bet · GA01SoU5 · 1986-12-31 00:00:00 — om familjeplanering och abort SoU 1986/87:5 l betänkandet behandlas fyra motioner (m, fp och c) omrätt till legitimation som barnmorska för den som inte har utbildning iinsättning av s. k. spiral samt om rätt att pä grund av etisk övertygelseslippa delta i motsvarande moment i barnmorskeutbildningen. Med anledning avmotionsyrkandena uttalar utskottet att regeringen bör överväga vilka åtgärdersom kan vidtas för att denna begränsade grupp skall kunna erhålla sinlegitimation utan att informationsvärdet av begreppet "legitimerad"går förlorad. Detta föreslås ge regeringen till känna. Mot beslutetreserverar sig utskottets vpk-ledamot. Vidare behandlas en motion (c) om loislag till en stegvisförändring av den nuvarande abortlagen i syfte att ge det ofödda barnet rätttill liv. Motionen avstyrks av utskottet, som uttalar sitt stöd för abortlagenshuvudprincip att kvinnan själv skall vara den som inom vissa tidsgränser avgörom hon vill fullfölja en graviditet eller inte. Mot utskottets beslut i dennadel reserverar sig två m-ledamöter. Denna principiella ståndpunkt innebär emellertid inte attinte vissa frågor kring aborterna kan behöva diskuteras på nytt. Utskottetkonstaterar i denna del att abortlagen inte tillåter abort efter den tidpunktdå fostret kan antas vara livsdugligt, utom i de undantagsfall då graviditetenmedför allvarlig fara för kvinnans liv eller hälsa. Tidpunkten förlivsduglighet antogs vid lagens tillkomst ligga någonstans mellan 24 och 28graviditetsveckor. Den medicinska utveckling som ägt rum under 1970- och1980-talen har ändrat de förutsättningar på vilka abortlagens regler omtidsgränser bygger. Med de möjligheter att rädda mycket tidigt födda barn somnumera står till buds kan man räkna med att ett barn under gynnsammaomständigheter kan överleva redan efter 22-23 veckors graviditet. Efter 26veckor överlever av barnen. Utskottet finner det tydligt attbeslut om sen abort enligt nuvarande regler kan komma att fattas alltför näraden tidpunkt då fostret tnåste bedömas som livsdugligt. Enligt utskottets meningvore det felaktigt att överlåta åt praxis att lösa denna konflikt mellankvinnans och fostrets intressen. Utskottet anser därför att en noggranngenomlysning av dessa frågor skyndsamt måste komma till stånd. Därvid börfrågan om 18-veckorsgränsen prövas samt klarare regler för förutsättningarnaför mycket sena aborter utformas. Utskottet betonar att det inte finns någonanledning 1 1986/87. att seöver gränsen , den gräns inom vilken kvinnan ensam avgör SoU1986/87:5 frågan om abort. Utskottet uttalar vidare att det är angeläget att den s.k. inseminationsut-redningen behandlar även frågor som rör abortlagen i den månarbetet med skydd för ofödda eller med fosterdiagnostiken ger anledning tilldet. Frågan om tidsgränserna för abort kan enligt utskottet lämpligen behandlasi det sammanhanget. Utskottet föreslår att vad som anförts om tidsgränsernaför abort och om inseminationsutredningens arbete ges regeringen till känna. Mot utskottets beslut i denna del reserverar sig tvåm-ledamöter med hänvisning till sitt ställningstagande beträffandeutgångspunkter för abortlagstiftningen. Mot utskottets motivering reserverarsig en fp-ledamot. En c-ledamot avger ett särskilt yttrande. I motion 1985/S6:So415 av () hemställsatt beslutar att i motionen nämnda barnmorskor beviljas dispens frånspiralmomentet i utbildningen. 1 motion 1985/86:So443 av ochBörje (båda fp) hemställs att beslutar att av regeringenbegära sådana åtgärder att sjukvårdspersonal under utbildning ej tvingas handlai strid med sitt samvete. 1 motion 1985/86:So456 av () hemställs attriksdagen beslutar att hos regeringen begära förslag till en stegvis förändringav den nuvarande abortlagen i syfte att ge det ofödda barnet rätt till liv ienlighet med det som anförts i motionen. I motion 1985/86:So466 av och (båda c) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som anförts angående barnmorskors rätt att erhålla legitimation. 