attbestämmelsen om avgränsade verksamhetsområden för sparbankerna kan tillämpaspå ett nyanserat sätt. Sparbanker i andra delar av landet har också i ett parfall fått tillstånd att öppna kontor i . Från sparbanksrörelsens sidatycks man inte ha haft något att erinra mot den angivna bestämmelsen. Utskottetfinner inte skäl för någon ändring i den och,avstyrker mofionerna 1986/87:N122(m) och 1986/87:N121 (fp) i här aktuell del. Iavsnittet om kapitaltäckning har utskottet berört de svårigheter somsparbankerna har att få externt riskkapital för att på så sätt vidga sinkapitalbas. har gjort en framställning tillregeringen om att sparbankslagen skall ändras så att en sparbank kan filiförasriskkapital utifrån även i andra fall än då det krävs för att dess verksamhetskall kunna upprätthållas. Framställningen har överlämnats tillkreditmarknadskommittén. I den skrivelse som ligger till grund för proposition1986/87:142 meddelar kommittén att den har blivit övertygad om det angelägna iatt sparbankerna ges en möjlighet att erhålla externt riskkapital, som ikapitaltäckningshänseende skall utgöra äkta eget kapital. Kommittén haremellertid ansett sig behöva ytterligare lid för att finna en lösning påfrågan. Tremotioner syftar till att det skall utformas nya bestämmelser som gör detmöjligt för sparbankerna att få tillgång fill externt riskkapital. En av dessagäller närmast en procedurfråga. Det är motion 1985/86:N250 (s), vari krävs attSparbanksföreningens förslag skall prövas i särskild ordning i stället för attbehandlas av kreditmarknadskommittén. En viss lösning anvisas i motion1985/86:236 (s), enligl vilken bör begära all regeringen föreslår ensådan ändring i sparbankslagen att externt riskkapital kan tillföras ensparbanks garantifond. I en senare motion, 1986/ 87:N379 (s), begärs ettuttalande av om att sparbankernas kapitalförsörjning bör ordnas påsådant sätt att sparbankskonstruklionen kan bibehållas. Debåda senare motionerna är, anser utskottet, väsentligen tillgodosedda genomdet utredningsarbete som pågår; de föreslås bli lämnade utan åtgärd. Ävenmotion 1986/87: N250 (s) avstyrks. Något annat organ för utredningsarbetet änkreditmarknadskommittén vill utskottet inte förorda. Utskottet förutsätteremellertid att kommittén behandlar den angivna frågan med största skyndsamhel. övrigt NU 1986/87:36 Påen punkt innebär utskottets version av sparbankslagen (bilaga 3) en saklignyhet. Sparbankernas huvudmän får enligt gällande bestämmelser inte arvoderasför sitt uppdrag; endast ersättning för förlorad arbetsförtjänst ochresekostnader samt traktamente får betalas ut. Den bestämmelsen skall enligtregeringens förslag föras in i den nya lagen. Motion 1986/ 87:N406 (m, s, fp,c) går ut på att arvodering skall tillåtas. Sparbanksrörelsen arbetar på attutveckla förtroendemannainflytandel, framhåller motionärerna. Det sker bl.a.genom brett upplagda utbildningsprogram, som inte sällan föriäggs till kvällaroch . Sparbankerna uppfattar det då ofta som ett hinder att de inte påett skäligt sätt kan arvodera huvudmännen. Utskottethar berett bankinspektionen. och Svenska kommunförbundettillfälle att yttra sig över motionen. De båda förstnämnda har tillstyrkt attmotionen skall tillgodoses, medan har avstått från att yttrasig. Utskottet föreslår att 4 kap. 19 § sparbankslagen utformas såsombankinspektionen har föreslagit i sitt yttrande. Syftet med motionentillgodoses därmed. Utskottetföreslår ett flertal ändringar i sparbankslagen av redaktionell karaktär. Tvåbör särskilt nämnas. I 7 kap. 1 § har en omotiverad hänvisning lill 8 § fåttutgå. Eftersom en sparbank inte får förvärva aktier i något annatbankaktiebolag än har vidare i den sistnämnda paragrafenandra styckets andra mening, som tycks motsäga detta, blivit ändrad. I7 kap. 15 § första stycket föreningsbankslagen finns en bestämmelse om krav påkvalificerad majoritet för att vissa beslut på föreningsbankssläm-man skall bligiltiga. Det gäller bl. a. om beslutet innebär att medlems "rätt tillöverskottsutdelning" inskränks. Efter mönster av vad som föreskrivs imotsvarande bestämmelse likaledes 7 kap. 15 § i den nya lagen om ekonomiskaföreningar föreslår utskottet i sin version av föreningsbankslagen (bilaga 4)alt det citerade begreppet byts ut mot "rätt till