bet · GA01SoU18 · 1986-12-31 00:00:00 — Det är därför viktigt att kommunerna genom lokaltutvecklingsarbete söker finna de omsorgsformer som bäst lämpar sig för deaktuella behoven i resp, kommun. Som påpekades ovan finns särskilda medel förutvecklingsprojekt inom den sociala , 20 milj, kr, för budgetåret1987/88, Utskottet vill i sammanhanget slutligen erinra om att frågor medanknytning till äldre invandrare också behandlas inom äldreberedningen. Med hänvisning till det anförda anser utskottet inte attmotion So205 (c) påkallar någon särskild åtgärd frän sida. I budgetpropositionen (s, 116) föreslås ,under anslaget G 2. Bidrag till färdtjänst. Från anslaget betalas statsbidrag till landstingskommuneroch kommuner för färdtjänst åt handikappade. Bidraget är avhruttodriftskostnader-na. Bidraget får dock inte öka med mer än ett belopp somstår i visst förhällande till antalet personer som är samtutvecklingen av konsumentprisindex (den s. k. begränsningsregeln).Begränsningsregeln infördes fr.o.m. i syfte att begränsaökningstakten för bidraget. Begränsningen avsågs i första hand ske hos kommunersom redan hade en väl utbyggd färdtjänstservice. fick ett antalkommuner reducerat statsbidrag till följd av begränsningsregeln förstatsbidragets utveckling. Flertalet kommuner ligger dock betydligt underbegränsningsregelns bidragstak. Utrymme för att bygga ut färdtjänsten med stödav statsbidrag finns därför på de flesta håll. I budgetpropositionen (s. 117) anförs att skillnadernamellan kommunerna i utbyggnad, avgiftssystem och villkor i övrigt är stora,varför socialstyrel- sen avseratt med dessa utgångspunkter granska statsbidragssystemet och SoU1986/87:18 pröva alternativa konstruktioner av statsbidraget. Färdtjänsttaxorna tas upp i motion So222 av (båda s) (delvis), vari hemställs om en förändring avstatsbidragsbestämmelserna till färdtjänst för att utjämna de storaskillnaderna i kommunernas taxesättning. Utskottet behandlade senast under föregående ettmotionsyrkande med i huvudsak samma innebörd som det nu aktuella, betänkandetSoU 1985/86:11 s. 19-20. Utskottet redovisade då bl. a. att enligt rapportenKartläggning av det ekonomiska stödet till handikappade (Ds S 1985:6) ärutbyggnaden av färdtjänsten ojämn, tillgången till specialfordon varierar, ochvillkoren för antalet medgivna resor, taxornas utformning, tillåten reslängd m,m, skiljer sig väsentligt från kommun till kommun. Utskottet upplyste vidareatt arbetade med en skrift med vägledning tillkommunerna i vad avser taxor för färdtjänsten. - om färdtjänstens utveckling är nu färdigställd och kommerinom kort att skickas ut till kommunerna. Skriften är en idéskrift utan direktaställningstaganden från sida. Utskottet framhöll i sitt ovan nämnda betänkande atttaxorna för färdtjänsten, liksom för , ligger inom ramen för denkommunala självstyrelsen och att taxorna som en följd av detta varierar medhänsyn till de lokala förhållandena. Detta påpekande är naturligtvis giltigtäven . Utskottet vill emellertid understryka vad som anförts beträffandesocial hemhjälp om att en större enhetlighet i de kommunala taxorna böreftersträvas. Det anförda gäller även i fråga om färdtjänsttaxorna. Det finns skäl att anta att skrift kommeratt leda till att kommunerna vinnlägger sig om en större enhetlighet ifärdtjänsttaxorna och villkoren för färdtjänst. Utskottet ser vidare medtillfredsställelse att skall granska statsbidragssystemet medutgångspunkt just i de stora skillnader som råder mellan kommunerna såvälbeträffande taxor som beträffande bl, a, utbyggnad och tillgänglighet.Utskottet förutsätter att regeringen tar initiativ till de förändringarav bidragssystemet som granskning kan föranleda. