bet · GA01SoU31 · 1986-12-31 00:00:00 — I finns två straffbestämmelser som direkt tarsikte på att motverka särbehandling på etnisk grund. Den ena avser hets motfolkgrupp och den andra olaga diskriminering (16 kap. 8 resp. 9 §). Straffbestämmelsen om olaga diskriminering infördes år1971 när anslöt sig till den rasdiskrimineringskonvention som nämntsovan (s. 8). Bestämmelsens första stycke innebär att en näringsidkare som i sinverksamhet diskriminerar någon på grund av hans ras, hudfärg, nationella elleretniska ursprung eller trosbekännelse genom att inte gå honom till hända på devillkor som näringsidkaren i sin verksamhet tillämpar i förhållande till andra,skall dömas för olaga diskriminering. I andra stycket stadgas attstraffbestämmelsen gäller även anställda hos näringsidkaren eller andra somhandlar på hans vägnar samt den som är anställd i allmän tjänst eller inneharallmänt uppdrag. Tredje stycket innehåller en särskild bestämmelse om att ävenanordnare av allmän sammankomst eller offentlig tillställning som diskriminerarnågon på grund av hans etniska tillhörighet genom att vägra honom tillträdetill sammankomsten eller tillställningen på de villkor som gäller för andraskall dömas för olaga diskriminering. Ipropositionen (s. 35) föreslås att de homosexuella bereds skydd mot 1* Riksdagenl986/87.12saml.Nr3l diskrimineringgenom att bestämmelsen i 16 kap. 9 § BrB om olaga ' SoU 1986/87:31diskriminering utvidgas till att omfatta även homosexuella. I motion Sol 54 av m.fl. (m) yrkas avslag påförslaget till lagom ändring i (yrkande 1 delvis). Motionärernaanser att det är omotiverat att bereda just gruppen homosexuella ökat skydd.Det finns enligt motionärerna många andra minoritetsgrupper, t. ex. fysiskteller psykiskt handikappade, som även kommer att sakna motsvarandeskydd. I motion Sol56 av () yrkas avslag påförslaget till ändring i (yrkande 1 delvis). Motionären påpekaratt genom den skrivning som föreslås särskiljer man en grupp med visst sexuelltbeteende, vilken skyddas mot diskriminering. Konsekvensen blir att homosexuellläggning skyddas mot diskriininering men inte en heterosexuell läggning. Utskottet ansluter sig till den uppfattning som framförs ipropositionen att det är självklart att varje form av diskriminering avhomosexuella bör motarbetas. Som framhålls i propositionen kan detta ske medolika metoder varav lagstiftning är en. Diskriminering av homosexuella genombestämmelser i lagar eller förordningar förekommer inte i . Inte hellersynes faktisk diskriminering av homosexuella i vardagslivet vara särskiltutbredd. I den utsträckning diskriminering av homosexuella ändå förekommertorde det vara just i sådana sammanhang som den nu aktuellabrottsbalksbestäm-melsen tar sikte på. Utskottet delar justitieministernsuppfattning att det framstår som naturligt att man inom ramen förrättsordningen aktivt försöker motarbeta sådan särbehandling som kan förekommainom t. ex. restaurang-och nöjesbranschen eller bostadsmarknaden. För attunderstryka samhällets allvarliga syn på sådan diskriminering av homosexuellabör enligt utskottets mening, som föreslås i propositionen, ettdiskrimineringsförbud meddelas i lag. Påpekandet i motion Sol54 (m) att många andraminoritetsgrupper saknar motsvarande skydd har observerats i propositionen. Somexempel nämns diskriminering på grund av fysiskt eller psykiskt handikapp(prop. s. 37):-Justitieministern konstaterar att underlag saknas i detta ärendeför en bedömning av om en utvidgning av straffbestämmelsen om olaga diskrimineringär ett lämpligt medel för att för sådana fall motverka en inte önskvärdsärbehandling. Utskottet vill för sin del tillägga att det faktum att inte allautsatta gruppers problem åtgärdas vid ett visst tillfälle inte bör användas somargument för att inte förbättra någon grupps situation. I motion Sol56 (c) påpekas att endast en grupp med ettvisst sexuellt beteende skyddas mot diskriminering. Vad först gäller personer med heterosexuell läggning vill utskottet erinra om att detta är den