bet · GA01BoU1 · 1986-12-31 00:00:00 — Det finns för övrigt inte någotpraktiskt behov av att med områdesbestämmelser skydda alla nafionellaintressen, eftersom skyddet följer direkt av lagbestämmelser. Sammanfattningsvisanförs i propositionen att det föreslagna plansystemet i alla delar ärförenligt med bestämmelserna om lagar och andra föreskrifter i 8 kap. RF. Den i propositionen föreslagna regleringen beträffande områdesbestämmelseravviker i sak från det av lagrådet granskade förslaget på bl. a. följandepunkter. I lagrådsremissen hade angetts att områdesbestämmelser kanantas för ett visst område, som inte omfattas av detaljplan. Detta har i 1 kap.3 § och 5 kap. 16 § ändrats till att områdesbestämmelser får antas förbegränsade områden, som inte omfattas av detaljplan. I remissen hade angetts att med områdesbestämmelser bl. a.får regleras grunddragen i den avsedda användningen av mark- ochvattenområden//olika ändamål. Detta har i 5 kap. 16 5 2 preciserats till att avse användningenför bebyggelse eller för fritidsanläggningar, kommunikationsleder och andrajämförliga ändamål. I 5 kap. 16 § 3 har beträffande frifidsbebyggelse intebara byggnadsarean utan även bruksarean förts in under det reglerbara området.Vidare har regleringsmöjligheten inskränkts till att avse endast fritidshus ochtomter till sådana hus, inte områden avsedda för fritidsändamål, somföreslagits i remissen. I lagrådsremissen hade föreslagits att schaktning,fyllning, trädfällning och skogsplantering skulle fä regleras och marklovkrävas för sådana åtgärder inom bl. a. frUuftsområden. Dennaregleringsmöjlighet har utgått i propositionsförslaget , varvid det aviseratsatt förslag om motsvarande bestämmelser rörande s. k. kommunalanaturvårdsområden senare kommer att föreläggas . BoU1986/87:1 Bilaga 11 Lagrådsremiss Beträffande ekonomibyggnader för jordbruk, skogsbruk ellerdärmed jämförlig näring hade i remissen föreslagits att dessa gf/ie/e//? skulleomfattas av bygglovsplikt, men att kommunen skulle ha möjlighet att genomområdesbestämmelser besluta om befrielse från lovplikten. Delta har i 8 kap. 1§ tredje stycket och 6 § andra stycket ändrats bl. a. på så sålt att bygglovför uppförande av sådana byggnader krävs endast inom detaljplan och allkommunen för områden utan detaljplan skall, om del finns särskilda skiU, fåföreskriva att bygglov krävs för uppförande, tillbyggnad eller ändring avsådana byggnader. BoU1986/87:1 Bilaga 11 Lagrådsremiss Här kan först kort erinras om alt kommunen genom att antaområdesbestämmelser kan åstadkomma en reglering inom ramen för de ämnen somanges i åtta punkter i 5 kap. 16 S. Regleringen blir bindande för myndigheteroch enskilda, men dess rättsverkningar i övrigt blir mer begränsade ändetaljplanens. Regleringen ger t. ex. ingen byggrätt för markägarna och inteheller kommunerna någon räu alt lösa mark. Områdesbestämmelserna har betydelseför bygglovsprövningen. En ansökan om bygglov skall beviljas om den intestrider mot områdesbestämmelser, inte fordrar föregående delaljplane-läggningoch om den uppfyller de allmänna egenskapskraven i 2 och 3 kap. I principdetsamma gäller beträffande marklov. Utmärkande för de föreskrifter som omfattas avnormgivningsbestämmelserna i är i första hand att det är fråga om rättsregler.Dessa kännetecknas i princip av all de är bindande för myndigheter ochenskilda. De kännetecknas vidare av alt de inte avser bara ett visst konkretfall ulan har generell giltighet. En föreskrift får enligt förarbetena till RF(prop. 1973:90 s. 204) anses uppfylla detta krav om den exempelvis avsersituationer av visst slag eller vissa typer av handlingssätt eller om denriktar sig till eller på annat sätt berör en i allmiinna termer bestämd kretsav personer. Som lagrådets uppfattning får tolkas skulle områdesbestämmelsernai lagrådsremissens utformning uppfylla del krav på generell giltighet somkännetecknar föreskrifter i RF:s mening. En avgörande fråga är alltså om områdesbestämmelser riktarsig till eller berör en i allmänna