bet · GA01LU22 · 1986-12-31 00:00:00 — om konsumentpolitiska frågor m.m. (prop. 1986/87:100, bil.9, Cl, C 4 och C 5) I betänkandet behandlar utskottet dels proposition1986/87:100 bilaga 9 () i vad avser anslag tillmarknadsdomstolen, och , dels tiomotioner som väckts under den allmänna motionstiden och som tar upp olikakonsumentpolitiska frågor. Utskottet tillstyrker bifall till propositionen iförevarande delar och avstyrker bifall till samtliga motioner. Till betänkandet har fogats elva reservationer, varav två(m, fp, c), en (fp, c), fyra (m) och fyra (fp), samt tre särskilda yttranden. I proposition 1986/87:100 bilaga 9 ()föreslår regeringen under punkterna Cl, C4 och C5 att (C 1) till för /88anvisar ett förslagsanslag av , (C 4) till för /88 anvisarett förslagsanslag av , (C 5) till för budgetåret1987/88 anvisar ett förslagsanslag av . 1986/87:L701 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförtsangående SAS överbokning, 1986/87:L704 (1986/87:K410) av m. (fp) vari yrkas att hos regeringen begär förslag om datorstöddkonsumentupplysning, 1986/87:L705 av () vari yrkas 1, att riksdagenhos regeringen begär att fär i uppdrag att finna former för enmer kontinuerlig information om gällande regler och riktlinjer påkonsumentskyddsområdet, 2, att riksdagenger regeringen till känna vad i motionen anförts om revidering av regelsystemetpå konsumentskyddsområdet i takt med utvecklingen, 1 1986/87. 8 sa/nl. 1986/87:L708av m.fl. (s) vari yrkas att hos LU 1986/87:22regeringen anhåller om förslag till lag om förbud mot import och försäljning avkrigs- och våldsleksaker. 1986/87:L710 av och (båda vpk)vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad som imofionen anförts rörande information om skäl till prisnedsättningen pälivsmedel, 1986/87:L711 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombehovet av en ombudsman för granskning av humanitära och välgörandeinsamlingar. 1986/87:L712 av m, fl. (fp) vari yrkas 1, att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om initiativfrän att i samarbete med andra organ stimulera till ettfrivilligt varudeklarationssystem för vissa varor, 2, att riksdagensom sin mening ger regeringen fill känna vad i mofionen anförts om datorstöddkonsumentupplysning, 3, att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omvaruprovningen, 4, att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omkonsumentskydd på bilområdet, 5, att riksdagenbeslutar minska anslaget fill med , jämfört medregeringens förslag, 6, att riksdagenfill anslår ytterligare , utöverregeringens förslag, 7, att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i mofionen anförts om avskaffandeav det partssammansatta rådet vid . 1986/87:L714 av m. fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen fill känna vad i motionen anförts omtest av leksaksartiklar, 1986/87:L716 av m, fl, (m) vari yrkas 1, att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i mofionen anförts omkonsumentpolitikens inriktning, 2, att riksdagenbeslutar att hos regeringen anhålla om förslag i besparingssyfte som syftar tillsammanslagning av statens pris- och kartellnämnd och i enlighetmed vad som anförts i motionen, 3, att riksdagenbeslutar att till för /88 anvisa ettförslagsanslag av . 1986/87:L718 (1986/87:Ju641) av m, fl, (vpk)vari yrkas att hos regeringen begär förslag till ändring ellertillägg i marknadsföringslagen så att könsdiskriminerande reklam förbjuds. Utskottet LU 1986/87:22 Utskottet behandlar i betänkandet frågan om anslag /88 till , och allmännareklamationsnämnden jämte tvä motioner (L712 yrkandena 5-7 och L716 yrkandena2-3) med anknytning till de två sistnämnda myndigheternas anslag ochorganisation. Vidare behandlas en motion (L716 yrkande 1) som berörkonsumentpolitikens inriktning. Utskottet behandlar därjämte nio motioner somberör följande ämnen, nämligen kontinuerlig information om gällande riktlinjer(L705), informationsskyldighet vid extrapriser på livsmedel (L710), standardiseradvaruinformation (L712 yrkande 1), datakommunikation inomkonsu-mentinformafionen (L704 och L712 yrkande 2), konsumentverketsvaru-provningsverksamhet (L712 yrkande 3), konsumentskydd på bilområdet (L712yrkande 4), könsdiskriminerande reklam (L718), förbud mot krigsleksaker(L708), begränsning av ljudnivån på leksaker (L714), överbokningen hos SAS(L701) samt kontroll av välgörenhetsinsamlingar (L711). Som en allmän bakgrund fill förslagen i proposifionen ochmotionerna kan nämnas att godkände mål och riktlinjer förkonsument-polifiken (prop. 1986/87:121, LU 34, rskr. Riksdagsbeslutetinnebär att målet för konsumentpolitiken skall vara att stödja hushållen ideras strävan att effektivt utnyttja sina resurser samt att stärkakonsumenternas ställning på marknaden, Konsumentpolifiken skall sålunda blitydligare inriktad på hushällsekonomiska frågor och då särskilt på hushållensbaskonsumtion. Tre särskilt viktiga utvecklingslinjer utpekas iriksdagsbeslutet. För det första skall den lokala verksamheten ges högprioritet. Utbyggnaden, som skall ske genom kommunernas frivilliga åtaganden,bör ha som mål att konsument-politisk verksamhet inrättas i alla kommuner.Vidare bör de lokala konsumentmyndigheternas arbetsuppgifter ochmyndigheternas samarbete med andra intressenter ges större omfattning. Bl, a,skall reklamafionshantering-en decentraliseras ytterligare. För det andra skallsärskilt utsatta grupper stödjas. För det tredje förordas att fler grupper isamhället engageras i konsumentpolitiken. Konsumenternas möjligheter attpåverka produktion och distribution av varor och tjänster kan på det sättetförstärkas. Ett ökat engagemang från organisationer eftersträvas. Vidare skallföretagen ha ett större ansvar för att förbättra konsumenternas förhållanden. För att uppnå målet med konsumentpolitiken skall särskildainsatser göras när det gäller att utveckla konsumenternas kunskaper genomutbildning, konsumentinformation och information från företagen m. m. Forskningoch andra undersökningar om konsumenternas förhållanden skall få hög prioritet.Riksdagsbeslutet innebar att tilldelas medel för vissa åtgärdernär det gäller livsstilsreklam och könsdiskriminerande reklam. Några organisationsfrågor tas upp i riksdagsbeslutet. Föratt allmänna reklamafionsnämndens verksamhet löpande skall kunna värderas i ettkonsumentpolitiskt perspektiv beslöts att ett råd med företrädare förkonsumenter, näringsliv och kommuner knyts till nämnden. En omorganisation avkonsumentverket beslöts också. Anslags-och organisationsfrågor LU 1986/87:22 handlägger ärenden enligtkonkurrenslagen (1982:729), marknadsföringslagen (1975:1418),konsumentkreditlagen (1977:981), lagen (1978:763) med vissa bestämmelser ommarknadsföring av alkoholdrycker och lagen (1978:764) med vissa bestämmelser ommarknadsföring av tobaksvaror, konsumentförsäkringslagen (1980:38), lagen(1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden samt lagen (1984:292) omavtalsvillkor mellan näringsidkare. är central förvaltningsmyndighet förkonsumentfrågor med uppgift att stödja hushållen i deras strävan att effektivtutnyttja sina resurser samt att stärka konsumenternas ställning på marknaden. Ianslutning till detta fullgörs de uppgifter som ankommer påkonsumentombuds-mannen enligt marknadsföringslagen och lagen om avtalsvillkor ikonsumentförhållanden. Verket fullgör vidare uppgifter enligtkonsumentkreditlagen och förordningen (1985:619) om statligt stöd tillglesbygd. omorganiserades som enföljd av ovan redovisade beslut. Fr.o.m. /87 har programindelningenavskaffats, och verket erhåller medel genom ett förvaltningskostnadsanslag(förslagsanslag). Allmänna reklamations/iäm/iden har till uppgift att prövatvister mellan konsumenter och näringsidkare rörande varor, tjänster och andranyttigheter samt att ge rekommendationer om hur tvister bör lösas. Nämndenskall dessutom på begäran av domstol avge yttranden enligt lagen (1974:8) omrättegängen i tvistemål om mindre värden. Vidare skall