bet · GA01JoU8 · 1986-12-31 00:00:00 — Dessa bör tillsammans med gesmöjlighet att ta fram en miljömässigt tillfredsställande he-handlingsteknik.Ansträngningarna att utveckla en fungerande återvinningsteknik bör sålundaintensifieras, anför motionärerna. Utskottet har ingen erinran mot vad föredraganden anförtom insamling JoU 1986/87: 8 och slutligt omhändertagande av miljöfarligabatterier. Som framgår av propositionen har det förutsatts attbehandlingstekniken utvecklas och att nödvändiga återvinningsresurser byggsupp. Föredraganden har f. ö. särskilt framhållit nödvändigheten av attytterligare behandlingsresurser utvecklas och byggs upp. Beträffandevissa batterier hänvisas till befintlig återvinningskapacitet inomnäringslivet. Enligt utskottets mening är härmed syftet med mofion Jol02yrkande 2 b till stor del tillgodosett. Någon särskild åtgärd med anledning avmotionsyrkandet i fräga synes inte påkallad. För ett tillfredsställande resultat såväl när det gällerövergång till mindre miljöfariiga batterier som i fråga om insamlingen avbatterier behövs information till allmänheten och till kommunerna.Informationen krävs främst i samband med att batterikampanjen sätts i gång, menplaneringen bör även inrymma kontinuerliga informationsinsatser. Genom information är det viktigt att klargöra varförbatterier måste samlas in och hur insamlingen i praktiken är organiserad. Dettainnefattar naturligtvis en redogörelse för de olika batteritypernasmiljöfariighet. Därvid måste konsumenterna bl. a. ges sådana upplysningar attde i största möjliga utsträckning kan skilja miljöfariiga batterier från andrabatterier. Möjligheterna till användning av mindre miljöfariiga batterier måsteockså framhållas i informationskampanjen. I startskedet bör informationenenligt propositionen koncentreras på sådana punkter som är viktiga för ett tillfredsställandeinsamlingsresultat. har tillsammans medKommunförbundet och genom en särskild arbetsgrupp planeratinformationskampanjens uppläggning. Informationskampanjen bör enligt arbetsgruppen omhänderhasav kommunerna och rikta sig till försäljningsställen, arbetsplatser, skoloroch hushåll. Vidare krävs vissa centrala informationsinsatser. För att främja en övergång till mindre miljöfarligabatterityper och för att undvika sammanblandning i avfallet och vid transporter till behandlingsan läggningar är det enligt föredraganden viktigt att batterierna kan skiljas från varandra. Detta kräver förutom informationsinsatser också att de miljöfariiga batterierna är märkta på ett sätt som gör det relativt enkelt att känna igen dem. Ett problem.i sammanhanget är att nationella märknings bestämmelser lätt kan bli tekniska handelshinder. Märkningen bör alltså vara internafionellt accepterad. Ett arbete som syftar till gemensamma märkningsregler har påbörjats, bl.a. mellan de nordiska länderna. Det är angeläget att detta arbete kan breddas och intensifieras. Föredraganden avser därför att i det internationella samarbetet, särskilt på det nordiska planet, aktivt verka för att en enhetlig märkning kan införas. Det står dock klart att internationellt antagna märkningsbestäm melser inte kan träda i kraft då de åtgärder som här i övrigt redovisats bör genomföras. Redan nu är dock de alkaliska batterier som 10 förekommerpå den svenska marknaden försedda med påskriften . Med utgångspunkt i detta finns det alltså förutsättningar att ipraktiken åstadkomma en provisorisk märkning av de alkaliska batterierna ianslutning till den utformning som dessa batterier redan har. Föredragandenanser att bestämmelser härom kan övervägas. Motsvarande gäller beträffandenickel-kadmiumbatterier och vissa kvicksilveroxidbatterier. I motion Jol02 av m.fl. anförs att regeringenvisar