årsvinst". Detsenare begreppet är mindre omfattande än det förra. Enligt7 kap. 15 § tredje stycket gäller bl. a. att ett beslut om stadgeänd ring som innebär att en medlems rätt till årsvinst inskränks inte får tilläm pas mot en medlem som inte har samtyckt till ändringen och som säger upp sig till utträde ur föreningen . Medlemmen har då efter utträdet rätt att återfå inbetalda insatser och vad som belöper sig på honom av beslutad vinstutdelning. och för eningsbankers förbund har i en skrivelse till utskottet ställt frågan om införandet av förlagsinsatser, som används för att stärka egna kapital, skall medföra sådan utträdesrätt som avses i 7 kap. 15 §. Förlagsinsatserna skiljer sig till sin karaktär avsevärt från vanliga med lemsinsalser. Utdelningen på dem är bl.a. inom föreningsbanksrörelsen 40 prioriteradframför de flesta andra ändamål vartill tillgängliga medel får NU 1986/87:36användas. Alternativet till förlagsinsatser är i praktiken vanliga lån. Utskottet finner att den ställda frågan bör besvaras mednej. Införandet av förlagsinsatser innebär inte en sådan inskränkning i medlemsrätt till årsvinst att den särskilda utträdesrätten skulle föreligga. Den avslutande bestämmelsen i 6 kap. 4 § första styckethar ändrats med hänsyn till att en styrelseledamot kan tänkas bli utsedd tillersättare för verkställande direktör. I 10 kap. 1 och 9 §§ har gjorts sarhmaslags ändringar som i 7 kap. 1 och 8 §§ sparbankslagen. Bankernas rätt att driva fondkommissionsrörelse regleras,såsom förut har sagts, inte genom banklagstiftningen utan genomfondkommissionslagen (1979:748). Det har gällt att en banksfondkommissionsrörelse skall bedrivas inom banken och sålunda inte fårförläggas till ett dotterbolag. Med hänvisning till önskemål från bankhållföreslår regeringen i proposition 1986/87:148 vid sidan av huvudärrmet,finansiella koncerner att en bank fortsättningsvis skall få äga ettfondkommissionsbolag som den driver fondkommissionsrörelse inombanken. En förutsättning sägs böra vara att fondkommissionsbolaget är helägt avbanken. Ett företag som driver fondkommissionsrörelse får ha etthandelslager av värdepapper intill ett visst högsta sammanlagdaanskaffningsvärde. Enligt en ny bestämmelse i bankrörelselagen skall defastställda begränsningarna gälla för banken och bolaget gemensamt. Så långt har regeringens förslag på denna punkt inte röntinvändning i någon motion. Utskottet tillstyrker de förslag sonh nu harredovisats. I en motion, 1986/87:N175 (m), yrkas emellertid på en ändringbeträffande handelslagrets högsta tillåtna värde. Det nuvarande maximibeloppet,50 milj. kr., gäller sedan 1985 års början. Vid beslutet därom verkade deborgerliga partierna för att maximeringen skulle slopas. Det nu aktuellamotionsyrkandet går ut på att maximibeloppet skall bestämmas till 100 milj. kr. Den möjlighet till omorganisafion av en banksfondkommissionsrörelse som den föreslagna ändringen i fondkommissionslagenmedger motiverar enligt utskottets uppfattning inte att bestämmelserna omhandelslagrets storiek ändras. Utskottet avstyrker därför motion 1986/87:N175(m) i angiven del. Utskottet vill fästa uppmärksamheten på att det i 7 kap. 9§ bankaktiebolagslagen, 3 kap. 8 § sparbankslagen och 6 kap. 8 § föreningsbankslagenangivna förbudet för verkställande direktör och vissa andra delegater i en bankatt ingå i styrelser för vissa företag kommer alt gälla även för ettfondkommissionsbolag som banken äger. Regeringens skilda förslag till ändringar i fondkommissionslagenhar sammanförts i bilaga 9. övrigalagförslag NU 1986/87:36 Ikraftträdande-och övergångsbestämmelser till de fyra nya banklagarna har, som inledningsvisnämnts, samlats i en särskild lag om införande av ny banklagstiftning. Treparagrafer med övergångsbestämmelser har i utskottels version (bUaga 5)införts utöver dem som regeringen har föreslagit. Enligt en ny 13 § behöverbestämmelserna i 4 kap. 12-14 §§ bankrörelselagen om delårsrapport, enligtvilka sådana rapporter skall avse bankens verksamhet från räkenskapsåretsbörjan, inte tillämpas under det räkenskapsår som pågår vid lagensikraftträdande. Verkställande direktörer och vissa andra delegater i sparbankeroch föreningsbanker, vilka enligt nytillkomna bestämmelser i 3 kap. 8 §sparbankslagen och 6 