1 motion 1985/86:So474 av Hans Nyhage (m) hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omlegitimation som barnmorska. 1 motion 1985/86:So466 (c) hemställs att barnmorskeeleverskall kunna' fä legitimation utan att ha genomgått det utbildningsmoment som avser insättning av s. k. spiral. Motionärerna framhåller att vissa elever betraktar spiral som ett abortmedel som förhindrar det befruktade ägget att växa fast i livmoderväggen och inte som ett preventivmedel som förhindrar befrukt- ' ning.Eleverna vill på grund av sin etiska övertygelse inte utföra övningar sominnebär abort. I motion 1985/86;So466 (m) framställs ett yrkande av sammainnebörd. Motionären framhåller att spiralinsättning inte ingick ibarnmorskeutbildningen och att de barnmorskor som utbildats enligtden gamla ordningeninte har behövt komplettera sin utbildning för att få behålla SoU 1986/87:5legitimationen, om de inte arbetar med preventivmedelsrådgivning. Enligtmotionärens mening bör således legitimation ges även till den som av etiskaskäl vägrar medverka vid spiralinsättning på patient, vilket kan ske genom atti behörigheten anges den ifrågavarande begränsningen i utbildningen. Frågan om spiralinsättning på patient underbarnmorskeutbildningen behandlas även i motionerna I985l86;So415 (fp) och So443(fp). Motionärerna begär att barnmorskeelever som pä grund av etiskövertygelse inte vill utföra spiralinsättning på patient skall beviljas dispensfrån detta moment i utbildningen. Motionerna framhåller att redanyrkesverksamma barnmorskor har garantier för att slippa delta i abortarbeteoch att medverka vid spiralinsättning. Barnmorskeyrket är rättsligt reglerat genom lagen(1984:524) om behörighet alt utöva yrke ino/n hälso- och sjukvården /n. m.(behörighetslagen). Således har endast den som efter föreskriven utbildningfått legitimation som barnmorska rätt att utöva yrket (6 §). Legitimation sombarnmorska ges till den som erhållit barnmorskeexamen (2 §). 1 sådan exameningår sedan höstterminen 1973 insättning av s.k. spiral på patient somobligatoriskt moment. För barnmorskor som erhöll legitimation innan insättandeav spiral ingick i utbildningen finns inget allmänt tvång att kompletterautbildningen. Däremot krävs kunskaperna för den som arbetat medpreventivmedelsrådgivning i någon form. Det finns inga lagbestämmelser som tillförsäkraryrkesverksam sjukvårdspersonal som av etiska eller religiösa skäl ej önskarmedverka vid abort, rätt att slippa göra detta. I anvisningarom tillämpningen av abortlagen SOSFS (M) 1976:14 anges emellertid att det ärangeläget att abortverksamheten organiseras så att i densamma inte personal tasi anspråk som finner det oförenligt med sin etiska eller religiösa övertygelseatt medverka vid aborter. riksdagsbehandling m, m. En utförlig regogörelse för den allmänna frågan omsjukvårdspersonalens skyldighet att medverka vid abort lämnades i utskottetsbetänkande SoU 1983/84:3. Den frågan liksom frågan om dispens förbarnmorskeelever behandlades senast av utskottet i betänkande SoU 1984/85:11(s. 16-17), Utskottet erinrade om ett interpellationssvar avutbildningsministern, vari bl, a, anförts att då barnmorskeyrket är rättsligtreglerat, endast den som efter föreskriven utbildning fått legitimation sombarnmorska har rätt att utöva yrket. Utbildningen måste förbereda för alla dearbetsuppgifter som en barnmorska har inom hälso- och sjukvården.Utbildningsministern ansåg det inte motiverat att medverka till någonförändring av bestämmelserna på denna punkt. Utskottet anförde för egen del atttillhandahållande av spiral är en viktig del av den abortförebyggandeverksamheten, varför den som söker sig till barnmorskeyrket enligt utskottetsmening måste vara beredd att 1* 1986/87. medverka isådan verksamhet för att därigenom nedbringa antalet aborter. SoU1986/87:5 Utskottet avstyrkte bifall till då aktuella motioner. Här kan även nämnas att den 23 november1983 avgav ett yttrande till universitets- och högskoleämbetet med anledning aven skrivelse