termer bestämd krets av personer elierompersonkretsen är så avgränsad att bestämmelserna inte kan anses ha generellgiltighet. I del senare fallet är bestämmelserna ett uttryck för ettförvaltningsbeslut och inte en norm i RF:s mening. Det bör erinras om att propositionsförslaget i ettväsentligt hänseende förändrats i förhållande till del remitterade förslaget.Som tidigare nämnts är del enligt propositionsförslaget inte längre möjligt attmed omrädesbestäm-melser reglera schaktning. fyllning, trädfällning ochskogsplantering i friluftsområden. I regleringsmöjligheterna saknas därigenomett av de mer väsentliga inslag som enligt lagrådet bidrar till att man kanifrågasätta om inte områdesbestämmelser har den generella giltighet somkännetecknar föreskrifter i RF:s mening. Lagrådets invändningar rörande områdesbestämmelserinnehåller närmast två aspekter på problemet med avgränsningen avpersonkretsen. Den ena aspekten är geografisk; områdesbestämmelserna kan avserelafivt stora områden, och det kan inte uteslutas att hela kommunens yta kanbh omfattad av bestämmelserna (utom de områden som ligger under detaljplan).Den andra aspekten, som givetvis sammanhänger med den geografiska omfattningen,är inriktad på personkretsen i numerärt avseende. Bestämmelserna blir bindandeför ett stort antal fastighetsägare och får betydelse för många människorsboende- och arbetsmiljö och deras möjligheter fill rekreation och friluftsliv.Lagrådet berör i sitt yttrande också en tidsaspekt; personkretsen ärunderkastad förändringar. BoU1986/87:1 Bilaga 11 Lagrådsremiss Beträffande först den geografiska aspekten har - somframgått ovan - en ändring gjorts i propositionens lagförslag i förhållandetill det förslag som granskades av lagrådet. Lagrådet hade påpekat att den ilagrådsremissen föreslagna lagtexten inte hindrade en kommun att antaområdesbestämmelser för hela den areal av kommunen som inte är detaljplanelagd.I lagtexten sådan den utformats i propositionen har stadgats och i motivenytterligare understrukits att områdesbestämmelser får antas endast förbegränsade områden av kommunen. Enligt bostadsutskottets mening ligger däri enväsentlig restriktion för den kommunala beslutanderätten i markanvändningsfrågor.Att anta områdesbestämmelser med den geografiska omfattning som lagrådet harpåtalat i sitt yttrande skall alltså inte längre vara möjligt. I propositionenhar 5 kap. 16 § givits följande utformning. För begränsade områden som inte omfattas av detaljplan kanområdesbestämmelser antas för att säkerställa att syftet med översiktsplanenuppnås eller att ett riksintresse enligt lagen (0000:000) om hushållning mednaturresurser m.m. tillgodoses. Med områdesbestämmelser får regleras 1. i vad mån åtgärder kräver lov enligt 8 kap. 5 § förstastycket, 6 S första stycket 1 och 3, 7 §, 8 § andra stycket och 9 § tredje stycket, 2. grunddragen föranvändningen av mark- och vattenområden för bebyggelse eller förfritidsanläggningar, kommunikationsleder och andra jämförliga ändamål, 3. störstatillåtna byggnads- eller bruksarean för fritidshus och storleken på tomter tillsådana hus, 4. placering,utformning och utförande av byggnader, andra anläggningar, anordningar ellertomter, varvid ombyggnadsbestämmelser enligt 3 kap. 10 § tredje stycket ochskyddsbestämmelser för byggnader som avses i 3 kap. 12 § får meddelas, 5. användning ochutformning av allmänna platser, 6. vegetation samtmarkytans utformning och höjdläge inom sådana områden som avses i 8 kap. 9 §tredje stycket, 7. skyddsanordningarför att motverka störningar från omgivningen, 8. exploateringssamverkanenligt 6 kap. 2 S. Utskottet noterar att vissa regleringsmöjligheter i siginnehåller en geografisk restriktion. Med stöd av 5 kap. 16 § och hänvisningardäri till andra lagrum fårområdesbestämmelser i vissa fall användas endast för all reglera BoU1986/87:1 förhållanden som är knutna lill vissa relativt klart avgränsadeområdens Bilaga 11 behov. I följande avsnitt utvecklas närmare demöjligheter som finns att med Lagrådsremiss stöd av områdesbestämmelserreglera användningen av mark- och vattenområden. 