en undfallande attityd beträffande möjligheterna att åstadkomma ett märkningssystem.Motionärerna yrkar att en tidsplan för genomförande av märkning upprättas ochatt detta ges regeringen till känna (yrkande 2 c). I vpk-motionen Jol03 framhålls att det krävs massivainformationsinsatser för att ett åtgärdsprogram skall få avsedd effekt. Likaviktigt är att informationen är klar och lättfattlig från konsumenternassynvinkel. I denna del framställs dock inget yrkande i motionen. Vad föredraganden anfört under rubriken resp.Märkning kan utskottet t. v. ansluta sig till. Det bör dock framhållas attdessa frågor kräver fortsatta överväganden mot bakgrund av utskottetsställningstagande rörande ett pantsystem för miljöfarliga batterier, somredovisas närmare i det följande. Utskottet anser bl.a. med hänsyn härtill attyrkandet i motion Jo 102 om en tidsplan för märkning inte bör föranleda någonsärskild åtgärd från sida. Ett pantsystem för miljöfarliga batterier m.m. Förslag om ett pantsystem för miljöfarliga batterier försfram av fyra partier, nämligen i motionerna Jol02 av m.fi. (fp),Jol03 av m. fl. (vpk), Jol04 av i m. fl. (m)och Jol05 av m. fi. (c). Utskottet kan i huvudsak ansluta sig till motionärernassynpunkter i detta hänseende. Ytterligare incitament behövs således för att återinsam lingen av förbrukade batterier skall komma upp till den nivå som kan anses nödvändig frän hälso- och miljösynpunkt. Ett pantsystem för vissa batteri er skulle enligt utskottets mening ligga väl i linje med principerna om batteribranschens ansvar för de miljöfarliga produkterna. Ett fungerande insamlingssystem förutsätter som framhålls bl. a. i motion Jo 105 att de miljöfarliga batterier som bör omfattas av pantsystemet definieras och märks på ett för konsumenterna tydligt sätt. Vidare krävs fungerande och miljömässigt säkra slutbehandlingsmöjligheter. Vad utskottet anfört står ej i motsatsställning till propositionens överväganden om ett ätgärdsprogram mot miljöfariiga batterier. Ett pantsystem för sådana produkter kan fastmer ses som en utbyggnad och komplettering av de insatser som föreslagits i propositionen. Det bör ankomma på regeringen att närmare överväga hur ett pantsystem bör utformas och vilka krav som bör ställas pä märkning m. m. av batterierna. I avbidan på sådana överväganden bör självfallet det av regeringen föreslagna åtgärdsprogrammel igångsättas möjligt. Utskottet föreslär att hos regeringen hemställer om utredning och förslag rörande ett pantsystem för miljöfariiga batterier i 11 enlighetmed vad utskottet anfört. Härigenom tillgodoses motionerna JoU 1986/87:8J0IO2 yrkande 1, Jol03 yrkande 3. Jol04 och Jol05 yrkande 1. Kostnader för åtgärdsprogrammets genomförande, m. m. Riksdagsbeslutet om samhällets kemikaliekontrollinnebär såvitt gäller batterier att ett direkt kostnadsansvar har lagts påbatteribranschen. Vid överläggningar som föredraganden haft medbatterileverantörerna har dessa också förklarat sig införstådda med att stå förkostnaderna för information och för slutligt omhändertagande av de miljöfarligabatterierna. Enligt 18 § lagen (1985:426) om kemiska produkter fårregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer föreskriva om avgift förmyndighets verksamhet enligt lagen. Bestämmelsen innebär bl.a. att de företagsom genom sin verksamhet föranleder en produktkontroll pä kemikalieområdetockså får betala de kostnader som samhällskontrollen medför. Regeln är iöverensstämmelse med principen om att producenten bör ta ansvar för att avfallsom eller uppkommer av en produktion kan tas om hand på ettfrån miljö- och resurssynpunkt riktigt sätt. Bestämmelsen gör det dock intemöjligt att ta ut kostnader för annat än ren myndighetsutövning. Bestämmelser