stora majoriteten i samhället. Bestämmelsen om olaga diskriminering tillkom för att hindra trakasserier mot minoritetsgrupper och andra former av rasdiskri minering. Det skulle naturligtvis vara tänkbart att ändra bestämmelsen så att den kommer att omfatta även dominerande grupper. Bestämmelsen skulle dock i så fall få en helt annan karaktär än . Det skulle inte längre blifråga om en bestämmelse till skydd för olika minoriteter. Vad beträffar grupper med vissa andra sexuella böjelser, t. ex. sådana som riktar sig mot barn eller 10 harsadistiska inslag, bör dessa som även understryks i propositionen, inte SoU 1986/87:31 skyddas av lagstiftaren i något avseende. Med hänvisning till det anförda tillstyrker utskottetpropositionens förslag till ändring av 16 kap. 9 § och avstyrkermotionerna Sol54 (m) och Sol56 (c) såvitt nu är i fråga (båda yrkande 1delvis). Enligt 5 kap. 3 § BrB är det straffbart som förolämpningatt smäda annan genom kränkande tillmäle eller beskyllning eller genom annatskymfligt beteende mot honom. I 5 kap. 5 § BrB finns bestämmelser om åtal förförolämpning och övriga ärekränkningsbrott. Sådana brott får i princip åtalasbara av målsägande. Om målsäganden anger brottet till åtal och åtal avsärskilda skäl finnes påkallat ur allmän synpunkt får allmänt åtal väckas förförolämpning mot någon i eller för hans myndighetsutövning eller förförolämpning mot någon med anspelning på hans ras, hudfärg, nationella elleretniska ursprung eller trosbekännelse. I propositionen föreslås att allmänt åtal skall kunnaväckas också för förolämpning mot någon med anspelning på dennes homosexuellaläggning, om målsäganden anger brottet till åtal och åtal av särskilda skäl ärpåkallat ur allmän synpunkt. Av kravet på att åtal av särskilda skäl skall varapåkallat ur allmän synpunkt följer enligt justitieministern att allmänt åtalskall väckas endast i mer svårartade fall av sådana förolämpningar som anspelarpå homosexuell läggning. Det kan vara fallet då någon vid upprepade tillfällenutsätts för sådan förolämpning på sin arbetsplats eller i sitt bostadsområde(prop. s. 46). I motion Sol54 av m.fl. (m) (yrkande 1delvis) och i motion SoI56 av () (yrkande I delvis) yrkas avslagpå detta propositionens förslag. Utskottet vill för sin del erinra om att utredningen somen av sina slutsatser av sina undersökningar angav att det existerar ettsocialt förbud eller tabu mot homosexualitet. Homosexuella känner en ovisshetom vad som skulle hända om de trädde fram inför omvärlden. De vågar enligtutredningen inte utesluta risken av att de blir utstötta och mister sittarbete, anseende och fotfäste i tillvaron. Därför döljer de sina homosexuellakänslor och relationer, vilket får stora konsekvenser för deras livsföring.Utskottet har tidigare anslutit sig till uppfattningen att det är självklartatt varje form av diskriminering av homosexuella bör motarbetas. Förolämpningarsom syftar på någons sexuella läggning torde som anförs i propositionen (s. 39)ingalunda vara ovanliga och upplevs säkerligen ofta som djupt kränkande för denpersonliga integriteten. Utskottet delar uppfattningen att det är betydelsefulltatt samhället tydligt visar att det stöder den som blir angripen på grund avsin homosexuella läggning. Utskottet tillstyrker därför propositionens förslagtill lag om ändring i 5 kap. 5 § och avstyrker motionerna Sol54(m) yrkande 1 (delvis) och Sol56 (c) yrkande 1 (delvis). Diskrimineringi arbetslivet SoU 1986/87:31 Frågan om införande av sanktionerade förbudsregler motetnisk diskriminering i arbetslivet inom ramen för straffrätten ellerarbetsrätten behandlades utförligt i proposition 1985/86:98 ominvandrarpolitiken (s. 53 f.). Föredragande statsrådet bedömde det inte sommöjligt att införa sanktionerade förbudsregler. För att motverka etniskdiskriminering bl. a. inom arbetslivet infördes efter förslag i sammaproposition lagen (1986:442) om etnisk diskriminering samt inrättades ettämbete som ombudsman med uppgift att genom olika åtgärder motverka etniskdiskriminering