3.3.3.3 Regleringsmöjligheter anknutna till avgränsadeområden Till de regleringsmöjligheter som är anknutna tillavgränsade områden hör till att börja med möjligheten att med stöd av 5 kap. 16§ 1 införa krav på bygglov för vissa slag av åtgärder i områden som avses i 8kap. 6 § första stycket 1, dvs. områden som utgör en värdefull miljö.Bygglovsplikt kan här införas för omfärgning av byggnader, byten av fasad-eller taktäckningsmaterial och andra ändringar av byggnader som avsevärtpåverkar deras yttre utseende. Regeln syftar enligt propositionen till attsäkerställa kulturhistoriska eller miljömässiga intressen (s. 182, 445) ellerbevarandeintressen. Sådana intressen anges kunna finnas dels i störrebebyggelseområden, dels i mindre byggnadsgrupper, eller enstaka byggnader ikulturlandskapet (s. 185). Som områden med bevarandeintressen nämns fiskelägen,kyrkbyar, brukssamhällen och fäbodar (s. 259). Ett visst områdes kulturvärdebestäms inte bara av bebyggelsen utan även av t. ex. gator och torg, trädgårdareller inhägnader. - Nära anknuten till denna regleringsmöjlighet är möjlighetenenligt 8 kap. 6 § första stycket 3 att införa bygglovsplikt förunderhållsåtgärder rörande bebyggelse med särskilt bevarandevärde, så som dennadefinieras i 3 kap. 12 §. Enligt denna bestämmelse - som har en motsvarighet i38 § andra stycket byggnadsstadgan (BS) - får byggnader som är särskiltvärdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärligsynpunkt eller som ingår i en samlad bebyggelse av denna karaktär inteförvanskas. I propositionen exemplifieras de aktuella bygglovspliktigaunderhållsåtgärderna som omfärgning i samma färg som förut och åtgärderberörande värdefulla detaljer på och i en byggnad. Kommunen måste klart specificeravilka åtgärder som skall vara bygglovspliktiga (s. 260, 703). Anknutna till ett visst områdes behov är ocksåmöjligheterna enligl 5 kap. 16 S 1 att införa krav på bygglov och marklov i defall som anges i 8 kap. 7 S resp. 9 S tredje stycket. Enligt 8 kap. 7 S fårsålunda genom områdesbestämmelser föreskrivas bygglovsplikl förljusanordningar inom områden som ligger i närheten av befintliga ellerplanerade anläggningar för totalförsvaret, flygplatser, kiirnreakiorer ellerandra kärnenergianläggningar. Enligt 8 kap. 9 § tredje stycket får iområdesbestämmelser föreskrivas att marklov krävs för schaktning, fyllning,trädfällning eller skogsplantering inom områden som ligger i närheten avbefintliga eller planerade anläggningar för totalförsvaret, flygplatser,kärnenergianläggningar eller andra anläggningar som kräver ett skydds- ellersäkerhetsområde. Regleringen i 8 kap. 7 § och 9 § tredje stycket avser enligtpropositionen (s. 704) samma typ av skyddsområden. I de nu avsedda fallen kankommunen med stöd av 5 kap. 16 § 6 med områdesbestämmelser reglera vegetationsamt markytans utformning och höjdläge till ledning för prövning av marklov. När det gäller områden som är avsedda för bebyggelse finnsenligt 5 kap. 16'§ 1 och 6 samt 8 kap. 9 § tredje stycket motsvarande möjlighetsom för skydds- och säkerhetsområdena att införa marklovsplikt och ge bestämmelserom vegetation och markyta. De föreslagna möjligheterna motsvarar reglerna i17,40 och 110 §§ byggnadslagen (BL). I propositionen (s. 299) har pekats påbehovet för kommunerna att i tidiga skeden av planeringsprocessen kunnameddela bestämmelser som kan garantera att viss framtida markanvändning för t.ex. bebyggelse inte försvåras. Kommunerna avses alltså kunna kontrolleraförändringar rörande marken och skogen i sådana områden som anses lämpliga förbebyggelse. Anknuten till ett avgränsat område är vidareregleringsmöjligheten enligt 5 kap. 16 § 5, vilken ger kommunen möjlighet attbestämma användning och utformning av allmänna platser. Avsikten med dennabestämmelse är inte att mark, som inte tidigare avsatts som allmän plats, skallkunna avsättas för detta ändamål genom områdesbestämmelser. Som