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet syftet medmotion So222 (s) i här aktuell del tillgodosett och avstyrker därförmotionsyrkandet. I motion So253 av och (bådafp) berörs förhållandet mellan färdtjänst och bilstöd. Motionärerna hemställerom ändring av statsbidragsbestämmelserna för färdtjänsten så att det blirmöjligt att av dessa medel ge bidrag till handikappade att leasa bil.Motionärerna anför att det i vissa fall kan vara billigare att utrusta denhandikappade med egen bil än att erbjuda honom färdtjänst. Leasing kan vara ettbra alternativ också på grund av att det kan vara svårt för en handikappad attsköta underhåll m.m. Färdtjänst kan utgå till alla handikappade. Handikappadesom behöver bil för att kunna arbeta eller för sin yrkesutbildning kan fåbidrag till anskaffning av bil enligt 62 § arbetsmarknadskungörelsen(1966:368). Utskottetbehandlade en likalydande motion av samma motionärer i sitt .q betänkandeSoU 1985/86:11 s. 20. Regeringen förordnade en särskildutredningsman för SoU 1986/87:18 att bereda frågan om att vidgapersonkretsen för bilstödet åt handikappade. Utredningsmannen avlämnade idecember 1986 betänkandet Bilstödet åt handikappade (Ds S 1986:11).Betänkandet, som ävan behandlar frågan om att låta handikappade hyra bil,remissbehandlas . Den fråga som tas upp i motionen har behandlats av ovan nämndautredning. Beredningen av utredningens förslag bör avvaktas. Utskottetavstyrker därför motion So253 (fp), I motion So209 av m.fl. (fp) yrkas attriksdagen ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om utvecklingenav färdtjänsten [yrkande 2), Motionärerna anför bl. a. att färdtjänsten iframttden bör vara en naturlig del av kollektivtrafiken och att det nu krävssnara förbättringar av färdtjänsten så att intentionerna i socialtjänstlagenuppfylls. Enligt motionärerna bör genom rekommendationer verkaför att färdtjänsten görs länsomfattande och ger samma service som kollektivtrafiken.Motionärerna tar även upp möjligheten att använda färdtjänst vid resor försjukvårdande behandling. Utskottet behandlade ett yrkande av likartat innehåll isitt betänkande SoU 1985/86:11. Utskottet anförde bl.a. att socialtjänstlagenålägger kommunerna att verka för att en utbyggd och väl fungerande färdtjänstskall finnas, men att den närmare utformningen ankommer på resp, kommun, 1 sammanhanget erinrade utskottet även om möjligheten attanföra förvaltningsbesvär över vägrat bistånd i form av färdtjänst och anfördeatt denna möjlighet är ägnad att leda till en mer likformig och utbyggdfärdtjänstservice. Utskottet vill ånyo understryka vikten av att en välutbyggd och väl fungerande färdtjänst finns i hela landet. Utskottet uttryckteovan (s, 19) sin tillfredsställelse över kommande granskningav statsbidragskonstruktionen med utgångspunkt bl, a, i de stora skillnadernai taxesättning. Granskningen har även en utgångspunkt i den ojämnautbyggnaden, varför förslag om åtgärder bör kunna väntas också på detta område.Det är vidare utskottets förhoppning att idéerna i Svenska kommunförbundetsovan (s, 19) nämnda skrift, vari bl, a, behandlas frågorna om länsfärdtjänstsamt om hur färdtjänsten skall samordnas med den kollektiva trafiken, skallföljas av konkreta åtgärder i kommunerna. När det gäller samordningen mellan färdtjänst ochsjukresor vill utskottet erinra om att förslag med syfte att möjliggöra attfärdtjänst kan utnyttjas även för sjukresor framläggs i årets budgetproposition(s, 48 samt förslaget till ändring i 2 kap, 6 § lagen (1962:381) om allmänförsäkring, s. 150). Ersättning för sådana färdtjänstresor avses lämnas frånsjukförsäkringen enligt en förenklad modell. Motion So209 (fp) får såledesanses tillgodosedd såvitt nu är i fråga. I övrigt kan konstateras att arbete för att på olika sättförbättra färdtjänsten pågår såväl genom kommunernas eget förbund som påregeringens initiativ. Resultatet härav bör enligt utskottets mening avvaktasinnan har anledning att överväga något initiativ på området. Utskottetavstyrker med det anförda motion So209 (fp) yrkande 2. Utskottet har ingen erinran mot den i budgetpropositionenföreslagna SoU 1986/87:18 medelsanvisningen under G 2. I motion So26I av m.fl. (/n) hemställs attriksdagen skall begära att en uppföljning och lägesbeskrivning genomförs somutgår från handlingsprogrammet i handikappfrågor (yrkande 