bet · GA01JuU24 · 1986-12-31 00:00:00 — om ändring i lagen om straff för vissa trafikbrott, m.m. (prop.1986/87:81 jämte motioner) Idetta betänkande tillstyrker utskottets majoritet regeringens förslag attmöjliggöra förverkande i vissa fall av motorfordon som har använts vidtrafikbrott. Mot beslutet reserverar sig (m). Vidaretillstyrker utskottet en föreslagen dispensregel som skall möjliggöraexperimentell forskning kring de prestationsnedsättande effekterna av droger. Dessutombehandlar utskottet ett antal motionsyrkanden med anknytning tilltrafikbrottsligheten. Dessa gäller promillegränserna, gränsvärde för narkofikai blodet, straffskärpning vid återfall, kontraktsvård, kriminalisering av s.k. efterförtäring samt möjligheterna att upptäcka rattfyllerister. Utskottetavstyrker bifall fill samtliga motioner. Reservafioner och särskilt yttrandehar avgetts av de borgerliga partierna i flera av frågorna. Propositionen m. m. Iproposition 1986/87:81 har regeringen (justifiedepartementet) föreslagitriksdagen att anta ett genom propositionen framlagt förslag till lag om ändringi lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott. Rörandepropositionens huvudsakliga innehåll hänvisas till vad som anförs i detföljande under rubriken på s. 4. Isamband med proposifionen behandlas delsde med anledning av propositionen väckta motionerna 1986/87:Jul03 av BengtHarding (), 1986/87;Jul04 av m.fl. (fp), 1986/87:Jul05 avAnna () och . (), 1986/87;Jul06 av BertilFiskesjö m. fl. (c), 1986/87:Jul07 av m.fl. (m) och 1986/87:Jul08av m.fl. (vpk), delsde under den allmänna motionstiden väckta mofionerna 1986/87;Ju224 av SiwPersson (fp), 1986/87;Ju612 av m. fl. (fp), 1986/87:Ju622 avBarbro m. fl. (s), 1986/87;Ju625 av (), 1986/87;Ju628av m. fl. (c, fp), 1986/87:Ju634 av () och1986/87:Ju642 av m.fl. (c). Motionsyrkandena redovisaspå s. 3-4. Det vid propositionenfogade lagförslaget har följande lydelse. Förslagtill JuU 1986/87:24 Lagomändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1951:649) om straffför vissa trafikbrott dels att 4 § 3 mom. skall ha följande lydelse, dels attdet i lagen skall införas en ny paragraf, 7 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4§ 3 mom.' Vad som sägs i 1 mom.tredje stycket och 2 mom. gäller ej förare av motordrivet fordon, som är avsettatt föras av gående. Bestämmelserna i 1 och 2 mom. gäller inte, om förandet avfordonet ingår som ett led i en vetenskaplig eller därmed jämförligundersökning till vilken tillstånd har lämnats av regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer. Ett fordon som har använts vid brott enligt denna lag fårförklaras förverkat, om det är uppenbart att detta behövs för att förebyggafortsatt sådan brottslighet och förverkande inte är oskäligt. Denna lag träder i kraft . 'Senaste lydelse 1978:92. Motionerna juU 1986/87:24 Motioner väckta med anledning av propositionen I motion 1986/87:Jul03 av ()hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring iförslaget till lag om ändring av trafikbrottslagen att möjligheten att ta ettfordon i beslag begränsas till de fall där det föreligger sannolika skäl förförverkande. I motion 1986/87:Jul04 av m. fl. (fp) hemställsatt beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad imotionen anförts angående en utvärdering av den föreslagna möjligheten attförverka fordon. I motion 1986/87:Jul05 av () ochKjell A. () hemställs att beslutar avslå proposition1986/87:81 såvitt avser föreskrifter om förverkande av motorfordon. I motion 1986/87:Jul06 av Berfil Fiskesjö m.fl. (c)hemställs att beslutar hos regeringen begära en utvärdering aveffekterna av de i propositionen 1986/87:81 föreslagna åtgärderna mottrafikbrott att föreläggas senast . I mofion 1986/87;Jul07 av m.fl. (m) hemställs 1. att riksdagenavslår proposition 1986/87:81 såvitt avser den särskilda regeln om förverkandeav fordon vid trafikbrott, 2. att riksdagenhos regeringen begär förslag om straffskärpande påföljder vid