nämnts förutger ju inte områdesbestämmelserna någon lösenrätt för kommunen. Om kommunenvill omdisponera mark till allmän plats måste alltså regleringen ske idetaljplaneform. För områdesbestämmelsernas vidkommande ärreglering.s-möjligheten avsedd för vägar, platsbildningar och gemensammatrafik- och friytor, ingående i den offentliga miljön (s. 185). Vidare uttalasatt regleringsmöjligheten huvudsakligen torde få sin användning när områdesbestämmelseranvänds i bevarandesyfte (s. 605). I 5 kap. 16 S 7 finns en möjlighet för kommunen att genomområdesbestämmelser reglera skyddsanordningar (t. ex. bullervallar) för altmotverka störningar från omgivningen. 1 följande fall framgår inte den geografiska begränsningenklart av lagtexten. Genom uttalanden i propositionen får dét dock anses att ensådan begränsning ändå gäller mot kommunen. Här åsyftas främst de möjlighetersom enligt 5 kap. 16 § 1 finns att öka eller minska skyldigheten att söka lovtill olika åtgärder. Bygglovsplikt skall sålunda, om särskilda skäl föreligger,få införas/o> ekonomibyggnader för jordbruk, skogsbruk eller därmedjämförlig näring (8 kap. 6 § andrastycket). Som exempel på särskilda skälanförs i propositionen att ett område kan vara känsligt med hänsyn tilllandskapsbilden eller bebyggelsens karaktär eller att immissionsrisker kanbehöva prövas (s. 703). Vidare skall skyldighet att söka rivningslov kunna införas(8 kap. 8 S andra stycket). Härigenom skulle de nuvarande reglerna ibyggnadslagstiftningen om rivningsförbud (35 a § BL) och byggnadslov förrivning (54 § 1 mom. andra stycket BS), vilka avser endast områden medstadsplan, komma att fa en väsentligt vidgad tillämplighet. I propositionenanförs (s. 289) att det kan finnas behov av en rivningsreglering inte bara inomvissa områden utan också för enstaka byggnader. Som exempel nämns fiskelägen,brukssamhällen, fäbodvallar och kyrkbyar samt en gård, en kvarn eller någonannan nyttobyggnad eller ett industriminne. Det pekas också på behovet av attgrunda bestämmelserna på inventeringar och bevarandeprogram. Minskad bygglovsplikt skall få beslutas beträffande bl.a.komplementbyggnader och mindre tillbyggnader (8 kap. 5 § första stycket). Ävendenna regleringsmöjlighet är avsedd att utnyttjas för lokala undantag och inombestämda områden (s. 261). BoU 1986/87:1 Bilaga 11 Lagrådsremiss Enligt 5 kap. 16 § 3 skall byggnads- eller bruksarean förfritidshus kunna regleras. Som framhållits förut har denna regleringsmöjlighetgeografiskt gjorts något mer begränsad i propositionen än vad som föreslogs ilagrådsremissen. Enbart själva husen och tomterna lill dem. inte hela områdenavsedda för fritidsändamål, skall kunna regleras. I propositionen anförs (s.183) att kommunen måste på planmässiga grunder dels avgöra inom vilka områdensom regleringen behövs, dels ange vilka byggnader inom området som ärfritidshus. Med områdesbestämmelser får slutligen (5 kap. 16 § 8)fattas beslut enligt 6 kap. 2 § om exploateringssamverkan. 1 ett sådant beslutskall samverkans-områdets huvudsakliga avgränsning anges. Härmed avses enligtpropositionen (s. 208) ett område bestämt efter planmässiga principer, dvs.efter vad som är lämpligt att planlägga i ett sammanhang. Enskilda intressenbör tillbörligen beaktas. Beslutet skall kunna avse tidigare detaljplanelagdaområden. Hänsyn skall tas till behovet av att bebyggelseålgärder och medbebyggelsen sammanhängande anordningar utförs eller förbättras i ellsammanhang. Åtgärderna bör också vara sådana att de med hänsyn till bl. a.omfattning, teknisk komplexitet och sakägarnas kompetens är lämpliga förfastighetssamverkan. De nu genomgångna regleringsmöjligheterna torde förutsättaen någorlunda fast geografisk avgränsning. Självfallet kan några bestämdaarealgränser inte anges. Del torde dock ligga i sakens natur alt områdena intekan få någon större geografisk omfattning. BoU1986/87:1 Bilaga 11 Lagrådsremiss 3.3.3.4Regleringsmöjligheter i övriga fuU Det återstår dock några regleringsmöjligheler som