1). Motionärernaanför att det inte kan uteslutas att förutsättningarna för stöd och biståndvarierar beroende på var i landet den handikappade bor. På samma sätt varierarenligt motionärerna avgifterna för olika förmåner. Utskottet behandlade i sitt av godkändabetänkande SoU 1985/86:11 s. 22-23 utförligt frågan om en uppföljning av detgemensamma handlingsprogrammet i handikappfrågor (SOU 1982:46). visade de två rapporterna. Kartläggning av det ekonomiska stödet tillhandikappade (Ds S 1985:6) och och handikappinsatserna ikommunerna 1985, på väsentliga skillnader i utbyggnad och utformning avkommunernas service till handikappade. Utskottet anförde vidare att vissaskillnader mellan kommuner självfallet alltid måste finnas som följd avkommunernas olika förutsättningar och prioriteringar, men att det dock inte fåruppstå så stora skillnader att systemet upplevs som orättvist. uppfattning måste därför vad som framkommit i rapporterna betecknassom oroande. Utskottet ansåg det bl. a. mot den återgivna bakgrunden varaangeläget att följa upp det gemensamma handlingsprogrammet i handikappfrågorgenom att under /87 borde få en redovisning för hurhandlingsprogrammet förverkligats på olika områden och för de åtgärder somvidtagits från regeringens sida för att påskynda utvecklingen. Utskottethemställde att detta skulle ges regeringen ttll känna. Regeringen uppdrog med anledning av beslut den29 åt att göra den uppföljning avhandlingsprogrammet som begärt. Rådet skall senast den 1 april 1987redovisa uppdraget till regeringen. Enligt vad utskottet erfarit är detregeringens avsikt att därefter redovisa vad som framkommit genom en skrivelsetill . Motionsyrkandet är redan tillgodosett. Utskottet avstyrkerdärför motion So261 (m) yrkande 1. I motion So260 av m.fl. (c) yrkas attriksdagen ger regeringen till känna vad i motionen anförts om enombudsmannaverksamhet för handikappade. Motionärerna föreslår, mot bakgrund avden diskriminerande verklighet som många handikapp leder till, en utredningför att pröva formerna för en ombudsmannaverksamhet, vars uppgift skall varaatt tillvarata handikappades rättigheter i förhållande till den diskriminerandeattityd de möter på samhällslivets alla olika områden. Utskottet behandlade i betänkandet SoU 1985/86:11 ettmotionsyrkande med samma innebörd som det nu aktuella. Med hänsyn till den skyldighet att bevaka handikappsynpunkter som redan åvilar främst och ansåg utskottet inte att det fanns skäl för att 21 ta någotsådant initiativ som begärdes i motionen, vilken avstyrktes, SoU 1986/87:18 Utskottet vidhåller sin ovan angivna uppfattning.Utskottet vill dessutom erinra om den effektiva intressebevakning som skergenom de olika handikapporganisationerna. Dessa får också ett betydande stöd avsamhället. Enligt utskottets mening finns alltså knappast behov av en särskildombudsmannaverksamhet för handikappade. Utskottet avstyrker därför motion So260(c). Vissa omsorger om handikappade I budgetpropositionen (s. 117) föresläs 37 990 000 kr.under anslaget G 3. Kostnader för viss omsorg om handikappade. Från anslagetutgår statsbidrag till landstingskommunerna och de kommuner som inte ingår ilandstingskommun av lönekostnaderna för vissa förskolekonsulenterinom omsorgerna för psykiskt utvecklingsstörda. Bidragsreglerna finns i förordningen(1986:566) om statsbidrag till lönekostnader för vissa förskolekonsulenter.Socialstyrelsen erhåller medel för viss kurs- och konferensverksamhet. Frånanslaget betalas också statsbidrag till en försöksverksamhet med undervisningför vuxna psykiskt utvecklingsstörda. Utskottet behandlade förslaget om ny omsorgslag (prop.1984/85:176) i sitt betänkande SoU 1984/85:27.1 betänkandet behandlades fråganom omsorgslagens personkrets ingående (s. 5-7). Utskottet anförde bl.a.följande. Utskottet konstaterar även att propositionens förslag tillpersonkrets innebär en utvidgning så att två grupper - vissa hjärnskadade samt,personer med barndomspsykos - vilka stått utanför den nuvarande lagenspersonkrets, men som