bet · GA01BoU1 · 1986-12-31 00:00:00 — Som framgår av utskottets redovisning ovan innebärförslaget i PBL att kraven vid ändring av byggnader bör prövas efter andragrunder än de som gäller vid nybyggnad. Kraven föreslås sålunda utgå från denbefintliga byggnadens förutsättningar, områdets behov och brukarnas önskemål påett annat sätt än vad som är möjligt genom dagens byggnadslagstiftning. Vad imotion 1984/85:2217 (c) såvitt nu är i fråga föreslagits får sålunda anses iallt väsentligt tillgodosett genom nu föreliggande förslag. m. m. 5.3.2 Krav på bebyggelse med särskilt bevarandevärde Byggnadersom är särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig ellerkonstnärlig synpunkt eller som ingår i en samlad bebyggelse av denna karaktärfår enligt 3 kap. 12 § inte förvanskas. Utskottet har inga invändningar i sakmot förslaget i denna del. Det bör alltså vara möjligt att med stöd av PBLhävda längre gående krav på byggnader med särskilt bevarandevärde i enlighetmed regeringens förslag. Däremot bör enligt utskottets mening det ibestämmelsen använda begreppet "samlad bebyggelse" bytas ut. Dettabegrepp bör enligt utskottets mening förbehållas de i lagförslagets 8 kap. avutskottet förordade bestämmelserna om bygglovsbefrielse för vissa åtgärder påbyggnader som inte ingår i en samlad bebyggelse. Det aktuella begreppet böralltså i förevarande sammanhang ersättas av begreppet "ettbebyggelseområde". De motiv som angivits i propositionen avseende det nuaktuella lagrummet bör alltså även enligt utskottets uppfattning vägledalagtillämpningen. 5.3.3Krav på underhåll av byggnader Enligt bostadsministerns uppfattning (s. 243) skullekraven på byggnaders egenskaper i stort sett vara värdelösa om de intekompletterades med en underhållsskyldighet för byggnadens ägare. Med hänvisninghärtill föreslås -3 kap. 13 § - att en byggnad kontinuerligt skall underhållasså att bärförmågan och stadgan hos de bärande delarna, anordningarna för skyddmot brand, olycksfall och fukt samt anordningarna för handikappanpassning,trevnad, hygien, energihushållning och avfallshantering i skälig utsträckninghålls i stånd. Förslaget innebär vidare att byggnadens yttre skall hållas ivårdat skick. Av motiveringen (s. 244) framgår att underhållskravet ävenskall gälla produktionsbyggnader för jord- och skogsbruk samt andra jämförliganäringar. framhåller i sin partimotion 1985/86:69yrkande 2 att kraven på underhåll av byggnader utökas genom förslaget till PBL.Enligt motionärerna är det för en god hushållning med naturresurser viktigt attbyggnader underhålls inte minst vad gäller åtgärder för energihushållning.Samtidigt anförs dock att driftsbyggnader för jord- och skogsbruk inteomfattas av något underhållskrav. Något sådant krav finns enligt motionärernainte heller nu anledning att ställa. När detgäller byggnader för rörelse måste underhållskraven enligt motionärernaanpassas till rörelsens art, och det finns därför inte anledning att ställahögre krav än vad som erfordras med hänsyn till grannars trivsel.Rörelsebyggnaders hållbarhet och funktion förutsätts vidare bevakade vidskyddsronder inom företaget, och det finns därför ingen anledning attbyggnadsnämnden bevakar detta särskilt. Utskottet behandlar först underhållskravets tillämpning påjord- och skogsbrukets ekonomibyggnader. tar i sitt yttrande JoU 1985/86:2 y uppfrågan om underhållskravet för byggnader med avseende på dess tillämplighet påjord-och skogsbrukets driftsbyggnader. Utskottet delar föredragandens uppfattning attbestämmelsen om underhåll i princip bör vara tillämplig även påproduktionsbyggnader för jordbruk, skogsbruk och därmed jämförliga näringar. Dekrav som i första hand blir aktuella för ekonomibyggnader är, som ipropositionen anförs, de som tar sikte på byggnadernas säkerhet och utseende.Förslaget torde inte medföra att de areella näringarna belastas med nämnvärtstörre kostnader än som redan nu måste läggas ned på skötsel och underhåll.Utskottet vill dock understryka det angelägna