intevare sig genom lagtext eller motivutlalanden gjorts mer geografiskt begränsadeän vad som ligger i den generella föreskriften att områdesbestämmelser fårantas endast för begränsade områden av kommunen. Det gäller till att börja med möjligheten enligt 5 kap. 16S 2 att ange grunddragen för användningen av mark- och valienoinråden förbebyggelse eller fritidsanläggningar, kommunikationsleder och andra jämförligaändamål. Denna möjlighet är avsedd bl. a. för att ge översiktsplanen enbindande rättsverkan, t. ex. i fråga om vilka områden som skall användas förbostadsproduktion eller andra tätortsändamål eller för störande verksamheter,t. ex. soptipp, flygplats, småbåtshamn, vägar och ledningsstråk (s. 182).Reglerna motsvaras i dagens byggnadslagstiftning av möjligheten all genomfastställd generalplan ange grunddragen för markens användning till skildaändamål (9 § BL). En annan regleringsmöjlighet som fått en generellutformning är möjligheten enligt 5 kap. 16 § 4 att reglera placering, utformningoch utförande av byggnader, andra anläggningar, anordningar eller tomter. 1moiivlexlen görs vissa uttalanden (s. 184) som knyter denna regleringsmöjlighetlill de speciella behov som kan föreligga i t. ex. skydds- och säkerhetsområdenoeh bevarandeområden, men det kvarstår ändå ett betydande mått av frihet för enkommun att använda regleringsmöjligheten utan någon speciell bundenhet tillvissa avgränsade områden. Styrningsmöjligheten är långtgående: områdesbestämmelseravses ge i princip samma regleringsmöjligheter som detaljplan (s. 604). finner del önskvärt att förutsättningarnaför alt använda och geografiskt begränsade mer generella regleringsmöjlighetersom medges genom områdesbestämmelser görs så klara som möjligt i lagtexten. Beträffande den geografiska avgränsningen finner utskottetatt huvuddelen av regleringsmöjligheterna endast kan användas för relativtklart begränsade områden så som framgått ovan (avsnitt 3.3.3.3). Det finnsemellertid enligt utskottets mening vissa regleringsmöjligheler som enbartbegränsas av den allmänna inskränkningen att områdesbestämmelser får antasendast för begränsade områden. Utskottet har övervägt vissa möjligheter attytterligare begränsa den geografiska räckvidden av områdesbestämmelserna. Att anknyta regleringen till fastighetsindelningen skullekunna ses som en sådan möjlighet. Utskottet finner dock en sådan begränsningföga meningsfull. De fysiska förhållandena, som bör vara en utgångspunkt förkommunens planeringsarbete, är inte bundna till fastighetsindelningen. Attlåta fastighetsindelningen styra avgränsningen av det område inom vilket områdesbestämmelserskall få gälla skulle kunna motverka att lösningar väljs som från planmässigautgångspunkter är de lämpligaste. Utskottet finner sålunda att det knappastfinns någon möjlighet att i lagtexten ytterligare ange hur stort områdeområdesbestämmelserna får omfatta. Frågan om områdesbestämmelser är förvaltningsbeslut ellernormer kan, som framgår av lagrådets yttrande, inte avgöras enbart på grundvalav den geografiska räckvidden. Huruvida bestämmelserna har en generellgiltighet eller inte måste avgöras vid en samlad bedömning, där hänsyn även tastill avgränsningen av personkretsen i numerärt avseende. BoU1986/87:1 Bilaga 11 Lagrådsremiss Områdesbestämmelser får betydelse för olikapersonkategorier pä skilda sätt. En grupp är sakägarna, lill vilka bör räknas iförsta hand ägare lill fast egendom och innehavare av annan särskild rätt idenna än hyresriitt. Inte heller bostadsrättshavare ingår bland sakägarna.Sakägarkretsen torde med denna definition ha samma omfattning som enligt gällandebyggnadslagstiftning. En annan grupp är de som skall beredas tillfälle tillsamråd vid upprättande av förslag till detaljplan och områdesbestämmelser. Tilldenna grupp hör -utöver sakägare - bostadsrättshavare. hyresgäster och boendesom berörs av förslaget samt de myndigheter, sammanslutningar och enskilda iövrigt som har ett väsentligt intresse av förslaget (5 kap. 20 S). Av