har behov som ligger mycket nära de utvecklingsstördas, nuinordnas i omsorgssystemet. Utskottet delar uppfattningen att den nuvarandeomsorgslagen bör revideras och utvidgas. Utskottet biträder därförpropositionens förslag. Den i propositionen föreslagna utvidgningen avpersonkretsen bör emellertid ses som ett första steg i reformarbetet.Utskottet anser att alla handikappade barn och ungdomar borde ges samma stödsom nu föreslås för de ovan angivna grupperna. Som anförs i motionerna (m, c,fp) talar starka humanitära skäl för att också övriga grupper av handikappadebarn som har behov av särskilda omsorger kommer i åtnjutande av den revideradeomsorgslagens rättigheter. Som framkommit en sädan utvidgning ytterligare utredningsarbete. I propositionenframhålls att socialministern har för avsikt att senare återkomma tillregeringen i frågan om att utreda behovet av åtgärder för andra grupper av barnoch ungdomar än dem som föreslås ingå i omsorgslagens personkrets. Dettautredningsarbete skall enligt utskottets mening inriktas på att precisera vilkagrupper som bör omfattas av lagen och belysa behovet av kompletterandesärskilda omsorger. Utskottet vill vidare kraftigt understryka attutredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt. Syftet bör vara att utvidgaomsorgslagen att gälla alla barn och ungdomar som har behov av särskildaomsorger. Riksdagenbeslöt att som sin mening ge regeringen till känna vad utskottet SoU1986/87:18 anfört. I proposition 1985/86:107 om följdlagstiftning till dennya omsorgslagen, som behandlades av utskottet i betänkandet SoU 1985/86:19,redovisade statsrådet att han tillkallat en arbetsgrupp för enutredning av bl. a. behovet av åtgärder för andra grupper handikappade barn ochungdomar än dem som ingår i den nya omsorgslagens personkrets. I regeringensbeslut om bemyndigande att tillkalla den angivna arbetsgruppen hänvisas tillutskottets ovan angivna uttalande. Vidare anges att arbetet skall ske med utgångspunkti propositionen och behandling av ärendet. Särskild uppmärksamhetskall ägnas åt frågan om översyn av lagen (1965:136) om elevhem för vissarörelsehindrade barn m. fl. I budgetproposittonen (s. 113) redovisas att arbetsgruppenberäknas kunna avsluta sitt arbete . I modon So209 av m.fl. (fp) hemställs attriksdagen ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om en utvidgadpersonkrets i omsorgslagen (yrkande 1). Motionärerna uttalar att de vill understrykavikten av att översynen sker skyndsamt och att syftet med den är att utvidgaomsorgslagen till att avse alla barn och ungdomar som har behov av särskildaomsorger. Utskottet konstaterar att den utredning som harbegärt kommer att ha slutfört sitt uppdrag. Utskottet anser därförinte att det finns anledning till något uttalande av riksdagen.Motion So209 (fp) yrkande 1 avstyrks alltså. Vuxenundervisning för psykiskt utvecklingsstörda I budgetproposition (s. 118) upplyses attskolöverstyrelsen har lämnat ett förslag till regeringen rörandefortsatt verksamhet med undervisning av vuxna psykiskt utvecklingsstörda samtatt förslaget bereds i . Frågan behandlas i tvåmotioner. I motion So209 av m. fl. (fp) yrkas attförsöksverksamheten med vuxenundervisning för psykiskt utvecklingsstörda skallpermanentas (yrkande 3) och i motion So228 av och (båda s) hemställs att skall ge till känna vad imotionen anförts om den framtida organisationen av undervisningeri av vuxnapsykiskt utvecklingsstörda. De senare motionärerna framhåller att det avskolöverstyrelsens förslag till organisation av undervisningen för vuxnapsykiskt utvecklingsstörd, SÄRVUX, framgår att det är viktigt att SÄRVUX bliren permanent utbildning som får karaktär av kompetensgivande vuxenutbildningoch frigörs från omsorgsvärlden. Enligt motionärernas uppfattning bör SÄRVUXförändras i enlighet med förslag. Som framgår av budgetpropositionen bereds frågan omvuxenundervisning för psykiskt utvecklingsstörda iregeringskansliet. Till grund för arbetet ligger redovisningav ett till SÖ lämnat uppdrag att