i att de speciella förhållandensom ofta råder i lantbruket m. m. beaktas vid prövning avunderhållsskyldigheten. Som också framhålls i propositionen bör hänsyn tas bl.a. till byggnadens läge, användning och återstående brukstid. Utskottet villtillägga att det i driften av t. ex. ett jordbruksföretag kan förekomma attbefintliga byggnader får ett ändrat användningsområde eller blir överflödiga isamband med ändrad driftsinriktning eller av andra skäl. Det kan då under enövergångstid finnas anledning att ställa kraven på underhåll något lägre än vadsom eljest skulle vara motiverat. Utskottet förutsätter att bestämmelsen iangivna fall tillämpas med viss varsamhet utan att detta behöver särskilt angesi lagtexten. Vad utskottet anfört bör i stor utsträckning kunna tillgodosesyftet med motion 69 yrkande 2 såvitt avser underhållskrav på driftsbyggnaderför jord- och skogsbruk. delar jordbruksutskottets uppfattning. Vad bostadsutskottet med anslutning tilljordbruksutskottets yttrande nu anfört tillgodoser i allt väsentligt syftet medmotion 1985/86:69 (c) yrkande 2 såvitt avser underhållskravet för jord- ochskogsbrukets driftsbyggnader. Med anledning av vad som i partimotion1985/86:69 yrkande 2 anförts om underhållskravets tillämpning pårörelsebyggnader vill utskottet anföra följande. Av motiveringen till den aktuella bestämmelsen framgår atten skälighetsbedömning skall kunna göras vid tillämpningen i det enskildafallet. I fråga om byggnader innebär detta bl.a. att kravet på underhåll blirlägre för en industribyggnad som ligger avskilt inom ett industriområde än fören byggnad som är centralt belägen t. ex. i en stadskärna. Även byggnadensanvändning och återstående brukstid påverkar bedömningen av vilkaunderhållsåtgärder som erfordras. Kravet på underhåll är sålunda förenat med enbetydande flexibilitet. Utskottet är med hänvisning härtill inte berett attytterligare minska underhållskraven för rörelsebyggnader i enlighet med vad somföreslås i partimotion 1985/86:69 (c) yrkande 2. Det framstårenligt bostadsutskottets mening som rimligt att samhället kan begära attgrundläggande funktioner hålls i stånd t.ex. i vad gäller anordning- m. m. ar förtillgänglighet, för skydd mot olycksfall och brand, för avfallshantering BoU 1986/87:1 ellerför att hindra att hälsorisker uppstår. 5 Krav på byggnader Mot bakgrund av det ovan anförda tillstyrker utskottetregeringens förslag rn. m. i vad avser 3 kap. 13 §. 5.4 Krav på tillgänglighet m.m. I korthetinnebär regeringsförslaget i fråga om kraven på tillgänglighet att nu gällandekrav med vissa skärpningar förs över till PBL. Förslagets närmare utformningredovisas i det följande. 5.4.1 Tillgänglighet i byggnader Enligt förslaget till 3 kap. 7 § skall bostäder,arbetslokaler och lokaler till vilka allmänheten har tillträde varatillgängliga för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. Omdet behövs skall byggnaderna vara försedda med hiss. Undantag från hisskravetgörs dock för bostadshus med färre än tre våningsplan. I dessa fall skall dockbyggnaden utföras så att hiss eller annan lyftanordning kan installeras utansvårighet. Undantag från tillgänglighetskravet får enligt förslagetmedges för en- och tvåbostadshus om det är befogat med hänsyn till terrängen. För arbetslokaler får undantag medges om det är befogatmed hänsyn till arten av den verksamhet som skall bedrivas där. Tillgänglighet i byggnader tas upp i flera motioner, varavtvå är väckta under allmänna motionstiden . Enligt inotion 1984/85:2152 (c) yrkande 5 bör vissa lättnaderi normkraven i fråga om tillgänglighet genomföras för att underlättatillkomsten av små och billiga bostäder. Med hänvisning fill motion 1984/85:2214 (c) föreslås imotion 1984/85:2217 såvitt nu är i fråga att dispens från reglerna omhandikappanpassning av industribyggnader skall kunna medges i vissa fall.Enligt motionärerna finns det industribyggnader där arbetets art inte gör detmöjligt för en rörelsehindrad att arbeta och att det i sådana fall