nämnden stödjakommunernas reklamafionshantering och därvid bl, a, informera om nämndenspraxis och ge råd till konsumentvägledare på lokal nivå. Till nämnden harknutits ett råd med uppgift att bistå nämnden i viktigare frågor omverksamhetens omfattning och inriktning. Rådet skall bestå av företrädare förkonsumenter, näringsidkare och kommuner, I budgetpropositionen föreslås såvitt gällermarknadsdomstolen att för /88 anvisar ettförslagsanslag av . Propositionen har i denna del inte föranlett någotmotionsyrkande, och , utskottet tillstyrker förslaget. I fråga om föreslås att /88 anvisar ett förslagsanslag av , vilket innebären höjning av anslaget med . Utgångspunkten vid anslagsberäkningenhar varit huvudförslaget med en beräknad minskning för ifrågavarandebudgetår. Beträffande föreslås attmedel för /88 beräknas med en real minskning av utgifterna med1 % vilket innebär ett förslagsanslag av . Medelsberäkningen för allmänna reklamationsnämndenkritiseras i motion L712 (fp). Motionärerna hänvisar till riksdagsbeslutetvåren om en ökad lokal reklamationshantering vilket medförde en minskningav anslaget för /87 till med 300000kr. Enligt motionärerna har emellertid den avsedda decentraliserade reklamationshanteringenännu inte trätt i kraft. Tillströmningen av ärenden till allmännareklamationsnämnden är i stort sett oförändrad jämfört med LU 1986/87:22tidigare år. Den bedömning som gjordes var enligt motionärernasålunda felaktig. Mot denna bakgrund föreslås i motionen (yrkande 6) attanslaget till ökas med . för budgetåret1987/88. En reducering av anslaget till begärs imotionerna L712 (fp) och L716 (m). Motionärerna i motion L716 framhåller attmed ändrad inriktning av verksamhet kan besparingar göras. Imotionen förordas sålunda att uppgifter begränsas. Verket börprioritera produktsäkerhetsarbetet på sådana områden som inte faller underannan myndighets verksamhetsområde. Vidare bör verket prioritera frågor rörandeefterlevnaden av marknadsföringslagen, avtalsvillkorslagen ochbranschöverenskommelser. Dessutom bör i ökad utsträckningsyssla med jämförande information om varors pris och kvalitet. Däremot börverket avstå från att behandla frågor som naturligen hör hemma under andraspecialmyndigheter. Med den nu förordade inriktningen av konsumentverketsverksamhet saknas det enligt motionärernas mening skäl för att ge verket detresurstillskott som regeringen föreslår. Eventuella tillkommande uppgifter får lösas genomomfördelningar inom verket. Mot denna bakgrund yrkar motionärerna (yrkande 3)att erhåller ett oförändrat anslag, dvs, ett anslagmotsvarande det som gällde för /87 eller . I mofion L712 yrkas att till konsumentverketanvisar ett i förhållande till regeringens förslag med , minskatanslag, dvs. ett anslag av . Genom anslagsminskningen villmotionärerna finansiera den i motionen begärda ökningen av anslaget fillallmänna reklamationsnämnden. Utskottet vill inledningsvis erinra om deställningstaganden som gjorde när frågan om en ökad lokalreklamationshantering samt anslaget till allmänna reklamationsnämndenbehandlades (LU 1985/86:34), Utskottet fann därvid i likhet med föredragandestatsrådet att en ökad lokal reklamationshantering borde kunna leda tillminskad belastning på , vilket rimligen också borderesultera i ett i motsvarande grad minskat behov av resurser. Hur storresursminskningen kunde bli var en bedömningsfråga och avhängig den takt ivilken den decentraliserade reklamationshanteringen kunde byggas ut. Utskottetansåg för sin del att det var tveksamt om ärendetillströmningen skulle kommaatt minska under /87 i den utsträckning som förutsattes ipropositionen. Vid en samlad bedömning av nämndens resurser ansåg utskottetinte att en så stor besparing kunde göras som föreslogs i propositionen,nämligen . Utskottet beräknade att besparingen skulle bli 300 000 kr.och föreslog därför en höjning av det av regeringen föreslagna anslaget med400000 kr. godkände utskottets hemställan. Utskottet vidhåller sin uppfattning