utreda formerna för en reguljärvuxenutbildning för psykiskt utvecklingsstörda (SÄRVUX). innanriksdagen tar ställning till den.fortsatta verksamheten. Utskottet SoU1986/87:18 avstyrker därför motion So209 (fp) yrkande 3 och motion So228 (s). Talpedagoger för utvecklingsstörda förskolebarn I motion So625 av och (båda fp) hemställs att skall ge till känna vad i motionen anförsangående återinförande av statsbidrag till särskolans talpedagoger somundervisar utvecklingsstörda förskolebarn. Motionärerna anför att statsbidragetför pedagogiska stödinsatser inom barnomsorgen för psykiskt utvecklingsstördabarn efter omsorgslagens tillkomst inte omfattar det stöd som särskolanstalpedagoger ger de utvecklingsstörda förskolebarnen. Före omsorgslagensikraftträdande erhöll särskolan statsbidrag för dessa talpedagoger äver för dendel de undervisade barnen i särskolans förskola. Nuvarande förhållande harenligt motionärerna medfört att omsorgslagen, som skulle leda tillförbättringar för de utvecklingsstörda, i stället lett till en klar försämring. I samband med att den nya omsorgslagen infördes upphörde särförskolanatt vara en del av särskolan. Ansvaret för de utvecklingsstörda förskolebar- nen överfördes till kommunerna och barnen skulle integreras i denvanliga förskolan. I samband med denna förändring underströk utskottet (SoU1984/85:27 s, 17) att den pedagogiska verksamheten för de utvecklingsstördaförskolebarnen inte fick försämras genom att förskolan upphörde att vara en delav särskolan. Landstingen skall även fortsättningsvis ställa resurser tillförskolans förfogande för att trygga detta. Omsorgslagen reglerar dock inteuttryckligen vilka dessa resurser skall vara. Utskottet yttrade vid sinbehandling av omsorgslagen (s, 17) att regeln i 4 § första stycket i omsorgslagenenligt utskottets mening innebär att ett utvecklingsstört barns föräldrar kankräva att tillhandahåller erforderligt expertstöd för barnet. Med anledning av vad som anförs i motionen vill utskottetslå fast att det är självklart att den nya omsorgslagen inte skall leda tillförsämringar för utvecklingsstörda förskolebarn och att sådan talpedagogiskverksanihet som bedrivits således skall fortsätta. Statsbidrag böralltså utgå även för den del av talpedagogernas verksamhet som avserförskolebarn. Enligt vad utskottet inhämtat ryms kostnaden för detta inom detav regeringen beräknade beloppet för statsbidrag till lönekostnader för vissaförskolekonsulenter. Det ankommer på regeringen att ta ställning till fråganom ändring i den ovannämnda förordningen (1986:566). Vad utskottet nu anfört med anledning av motion So625 (fp)bör ges regeringen till känna. I motion So223 av och (båda s) hemställs att skall begära att en översyn avutvecklingsstördas kultursituation med förslag till åtgärder genomförs snarast.Motionärerna efterlyser systematiska åtgärder för att förbättrautvecklingsstördas kulturmiljö. Utvecklingsstörda har ett speciellt behov avstimulans för sin utveckling.De har också en stark skaparglädje. Det behövs därför ett SoU 1986/87:18anpassat utbud av teater, musik m, m. samt möjlighet till skapande verksamhet. Utskottet behandlade ett likartat motionsyrkande ibetänkandet SoU 1985/86:11 och gjorde dä en noggrann genomgäng avlandstingskommunernas skyldigheter enligt den nya omsorgslagen. uppfattning hade man genom att lagreglera skyldigheten att verka föratt fritids- och kulturutbudet blir tillgängligt för utveckligsstörda skapatgoda förutsättningar för att behoven skall bli tillgodosedda. Utskottet, som förutsatte att landstingskommunerna kommeratt fullgöra sina skyldigheter enligt omsorgslagen, ansåg att erfarenheternahärav borde avvaktas innan har anledning att överväga ytterligareåtgärder och avstyrkte motionen. Omsorgslagen har endast varit i kraft sedan den 1 juli1986. Utskottet vidhåller därför sitt tidigare ställningstagande i frågan. 