måstefinnas möjlighet till dispens från tillgänglighetskraven. kommunisterna för i sin partimotion1985/86:73 fram en rad yrkanden avseende tillgänglighetskraven. Enligtmotionens yrkande 5, såvitt nu är i fråga, bör sålunda i anslutningtill bestämmelserna i 3 kap. uttala att större hänsyn måste tas ochtillämpningsföreskrifter utfärdas bl.a. i vad gäller orienterbarhet. Imotionens yrkande 8 hemställs att krav skall ställas på installation av hisseller annan lyftanordning också i tvåvåningshus. Enligt motionärerna ärregeringens förslag på denna punkt - att endast förbereda för hiss - enhalvmesyr. Att i efterhand komplettera med hiss ställer sig enligt motionärernadyrare, och det finns därför stor risk att någon sådan komplettering intekommer till stånd. Enligt motion 1985/86:77 (s) är det en förutsättning föratt människor med olika former av funktionsnedsättningar skall fungera isamhället att bostäder, offentlig miljö, arbetsplatser och utemiljö ärtillgängliga. Med utgångspunkt häri förs i motionen fram en rad krav som avsertillgänglighetsfrågor m.m. I motionens yrkande 3 hemställs sålunda att bestämmelsernai 3 kap. 7 § skall tolkas så att med nedsatt rörelse- och orienteringsförmågaäven skall avses allergi. En sådan tolkning av den aktuella bestämmelsenmotiveras enligt motionärerna av att en allergikers möjlighet att vistas i enolämplig lokal kan vara lika obefintlig som möjligheten för en rörelsehindradatt gå i en trappa. tar i sitt yttrande SoU 1985/86:1 y uppförslagen avseende tillgänglighet och handikappanpassning av byggnader.Socialutskottet anför härvid bl.a. följande. delar den grundsyn som kommer till uttrycki motionerna, nämligen att kraven på tillgänglighet och handikappanpassning avbyggnader bör tillgodoses så långt det är praktiskt och ekonomiskt möjligt. Somframgår av propositionen är det dock ofrånkomligt att också ta andra hänsyn,vilka kan komma i konflikt med tillgänglighetskraven. En äldre miljö kansålunda vara svår att anpassa på ett sätt som uppfyller moderna krav utan attden ursprungliga karaktären går förlorad. Ett annat problem är att kostnadernaför anpassning framför allt vid ombyggnad kan bli orimligt höga med hänsyn tillde fördelar som uppnås. Även vid nybyggnad kan det i vissa fall te sig teknisktoch ekonomiskt orimligt att kräva att alla lokaler skall vara tillgängliga förrörelsehindrade. Det gäller t. ex. kravet i vpk-motionen (yrkande 8) om hiss ialla tvåvåningshus. En avvägning mellan sådana olika hänsyn är ofrånkomlig.Enligt utskottets mening har man i propositionen gjort en balanserad avvägningmellan alla de olika intressen som här gör sig gällande. Det är knappastmöjligt att nu komma längre i fråga om lagreglerade krav påhandikappanpassning. Utskottet vill emellertid framhålla att hänsynen tillrörelsehindrade, syn- och hörselskadade samt andra med olika former avhandikapp bör ingå som ett självklart led vid bedömningen av alla frågor ombygglov. Med hänvisning till det anförda avstyrker socialutskottetde behandlade motionsyrkandena. Med anledning av vad som i proposition och motionerframförts avseende tillgänglighet i byggnader vill bostadsutskottet anföraföljande. Betydelsen av att öka tillgängligheten såväl i vårabostäder som i den anknytande boendemiljön och i samhället i övrigt kan enligtbostadsutskottets mening inte tillräckligt betonas. Värdet av en sådan ökadtillgänglighet har i sig inte heller satts i fråga. Samhället har ocksåvidtagit en rad åtgärder för att åstadkomma en ökad tillgänglighet. Dessaåtgärder har avsett såväl tvingande lagregler som ekonomiska stimulansåtgärder.Utskottet vill i detta sammanhang peka på dels det s.k. hissbidraget som kunnatutgå för att förbättra tillgängligheten i första hand iäldre trevåningshus som i betydande utsträckning saknar hiss, dels de år 1985beslutade (prop. 1984/85:142, BoU 24) åtgärderna för att förbättraboendeförhållande-na för gamla, handikappade och långvarigt sjuka. delar sålunda bostadsministernsuppfattning (s. 