lagrådets yttrande framgår att det kan finnas anledningatt beakta också en tredje grupps intressen, dvs. kommuninnevånare i gemen samtturister och andra vars allemansrättsliga intressen kan i någon mån påverkas,t. ex. av markreglering inom ett skydds- eller säkerhetsområde. Vad gäller den första gruppen, sakägarna, villbostadsulskotlel erinra om att det till stads- och byggnadsplaner samtgeneralplaner som skall fastställas skall höra en fastighelsförteckning, somupptar sakägarna i ärendet. Dessa utgör således en bestämd krets av personer. Också när en detaljplan enligt PBL skall upprättasföreslås att fastighets-förteckning skall finnas. Däremot krävs ingenfastighetsförteckning när förslag lill områdesbestämmelser skall upprättas.Detta får enligt bostadsutskottet uppfattas som en brist. För att sakägarkretsenentydigt skall avgränsas föreslår utskoltel alt krav införs påfastighetsförteckning även beträffande områdesbestämmelser. Ändringar börinföras i 5 kap. 33 S i enlighet härmed. Vad härefter angår den andra persongruppen, dvs.hyresgäster, bostadsrättshavare och övriga boende samt myndigheter,sammanslutningar och enskilda som har ett väsentligt intresse avområdesbestämmelserna, vill utskottet anföra följande. Ett beslut att anta områdesbestämmelser har inte sammaeffekter för denna grupp som för sakägarna. Områdesbestämmelser blir bindandeför sakägarna, t. ex. om bestämmelserna reglerarskyldigheten att ansöka om loveller placering, utformning och utförande av byggnader. Någon bindande verkanför hyresgäster, bostadsrättshavare, övriga boende m.fl. kan man däremot intetala om. Den effekt som områdesbestämmelser får för denna persongrupp ärnärmast att en tillämpning av bestämmelserna kan påverka deras boende- ellerarbetsmiljö. Denna effekt skiljer sig inte på något sätt från de effekter somuppkommer till följd av att en stads- eller byggnadsplan antas och fastställsenligt dagens lagstiftning. Vad nu har anförts gäller även den tredje gruppen, dvs.kommuninnevånarna i allmänhet och andra med ett visst mått av intresse iplaneringen. Områdesbestämmelserna kan naturligtvis i allmän mening vara avbetydelse även för denna grupp. Detta kan dock inte sägas vara något somutmärker endast normbeslut. Även ett förvaltningsbeslut i ett enstaka ärende,t. ex. om koncession för en industri med viss miljöpåverkan, kan ha sammaeffekt. Den omständigheten att områdesbestämmelser i någon utsträckning kanpåverka förhållandena för många människor bör, enligt bostadsutskottetsuppfattning, inte medföra att områdesbestämmelser får generell giltighet i RF:smening i förhållande till dessa. BoU 1986/87:1 Bilaga 11 Lagrådsremiss Lagrådet har också tagit upp vad som kan kallas entidsaspekt. Eftersom den berörda personkretsen kan vara underkastadförändringar förefaller det lagrådet främmande att se den som part i ettförvaltningsärende avseende bestämda personer. Detta talar enligt lagrådet föratt ett planbeslut innefattar normgivning i förhållande till ett obestämtkollektiv. Även sådana beslut, som oomtvistligen ärförvaltningsbeslut, kan ha rättsverkan mot nytillkomna intressenter, som intekunnat påverka dem. Som utskottet varit inne på kan även en vidintressentkrets vara påtagligt berörd av ett förvaltningsbeslut i ett enskiltärende. Om befolkningen i ett samhälle av sedvana tagit väg över ett obebyggtområde, kan ett bygglov på området naturligtvis upplevas som inskränkande.Detta gäller självfallet även den som flyttat till samhället efter bygglovsbeslutet,men fått vanan all ta väg över området innan byggnadsarbetena kommit i gång.Det torde vara oundvikligt att en förändrad personkrets kan vilja framföraandra synpunk- ter än desom framfördes inför beslutet. Denna omständighet kan inte vara säregen förnormbeslut. finner alltså att inte heller de här behandladeförhållandena bör medföra att områdesbestämmelser skall anses vara annat änförvaltningsbeslut. Personkretsens förändring över tiden är en fråga som ocksåhar att göra med reglerna om besvärsrätt.