bet · GA01NU13 · 1986-12-31 00:00:00 — om förbud mot nya kärnkraftsreaktorer m. m. (prop.1986/87:24) NU 1986/87:13 I detta betänkande behandlas delsproposition 1986/87:24 (industridepartementet) om förbud mot nya kärnkraftsreaktorer m. m., dels tremotioner som har väckts med anledning av propositionen, dels - delvis - enmotion som har väckts med anledning av proposition 1986/87:18om vissa åtgärder m.m. efter . har avgett yttrande (KU 1986/87:5y) i ärendet. Detta yttrande återges som bilaga 2 (s. 17). Utskottet ansluter sig till regeringens förslag att detskall anges i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet att tillstånd attuppföra ytterligare kärnkraftsreaktorer inte får lämnas och att lagen skallkompletteras med ett förbud mot vissa förberedande åtgärder som någon skullekunna vidta i syfte att uppföra ytterligare en kärnkraftsreaktor inom landet.Härvid konstateras att begreppet kärnkraftsreaktor täcker ävenkärnvärmereaktorer. Förbudsbestämmelsens innebörd diskuteras närmare avutskottet. I reservationer (m, fp) avvisas regeringens förslag på bådapunkterna. Utskottet avstyrker motionsyrkanden (c; vpk) om att export avkärnkraftsreaktorer m. m. och förberedelser för sådan skall förbjudas. Enligten reservation (c) bör regeringen anmodas att lägga fram förslag till en ändringi kärntekniklagen av denna innebörd. Regeringen föreslår ~ efter föredragning av statsrådetBirgitta - att antar ett av lagrådet granskat förslag till lagom ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. Lagförslaget harföljande lydelse: 1986/87. Lag om ändring i lagen (1984: 3) om kärnteknisk verksamhet Härigenom föreskrivs att 5 och 6 §§ lagen (1984:3) om kärntekniskverksamhet skall ha följande lydelse. För kärnteknisk verksamhet krävstillstånd enligt denna lag. Frågor om tillstånd prövas av regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer. För kärnteknisk verksamhet krävstillstånd enligt denna lag. Frågor om tillstånd prövas av regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer. Tillstånd att uppföra en kärnkraftsreaktorfår inte meddelas. I fråga om kärnämne ellerkärnavfall i små mängder eller med låga halter av radioaktivitet kan regeringeni förordning meddela föreskrifter om tillstånd för envar eller för vissyrkesgrupp eller för vissa inrättningar, institutioner eller företag attanvända ämnet eller avfallet i undervisnings- eller forskningssyfte eller förmedicinska, jordbrukstekniska, industriella eller kommersiella ändamål. Utarbetande av konstruktionsritningar, kostnadskalkylering, beställande av utrustning och andra förberedande åtgärder får inte vidtas i syfte att inom landet uppföra en kärnkraftsreaktor. Utöver tillstånd enligl 5 § krävssärskilt tillstånd av regeringen för att en kärnkraftsreaktor första gångenskall få tillföras kärnämne sä att en självunderhållande kärnreaktion kan ske. Tillstånd lämnas endast om reaktorns innehavare har 1. visat att det för hantering och slutlig förvaring av använt kärn bränsle och radioaktivt avfall som härrör från detta jlnns en metod som kan godtas med hänsyn till sä kerhet och strålskydd, och 2. företett ett program för den forsknings- och utvecklingsverk samhet som behövs för att i reak torn använt kärnbränsle och ra dioaktivt avfall som härrör från detta skall kunna hanteras och slut förvaras på ell säkert sätt. Denna lag träder i kraft . Huvudsakligtinnehåll NU 1986/87:13 De föreslagna ändringarna i 5 och 6 §§ kärntekniklageninnebär att i lagen tas in dels ett förbud mot uppförande av nya kärnkraftsreaktorer,dels ett förbud mot att någon företar förberedelseåtgärder i syfte att uppföraen ny reaktor. De motioner som har väckts med anledning av proposition1986/87:24 är följande: 1986/87:N116 av m. fl. (c), vari hemställsatt antar följande lydelse av 5 och 6 §§ i förslag till lag omändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet: För kärnteknisk verksamhet krävs tillstånd enligt dennalag. Frågor om tillstånd prövas av regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer. Tillstånd att uppföra kärnkrafts-, kärnvärme- ochbridreaktorer får inte meddelas. 