i arbetslivet och på andra områden av samhällslivet (SfU1985/86:20). De sålunda införda reglerna omfattar inte diskriminering på grundav homosexuell läggning. I motion 1986/87:SoI51 av m.fl. (vpk)hemställs (yrkande 3, delvis) att beslutar att hos regeringen begäraförslag till införande av anti-diskrimineringsbestämmelser iarbetsrättslagstiftningen i enlighet med vad som anförs i motionen.Motionärerna finner det tyvärr inte självklart att en fackorganisationeffektivt ställer upp för en homosexuell medlem. För organisationen är detenligt motionärernas uppfattning under alla omständigheter en styrka att ha ettstöd i lagen. I propositionen görs bedömningen att någon särskildlagstiftning mot diskriminering av homosexuella på arbetsmarknaden ej börinföras (prop. s. 14). I skälen för sin bedömning ansluter sig socialministerntill utredningens uppfattning att en lagstiftning på arbetsmarknaden somendast skulle avse homosexuella ej borde införas. Socialministern anför vidareatt förhållandena på arbetsmarknaden huvudsakligen skall lösas av arbetsmarknadensparter samt att de fackliga organisationerna har en viktig uppgift att motverkatendenser till diskriminering av homosexuella på arbetsmarknaden. Hon erinrarsamtidigt om att utredningen ansåg sig övertygad om att en oacceptabelsärbehandling av homosexuella förekommer på vissa arbetsplatser. Det är därförviktigt att förhållandena på arbetsmarknaden följs. I kommandeuppdrag skall enligt socialministern ingå att följa utvecklingen bl. a. vadgäller eventuell diskriminering av homosexuella på arbetsmarknaden. Utskottet delar uppfattningen att någon säriagstiftningmot diskriminering av homosexuella på arbetsmarknaden inte börinföras och avstyrker därför motion Sol51 (vpk) yrkande 3, delvis. Utskottetvill dock betona att detta inte betyder att utskottet anser att förhållandenapå arbetsmarknaden är utan problem. Som utredningen anfört och som ävenframhålls i propositionen kan det inte uteslutas att riskerna för oacceptabelsärbehandling på arbetsmarknaden ökar. Utskottet vill framhålla att de fackligaorganisationerna har ett viktigt ansvar för att förhindra en sådan utveckling.Ett kraftfullt och målmedvetet fackligt agerande är ett verksamt medel motdiskriminering i arbetslivet. Asylrätt m. m. Enligt 3 § utlänningslagen (1980:376, omtryckt 1984:595)skall en flykting inte utan synnerliga skäl vägras här i landet om hanbehöver sådant Flykting är enligtlagen en utlänning som befinner sig utanför det land, SoU 1986/87:31 i vilket han ärmedborgare, på grund av välgrundad fruktan för förföljelse på grund av ras,nationalitet, tillhörighet till viss samhällsgrupp eller på grund av religiös eller politiskuppfattning. Med förföljelse avses sådan som riktar sig mot utlänningens liv ellerfrihet eller annars är av svår beskaffenhet (politisk Utlänningslagensdefinition av flyktingbegreppet motsvarar den som finns i Förenta nationernasflyktingkonvention. Av31 § utlänningsförordningen (1980:377, omtryckt 1984:933) framgår vidare att enutlänning kan beviljas uppehållstillstånd bl. a. om detta är motiverat avhumanitära skäl eller om han har familjeanknytning till en person som är bosatthär. I propositionen anges (s. 16-17) att invandrarverket sedan avsevärd tidtillämpar samma principer i fråga om uppehållstillstånd på grund av påståddfamiljeanknytning för såväl homosexuella som heterosexuella förhållanden. Denpraxis som utbildats i fråga om beviljande av uppehållstillstånd på humanitärgrund för homosexuella som här söker skydd mot förföljelse i hemlandet på grundav sin sexuella läggning ger vidare enligt socialministern etttillfredsställande skydd för dessa personer. I propositionen föreslås såledesinga ändrade bestämmelser i denna del. Utredningengjorde beträffande frågan om s. k. sexualpolitisk asylrätt för homosexuellabedömningen att gällande lagstiftning i och för sig ger tillfredsställandegarantier för att homosexuella, som förföljs i sitt hemland, fåruppehållstillstånd. Enligt utredningens mening