om finansieringen av kommunernasavfallshantering finns i renhållningslagen (1979:596). Dessa bestämmelsermedger dock endast att avgift tas ut av den som lämnar ett avfall till kommunenför omhändertagande. De regler som nämnts passar alltså inte för de åtgärdersom är aktuella för att förhindra skador på hälsa och i miljön genommiljöfarliga batterier. Regeringen begär därför ett ytterligare bemyndigandeför att kunna tillämpa principen om producentens ansvar. De föreskrifter som behövs för kostnadsdebiteringen börbeslutas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Ipropositionen anges för information kortfattat hur denna debiteringbör utformas. Utgångspunkten bör härvid vara att kostnaderna skallbelasta de miljöfariiga produkter som föranleder ingripanden från samhälletssida. Av praktiska skäl bör förutom alkaliska batterier och nickel-kadmiumbatterierockså samtliga slag av knappcellsbatterier omfattas av insamlingen. Konsumenternamåste också, som tidigare berörts, tillåtas lämna brunstensbatterier. Dettainnebär att också vissa mindre miljöfarliga batterier kommer att samlas in.Kostnaderna för kampanjen bör dock belasta de miljöfarliga batterierna, dvs. iförsta hand alkaliska batterier och kvicksilveroxidbatterier. När det gäller övriga knappcellsbatterier är det däremotinte självklart alt alla sådana batterier skall delta såvitt gäller destruktions- och informa tionskostnader. Vissa batterier, som innehåller kvicksilver, gör det i så ringa mån att det framstår som önskvärt att konsumenterna övergår till sådana batterier i stället för att använda kvicksilveroxidbatterier. Härmed avses silveroxidbatterier och zinkluftbatterier. Dessa batterityper innehål- '2 lerendast1 % kvicksilver, att Jämföra med de som finns i kvicksil- JoU 1986/87:8veroxidbatterier. För ett flertal av landets hörapparatanvändare är dessutomzink-luftbatterier ett realistiskt alternativ till kvicksilveroxidbatterier.Givetvis bör inte de som går över till användning av miljövänligare batterierdrabbas av ökade kostnader. Av de skäl som redovisats bör inte kvicksilveroxidbatteriernaoch batterier av typen zink-luft belastas av avgifter för omhändertagande ochinformation. Detsamma gäller litiumbatterier, vilka inte innehåller någotkvicksilver alls. Däremot bör, utöver alkaliska batterier ochkvicksilveroxidbatterier, också nickel-kadmiumbatterierna, som innehåller kadmium, omfattas av avgiftssystemet. Därmed upprätthålls principen att detär de batterier som är miljöfarliga som också får bära kostnaderna för de åtgärdersamhället behöver vidta för att lösa de miljöproblem dessa produkter medför. De avgifter som skall fördelas mellan berörda företag börenligt föredraganden baseras på försäljningen av miljöfarliga batterier. Efterytteriigare överläggningar med företrädare för batteribranschen avser föredragandenta ställning till den närmare utformningen av avgiftssystemet. Debiteringen avavgifterna skall grundas på uppgifter som batteriföretagen lämnar tillnaturvårdsverket. Sådana uppgifter behövs också för att myndigheterna skall fåen allmän överblick över förekomsten av miljöfarliga batterier. Erforderligabestämmelser om uppgiftsskyldighet kan därför meddelas med stöd av lagen omkemiska produkter. bör anförtros uppgiften att administreraavgiftssystemet och att därvid bl. a. pröva kostnadsberäkningen förinformationen och det slutliga omhändertagandet. Viss lagring kommer tillsvidare att behöva tillgripas i avvaktan pä att behandlingsresurser kommer tillstånd. Föredraganden vill dock framhålla nödvändigheten av att ytterligarebehandlingsresurser utvecklas och byggs upp. Avgiftssystemet börkonstrueras så att det dels kan inbegripa framtida