1 fråga om kärnämne eller kärnavfall i små mängder ellermed låga halter av radioakfivitet kan regeringen i förordning meddelaföreskrifter om tillstånd för envar eller för viss yrkesgrupp eller för vissainrättningar, institutioner eller företag att använda ämnet eller avfallet iundervisnings-eller forskningssyfte eller för medicinska, jordbrukstekniska,industriella eller kommersiella ändamål. Utarbetande av konstruktionsritningar,kostnadskalkylering, beställande av utrustning och andra förberedande åtgärderfår inte vidtas i syfte att inom landet uppföra en kärnkraftsreaktor. Vad somstadgas i föregående moment gäller även för export av kärnkrafts-, kärnvärme-och bridreaktorer samt export av komponenter och teknisk utrustning tillnytillkommande reaktorer. 1986/87:N117 av m. fl. (fp), vari hemställs attriksdagen avslår propositionen. 1986/87:N118 av m.fl. (m), vari hemställsatt avslår regeringens förslag om ändring i lagen (1984:3) omkärnteknisk verksamhet. Den motion som har väckts med anledning av proposition1986187:18 och behandlas här är följande: 1986/87:N105 av m.fl. (vpk), såvitt gällerhemställan (4) att förbjuder all export av teknologi, material ochkunnande inom kärnenergiområdet från . 1 * 1986/87. NU 1986/87:13 Propositionen präglas, sägs det i motion 1986/87:N118 (m),av synsättet att ett riksdagsbeslut i form av vanlig lag kan binda riksdagensagerande för . Ett sådant synsätt saknar emellertidförankring i regeringsformen och riksdagsordningen. Motionärerna vill inte idetta sammanhang diskutera frågan om kärnkraftens framtid i sak menunderstryker att är fri att när som helst fatta ett beslut med annatinnehåll än ett tidigare beslut i samma fråga. Föredragande statsrådets motivuttalande att för straffansvarbör krävas "att gärningsmannen har ett direkt syfte att uppföra en visskärnkraftsreaktor" har, menar motionärerna, inte täckning i denföreslagna lagtexten. Den begränsning som motiven anger kan, hävdar de, saknarelevans vid en framtida rättslig prövning. Kriminaliseringen av "andraförberedande åtgärder" befaras kunna åberopas mot en diskussion om eneventuell konstruktion av en reaktor i och betecknas därför som ettklart hot mot möjligheterna till fri opinionsbildning. Propositionen öppnarvägen till nya politiska arbetsmetoder, säger motionärerna - olika förslag somen politisk opinion verkar för skulle kunna straffbeläggas pä motsvarande sätt.Yttrandefriheten och näringsfriheten hotas därigenom. Motionärerna riktar kritik mot att lagförslagetinte har beretts genom remissbehandling enligt 7 kap. 2 § regeringsformen. I motion 1986/87:N117 (fp) anförs att den föreslagna lagensaknar all praktisk betydelse. Även här görs gällande att dess genomförandeskulle inskränka tanke- och yttrandefriheten. Motionärerna ställer en radfrågor om lagens räckvidd vad gäller bl. a. forskning och undervisning ochuttalar farhågor för att lagen skall kunna åberopas mot försök tillopinionspåverkan genom tryckt skrift. Enligt motion 1986/87:N116 (c) är regeringens lagförslaginte tillräckligt för att syftet med den tillämnade lagstiftningen, attklargöra innebörden av de beslutade riktlinjerna för energipolitiken, skall bliuppfyllt. I lagen borde kärnvärmeverk - till vilken kategori s. k.Secure-reaktorer hör - och bridreaktorer uttryckligen nämnas som förbjudnaobjekt. Vidare borde förbud riktas mot förberedelser inom landet för export avreaktorer och mot export av reaktorkomponenter och teknisk utrustning avseddaför nytillkommande reaktorer. När vi i anser att kärnkraften inte är lämplig somenergikälla bör vi inte heller försöka sälja den till andra länder och minst avallt till tredje världens länder, anförs det i motion 1986/87:N105 (vpk). Vårhandelspolitik borde följaktligen skärpas. Svenska företags försök att etableraen lönande export av kärnkraftsprodukter måste stoppas. Bestämmelser om utförsel