från ämbetet rörande eventuell dispens från nu aktuellaundervisningsmoment i barnmorskeexamen. yttrade då bl.a.följande. Ett av de bärande skälen för legitimationen är attbeteckningen legitimerad i förening med yrkesbenämning utgör en deklaration,främst i förhållande till allmänheten, om att den legitimerade genomgått vissav staten fastställd utbildning. Legitimationen är sålunda ett kompetensbevis,som också kan återkallas, om vederbörande dokumenterat klara fel ochförsummelser (av hälso- och sjukvärdens ansvarsnämnd). Genom legitimation kanstaten sägas garantera att t. ex, en legitimerad barnmorska besitter dekunskaper och färdigheter som erfordras för att kunna fullgöra alla uppgiftersom ankommer på en barnmorska. Skulle möjlighet till partiell legitimationinföras mister legitimationen detta informationsväg främst för att titeln dåinte ger någon upplysning om i vilket eller vilka avseenden legitimationen ärbegränsad. Skulle varje yrkesutbildning kunna anpassas till den enskildastuderandens önskemål om befrielse från det ena eller andra utbildningsmomentetoch till följd därav skulle utfärda partiell legitimation somläkare, barnmorska, sjuksköterska etc. inses lätt att detta motiv förbibehållande av legitimationen försvinner. 1 /nollon 1985/86:So456 (c) hemställs om förslag till enstegvis förändring av. den nuvarande abortlagen i syfte att ge det oföddabarnet rätt till liv. Motionären anför inledningsvis att individen genomnuvarande abortlag frånkänts den grundläggande rätten att födas. Enligtmotionären är frågan om hur samhället ser på rätten till liv fundamental förvårt sätt att bygga upp samhället. För att minska antalet aborter är detnödvändigt att åtgärder vidtas på säväl kort som lång sikt och enligtmotionären är det viktigt att abortlagen ändras så att det ofödda barnet iprincip får rätt till liv. Möjlighet till abort skall endast föreligga iundantagsfall. De abortförebyggande insatserna måste ökas både genom välutbyggd preventivmedelsrådgivning och opinionsbildning som tar sikte på attuppvärdera barnavård. Motionären anför vidare att samhället skall se till attmänniskor som åberopar ekonomiska eller sociala skäl för abort skall erhållaerforderligt stöd sä att dylika skäl undanröjs. Sjukvårdspersonalen skallvidare enligt motionären i lag garanteras rätt att slippa delta vidabortingrepp. Innan en helt ny abortlag införs bör slutligen enligt motionärennuvarande abortlag ändras så att den abortsökande skall delta i ettobligatoriskt samtal med läkare, kurator eller motsvarande innan beslut omabort fiittas. 1974 årsabortlag SoU 1986/87:5 Abortlagen (1974:595, ändrad senast 1980:222) trädde ikraft . upphörde bestämmelser omfosterfördrivning och lag om avbrytande av havandeskap att gälla. Denäldre lagstiftningen innebar att abort i princip var förbjuden men atthavandeskap fick avbrytas om vissa särskilt angivna indikationer förelåg. Enligt abortlagen avgörs frågan om abort före utgången av12:e havandeskapveckan av kvinnan själv. Hon får vägras abort endast omåtgärden skulle medföra allvarlig fara för hennes liv eller hälsa. Dennaförutsättning prövas av en läkare. För abort efter 12;e men före utgången av18:e veckan fordras i regel, utöver vad som gäller vid tidigare abort, att detföretas en särskild kuratorsutredning. Om kvinnan inte medges abort, är läkarenskyldig att hänskjuta frågan till för förnyadprövning. Efter 18:e havandeskapveckan får abort företas bara i undantagsfall.För abort krävs då tillstånd, som får lämnas endast om detföreligger synnerliga skäl för åtgärden. Kan det antas att fostret ärlivsdugligt, får tillstånd endast lämnas om havandeskapet på grund av sjukdomeller kroppsfel hos kvinnan medför allvarlig fara för hennes liv eller hälsa. Ärenden om tillstånd till abort handläggs fr.o.m. den 1juli 1981 av råd för vissa rättsliga, sociala och medicinskafrågor. Proposition 1974:70 med förslag till abortlag m.m.behandlades av utskottet i dess betänkande SoU 1974:21. Beträffande denallmänna frågan om