upprepadeåterfall i trafikbrott i enlighet med vad i motionen anförs. I motion 1986/87:Jul08 av m. fl. (vpk) hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad som anförs imotionen rörande förverkande av fordon och s. k. kontraktsvård. Motioner väckta under den allmänna motionstiden I motion 1986/87:Ju224 av () hemställs 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om undersökningför att få veta var de misstänkta rattfylleristerna anträffas, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rätt förenskild polisman att besluta om nödvändig kontroll för alt säkra bevis vidrattfylleri. I motion 1986/87: Ju612 av m. fl. (fp)hemställs, såvin nu är i fråga, 1. att hos regeringen begär förslag till en nylägsta promillegräns vid vilken ansvar för trafikonykterhet inträder (yrkande 1), 2. att hos regeringen begär förslag omkontraktsvård som påföljd för vissa trafiknykterhetsbrott (yrkande 2). I motion 1986/87;Ju622 av m. fl. (s)hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om sänkning av straffbarhetsgränsen vid rattonykterhet. 1* 1986/87. 1 motion1986/87:Ju625 av () hemställs att som JuU1986/87:24 sin mening ger regeringen lill känna vad som i motionen anförtsangående straffbarhet när alkoholförtäring skett i samband med bilkörningenligt motionens intentioner. I motion 1986/87: Ju628 av m. fl. (c, fp)hemställs att beslutaratt som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförtsangående sänkning av nuvarande promillegräns för rattonykterhet. I motion 1986/87;Ju634 av () hemställs attriksdagen hos regeringen begär förslag till lagstiftning gällande en högstagräns för narkotikakoncentration i en förares blod under eller efter färden. 1 motion 1986/87;Ju642 av m. fl. (c)hemställs, såvitt nu är i fråga, att av regeringen begär förslag tilländring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott (yrkande 1). förelades genom regeringensproposition /85:21 om trafiknykterhetsbrotten flera olika förslag medanknytning till straffbestämmelserna om rattfylleri och rattonykterhet i lagen(1951:649) om straff för vissa trafikbrott (TBL). Propositionen, varslagförslag hade granskats av lagrådet, återkallades sedermera av regeringen(skr. 1984/85:91, rskr. De två förslag som tas upp i den nu föreliggandepropositionen ingick också proposition. Det ena förslaget avsermöjlighet att under vissa förutsättningar förverka ett fordon som har använtsvid brott mot TBL. Det andra förslaget avser alt möjliggöra viss forskningkring prestationsnedsättande effekter av droger. Den föreslagna regleringen om fordonsförverkande bygger påell förslag i betänkandet (Ds Ju 1983:6) Trafiknykterhetsbrotten ochremissbehandlingen av det. Underlaget i övrigt utgörs av en framställning frånstatens väg- och trafikinstitut, som också har remissbehandlats. Utskottet tar i detta betänkande upp - förutom förslagen ipropositionen och de med anledning av propositionen väckta motionerna - vissafrågor rörande åtgärder mot trafiknykterhetsbrotten som har framställts imotioner väckta under den allmänna motionstiden . 1 propositionen föreslås att ett fordon som har använtsvid brott enligt TBL skall få förklaras förverkat, om det är uppenbart attdetta behövs för att förebygga fortsatt sådan brottslighet och förverkande inteär oskäligt. Förverkanderegelnföreslås bli införd i en ny paragraf, 7 §, i TBL. Vidare föreslås att regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer skall få möjlighet att ge dispens från trafiknykterhetsreglernaför vetenskapliga eller därmed jämförliga undersökningar. pensregeln,som föreslås införd i 4 § 3 mom. TBL, är att förbättra JuU 1986/87:24möjligheterna att utföra experimentella försök inom ramen för forskningen kringde prestationsnedsättande effekterna av droger. Lagändringarna föreslås träda ikraft . Förverkande av motorfordon (7 § TBL) I TBL finns regler om straffansvar för vårdslöshet i trafik(1 §), olovlig körning (3 §), rattfylleri och ett lindrigare brott, s. k.rattonykterhet (4 §) samt s. k. smitning (5 §). Regler om förverkande på grund av brott finns både i 36kap. (BrB) och i en rad specialstraffrättsliga bestämmelser (set.ex. jaktlagen, lagen om rätt till fiske, vapenlagen). Förverkande är enligtbrottsbalkens terminologi inte en brottspåföljd utan en särskild rättsverkan avbrott. Beslut om förverkande kan avse atl viss egendom förklaras förverkad(sakförverkande) eller också, vanligen, att värdet av viss egendom förklarasförverkat (värdeförverkande). Olika syften kan ligga bakom förverkande; ettvanligt syfte är att förebygga brott (se 36 kap. 2 och 3 §§ BrB). Förverkandefår enligt 36 kap. 5 § BrB, som gäller även inom specialstraffrätten, ske -förutom hos gärningsmanrien eller annan som medverkat vid brottet- hos den ivars ställe gärningsmannen eller annan medverkande var, hos den som genombrottet beretts samt hos den som förvärvat egendomen efter brottetgenom vissa familjerättsliga fång, genom gåva eller på annat sätt och därvidvarit i ond tro i fråga om brottet. Enligt 36 kap. 16 § BrB får förverkandeunderlåtas om det är uppenbart oskäligt. Enligt 27 kap. 1 § (RB) får föremål, somskäligen kan antas vara förverkat genom brott, tas i beslag. Bestämmelsengäller förverkande såväl enligt BrB som enligt specialstraffrättsliga regler.Beslut om beslag får meddelas av undersökningsledaren eller åklagaren. Om detär fara i dröjsmål får åtgärden vidtas av polismän. Vidare får domstol i vissafall, förordna om beslag. Om beslaget har verkställts utan rättens förordnandefår den som drabbats av beslaget begära rättens prövning av detta. Därvidinträder skyldighet för rätlen att inom viss pröva beslaget vid enförhandling. I propositionen föreslås att TBL kompletteras med enregel, 7 §, enligt vilken ett fordon som har använts vid brott enligt lagen fårförklaras förverkat, om det är uppenbart att detta behövs för att förebyggafortsatt sådan brottslighet och förverkande inte är oskäligt. Departementschefen framhåller i fråga om fillämpningen bl.a. att bestämmelsen skall kunna användas enbart i brottsförebyggande syfte ochalt den tar sikte på situafioner där föraren har visat uppenbar hänsynslöshetfrämst genom upprepade återfall. En mycket restriktiv tillämpning förutsätts.Detta markeras i den föreslagna lagtexten genom kravet atl det skall vara upperibartatt förverkande behövs, genom att redan den omständigheten att JuU1986/87:24 förverkande framstår som "oskäligt" skall hindraförverkande och slutligen genom att bestämmelsen inte ger utrymme för någotvärdeförverkande (prop. s. 10 f). I två motioner, 105 och 107, yrkas avslag på denföreslagna förverkanderegeln. I båda motionerna framhålls att regeln kan kommaatt drabba mycket olika och slumpmässigt, ibland en oskyldig tredje man, ochdet förespråkas i stället straffskärpningar vid återfall i trafikbrott. Imotion 107 påtalas också-med anledning av ett i propositionen återgivetuttalande av lagrådet - att förverkande i betydande grad kan komma att ersättade gängse påföljderna. I två motioner, 104 och 106, begärs att effekterna av dennya förverkandebestämmelsen skall utvärderas . I motion 108 begärs, såvitt nu är i fråga, etttillkännagivande till regeringen om en mycket restriktiv tillämpning av den nyaförverkandebestämmelsen. I motion 103, slutligen, tas upp frågan om vilka förutsättningarsom skall gälla för beslag av ett fordon som eventuellt skall förverkas. Det förslag till lagregel om förverkande av motorfordonsom läggs fram i propositionen syftar till att förebygga fortsatt upprepadtrafikbrottslighet av allvarlig art. Detta syfte är enligt utskottets meningangeläget. Visserligen kan - när det gäller trafiknykterhetsbrott - andramedel, t. ex. vårdinsatser mot alkoholmissbruk, vara ägnade att bättre änförverkande av fordonet motverka fortsatt trafikbrottslighet. Men detta hindrarinte att ett fordons-förverkande - rätt använt - kan komma att medföra positivaverkningar, främst för trafiksäkerheten men