492) att målet för samhällets strävande bör vara att allabostäder skall kunna bli tillgängliga. Först därmed ges förutsättningar för attalla människor på lika villkor skall kunna delta i samhällslivet. Ettuppfyllande av detta mål innebär dessutom att äldre, handikappade ochlångvarigt sjuka kan bo kvar i sina bostäder i större utsträckning än dehittills kunnat göra. m. m. 5 1986/87. socialutskottetsyttrande är det dock ofrånkomligt att målet om en total tillgänglighet för allamåste avvägas mot vad som är praktiskt och ekonomiskt möjligt att genomföra.Förslaget i propositionen är också ett utfall av en sådan avvägning. Enavvägning mellan olika intressen av detta slag är av naturliga skäl alltid svåratt göra och utfallet kan kritiseras från den ena eller andrautgångspunkten. delar dock socialutskottets principiellauppfattning att man i propositionen har gjort en balanserad avvägning mellan deolika intressen som här gör sig gällande. Med hänvisning till det nu anförda tillstyrker utskottetregeringens förslag i vad avser utformningen av 3 kap. 7 §. Utskottet kandärmed inte ställa sig bakom förslagen i motionerna 1984/85:2217 (c) såvitt nuär i fråga, 1985/86:73 (vpk) yrkandena 5 såvitt nu är i fråga och 8 samt1985/86:77 (s) yrkande 3. Enligt bostadsutskottets mening får syftet med fleraav de nu behandlade motionsyrkandena anses tillgodosett genom vad ipropositionen förordats. Även vad i motion 1984/85:2152 (c) yrkande 5 föreslagitsbeträffande lättnader i tillgänglighetskraven för att underlätta, tillkomstenav små och billiga lägenheter avstyrks med hänvisning till det nu anförda. Genom förslaget till 3 kap. 9 § undantas fritidshus medhögst två bostäder från kravet på tillgänglighet. Anläggningar med fritidshus-1.ex. en stugby -som hyrs ut på sådant sätt att tillstånd för hotellrörelseerfordras är dock inte undantagna. 1 motion 1985/86:77 (s) yrkande 4 hävdas attbestämmelserna avseende fritidshus bör skärpas så att fler fritidshus än de somenbart är avsedda för hotellrörelse blir tillgängliga ur handikappsynpunkt.Dessutom förordas att vissa minimikrav på tillgänglighet skall gälla allafritidshus. Som exempel på ett sådant minimikrav nämner motionärerna attdörrbredden bör uppgå till . När det gäller kraven för fritidshus erinrar socialutskotteti sitt yttrande SoU 1985/86:1 y om att fritidshus som ingår i en störreanläggning av typ stugby inte avses bli undantagna från de allmänna kraven påtillgänglighet. Vad som avses är sålunda enskilda fritidshus byggda i ägarensegen regi. Det skulle enligt socialutskottet därför föra alltför långt attuppställa långtgående generella krav för fritidshus. Ägarens önskemål börenligt socialutskottets mening bli avgörande i sådana fall. Den som vill avståfrån bekvämlighet för att få ett fritidshus till en rimlig kostnad bör kunna fågöra det. avstyrker därmed motion 1985/86:77 (s) yrkande 4. En av utgångspunkterna för förslaget till PBL är attkraven skall kunna anpassas till byggnadens avsedda ändamål. Det är enligtbostadsutskottets mening mot bakgrund härav som förslaget om att fritidshusskall undantas från vissa av de allmänna krav på byggnader som ställs i 3 kap.bör ses. Fritidshusen används normalt sett under en begränsad del av året, ochdet framstår därför inte som orimligt att vissa krav inte hävdas lika starktför fritidshus som för permanentbostäder. delar sålundabostadsministerns uppfattning att kraven om hushållning med energi, omtillgänglighet samt om material och byggnadssätt inte bör gälla för fritidshus. Vad utskottet nu anfört innebär att motion 1985/86:77 (s)yrkande 4 avstyrks. Regeringsförslaget i vad avser 3 kap. 9 § tillstyrks. Ilikhet med socialutskottet vill dock bostadsutskottet erinra om attfritidsanläggningar m. m. som hyrsut på ett sådant sätt att de är atf betrakta som hotellrörelse omfattas avtillgänglighetskraven på samma sätt som hotell. Vid ändring av byggnader skall dessa enligt förslaget till3 kap. 10 § i princip uppfylla samma krav på tillgänglighet