innebär också gällandelagstiftning om asylrätt att det finns utrymme för att ge förföljda homosexuellarätt till asyl. Eftersom praxis intagit en motsatt ståndpunkt föreslog dockutredningen att en uttrycklig bestämmelse om asylrätt för homosexuella somförföljs på grund av sin läggning skulle införas i 3 § utlänningslagen. Isamband med behandlingen av proposition 1979/80:96 med förslag till nyutlänningslag, m. m. aktualiserades i en motion (fp) frågan om att i 3 §utlänningslagen homosexualitet skulle anges som en grund för flyktingskap.Yrkandet avstyrktes med hänvisning till att en sådan bestämmelse skulle föraalltför långt och aktualisera andra grupper som är diskriminerade samt till attnär det gäller personer som riskerar förföljelse, t. ex. i form av allvarligafrihetsstraff, för homosexualitet det ofta torde finnas skäl att låta vederbörandestanna i på grund av humanitära skäl (AU 1979/80:27 s. 43). Invandrings-och flyktingpolitiken var föremål för prövning pågrund av proposition 1983/84:144 om invandrings-och flyktingpolitiken. Ipropositionen föreslogs ingen ändring av nuvarande praxis beträffandehomosexuella som på grund av förföljelse i sitt hemland söker asyl här. Frågan togsupp i en motion (m) vari hemställdes att skulle uttala atthomosexuella bör kunna beredas asyl enligt 3 § utlänningslagen. I sitt av godkända betänkande SfU 1983/84:30s. 13 f. anförde socialförsäkringsutskottet att enligt utskottets uppfattningett uttalande om att 3 § skall kunna konstituera flyktingskap för homosexuellaknappast kan anses överensstämma med intentionerna bakom bestämmelsen. I motion1986/87:SoI53 av i (fp) hemställs att SoU 1986/87:31riksdagen antar motionärens förslag till lydelse av 3 § utlänningslagen(yrkande I).Motionären delarutredningens uppfattning att 3 § utlänningslagen bör förtydligas på så sättatt det blir fullt klart att homosexuella kan omfattas av flyktingbegreppet. Imotionen anförs vidare att homosexuella överallt i världen utsätts föralltifrån tyst diskriminering till öppen och brutal sådan oavsett lagstiftning.Möjligheterna för homosexuella att få stanna i länder dit de flyr är begränsadeofta därför att de allra flesta länder diskriminerar dem i sin lagstiftning.Därför behövs det enligt motionären ett svenskt initiativ på internationellnivå för att lösa dessa frågor (yrkande 2). I motion 1986/87:SoI55 av LarsAhlmark m.fl. (m) yrkas att skall ge regeringen till känna vad imotionen anförts om asylrätt (yra/jde 4). Motionärerna anknyter tillutredningens förslag men anser att det kan vara vanskligt att ändra ordalydelseni 3 § utlänningslagen med tanke på att dess definition av flyktingbegreppetmotsvarar den som finns i flyktingkonvention. I dennadefinition inryrns begreppet "tillhörighet till viss samhällsgrupp".Motionärerna anser att det kan ifrågasättas om inte de homosexuella får ansesutgöra en sådan grupp och därför redan borde vara skyddade enligt 3 §. Dettaöverensstämmer dock inte med nuvarande svensk praxis. Däremot beviljasuppehållstillstånd av humanitära skäl enligt 31 § utlänningsförordningen.Enligt motionärerna är det oklart om de olika modellerna ger skilda resultat iden praktiska tilllämpningen. Med tanke på den förföljelse som i vissa länderfrån tid till annan riktas mot homosexuella bör regeringen enligt motionärernafölja utvecklingen på området och om det anses påkallat återkomma tillriksdagen med erforderliga förslag. Utskottet gör följande överväganden. Frågan om huruvida förföljelse på grund av homosexualitetskall anses som grund för flyktingskap och den homosexuelle således beviljasasyl med stöd av 3 § utlänningslagen har alltså diskuterats tidigare. Vidlagens tillkomst hänvisade arbetsmarknadsutskottet som ovan redovisats delstill att en sådan bestämmelse skulle kunna föra för långt och aktualisera andragrupper som är diskriminerade, dels till att uppehållstillstånd beviljasförföljda personer av humanitära skäl. ansåg år 1984i samma fråga att ett uttalande om att 3 § skall kunna konstituera flyktingskapför