också för den enskildefordonsföraren. Utskottet vill understryka den brottsförebyggande effekt den föreslagnaregleringen således får. I flera av motionerna uttalas emellertid farhågor för attett beslut om förverkande enligt den föreslagna regeln kan komma att drabbaalltför slumpmässigt. I motionerna 105 och 107 begärs av detta skäl avslag påpropositionen i denna del. I motion 108 begärs av bl.a. samma skäl etttillkännagivande om en restriktiv tillämpning. Utskottet vill först framhålla att alla regler somförutsätter en skälighetsbedömning naturligen innebär ett visst mått avskönsmässighet. I propositionen framhålls dock, som har redovisats tidigare,att den nya regeln skall få en mycket restriktiv tillämpning. Dennarestriktivitet har också kommit till klart uttryck i den föreslagna lagtexten.I den särskilda frågan huruvida tredje man, t. ex. en make till gärningsmannen,kan komma att drabbas orättvist av att fordonet förverkas vill utskottetframhålla de uttalanden som görs i propositionen (s. 11). Där sägs atl det vidbedömningen av om det är oskäligt att förverka fordonet skall beaktas bl.a. omnågon annan medlem av gärningsmannens familj använder fordonet och har ettstarkt behov av det. Här kan också hänvisas till den tidigare lämnaderedogörelsen för BrB:s regler omförutsättningarna att förklara förverkat ett fordon som tillhör JuU1986/87:24 någon annan än gärningsmannen. Sammantaget innebär regleringenenligt utskottets bedömning att oönskade effekter av ett fordonsförverkande börkunna undvikas. Utskottet delar därför inte motionärernas farhågor. Vad därefter särskilt gäller den i motion 107 påtaladekonsekvensen att ett beslut om förverkande skulle kunna komma att ersättavanliga påföljder vill utskottet endast framhålla att det i de fall som här äraktuella rör sig om mycket allvarlig brottslighet och situationer där förarengenom upprepade brott eller på annat påtagligt sätt visat en uppenbarhänsynslöshet. Med de påföljder som då tillämpas kommer den risk sommotionärerna ser knappast någonsin att förverkligas. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion 105och motion 107 i här aktuell del och tillstyrker den av regeringen föreslagnaförverkandebestämmelsen. Motion 108 får i vad den avser ett tillkännagivandeom bestämmelsens tillämpning anses tillgodosedd genom utskottets uttalanden. Med anledning av önskemålen i motionerna 104 och 106 om enutvärdering av den föreslagna förverkanderegelns tillämpning vill utskotteterinra om att chefen för i proposifion 1986/87:100, bil.4, (s. 4) har redovisat att det inom departementet har påbörjats en aktivitetför att fortlöpande utvärdera lagstiftning som har varit i kraft någon tid.Utskottet, som i likhet med motionärerna finner goda skäl tala för atteffekterna av den nya förverkanderegeln utvärderas, förutsätter att enutvärdering kommer att ske inom ramen för detta fortlöpande arbete. Motionerna104 och 106 bör därför inte föranleda någon särskild åtgärd från riksdagenssida. Enligt vad som framgår av propositionen (s. 11) är den nyaförverkanderegeln avsedd att utgöra underlag för beslag enligt de allmännareglerna i 27 kap. RB. I mofion 103 föreslås att regeringen skall lägga framförslag till en särskild regel om beslag att föras in i den nyaförverkandebestämmelsen i TBL. Motionären anser att kravet "skäligen kanantas", som gäller enligt 27 kap. RB, är för lågt ställt med hänsyn tillde risker för rättssäkerheten som är förknippade med det nyaförverkandeinstitutet. Villkoret för beslag i dessa fall bör därför höjas ochuttryckas genom kravet att "sannolika skäl" skall föreligga för attförverkande kommer att ske. Utskottet gör inledningsvis den bedömningen att den nyaförverkanderegelns effekfivitet och trovärdighet förutsätter att det ocksåfinns möjlighet att ta ett fordon i beslag och detta redan i samband medpolisingripandet. måste naturligtvis regelsystemet motverka attegendom tas i beslag som sedan inte anses kunna förklaras förverkad viddomstolens bedömning. Förutsättningarna för förverkande enligt den nya regeln iTBL är, som har framhållits fidigare, mycket restriktiva; därmed är ocksåförutsättningarna för beslag begränsade på motsvarande sätt. Härtill kommer attden som drabbas av ett beslag har möjlighet att inom en fåbeslaget prövat av domstol. Mot denna bakgrund finner utskottet det inteerforderligt att i dessa situationer kräva en högre grad av sannolikhet för attförverkande kommer att ske än som regelmässigt gäller i andra motsvarande fall.