att en ökaddecentralisering av reklamationsärenden till den kommunalakonsumentverksamheten bör kunna leda till minskad belastning på allmännareklamationsnämnden, och således även ett minskat resursbehov. Såsom utskottetframhöll i sitt ovannämnda betänkande är frågan om hur stor resursminskningenkan bli en bedömningsfrågaoch beroende av hur snabbt den lokala reklamationshante- LU 1986/87:22 ringenkan byggas ut. Utskottet gör den bedömningen att den decentraliseradehanteringen av reklamationsärenden bör kunna få betydligt störregenomslagskraft under nästa budgetår. Utskottet är därför inte berett atttillstyrka en höjning av anslaget till allmänna reklamafionsnämnden såsombegärts i motion L712. Utskottet tillstyrker således propositionens förslag ommedelsanvisning till och avstyrker bifall tillmotion L712 yrkande 6, När det gäller anslaget till villutskottet erinra om att det har beräknats med utgångspunkt i huvudförslaget,vilket reellt sett innebär en fortsatt minskning av verkets resurser. Enytterligare reducering av anslaget i enlighet med förslaget i motion L716skulle enligt utskottets uppfattning innebära att för konsumenterna värdefullverksamhet fick eftersättas. Utskottet kan inte medverka till en sådanutveckling och avstyrker därför bifall till motionen i nu behandlad del. Motbakgrund av utskottets ovan redovisade ställningstagande i fråga om den imotion L712 begärda höjningen av anslaget till allmänna reklamationsnämndenavstyrker utskottet även yrkandet om finansiering härav genom reducering avanslaget till . Utskottet tillstyrker med det anförda propositionensförslag såvitt gäller anslaget till . En besparingsmöjlighet på föreslås också imotion L716 (m), nämligen en sammanslagning av statens pris- och kartellnämnd(SPK) med till ett organ. Enligt motionärerna skulle en sådanomorganisation möjliggöra ytterligare samordning av den konsumentin-formafionsom båda verken producerar, och härigenom skulle ytterligarerationaliseringsvinster kunna uppnäs. De begär (yrkande 2) förslag i enlighetmed det anförda. Utskottet erinrar om att mofionsyrkanden om ensammanslagning av SPK med har prövats och avslagits avriksdagen ett flertal gånger . som påbegäran av lagutskottet yttrat sig i saken (se senast NU 1985/86:6 y) hardärvid funnit att tanken på en sammanslagning framstår som orealistisk medhänsyn till att myndigheternas aktiviteter är av mycket olika karaktär ochriktar sig till skilda målgrupper. Då lagutskottet senast behandlade fråganvåren 1986 (LU 1985/86:34) anslöt sig utskottet helt till näringsutskottetsställningstagande och avstyrkte bifall till det dä aktuella motionsyrkandet,vilket godkände. Utskottet finner inte skäl föreligga för ett ändratställningstagande i frågan från sida och avstyrker således bifalltill motion L716 yrkande 2, Utskottet behandlar i detta sammanhang en i motion L712(fp) upptagen fråga om det partssammansatta rådet hos allmänna reklamationsnämnden.Motionärerna anser att det ej föreligger något behov av ett sådant råd. Detleder enligt motionärerna enbart till onödig byråkrati och kostnader som inteuppvägs av några vinster för konsumenten. Motionärerna begär därför (yrkande 7)ett tillkännagivande om att det partssammansatta rådet hos allmännareklamationsnämnden bör avskaffas. Som ovanredovisats godkände att ett partssamman- satt råd knöts tillallmänna reklamationsnämnden. I sitt av LU 1986/87:22 godkändabetänkande LU 1985/86:34 fann utskottet i likhet med föredragande statsrådetatt det var angeläget att verksamhet i högre gradän förankrades i de konsumentpolitiska sammanhangen. Motbakgrund härav fann utskottet förslaget i propositionen om inrättandet av ettpartssammansatt råd, knutet fill nämnden, intressant och väl värt att pröva.Ett sådant råd skulle kunna ge nämnden vägledning i olika policyfrågor.Utskottet tillstyrkte därför förslaget i propositionen att knyta ettpartssammansatt råd till . Utskottet framfördeäven en del synpunkter pä vilka arbetsuppgifter rådet