homosexuella knappast kan anses överensstämma med intentionerna bakombestämmelserna. konstaterar att en homosexuell person somförföljs i sitt hemland på grund av sin homosexuella läggning i praxis beviljas uppehålls tillstånd i av humanitära skäl enligt 31 § utlänningsförordningen. Däremot är inte 3 § utlänningslagen tillämplig. Enligt utskottets uppfattning erbjuder nuvarande tillämpning av utlänningsförordningen i praktiken ett tillfredsställande skydd för homosexuella som av sådana skäl behöver en i . Anledning saknas att - som även framhålls av statens invandrarverk i dess remissvar över utredningen - närmast av formella skäl göra ett ingrepp i flyktinglagstiftningen och därmed skapa ett svenskt flyktingbegrepp som inte har någon motsvarighet i flyktingkonvention. Utskottet avstyrker därför motion Sol53 (fp) yrkande 1. I motion Sol55 (m) yrkande 4 anförs att det är oklart omen ändring av SoU 1986/87:31 flyktingbegreppet i 3 § skulle ge ett annatresultat i den praktiska tillämpningen än nuvarande ordning. Med tanke på denförföljelse av homosexuella som förekommer i vissa länder bör regeringen enligtmotionärerna ändå följa utvecklingen på området och om det anses påkallat återkommatill med förslag. Detta föreslås ge regeringen till känna. Utskottet delar den oro som kommer till uttryck i motionenoch som också har framförts i utredningen över att förföljelse mot homosexuellafrån tid till annan förekommer i vissa länder. Utskottet anser det emellertiduppenbart att om en uttalad förföljelse mot homosexuella just på grund av derassexuella läggning skulle uppstå i något land, det är möjligt att erbjuda enfristad i utan ändring av gällande bestämmelser. Utskottet villsamtidigt fästa uppmärksamheten på att förföljelse uppstår på samma sätt påolika håll i världen mot många grupper människor. Det är därför viktigt att haen allmän beredskap för att vid behov kunna agera för människor som är i behov aven på grund av förföljelse i sitt hemland. Utvecklingen i andra ländermåste av dessa skäl följas noga. Utskottet utgår från att regeringen följer såvältillämpningen av utlänningslagstiftningen som utvecklingen i länder därpolitisk förföljelse förekommer eller kan befaras uppstå. Det får därför ansesobehövligt med något riksdagsinitiativ med anledning av motion Sol55 (m)yrkande 4, som därför avstyrks. Av det anförda följer enligt utskottets mening att detockså ankommer på regeringen att ta de internationella initiativ som visar sigpåkallade för att lösa homosexuellas flyktingproblem. Utskottet anser inte attdet finns behov av något uttalande i den frågan. Utskottet avstyrkersåledes även motion Sol53 (fp) yrkande 2. I propositionen (s. 29) anförs att det yttersta ansvaretför samordningen av samhällets fortsatta åtgärder för att avskaffa diskrimineringen av homosex uella åvilar regeringen. Många av de åtgärder och förändringar inom olika samhällsområden som förordats i propositionen bör dock ske genom omprioriteringar eller förändringar av arbetsmetoder etc. inom resp. verk samhetsområde. Enligt socialministerns mening behövs en samordning av övergripande karaktär av de olika samhällsinsatserna. Socialministern anmäler att hon avser att återkomma till regeringen med förslag om att får i uppdrag att svara för en sådan övergripande samordning. Av det nämnda uppdraget bör följa (prop. s. 20-30) att i samråd med berörda myndigheter skall följa utvecklingen av de homosexuel las situation framför allt vad gäller eventuell förekomst av diskriminering och i vilka former diskriminering kan motverkas av samhället. Vidare bör i uppdraget ingå att dels planera styrelsens egna informationsinsatser, dels följa andra myndigheters information om homosexualitet och homosexuellas situation. Slutligen bör styrelsen återkommande redovisa sitt samordningsar bete till regeringen. Tre motioner tar upp mer övergripande frågor om detsamhälleliga SoU 1986/87:31 upplysningsarbetet och insatserna för attmotverka diskriminering av homosexuella. I motion Sol51 