abortlagstiftningens utformning (s. 21 f.) uttaladeutskottet bl.a. att abortfrågan är ett etiskt-socialt spörsmål, som inte kanbedömas isolerat från den större frågan om familjeplanering. Samhälletsinsatser måste enligt utskottets mening i första hand inriktas på att kraftigtöka de preventiva insatserna. Utskottet anförde vidare att jämsides med dennaökning fortsatta insatser måste göras inom familje- och socialpolitiken så att,vid inträffad graviditet, abort inte av sociala och ekonomiska skäl framstårsom enda alternativet. Utskottet underströk att abort måste vara ennödfallsutväg och under inga omständigheter får betraktas som enpreventivmetod. Utskottet diskuterade vidare ingående frågan omlagstiftningens utgångspunkt och anslöt sig till propositionens förslag attdenna borde vara kvinnans principiella bestämmanderätt (betänkandet s. 26). Omhon efter moget övervägande anser att abort är den lämpligaste lösningen a v deproblem som en oönskad graviditet medför, skall hon få abort. Utskottetunderströk dock att detta ställningstagande lika litet som motsvarandeställningstagande i propositionen får tolkas sä att utskottet förordade enlösning som innebär att kvinnan alltid skall ha en ovillkorlig rätt att fåabort utförd när hon begär det. I abortsammanhang måste tillböriig hänsyn tasbåde till det förhållandet att varje abortingrepp är förenat med vissa mereller mindre allvarliga risker för kvinnan och till att fostret undergraviditeten successivt utvecklas till en livsduglig varelse vars rätt till livmåste respekteras. Enligt den tidigare gällande abortlagen fick abort inteutföras efter 20;e havandeskapsveckan om inte synnerliga skäl förelåg, dåsocialstyrelsen kunde ge tillstånd till abort till och med . Fråganom i vad män en övre tidsgräns för abort fortfarande behövdes diskuteradesockså av utskot- tet isamband med den nya lagens tillkomst (betänkandet s. 26 f.). Utskottet SoU1986/87:5 anslöt sighärvid till propositionens förslag som innebar att det även i en ny abortlagfanns anledning att skapa särskilda garantier för att abort inte företas påett sent stadium av graviditeten utan att starka skäl för åtgärden föreligger.Utskottet anförde vidare bl. a. att det ligger i sakens natur att ju lägretidsgränsen för abort sätts, desto större rättsskydd erhåller fostret. ökatsådant skydd ger upphov till en konflikt med principen om kvinnans självbestämmanderätt.Vid den avvägning mellan de intressen som sålunda stod mot varandra stannade utskottet för att principen om kvinnans självbestämmandeatt avgöra om hon skall föda eller ej borde väga över intill utgångenav 18:e havandeskapsveckan, varefter abort i princip inte skulle få företas.Som skäl för att tidsgränsen bestämdes anfördes ipropositionen,vartill utskottet hänvisade, bl.a. När det gäller att fastställa den tidpunkt efter vilkenabort i princip inte skall få företas bör man enligt min mening sträva efteratt skapa en betryggande säkerhetsmarginal mot ingrepp, där det kan tas framfoster som företer livstecken och som eventuellt kan bringas att överleva medde förbättrade metoder för prematurvård som föreligger eller inom eninte alltför avlägsen framtid kan väntas stå till läkarnas förfogande. Ihuvudsak samma målsättning ligger bakom det förslag till ändring avdefinitionen av abort som förts fram i internationellasammanhang. Några absolut säkra metoder att i förväg fastställa om viabilitetföreligger eller hur stort fostret är finns inte f. n., särskilt om det oftakan vara svårt för läkaren att av kvinnan få de exakta tidsuppgifter hanbehöver för en sådan bedömning. Detta gör att gränsen mellan abort och tidigfödsel även kommer att vara i viss mån flytande. Mot denna bakgrundmen också med hänsyn till de ökade risker för psykiska följdverkningar sominträder i samband med att kvinnan känner fosterrörelser föreslår jag att densärskilda gränsen - i överensstämmelse med vad bl, a, och fleramedicinska remissinstanser har förordat - sätts till utgången av 18:egraviditetsveckan (prop. 1974:70 s. 67-68). 