behandlingskostnader, delsfortlöpande kan justeras allteftersom man får erfarenheter avkostnadsutvecklingen. I anslutning till regeringens överväganden omavgiftsbeläggningen yrkas i motion JolOl av () avslag påpropositionen i förevarande del med motiveringen att den pålaga som avses tordeutgöra en form av skatt. Motionären hänvisar härvidlag bl. a. till proposition1973: 90 (s. 219) och betänkande 1983/84; 24 (s. Mot bakgrund av vad som anförs bl. a. i förarbetena tillregeringsformen (RF) 8 kap. 3 och 9 §§ och i betänkande 1983/84: 24 har utskottet övervägt huruvida den nu aktuella pålagan kan betecknas som en avgift i statsrättsligt hänseende. Härvid har utskottet även beaktat tidigare riksdagsbeslut resp. uttalanden om ansvaret för att målsättningen i kemikaliekontrollen uppfylls och för att det avfall som uppkommer vid produktionen kan tas om hand på ett från miljö- och resurssynpunkt riktigt sätt (JoU 1975: 10, 1984/85: 30). Vidare har utskottet - utan anspråk på att ha fullständig överblick över detta område - konstaterat att det efter regeringsformens ikraftträdande tillkommit en rad olika avgiftstyper där medverkan inskränkt sig till ett bemyndigande enligt RF 8 kap. 13 Den nu i proposition 1986/87: 55 åsyftade pålagan inne- JoU1986/87: 8 bär såvitt utskottet kan finna inte något avsteg från den praxis somsynbarligen utvecklats i fråga om avgiftsmaktens tillämpning. Utskottet anseratt regeringens begäran bör bifallas såvitt nu är i fråga och avstyrker såledesmotion JoIOl. I anslutning till yrkandet i motion Jol05 om enmiljöavgift på vissa batterier vill utskottet framhålla atf kostnaderna för deåtgärder som regeringen nu föreslår i första hand avses belasta de miljöfarligabatterierna. Det kan antas att utskottets förslag i det föregående om ettpantsystem för miljöfarliga batterier kommer att ytterligare påskyndaövergängen till mindre miljöfarliga batterier. Utskottet anser sig förnärvarande inte ha anledning att förorda ytterligare ekonomiska styrmedel avdet slag som avses i motion Jol05. Motionen avstyrks i förevarande del (yrkande2). 1. beträffandemiljöpolitikens inriktning attriksdagen avslår motion 1986/87: Jol03 yrkande 1, 2. beträffande ettförbud mot miljöfarliga batterier att avslår motion 1986/87: Jol03yrkande 2, 3. beträffanderegeringens redovisning av övergång till mindre miljöfarUga batterier attriksdagen avslår motion 1986/87: Jol02 yrkande 2 a, 4. beträffande intensifierade åtgärder för omhändertagandeoch återvinning attriksdagen avslår motion 1986/87: Jol02 yrkande 2 b, 5. beträffande entidsplan för märkning av batterier att avslår motion 1986/87: Jol02yrkande 3 c, 6. beträffanderegeringens förslag om åtgärdsprogram mot miljöfarliga batterier attriksdagen lämnar utan erinran vad i propositionen anförts om en övergång tillmindre miljöfarliga batterier, insamling, omhändertagande och märkning avmiljöfarliga batterier och behovet av en informationskampanj, 7. beträffandeett pantsystem för miljöfarUga batterier attriksdagen med anledning av motionerna 1986/87; Jol02 yrkande I, 1986/87: Jol03yrkande 3, 1986/87: Jol04 och 1986/87: Jol05 yrkande 1 hos regeringenhemställer om utredning och förslag rörande ett pantsystem för miljöfarligabatterier, 8. beträffande kostnadernaför åtgärdsprogrammetsgenomföran de attriksdagen med bifall till regeringens förslag och med avslag på motion 1986/87; JolOl bemyndigar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva att den som yrkesmässigt hanterar eller importerar miljöfarliga batterier skall betala avgifter för att täcka samhällets kostnader för hanteringen av avfallet av 14 batteriernasamt för andra åtgärder som är nödvändiga för att före- JoU 1986/87:1 byggasådana skador på hälsan eller i miljön