av ämnen och utrustning påkärnenergiområdet Enligt 1 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet innefattarbegreppet kärnteknisk verksamhet även viss export m.m. Närmare bestämt gällerdetta delsutförsel av (a) kärnämne - enligt närmare definition i 2 § - eller metall NU 1986/87:13 med haltav sådant ämne, (b) vad som har framställts av kärnämne eller vara i vilkensådant ämne ingår och (c) - i den utsträckning regeringen föreskriver - utrustningeller material som har särskilt konstruerats eller iordningställts för bearbetning,användning eller framställning av kärnämne eller som annars är avväsentlig betydelse för framställning av kärnladdningar, dels - i den utsträckningregeringen föreskriver - upplåtelse eller överlåtelse av rätt att utom rikettillverka sådan utrustning eller sådant material som avses i den senastnämnda delpunkten (c) och som tillverkas inom landet. Kravet på tillstånd enligt 5 § (se lagtexten på s. 2)gäller även för sådan export etc. som har nämnts. I förordningen (1984:14) om kärnteknisk verksamhet finnsen detaljerad förteckning (cirka två trycksidor) över utrustning och materialm. m. som inte får föras ut ur landet utan tillstånd av regeringen. I förstarummet uppräknas- i ett stort antal punkter- anläggningar som ingår i eller kaningå i kärnbränslecykeln samt utrustning till sådana anläggningar. Förordningeninnehåller i övrigt en rad bestämmelser om tillstånd och om villkor ochföreskrifter i samband med sådana, m. m. I motiveringen till regeringens förslag (prop. 1983/84:60)till lag om kärnteknisk verksamhet finns (s. 49 f.) ett utförligt resonemang omutförsel av ämnen och utrustning m.m. på kärnenergiområdet. Inledningsvis behandlasvissa internationella förpliktelser. Grundläggande är att har åtagitsig att inte genom export bidra till att andra länder kan utveckla kärnvapeneller andra kärnladdningar. Många skäl talar, anförs det, för attutförselkontrollen begränsas till ett fåtal, väl definierade produkter; denskall då företrädesvis avse produkter som är av central betydelse frånicke-spridningssynpunkt. Liksom de internationella avtalen och riktlinjernasyftar, framhålls det, motsvarande svenska bestämmelser till att material ochkomponenter inte skall föras ut ur landet om de kan befaras leda tillframställning av kärnladdningar i länder utanför kärnvapenländernas krets.Särskilt utrymme ägnas i motiveringen åt s. k. dubbelanvändningsprodukter, dvs.utrustning som i och för sig inte har konstruerats eller iordningställts föranvändning på kärnenergiområdet men som kan komma till användning för tillverkningav kärnladdningar. Bestämmelserna om teknologiöverföring kom till genomkärntekniklagen. I övrigt fanns motsvarande bestämmelser tidigare i lagen(1956:306) om rätt att utvinna atomenergi m.m. (atomenergilagen). Frågan om förbud mot utförsel av kärnreaktorer m.m. harbehandlats av vid ett flertal tillfällen (senast NU1984/85:30 s. 60, NU 1985/86:25 s. 11). Utskottet har avstyrkt motionsyrkandeni ämnet med hänvisning till att det enligt utskottets bedömning inte fannsanledning att gå längre i fråga om utförselreglering än vad som - i godöverensstämmelse med vårt lands internationella åtaganden - gällde enligt denbefintliga lagstiftningen. Reservationer mot denna ståndpunkt har avgetts avcenterpartiets och kommunisternas representanter. 1 sittsenaste betänkande i ämnet tillade utskottet: NU 1986/87:13 Den inträffade kärnkraftsolyckan i Tjernobyl iSovjetunionen har aktualiserat kärnkraftens gränsöverskridande miljörisker. Dessa medför krav på förändringar av det internationella övervaknings- och kontrollsyste met. Sådana förändringar förutsätter, som statsrådet framhöll i en interpellationsdebatt (interpellationerna 1985/86:173 och 1985/86:199), att en analys och prövning sker av olika kärnsäkerhetsaspek ter. Utskottet utgår från att regeringen genomför en sådan analys och prövning. I avvaktan härpå finner utskottet nu inte skäl till något nytt ställningstagande . Bestämmelser