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion 103. Dispensregeln(4 § 3 mom. TBL) JuU 1986/87:24 I propositionen föreslås att det i 4 § TBL tas in enbestämmelse om att straffreglerna i paragrafen - som reglerartrafiknykterhetsbrotten - inte skall gälla när det är fråga om en körning somingår som ett led i en vetenskaplig eller därmed jämförlig undersökning ochregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har lämnat tillståndtill undersökningen. Utskottet tillstyrker förslaget. Andra frågor med anknytning till TBL I ett antal motioner väckta men också i några motionsyrkanden med anledning av propositionentas upp vissa frågor som inte direkt berör regeringens förslag men som haranknytning till trafikbrottslagstiftningen. Dessa frågor gällerpromillegränserna, gränsvärde för narkotika i blodet, straffskärpning vidåterfall, kontraktsvård, kriminalisering av s. k. efterförtäring samtmöjligheterna att upptäcka rattfyllerister. I flera av dessa frågor hardepartementschefen redovisat sin syn på det aktuella läget i den i ärendetföreliggande propositionen (s. 8 ff). Promillegränserna m. m. 1 motionerna 612, 622 och 628 tas upp frågan om ensänkning av den lägsta promillegränsen vid vilken ansvar för .rattonykterhetinträder, dvs. 0,5 %o alkohol i blodet. I motion 612 anförs att0,4 %c är en för hög gräns, i motion 628 begärs en ny gräns vid 0,2 %o och imotion 622 diskuteras en s. k. "nollgräns". I propositionen erinrar departementschefen om ett förslagsom ingick i den återkallade propositionen och som gick ut påatt den nedre straffbarhetsgränsen vid trafiknykterhetsbrott skulle sänkas från0,5 till 0,4 %o. Detta förslag synes dock, enligt departementschefensbedömning, inte i nuvarande läge ha samma aktualitet. Härvid hänvisar han tilltvå faktorer. Dels tillämpar statens rättskemiska laboratorium fr. o. m.oktober 1986 ett lägre avdrag än tidigare från alkoholhalter som uppmätts iblodet från misstänkta förare; detta har enligt departementschefen kommit attinnebära en betydande faktisk utvidgning av straffbestämmelsernas tillämpningsområde.Dels pågår aktiva strävanden att finna ett system enligt vilket blodproven iväsentlig utsträckning skall kunna ersättas med alkoholutandningsprov; innanresultatet av dessa strävanden och konsekvenserna av dem kan överblickas finnsdet enligt departementschefen inte anledning att överväga en sänkning av dennedre promillegränsen. Departementschefen kommenterar i sammanhanget också tankenpå att övergå till en s. k. nollgräns, dvs. att lagstiftningen inte skulletillåta någon som helst alkoholkoncentration i blodet i samband med förande avmotorfordon. Han anför därvid: Med tanke på det stora allmänna intresset av att inskärpaatt alkohol och bilkörning inte hör ihop har detta uppslag otvivelaktigt storaförtjänster ur pedagogisk synvinkel. Eftersom å andra sidan rättsligaingripanden inte rimligenkan aktualiseras vid helt obetydliga alkoholhalter, torde denna JuU1986/87:24 ordningmedföra behov av att man på annat sätt fastställer en gräns till ledningför de rättstillämpande myndigheternas bedömning av om lagföring bör ske.Ett sådant system föreslogs också i betänkandet (SOU 1963:72)Nykterhet i trafik, men förslaget möttes av mycket starkt motstånd vid remissbehandlingen, Man menade bl.a. att regleringen skulle bli missvisandeom lagen i princip stipulerade ett totalförbud medan en annan gräns ipraktiken användes av de rättstillämpande