av m.fl. (vpk) yrkas attriksdagen skall ge regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande merbeslutsam inriktning av det samhälleliga upplysningsarbetet (yrkande 4).Motionärerna anser att staten genom behöriga ämbetsverk, särskilt beträffandeskolundervisningen samt hälso- och sjukvården, måste gå ut med direktaanvisningar för att nå effekt då det gäller att motarbeta vanföreställningaroch fördomar om homosexualitet. Av särskild vikt är, enligt motionärerna, attunga homosexuella får stöd för sin identitet och personlighetsutveckling. I propositionen anförs (s. 18) att skolan har engrundläggande uppgift att motverka diskriminering och att understryka allamänniskors lika värde. Det är därför självklart att skolan i sinsamlevnadsundervisning har att ta upp frågor om homosexualitet och de attityderoch svårigheter som möter homosexuella. () har utarbetat ensärskild handledning för samlevnadsundervisningen samt som komplement tilldenna producerat ett servicematerial. Detta servicematerial har utarbetatsefter samråd med och tar bl. a. upp homosexualitet. Vidarehar SÖ medverkat till produktion av film som behandlar homosexuellas situation. I propositionen påpekas att målen och riktlinjerna förundervisningen behandlas i olika läroplaner samt att inom dessa har lämnats ettrelativt stort mått av lokal frihet och att en decentralisering avbeslutsfunktionen har skett. Utifrån de allmänna målsättningarna finns utrymmeför att behandla frågor om homosexualitet. Den enskilde läraren har dock ettavgörande inflytande på hur undervisningen bedrivs. Sammanfattningsvis anför socialministern att SÖ redanvidtagit vissa åtgärder för att förbättra skolans sexualundervisning också närdet gäller frågor om homosexualitet. Det är enligt socialministerns mening intemöjligt att med hänsyn till de krav och önskemål i många avseenden som skolanhar att leva upp till kraftigt öka insatserna ytterligare i kvantitativthänseende när det gäller undervisningen om homosexualitet. Det måste enligtsocialministern ankomma på de myndigheter som har att avväga behovet av insatserinom skolområdet, i första hand SÖ och resp. länsskolnämnd, att bedöma vilkakvalitetshöjande åtgärder som kan vidtas. Socialministern anför beträffande hälsofrågor (prop. s.26-27) att utbildningen av hälso- och sjukvårdens personal bör ge ökad kunskapom och förståelse för homosexuella. Vården måste ibland anpassas till vissagrupper och för homosexuella kan det enligt socialministern finnas behov avspeciella mottagningar. Mot bakgrund av HIV/AIDS-problematiken är det vidareviktigt att behovet av psykosocialt stöd i vården beaktas. Utskottet vill inledningsvis instämma i propositionensuppfattning att skolan har en grundläggande uppgift att motverka diskriminering och att understry ka alla människors lika värde. Utifrån gällande läroplaners allmänna mål finns det som nämnts i utredningen utrymme för lärarna att behandla åtgärder för att motverka diskriminering exempelvis av homosexuella. Om så sker är dock beroende av den enskilde läraren. Utskottet vill därför liksom 16 propositionen(s. 21) understryka den stora betydelse samlevnadsundervis- SoU 1986/87:31ningen i de olika lärarutbildningarna har för hur utbildningen senare skallbedrivas i ungdomsskolan. På samma sätt är det av stor vikt hur samlevnadsundervisningoch frågor om de homosexuellas situation tas upp i utbildningar inomvårdområdet och det sociala området. Utskottet delar dock socialministernsbedömning att det bör vara en uppgift för UHÄ att överväga behovet av sex- ochsamlevnadsundervisning när man fastställer olika utbildningsplaner. Den handledning som finns för samlevnadsundervisningen iskolan används enligt vad utskottet erfarit inte i den utsträckning som skullevara önskvärt. Utskottet konstaterar därför med tillfredsställelse att SÖ nuutarbetat ett servicematerial till handledningen. Som anförs i propositionen ankommer det i första hand påskolans egna myndigheter att informera lärarkåren om att detta materialexisterar.