som kan uppkomma genom miljöfarligabatterier, 9. beträffande miljöavgift på vissa batterier attriksdagen avslår motion 1986/87: Jol05 yrkande 2. Närvarande: , (c), (),(), i (), (), MartinSegerstedt (s), (), (), (), (), (), (), (), () och (vpk). Ett pantsystem för miljöfarliga batterier (mom. 7) , , , , , och (alla s) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 11börjar med "Utskottet kan" och på s. 12 slutar med "yrkande1." bort ha följande lydelse; Utskottet erinrar om att det av regeringen föreslagnaåtgärdsprogram met till stor del bygger pä överläggningar som förts med representanter för och batteribranschen. Kommunerna och bat teribranschen har var för sig tagit på sig huvudansvaret för skilda moment i åtgärdsprogrammet. En viktig del i åtgärdsprogrammet är att kommunerna i första hand ansvarar för återinsamlingen av förbrukade batterier. Enligt vad utskottet erfarit har man på kommunalt håll redan vidtagit vissa åtgärder för att förbereda insamlingen. Ett pantsystem för vissa batterier skulle enligt utskottets mening väsentligt rubba förutsättningarna för den kommunala insamlingen och finansieringen av åtgärdsprogrammet. Det kan vidare befaras att ett pantsystem skulle förorsaka stora praktiska svårigheter, bl. a. med hänsyn till den oenhetliga bild som försäljningsledet uppvisar. Ett annat problem är att prispåslaget i ett pantsystem måste bli relativt högt i förhållande till produktpriset. Med hänsyn till det angelägna i att regeringens åtgärdsprogram kan igångsättas och fullföljas enligt planer na anser sig utskottet inte böra förorda ett pantsystem för miljöfarliga batterier i enlighet med motionerna Jol02-I05. vill utskottet emellertid understryka vikten av att ambitionsnivån för det föreslagna ätgärdsprogrammet inte får sättas nämnvärt lägre än vad som enligt vissa beräkningar skulle kunna åstadkommas genom ett pantsystem. Det bör enligt utskottets mening vara möjligt att nå en hög återinsamlingsgrad 15 genomintensifierade insatser inom ramen för det åtgärdsprogram som JoU 1986/87:redovisas i propositionen. dels att hänvisningarna i utskottets yttrande till ettpantsystem för batterier bort utgä, dels att utskottets hemställanunder 7 bort ha följande lydelse: 7. beträffande ett pantsystem förmiljöfarliga batterier att avslår motionerna 1986/87: Jol02 yrkande 1, 1986/ 87:Jol03 yrkande 3, 1986/87: Jol04 och 1986/87: Jol05 yrkande I, I. och (båda fp) anför: I motion Jol02 har framförts olika förslagsom bl. a. syftar till att intensifiera åtgärderna i det föreslagnaåtgärdsprogrammet och att höja ambitionsnivån i fråga om slutligtomhändertagande och återvinning av miljöfariiga batterier samt övergången tillandra, miljövänligare batterityper. Dessa insatser anser vi alltjämt vara avstor betydelse. Utskottet har emellertid bifallit ett i motionen framförtyrkande om ett pantsystem för miljöfarliga batterier, vilket vi betraktar somett viktigt inslag i strävandena att nedbringa negativa hälso- ochmiljöeffekter av batterianvändningen. Vi har med hänsyn härtill avstått frånatt yrka bifall till övriga yrkanden i motionen. och (båda c) anför; Utskottets ställningstagande till propositionen innebärbl.a. att de miljöfarliga batterierna skall belastas av vissa avgifter samtatt ett pantsystem för batterier bör införas, i huvudsaklig överensstämmelsemed yrkandet i kommittémotion Jol05. Mot den bakgrunden har yrkandetom en särskild miljöavgift på dessa batterier i viss mån förlorat sinaktualitet. Om utvecklingen på batterimarknaden går i en annan riktning än viräknat med kan det emellertid finnas anledning att återkomma till frågan omytterligare ekonomiska styrmedel för att begränsa användningen av miljöfariigabatterier. Tryckeri, 1986 16