som nybyggnad.Hänsyn skall dock tas till den enskilda byggnadens förutsättningar. Kommunenkan dessutom vid ombyggnad i detaljplan eller områdesbestämmelser ställa lägrekrav, om bebyggelsen inom området ändå får långsiktigt godtagbara egenskaper. Enligt yrkande 6 i kommunisternaspartimotion 1985/86:73 bör möjligheten till avsteg från kravet påtillgänglighet vid ombyggnad endast få utnyttjas ytterst restriktivt. I motion 1985/86:77 (s) yrkande 5 hemställs att 3 kap. 10§ skall ändras så att tillgänglighetsaspekterna vid ändring av byggnad beaktasi större utsträckning. Enligt motionärerna känns det mycket oroande attkommunerna skall få göra ytterligare avsteg från dessa krav genom beslut idetaljplan. När planer upprättas som minskar tillgänglighetskraven måste enligtyrkande 6 dessa planer därför brytas ned kvartersvis - detta för att avstegeninte skall komma att omfatta alltför stora områden. Det finns enligt motionärerna fall där fastighetsägaren avkommunen måste kunna åläggas att utföra åtgärder för en förbättradtillgänglighet, även om detta kan te sig oskäligt dyrt för den enskildafastigheten. Enligt motionens yrkande 7 skall i sådana fall kommunen kunnaersätta fastighetsägaren. Med anledning av vad som föreslagits beträffande kraven påtillgänglighet vid ändring av byggnader vill utskottet anföra följande. Utskottet har ovan ställt sig bakom målet att samhälletssträvande bör vara att alla bostäder skall kunna bli tillgängliga. Detta målmåste naturligtvis också gälla det befintliga bostadsbeståndet. Det är enligtbostadsutskottets mening därför nödvändigt att kraven på tillgänglighet hävdasäven i samband med ändring av byggnader. Utskottet instämmer med propositionen(s. 240) att det i något väsentligt avseende inte finns skäl att ha en annanutgångsnivå i föreskrifterna för ombyggnad än den som gäller vid nybyggnad närdet gäller tillgängligheten. Förslaget i vad avser 3 kap. 10 § tillstyrks.Motionerna 1985/86:73 (vpk) yrkande 6 samt 1985/86:77 (s) yrkandena 5,6och7avstyrks av utskottet med hänvisning till det nu anförda i den mån de inte kananses tillgodosedda med vad i propositionen förordats. Enligt förslaget i kommunisternaspartimotion 1985/86:73 yrkande 9 c skall kommunen ha möjlighet att ställa kravpå åtgärder för att åstadkomma tillgänglighet även när en ombyggnad ejplaneras. Beträffande förslaget i den nu aktuella motionen erinrarsocialutskottet i sitt yttrande SoU 1985/86:1 y om vad som anförs ipropositionen om att byggnadslagstiftningen i princip inte bör hatillbakaverkande kraft. anför vidare att det i propositionenerinras om de möjligheter som finns enligt bostadssaneringslagen (1973:531) attålägga en ägare av hyreshus med bostadslägenheter att rusta upp lägenheternatill viss minimistandard. Med stöd av arbetsmiljölagen (1977:1160) kan enligtsocialutskottet förbättringsåtgärder dessutom krävas beträffandearbetslokaler. Med hänvisning härtill och till bostadsministerns uttalande (s.245) att ytterligare krav på BoU 1986/87:1 5 Krav på byggnader förbättringarmåste prövas mot bakgrund av bl.a. mycket ingående samhällsekonomiska ochfinansiella överväganden avstyrker socialutskottet motionsförslaget. vill tillägga att det inom ramen för dennuvarande byggnadslagstiftningen dock är möjligt att bl. a. ställa krav påhandikappanpassning av vissa utrymmen i terminalbyggnader. För befintligabyggnader skall således enligt förslaget till 17 kap. 21 § gälla attterminalbyggnader för kollektivtrafik även sedan PBL trätt i kraft skallanordnas så att de uppfyller skäliga krav på handikappanpassning - detta oavsettom några andra byggnadsåtgärder skall vidtas. De av bostadsministern och socialutskottet anförda skälenför att inte införa några nya förbättringskrav för befintliga byggnader, sominte har samband med andra ändringar, äger enligt bostadsutskottets meningsådan tyngd att några förändringar i de förordade bestämmelserna inte nu börvidtas. Motion 1985/86:73 yrkande 9 c avstyrks med hänvisning härtill.Regeringens