1 propositionen anfördes (s. 67) att livsdugliga fosterkunde tas fram vid abortingrepp mellan 24:e och 28:ehavandeskapsveckan. Vidare framhölls att de senaste årens forskningaremellertid gett ökade kunskaper om fostrets livsbetingelser, vilket hade fåtttill följd att möjligheterna att behandla svagt livsdugliga så att deöverlever stadigt har förbättrats. Med den dittillsvarande 24-veckors-gränsenhade man enligt propositionen inte helt kunnat undgå att oförutsett finna ettlivsdugligt vid abortingrepp. Utskottet tillstyrkte således att abort i princip skullevara förbjuden efter utgången av 18:e havandeskapsveckan, men fann i enlighetmed vad som anfördes i propositionen att det ändå skulle kunna komma att uppståsituationer då senare abort skulle framstå som en angelägen åtgärd (betänkandets, 33). Sådana situationer kunde vara fall som gick in under den tidigare s. k.eugeniska indikationen eller fosterskadeindikationen, eller fall där frågan omabort av skilda orsaker kom upp först sent under graviditeten. I propositionenföreslogs att sådana sena aborter skulle få utföras endast om socialstyrelsenlämnar kvinnan tillstånd till åtgärden samt att sådant tillstånd skulle fålämnas endast om synnerliga skäl föreligger för aborten.Tillstånd skulle inte få lämnas om det finns anledning att anta att SoU1986/87:5 fostret är livsdugligt. Ett undantag från detta villkor skulle enligtpropositionen finnas, nämligen om det är fråga om den nödsituationen att detföreligger allvarlig fara för kvinnans liv eller hälsa (prop. s. 70). Utskottettillstyrkte att avgränsningen av de fall då abort skulle få utföras efterutgången av 18:e havandeskapsveckan skulle ske enligt propositionens förslag. abortko/n/nltié tillsattes efter initiativ avsocialutskottet för att göra en utvärdering av abortlagen. Enligt direktiven,som utformades med utgångspunkt i beslut, skulle kommittén utgå frånden huvudprincip som lagen bygger på, nämligen kvinnans rätt att inom vissagränser själv avgöra om hon vill fullfölja en graviditet eller inte. Detidsfrister som gäller skulle inte heller sättas i fråga. 1 sitt slutbetänkandeFamiljepla/wri/ig och abort. Erfarenheter av ny lagstiftning (SOU 1983:31)konstaterade kommittén bl. a. att någon påtaglig ökning av antalet aborterinte skett abortlagen varit i kraft och att av alla abortergörs . Kommittén bedömde vidare att den satsning påabortförebyggande åtgärder som gjordes i samband med den nya abortlagenstillkomst har givit avsevärda resultat. Dock pekade kommittén bl.a. påregionala skillnader och anvisade i betänkandet vägar för förstärkta insatser idet abortförebyggande arbetet. Sammanfattningsvis var det kommitténs uppfattningatt en stor del av intentionerna som fanns bakom abortlag hadeuppfyllts. 1/iseminailonsutredningen (Ju 1981:04) fick hösten 1984överta uppdraget att utreda frågan om skydd för ofödda frän utredningen ombarnens rätt (dir. 1984:34 och 1984:36). Utredningen skall också övervägafrågor som hänför sig till fosterdiagnostiken, där den snabba utvecklingen påsenare år har lett till att man numera kan spåra såväl svåra sjukdomstillståndhos fostret som mera obetydliga handikapp, 1 de ursprungliga direktiven till utredningen om barnensrätt angavs att uppdraget inte avser frågor som hänför sig till abortlagen.Utskottet har emellertid uttalat som sin mening att utredningen vid singenomgång av reglerna beträffande skydd för ofödda måste beakta förhållandettill abortlagen (SoU 1983/84:3 s, 12), 1 tilläggsdirektiven tillinseminationsut-redningen anges vidare att utredningen bör vara oförhindrad attnärmare undersöka vilka principiella och etiska spörsmål som fosterdiagnostikenkan aktualisera och att analysera de problem som är förknippade med eneventuell lagstiftning i detta ämne. Utredningen kommer att påbörja sitt arbetemed de nämnda frågorna vid , lämnade i sitt slutbetänkande Genetiskintegritet (SOU 1984:88) förslag till etiska normer då det gäller genteknikensanvändning. Som en av