om bl. a. uppförande, innehav och drift avkärntekniska anläggningar och om hantering, införsel och utförsel av kärnämnenoch kärnavfall finns samlade i lagen (1984:3) om kärntekniskverksamhet (kärntekniklagen). För sådan verksamhet krävs enligt lagen tillståndav regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Med kärntekniskanläggning förstås enligt lagen i första rummet "anläggning för utvinningav kärnenergi (kärnkraftsreaktor)". har vid skilda tillfällen antagitriktlinjer för energipolitiken och därvid särskilt uttalat sig om användningenav kärnenergi. Senast skedde detta (prop. 1984/85:120, NU 1984/85:30,rskr. 1984/85:362); beslutet avsåg då tiden fram till mitten av 1990-talet.Rikfiin-jerna går tillbaka på dem som antogs efter folkomröstningen ikärnkraftsfrågan . En viktig beståndsdel är att ingenkärnkraftsutbyggnad skall ske utöver de tolv reaktorer som är i drift.Från den kontroversiella frågan om tidsplan för kärnkraftsproduktionensavveckling kan bortses i detta sammanhang. Det framgår inte uttryckligen av kärntekniklagen att det -i enlighet med de nyssnämnda riktlinjerna - inte skall ges några ytterligaretillstånd att uppföra och ladda kärnkraftsreaktorer. I propositionen(1983/84:60) med förslag till denna lag anfördes därvidlag följande. - vars betänkande låg till grund för regeringensförslag - förelåg det i och för sig inte något hinder från lagteknisk synpunktmot att en bestämmelse om antalet kärnkraftsreaktorer infördes i den nya lagen.Kommitténs majoritet hade emellertid ifrågasatt behovet av en lagreglering omantalet reaktorer, eftersom denna fråga omfattades av de av redangodkända riktlinjerna för kärnkraftens roll i energisystemet. Regeringenförordar nu i proposition 1986/87:24 att kärntekniklagen ändras i dettaavseende. Det lagförslag som framläggs har två komponenter. Det förbud mot nyakärnkraftsreaktorer varom talas i propositionens rubrik kommer till uttryck iett tillägg till 5 § enligt vilket tillstånd att uppföra en kärnkraftsreaktorinte får meddelas. Bestämmelsen har alltså primärt karaktären av ett förbud förregeringen att använda den rätt att ge tillstånd till nya kärnkraftsreaktorersom regeringen formellt sett har enligt lagen. Genom en nybestämmelse i 6 § införs förbud mot vissa förberedande åtgärdersom någon skulle kunna vidta i syfte att uppföra ytterligare en NU1986/87:13 kärnkraftsreaktor inom landet. Av de fyra motioner som finns att behandla i sammanhangetgår två (m; fp) ut på att lagförslaget skall avslås i sin helhet. Principiellaskäl - omsorg om tanke- och yttrandefriheten - åberopas för detta. I en annanmotion (c) begärs att de föreslagna förbudens räckvidd skall utvidgas. Tillviss del blir, som utskottet i det följande skall visa, motionärernas syftefillgodosett om regeringens förslag genomförs. Liksom delvis denna motion tarden fjärde motionen (vpk) sikte på ett förbud mot export av kärnkraftsreaktoreroch av utrustning för nya sådana. De huvudfrågor som sålunda föreligger tarutskottet här upp i tre olika avsnitt. Förbud mot nya kärnkraftsreaktorer "Tillstånd att uppföra en kärnkraftsreaktor"skall, som nämnts, enligt regeringens förslag till ändring i 5 §kärntekniklågen inte få lämnas. Utskottet vill först, utan att ta ställningtill om förslaget bör antas, diskutera och precisera dess innebörd. En första fråga gäller definitionen av begreppetkärnkraftsreaktor. Upphovsmännen till motion 1986/87:N116 (c) ställer sigpositiva till vad regeringen föreslår men vill att i lagen uttryckligen skallsägas ut att även "kärnvärme- och bridreaktorer" är anläggningar somdet inte får lämnas fillstånd fill. Ordet kärnkraftsreaktor används, som redan har sagts, ilagen (2 §) såsom term för "anläggning för utvinning av kärnenergi".Kravet på tillstånd gäller förutom sådan anläggning också "annananläggning i vilken en självunderhållande kärnreaktion kan ske, såsomforskningsreaktor". Av det sagda följer att begreppet kärnkraftsreaktor äravsett att täcka varje anläggning där en