myndigheterna. invändningsynes fortfarande ha en betydande styrka och det är uppenbart att eneventuell övergång till ett system av detta slag - som för övrigt saknar motsvarigheti västeuropeisk lagstiftning-kräver noggranna överväganden. Avslutningsvis anför ministern att han inte är främmandeför att längre fram, sedan bl. a. erfarenheterna föreligger av eventuell nyteknik för alkoholanalys, ta upp överväganden om en "nollgräns". Utskottet konstaterar, mot bakgrund av de uppgifter som sålundahar lämnats i propositionen; att frågan om en sänkning av den nedrepromille-gränsen vid trafiknykterhetsbrott inte är mogen för ställningstagandefrån sida. Utskottet vill dock rent allmänt framhålla att detonekligen finns skäl som talar för att trafiksäkerheten skulle kunna främjasgenom en reform i sådan riktning. Med detta uttalande avstyrker utskottet bifall tillmotionerna 612 i här aktuell del, 622 och 628. En fråga med,anknytning till promillegränserna i TBL tasupp i motion 634. I motionen begärs förslag till lagstiftning om en högstagräns för narkotikakoncentratiorien i en förares blod under eller efter färdenpå samma sätt som gäller i fråga om alkoholkoncentrafionen. Enligt gällande regler (4 § 1 mom. andra stycket TBL)inträder ansvar såsom för rattfylleri när föraren har varit så påverkad avannat berusningsmedel än alkohol att det kan antas att han inte har kunnatföra fordonet på betryggande sätt (s. k. drograttfylleri). För dessa fallsaknas motsvarighet till den presumtionsregel i TBL som bygger enbart påalkoholkoncentrationen i förarens blod, dvs. behandlade utskottet motioner i vilka togs uppproblemet med narkotikapåverkade förare i trafiken. Utskottet förklarade sigdela motionärernas oro över det av allt att döma tilltagande bruket av olikanarkotiska medel hos fordonsförare. Vidare fann utskottet det angeläget attdetta allvarliga problem ges tillbörlig uppmärksamhet i arbetet på attförbättra trafiknykterheten. Utskottet uttalade vidare: Som framgått av redogörelsen! det föregående är detförenat med stora svårigheter att uppdaga och utreda sådana överträdelser avtrafikbrottslagen som innebär att föraren har varit påverkad av annat änalkohol; bl.a. är kunskaperna om vilka preparat som - ensamma eller ikombinationer - kan försämra körförmågan ofullständiga, och tillräckligtutvecklade analysmetoder för att praktiskt kunna bestämma koncentrationen avandra än ett fåtal ämnen i kroppen finns ännu inte. Problem som hänger sammanmed de nu behandlade frågorna rörande påverkade förare i trafiken är'aktuellasåväl i som på många andra håll i världen, och de är fortlöpandeföremål för forskning och utvecklingsarbete. Mot denna bakgrund anserutskottet, som inte tar ställning till frågan om det är lämpligt att införa ensådan gräns som motionärernaförespråkar, att det saknas anledning för att ta JuU 1986/87:24sådana initiativ som begärs i motionerna. Utskottet avstyrkte bifall till motionsyrkandena.Riksdagen följde utskottet (JuU 1983/84:24). Vid 32;a-33:e session iReykjavik antog rådet en rekommendation till ministerrådet att låta utredaomfattningen av drogproblemet i trafiken i de nordiska länderna och attutveckla metoder för snabb och effektiv analys av förekomsten i organismen avnarkotika såsom cannabis och andra medel som verkar på det centralanervsystemet. ställde sig rådet tveksamt till om det var möjligt,eller ens önskvärt, att fastställa en koncentrationsgräns för andra drogerefter samma modell som promillegränserna för alkohol. a. skulle - vilkethade påpekats av många remissinstanser - en indirekt verkan kunna bli att enviss mängd narkotika i kroppen som låg under gränsvärdet skulle kunna uppfattassom acceptabel (redog. 1985/86:4 s. 36). Då frågan om ett gränsvärde för narkotika nu på nytt haraktualiserats nödgas utskottet konstatera att det alltjämt föreligger brister ikunskaperna om hur olika droger påverkar körförmågan och i metoderna för attanalysera koncentrationen av droger i blodet.