elva etiska regler föreslås att genetisk fosterdiagnostikgenom DNA- eller RNA-analys bör användas endast då en svår genetisk sjukdomriskerar hota fostrets och det blivande barnets utvecklingsmöjligheter.Betänkandet har remissbehandlats. Medanledning av utskottets i betänkande SoU 1984/85:4, av godkända,hemställan att regeringen skyndsamt borde överväga lämplig SoU 1986/87:5 form förkontinuerligt informations- och åsiktsutbyte i fråga om sådan medicinskforskning och behandling som kan anses känslig för den mänskliga integriteteneller påverka respekten för människovärdet, tillsatte regeringen den 14mars 1985 ett råd för medicinsk-etiska frågor. Rådet har till uppgift att följamedicinsk-etiska frågor ur ett mer övergripande samhällsperspektiv och därvid t.ex. lämna förslag till utredningsverksamhet, anordna hearings och samla inoch sprida faktamaterial om medicinsk-etiska frågor. Livsdugligheten hos myckel tidigt födda barn. Enligt nurådande uppfattning kan ett som föds tidigare än inte vara livsdugligt. Ett barn som föds efter 23 till 24fullgångna veckor har, om det är vid god vigör vid förlossningen, en litenmöjlighet att överleva. Av de friska barn som föds därefter och upptill 26:eveckan överlever . Upptill bedöms motsvarandesiffrorvara6070 %. Svårigheten att i sen graviditet exakt avgöra graviditetens längdgör att man vid undersökning med ultraljud i 20:e till måste räknamed en felmarginal som uppgår till -. 1 de fall läkaren hartillgång till resultaten av en ultraljudsundersökning i 12:e till 14:e veckanoch kvinnan dessutom haft regelbundna menstruationer minskas den uppskattadefelmarginalen till H . - Beslut om sen abort fattas numera sällansenare än 22:a uppskattade graviditetsveckan. 1 de fall beslut fattas senarebedöms forstret vanligen vara svårt skadat. Transplaniation av mä/isklig fostervävnad. Experiment medtransplanta-tion av mänsklig fostervävnad kan bli aktuella i då detgäller bl.a. forskning om metoder att bota Parkinsons sjukdom och diabetes.Svenska läkaresällskapets delegation för medicinsk etik har med anledning avdetta utarbetat provisoriska riktlinjer för användning av vävnad frånaborterade i transplantationsverksamhet. De etiska problemen kringbehovet av för vetenskapliga experiment eller framställning av olikaprodukter har uppmärksammats även inom . Det kan här nämnas attEuroparådets parlamentariska församling har antagit ettparlamantarikerförslag om reglering av användningen av mänskliga embryon ochfoster för diagnostiska, terapeutiska, vetenskapliga, industriella ochkommersiella ändamål. Förslaget gick bl. a, ut på att helt förbjuda kommersiellanvändning av embryon och . Vidare föreslogs att användandet av embryonoch samt vävnad från embryon och för industriella ändamålbegränsas till att avse endast sådan verksamhet som är rentsjukdomsbehandlande, I sin rekommendation föreslår den parlamentariskaförsamlingen ministerkommittén dels att uppmana medlemsländerna bl, a, attlagsttfta eller på annat sätt införa motsvarande bestämmelser i enlighet med deav församlingen antagna principerna, dels att förbereda en europeisk konventionrörande dessa frågor. Tidigareriksdagsbehandling SoU 1986/87:5 har tidigare behandlat frågor om enny abortlagstiftning med starkare rättsskydd för det ofödda barnet. Senastbehandlades hithörande frågor utförligt i utskottets betänkande SoU 1984/85:11om familjeplanering och abort med anledning av regeringens proposition1984/85:48 om familjeplanering och abortvård. Motionerna om ny lagstiftninghar genomgående avstyrkts. Beträffande den övergripande frågan om ny lagstiftningyttrade utskottet i det ovan nämnda betänkandet (s. 9) att som abortkommitténkonstaterat abortfrekvensen i landet nu ligger på ungefär samma nivå som dåabortlagen infördes och som övriga västliga industriländers, vilka har en medSverige likartad lagstiftning. Farhågorna om en kraftig ökning avabortfrekvensen har alltså inte besannats, och en stor del av intentionernabakom abortlag får anses ha uppfyllts.