självunderhållande kärnreaktionutnyttjas för energiutvinning. I specialmotiveringen till kärntekniklagenanförs (prop. 1983/84:60 s. 76) att inte bara den förekommande s. k.fissionsreaktorn utan även den s. k. fusionsreaktorn, beträffande vilkenforskning pågår, omfattas av de berörda bestämmelserna om tillståndskrav. Såvälbridreaktorer som kärnvärmereaktorer är baserade på fissionstekniken.Beträffande de senare kan anmärkas att "kärnvärme" enligt vanligtspråkbruk kan tyckas.vara något annat än "kärnkraft", som närmastborde avse elektrisk energi. Enligt den citerade definitionen betecknasemellertid varje "anläggning för utvinning av kärnenergi" som enkärnkraftsreaktor. Det kan antecknas att atomlagsfiftnings-kommittén användeordet "kärnreaktor" i stället för "kärnkraftsreaktor".Terminologin ändrades i propositionen, sedan en remissinstans hade påpekat (s.167) att även en forskningsreaktor är en kärnreaktor. Sammanfatt-ninsvis villutskottet alltså slå fast att, om regeringens förslag till ändring i 5 §kärntekniklagen antas, fillstånd icke kommer att få ges till uppförande avbridreaktorer eller kärnvärmereaktorer. Det finns således, från den utgångspunktsom anges i motion 1986/87:N116 (c), inte fog för någon annan terminologi i 5 §än den som regeringen har föreslagit. Vad beträffar kärnvärmereaktorer noterar utskottetytterligare följande. Det kan, som utskottet utförligt har redovisat vid etttidigare tillfälle (NU 1983/84:30s. 24 f., 51 f.), hävdas olika uppfattningar i frågan huruvida NU 1986/87:13 reaktorerav denna typ berördes av folkomröstningen eller icke. riktlinjerför den långsiktiga energipolitiken som senast har antagit sägsemellertid uttryckligen att kärnvärmereaktorer inte skall få förekomma i (NU 1984/85:30 s. 32). Moderata samlingspartiet har inte ställt sig bakomriktlinjerna i denna del. En fråga som vidare kan ställas är om den föreslagna nyabestämmelsen i 5 § kärntekniklagen kan tillmätas någon självständig betydelsemed hänsyn till att har fastställt riktlinjer för energipolitikenvilka på angivet sätt inskränker regeringens handlingsfrihet vad gällertillståndsgivning enligt lagen. Det ligger i det parlamentariska statsskicketsnatur att regeringen får förväntas följa tydligt uttalade anvisningar frånriksdagen. Det kan dock inte uteslutas att, särskilt i ett läge med enutpräglad minoritetsregering, en i lag fastställd restriktion för regeringenkan vara mer effektiv än riktlinjer utan formellt bindande verkan. En regeringkan, visserligen med risk att i efterhand drabbas av misstroendevotum, fattabeslut som innebär att angivna riktlinjer åsidosätts med verkningar som ipraktiken är oåterkalleliga. Om en motsvarande viljeyttring från riksdagenssida har fått formen av lag kan samma åtgärd däremot inte komma till stånd utanpositiv medverkan av riksdagsmajoriteten. Även oavsett vad som senast har anförts finner utskottetdet väl befogat att , såsom regeringen föreslår, bringarkärntekniklagens bestämmelser om möjlighet att erhålla tillstånd tillkärnteknisk verksamhet i överensstämmelse med riktlinjerna för den långsiktigaenergipolitiken. Det ter sig mindre tillfredsställande att lagen ger intryck avatt regeringen kan meddela tillstånd till uppförande av nya kärnkraftsreaktorer,fastän vid upprepade tillfällen med stor majoritet har uttalat attnågot sådant tillstånd inte skall komma i fråga. Tidsramen och formerna förkärnkraftsproduktionens avveckling är en huvudfråga ienergidebatten. Det är naturligt att statsmakterna i det läget först och främsttydligt markerar att uppförandet av nya kärnkraftsreaktorer är ett avslutatstadium i den svenska energipolitiken. Utskottet konstaterar att de båda motioner enligt vilkaregeringens förslag skulle avslås inte innehåller några egentliga argument motändringen i 5 §. Moderata samlingspartiet har emellertid tidigare gett uttryckför särmening-ar i energipolitiken, vilka naturligen kommer till synes ocksåvid det ställningstagande som det nu gäller. har däremot ienergifrågorna