borde ha. Enförstahandsuppgift för rådet borde vara att vägleda nämnden i policyfrågor. Enannan vikfig uppgift för rådet borde vara att finna former för hur nämndenserfarenheter och kunskaper skulle kunna ges en ökad och vidare spridning än vadsom nii är fallet. mening har några nya omständigheter inte framkommit som börföranleda att ompröva sin inställning till frågan om ettpartssammansatt råd hos . Utskottet avstyrkerföljaktligen bifall till motion L712 yrkande 7. Konsumentpolitikens inriktning m. m, Imotion L716 (m) behandlas frågan om den framtida konsumentpolitikensinriktning. Motionärerna framhåller att konsumentpolitiken måste utgå frånkonsumenternas rätt att utifrån sin egen situation träffa ett önskat val, Detär således individernas valfrihet som skall styra företagens utbud av varor ochtjänster. Enligt mofionärerna är det endast ett marknadsekonomiskt system mednäringsfrihet och fri konkurrens som garanterar att de enskilda människorna kanstyra sin konsumtion i banor som bäst passar de egna önskemålen och den egnaekonomin. Motionärerna begär (yrkande 1) ett tillkännagivande av det anförda. Utskotteterinrar om att ett motionsyrkande med i huvudsak samma syfte som det nuaktuella behandlades i samband med beslut om konsumentpolitikensinriktning (prop. 1985/86:121, LU 34, rskr. På lagutskottets begäranyttrade sig näringsutskottet i frågan och framhöll därvid bl. a, att det inteförelåg något förslag om att det marknadsekonomiska systemet skulle uppgeseller väsentligen förändras. Marknadsekonomins brister fick man dockinte.bortse från. Enighet tycktes råda om att dessa brister i första hand bordebekämpas genom lagsfiftning och att konkurrenslagstiftningen därvid spelade ennyckelroll. ville från sina utgångspunkter understryka det somi propositionen sades om effekfiv konkurrens som ett led i konsumentpolitiken.Fortsatta och intensifierade insatser för att befrämja konkurrensen bordealltså utgöra ett viktigt inslag i denna politik. Något särskilt uttalande avriksdagen härom fann näringsutskottet inte motiverat. anslöt sigfill näringsutskottets ställningstagande och avstyrkte bifall fillmotionsyrkandet. Vadsålunda anförts äger fortfarande giltighet. Inte heller det nu föreliggandemofionsyrkandet bör därför föranleda något uttalande frän sida.Yrkande 1 i mofion L716 avstyrks följaktligen. Informationom gällande regler och riktlinjer på LU1986/87:22 I motion L705 (fp) begärs (yrkande 1) att konsumentverketfår i uppdrag att finna former för en mer kontinuerlig information om gällanderegler och riktlinjer på konsumentskyddsområdet. Motionären anför att när enriktlinje utfärdas görs ofta en informationsinsats som leder till att företagenagerar i enlighet med vad som sägs i riktlinjen. faller dockriktlinjen i glömska och därmed också de regler som uppställts. Enligtmotionären är det därför nödvändigt att finna former för en mer kontinuerliginformation om gällande regler. Vidare anförs i motionen att det också ärviktigt - inte minst för efterlevnaden av reglerna pä konsumentskyddsområdet -att dessa riktlinjer och branschöverenskommelser revideras i takt medutvecklingen, och mofionären begär i yrkande 2 ett tillkännagivande härom. Utskottet delar motionärens uppfattning att det ärangeläget att näringsidkare och konsumenter kontinuerligt informeras omgällande riktlinjer samt att regelsystemet ses över i takt med utvecklingen. Enligtvad utskottet inhämtat pågår också inom ständigt arbete medolika informationsinsatser. När det särskilt gäller informafion om utfärdaderiktlinjer kan konstateras att verket en gång upprättar enförteckning över dessa i kronologisk ordning samt med sakregister. Dennaförteckning ingår i författningssamling och distribuerassåledes till abonnenterna pä författningssamlingen. Vidare informeras, enligtvad utskottet erfarit, bl. Näringslivets delegation för marknadsrätt (NDM)om varje upprättad förteckning, I fråga om revidering av regelsystemet harvidare inhämtats att arbete härmed pågår kontinuerligt inom konsumentverket.Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att mofion L705 inte bör föranledanågon åtgärd. Utskottet avstyrker således motionen. Utskottet behandlar i detta sammanhang även motion L710(vpk) om viss informationsskyldighet vid s, k. lockpriser på livsmedel, Imotionen anförs att livsmedelshandeln i ökad omfattning tillämpar ett systemdär vissa varor erbjuds till lägre pris än det ordinarie. Skälen tillprisnedsättningen kan variera men i många fall är skälet att endast kort tidåterstår av varans hållbarhetstid. Lockpriserna kan enligt mofionärerna skapaproblem eftersom orsaken fill prisnedsättningen inte anges och möjligheternaatt kontrollera datummärkningen kan vara begränsade, särskilt för äldrepersoner med nedsatt syn. Många kan således komma att inhandla livsmedel medmycket begränsad hållbarhet utan att vara medvetna härom. Motionärerna anserdärför att informationsskyldigheten vid s.k, lockpriser bör utvidgas fill attomfatta även skälen till prisnedsättningen, och de begär ett tillkännagivandehärom. Utskottet vill hänvisa fill att harutfärdat riktlinjer för informafion till konsument vid fillfälligaprisaktiviteter för dagligvaror (KOVFS 1977:1), Dessa riktlinjer innefattardock inte någon informationsskyldighet om skälen till prisnedsättningen.Enligt vad utskottet erfarit är emellertid frågan om extrapriser på livsmedeloch eventuell revidering av nämnda riktlinjer föremål för diskussion inomkonsumentverket. extrapriserpå livsmedel är även uppmärksammad i andra sammanhang. lu 1986/87'22 Sålunda ankommer det enligt direktiven påutredningen (Jo 1986:02) om konkurrensförhållanden och prisökning inomlivsmedelsindustrin och livsmedelshandeln att bl. a, behandla demarknadsföringsmetoder och former för priskonkurrens som tillämpas och belysaderas konsekvenser för konsumenterna, bl. a. effekterna pålivsmedelskvaliteten. Vidare har jordbruksministern i samband med deltagandei Svenska sparbanksföreningens konferens om Sverigesekonomiska läge - riktat en uppmaning till handeln att gå igenom systemet medextrapriser och undersöka om det verkligen fungerar på avsett sätt. Om så inteär fallet bör, enligt jordbruksministern, handeln själv sanera systemet. Utskottet, som konstaterar att frågan om extrapriser pålivsmedel är föremål för överväganden på olika håll, anser mot denna bakgrundinte att nu bör göra något uttalande på sätt som begärs i mofionL710. Motionen avstyrks följaktligen. Frågan om standardiserad varuinformation tas upp i motion L712(fp). Motionärerna begär (yrkande 1) ett tillkännagivande om att konsumentverketbör ta initiativ till att i samarbete med andra organ stimulera till ett systemmed frivillig varudeklaration för vissa varor. I motionen understryks att en avde mest angelägna konsumentfrågorna är att ge konsumenten tillgång tilländamålsenlig information om varorna i den vardagliga köpsituationen.Informationen bör utformas så att jämförelser mellan olika alternativunderlättas. Motionärerna anser att det , trots en allmän förbättring avde konsumentpolitiska åtgärderna, är svårare än någonsin att i butiken få enobjektiv konsumentinformation. Motionärerna hänvisar till ett förslag frånvaruprovningskommittén av innebörd att man på frivillig väg skulle söka bygga uppett varudeklarationssystem i samarbete med näringslivet. Ett sådant system medigenkänningstecken skulle, påpekas det, gagna den marknadsföring som seriösaoch ansvarskännande företag bedriver. Systemet skulle också göra det lättareför konsumenten att välja rätt vara till rätt pris. En utvecklingsmodell kanenligt motionärerna vara den som möbelbranschen tillämpar. Den branschens"Möbelfakta" är en tillförlitlig och av konsumenterna efterfrågadinformation. En motion (fp) med samma syfte som den nu aktuellabehandlades av utskottet i betänkandet LU 1985/86:34. Utskottet redovisadedärvid det av motionärerna åberopade förslaget av varuprovningskommittén, (SOU1982:38) Fakta för konsumenter.