förslag till utformning av 17 kap. 21 § tillstyrks. BoU 1986/87:1 m. m. I fråga om andra anläggningar än byggnader m.m. för vilkabygglov krävs skall kravet på handikappfillgänglighet enligt förslaget - 3 kap.14 § -tillämpas. I fråga om anläggningar i övrigt skall kravet tillämpas iskälig utsträckning. Yrkande 8 i motion 1985/86:77 (s) innebär att de nuaktuella bestämmelserna skall preciseras med avseende på tillgängligheten vididrottsplatser och liknande anläggningar. Enligt motionärerna skallbestämmelsen utformas så att åskådarplatser, omklädningsrum, duschar ochliknande utrymmen på idrottsplatser och campingplatser skall vara tillgängligaför handikappade. Ett sådant krav anges dock inte innebära att varjeåskådarplats skall vara fillgänglig. Med anledning av förslagen beträffandetillgänglighetskraven för andra anläggningar än byggnader anför socialutskotteti sitt yttrande SoU 1985/ 86:1 y följande. Utskottet delar motionärernas uppfattning om det angelägnai att den yttre miljön så långt möjligt görs tillgänglig för alla och i attstor hänsyn tas till framkomligheten vid planering av olika fritids- ochrekreationsanläggningar. Propositionen ger uttryck åt samma syn. Reglerna i 3 kap. 14 § i lagförslaget är mycketlångtgående. Paragrafens ordalydelse motsägs dock i viss mån av motiveringen(se bl. a. s. 515 och 525). Utskottet delar därför uppfattningen att innebördenav denna bestämmelse behöver klargöras. Utskottet anser det i övrigt inte möjligt att gå längre änpropositionen med hänsyn till de avvägningar som alltid måste göras vidplanering och byggande. Självklart bör handikappanpassning ske när det finnsett befogat intresse därav och erforderliga åtgärder kan genomföras utanalltför stor olägenhet eller kostnad. Den ökade medvetenheten på detta områdebör dessutom leda till att man allmänt mera uppmärksammar olika sätt attunderlätta för handikappade. Som anförs i propositionen är det ofta mycketenkla åtgärder som behövs. Socialutskottetavstyrker med hänvisning till det anförda samtliga nu behandlademotionsyrkanden. behandlar först vad socialutskottetanfört om behovet av att klargöra innebörden av bestämmelsen i 3 kap. 14 §. Genom den aktuella bestämmelsen hävdas principen attbygglovspliktiga anläggningar skall uppfylla de krav som enligt 3 kap. 1-13 §§ställs på byggnader. Med avseende på att de anläggningar som bestämmelsen avserär av mycket skiftande slag och därmed av mycket olika utförande kannaturligtvis inte alla de krav som ställs på byggnader aktualiseras för varjetyp av anläggning. Motivtexten i denna del ger uttryck för att krav som ärtillämpliga inte får eftersättas. T den mån ett krav är applicerbart på denaktuella anläggningen bör det sålunda hävdas med stöd av bestämmelsen i 3 kap.14 §. Med anledning av vad som i motion 1985/86:77 (s)föreslagits beträffande tillgängligheten till idrottsplatser m.m. villutskottet anföra följande. Som utskottet redovisat ovan innebär förslaget till 3 kap.14 § att krav på handikapptillgänglighet i princip kan ställas på allabygglovspliktiga anläggningar vid såväl ny- som ombyggnad. Sombostadsministern framhåller innebär detta att t.ex. krav på att åskådarplatservid en idrottsplats i lämplig omfattning görs tillgängliga för handikappade.Vad i motion 1985/86:77 (s) yrkande 8 föreslagits får således i inte ringautsträckning anses tillgodosett redan genom det nu föreliggande förslaget.Motionsyrkandet avstyrks av utskottet med hänvisning härtill. m. m. 5.4.3Tillgänglighet i den yttre miljön När det gäller tillgängligheten i den yttre miljönomfattar förslaget dels tomter, dels allmänna platser och områden för andraanläggningar än byggnader. Enligt 3 kap. 15 § första stycket punkt 6 skall tillsesatt tomter, om det inte är obefogat med hänsyn till terrängen och tillförhållandena i övrigt, kan användas av personer med nedsatt rörelse- ellerorienteringsförmåga. Detta innebär att t.ex. lek- och utevistelseytor skallkunna användas av personer med funktionsnedsättningar.