kap. 8 § föreningsbankslagen inte får ingå i styrelserför bl. a. investment- och emissionsbolag, får enligt en ny 15 § behålla redaninnehavda uppdrag till företagets nästa ordinarie bolagsstämma ellermotsvarande. En ny 22 § innehåller övergångsbestämmelser som har samband medden nya konkurslagen, vilken träder i kraft . Såsom ipraktiken obehövlig har 22 § i regeringens lagförslag fått utgå. Denövergångsbestämmelse (med beteckningen 33 §) som har föreslagits i proposition1986/87: 148 om finansiella koncerner m.m. har insatts som 35 §. De angivnaändringarna har medfört omnumrering av flertalet paragrafer i förhållande tillregeringens förslag. Sålunda har den tidigare 13 § bUvit 14 §, de tidigare14-19 §§ blivit 16-21 §§, de tidigare 20 och 21 §§ blivit 23 och 24 §§, detidigare 23-32 §§ blivit 25-34 §§ och de tidigare 33-37 §§ blivit 36-40 §§. Avde övriga lagförslagen i proposition 1986/87: 12 återges som bilagor endastsådana där andra ändringar än av tidpunkten för ikraftträdandet ochårtalsbeteckningen för de nya banklagarna är aktuella. föreslagna nya lagen om förenklad akfiehanlering (bilaga 6) har gjorts tvåhelt obetydliga redaktionella justeringar. Ändringarna i lagen (1967:531) omtryggande av pensionsutfästelse m. m. (bilaga 7) och lagen (1976:351) omstyrelserepresentation för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar(bilaga 8) föranleds, som inledningsvis har antytts, delvis av den nya lagen omekonomiska föreningar. I lagen (1980:2) om finansbolag görs enligt utskottetsförslag (bilaga 10) den ändring av 11 § andra stycket som har redovisats i detföregående (s. 21). I tredje stycket föreslås en redaktionelländring. Lagen (1985:277) om vissa bulvanförhållanden skall anges såsom denrätta beteckningen på den lag som i propositionen benämns bulvanlagen.Förslaget till ändring i denna lag återges inte här. nya lagen om vissa riktade emissioner i akliemarknadsbolag, m. m. (se s.36) har hänvisningarna lill bankaktiebolagslagen provisoriskt fått ersättas medandra bestämmelser som medger att de nya reglerna tillämpas påbankaktiebolagen. När fattar beslut om den nya banklagstiftningenkan de provisoriska bestämmelserna bytas ut. UtskoUet framläggerförslag till en sådan lagändring (bilaga II). Övrigafrågor NU 1986/87:36 Tillsist behandlar utskottet två motionsyrkanden utan direkt anknytning till den föreslagnalagstiftningen. RegionalpoUtiskaaspekter på bankernas verksamhet tas upp i motion 1986/87:N123 (c).Motionärerna vill att kreditmarknadskommittén genom tilläggsdirektiv skall få iuppdrag att belysa formerna för den framtida kreditverksamheten med avseende pånäringslivets kapitalförsörjning och dess utveckling i utsatta regioner.Bankerna har, menar motionärerna, ett betydande ansvar för tillgången påkapital för investeringar i regioner som hårt har drabbats av "denkoncentrationspolitik som förts av den socialdemokratiska regeringen".Bankernas möjligheter att ta till vara nya former för kreditverksamhet fårinte minska, uttalar motionärerna. Utskottetvill först framhålla alt bankväsendets organisafion i hög grad präglas av eninriktning på skilda regioner. Sparbanksrörelsen och föreningsbanksrörelsenhar båda en starkt regionaliserad organisation. Bland affärsbankerna finns ettantal provinsbanker vilkas rörelse är mer eller mindre koncentrerad till denegna regionen. Storbankerna är på olika sätt uppdelade på regionala enheter,som kan ha betydande självständighet. Det vill alltså synas som om bankväsendetmer än vissa andra näringsgrenar motsvarar önskemål som kan uppställas frånregionalpolitisk utgångspunkt. Frågan om bankernas möjligheter att bedrivakreditverksamhet i nya former torde beröras av kreditmarknadskommittén pågrundval av redan givna direktiv. Detbör påpekas att kreditmarknadskommitténs arbete nu har fortskridit långt. Etthuvudbetänkande uppges vara att vänta i slutet av detta år. Det synes lämpligtatt detta betänkande avvaktas innan nya utredningsuppdrag rörandekreditmarknaden formuleras. Medvad här sagts avstyrker utskottet yrkandet i mofion 1986/87:N123 (c) om vissatilläggsdirektiv för kreditmarknadskommittén. Enskärpt kontroll av yrkesmässig låneverksamhet förespråkas i motion 1985/86:N273(s). Ocker i utlåningsverksamhel har tilltagit , hävdarmotionärerna.