1sammanhanget kan vidare erinras om att handlingsprogrammet i handikappfrågorbl. a. behandlar handikappades rätt till kultur- och rekreationsaktiviteter.Statens handikappråd har som beskrivits ovan (s. 21) i uppdrag att göra enuppföljning av handlingsprogrammet i handikappfrågor. Uppdraget skall redovisassenast . Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion So223 (s). I motion So206 av och (bådam) begärs förslag som syftar till att även omsorgsvårdens personal skallomfattas av tillsynslagen. Motionärerna anför att det finns en särskildanledning att slå vakt om rättssäkerheten för människor som har svårt attsjälva föra sin talan. Det är djupt otillfredsställande att disciplinäraåtgärder i form av varning, erinran och fråntagande av legitimation inte kanske beträffande personal inom omsorgsvärden, ens om någon gjort sig skyldigtill grova förseelser gentemot vårdlagarna. Lagen (1980:11) o/n tillsyn över hälso- ochsjukvårdspersonalen //i.fl. (tillsynslagen) innehåller bl.a. bestämmelser omallmänna åligganden för personalen, om ansvar för fel och försummelser ivården, om ordningen för ansvarets utkrävande samt om återkallande avlegitimation m. m. Frågor om disciplinansvar handläggs av en särskild nämnd,hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd. Enligt 1 § tillsynslagen omfattas personal vid sjukhus ochandra inrättningar för öppen och sluten vård som drivs av det allmänna,legitimerade yrkesutövare utanför sådana inrättningar samt personal sombiträder sådana yrkesutövare i vården av patienter. I korthet kan konstaterasatt omsorgsvårdens personal inte omfattas av tillsynslagen annat än i den månden är verksam vid en sjukvårdsinrättning eller biträder en legitimeradyrkesutövare med uppgifter som är att hänföra till hälso- och sjukvård. För enutförligare beskrivning av rättsläget hänvisas till utskottets betänkande SoU1984/85:27 s. 19 f. Utskottet behandlade ett liknande motionsyrkande i samband med SoU 1986/87:18 propositionen om ny omsorgslag. Utskottet, som avstyrkte motionen, anförde därvid följande (SoU 1984/85:27 s, 20), Frågan om utsatta gruppers skydd mot olämplig behandlingoch/eller övergrepp från viss vårdande personal är av principiell betydelse,Detgäller inte minst i fråga om utvecklingsstörda, som inte sällan kan vara mycketberoende av personalen som de har särskilt svårt att hävda sinarättigheter eller påkalla hjälp utifrån. Enligt vad utskottet har inhämtatkommer emellertid frågan om ansvarsreglerna för förtroendeläkarna att tas uppav regeringen under kommande höst, I "samband därmed avser man även attöverväga frågan om att eventuellt föra in vissa andra grupper undertillsynslagens bestämmelser. Utskottet vill understryka det angelägna i attregeringen i det sammanhanget också överväger frågan om ansvaret för olikapersonalkategorier inom omsorgsverksamheten. Ett likartat motionsyrkande behandlas även i samband medbehandlingen av propositionen om följdlagstiftning till den nya omsorgslagen.Utskottet underströk då ånyo (SoU 1985/86:19 s, 7) det angelägna i attregeringen överväger frågan om ansvaret för olika personalkategorier inomomsorgsverksamheten. Någon åtgärd ansågs emellertid inteerforderlig med hänsyn till de uppgifter som inhämtats om att frågan varaktuell hos regeringen. Regeringen bemyndigade innevarande årsocialministern att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra enöversyn av tillsynen över hälso- och sjukvårdspersonalen, m, m. Regeringenbeslutade även om direktiv för utredningen. Av dessa framgår att den särskildeutredaren bör överväga om den personkrets som omfattas av tillsynslagen börutvidgas till att avse även andra personalgrupper, t, ex, ytterligare personalinom verksamhet med särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda. Regeringen har fattat beslut om utredningsdirektivangående en översyn av tillsynen över hälso- och sjukvårdspersonalen, m, m.Motion So206 (m) påkallar således enligt utskottets mening inte någonriksdagens åtgärd och avstyrks. Utskottet tillstyrker den föreslagna medelsanvisningenunder G 3, Kostnader för viss omsorg om handikappade. Omvårdnad för vissa gymnasieskolelever