väsentligen följt samma linje som den nuvarande regeringen. Dessavslagsyrkande beträffande 5 § är mot den bakgrunden förvånande. Det är ägnatatt minska partiets trovärdighet som förespråkare för en successiv övergång tillett samhälle utan kärnkraft. Det står också i skarp kontrast mot det bestämdaställningstagande för en lagreglering av den fysiska riksplaneringens riktlinjersom kännetecknar agerande vid lagstiftningen om hushållning mednaturresurser m.m. (se BoU 1986/87:3). Med detsagda tillstyrker utskottet regeringens lagförslag i nu berörd del. Förbudmot vissa förberedande åtgärder NU 1986/87:13 I 6 § kärntekniklagen finns nu bestämmelser om villkor förs. k. laddning av kärnkraftsreaktorer. Denna paragraf blir överflödig, om ingenny reaktor skall kunna tillåtas. Enligt propositionen ersätts den, såsomtidigare har nämnts, med en bestämmelse om förbud mot vissa åtgärder avförberedande natur. Uppenbart är att den föreslagna ändringen 15 § är enförutsättning för att ett sådant förbud skall kunna utfärdas. Om propositionenskulle avslås i vad gäller 5 § bör lagförslaget alltså falla även i övrigt.Däremot kräver ändringen i 5 § inte att också förslaget om nytt innehåll i 6 §antas. Alternativt skulle denna paragraf kunna utgå. Utskottet finner det angeläget att till en början iklarläggande syfte diskutera utformningen och innebörden av regeringens förslagpå denna punkt. Först därefter behandlar utskottet frågan huruvida det sålundapresenterade lagförslaget bör antas av . Den föreslagna utformningen av 6 § synes mindre lyckad ispråkligt avseende. 1 linje med vad lagrådet har anfört (prop. s. 10) villutskottet ange följande avfattning av paragrafen såsom ett meratillfredsställande uttryck för de intentioner som regeringen har redovisat iproposifionen: "Ingen får utarbeta konstruktionsritningar, beräknakostnader, beställa utrustning eller vidta andra sådana förberedande åtgärder isyfte att inom landet uppföra en kärnkraftsreaktor." Av betydelse ärsärskilt att de ifrågavarande åtgärderna på så sätt klart hänförs till detsubjekt som har det nämnda syftet. Vilka slags åtgärder - anställnings- ochbeställningsbeslut, ritningsarbete, kostnadskalkylering etc. - som skulle kommaatt direkt omfattas av en sådan bestämmelse får anses tämligen entydigt framgåav föredragandens överväganden och specialmotivering i propositionen. Frågorsom kräver närmare uppmärksamhet är däremot - bl. a. mot bakgrund av kritiken imotionerna 1986/87:N118 (m) och 1986/87:N117 (fp) - dels om en sådanbestämmelse indirekt skulle kunna åberopas i annat sammanhang, t. ex: mottidnings- och tidskriftsartiklar med opinionsbildande syfte, dels vilkapersonkategorier som ingår i kretsen av potentiella gärningsmän. Ingendera avdessa frågor behandlas mera ingående i propositionen. Utskottet tar först uppden senare frågan. I propositionen sägs att det för straffansvar bör krävas"att gärningsmannen har ett direkt syfte att uppföra en visskärnkraftsreaktor", något som i lagtexten klarare skulle framgå enligtutskottets omformulering. Ett dylikt syfte synes huvudsakligen kunnatillskrivas ett kraftföretag - i vid mening -med sådan inriktning och sådanaresurser att det är tänkbart som reaktorinnehavare. Talan skulle iförekommande fall få föras mot den som enligt sedvanliga principer bär ansvarför företagets verksamhet. Personer som inom företaget sysselsätts medprojekteringsarbete etc. kan däremot inte ha syftet att själva uppföra enkärnkraftsreaktor och skulle följaktligen inte kunna ställas till svars pågrundval av den avsedda bestämmelsen. Detsamma gäller personer ansvariga föreller verksamma vid företag - ingenjörsfirmor, tillverkare av reaktorer ochreaktorkomponenter, byggnadsentreprenörer etc. - som ett kraftföretag ellermotsvarande kan anlita för förberedande åtgärder av angivet slag. Än meruppenbart är att andra personer som icke är presumtivareaktorinnehavare inte kan tillskrivas det direkta syftet att NU 1986/87:13uppföra en kärnkraftsreaktor.