bet · GA01SoU17 · 1986-12-31 00:00:00 — Utredningen (A 1983:04) med uppdrag att se överyrkesinspektionen och den kommunala tillsynen avlämnade sitt betänkande(Ds A 1985:1) Samlad tillsyn av arbetsmiljön, I betänkandet lades fram fleraförslag bl, a, om avskaffandet av den kommunala tillsynen, vilket somnämnts redan beslutat om. Vidare lades fram vissa förslag om tillsynensfortsatta inriktning, arbetsformer och organisation samt om arbetsfördelningenmellan . I budgetpropositionen (s, 115) bereds tillfälleatt ta del av vad arbetsmarknadsministern arifört om tillsynen av arbetsmiljön.Utskottet redovisar arbetsmarknadsministerns, bedömningar i anslutning till demotionsyrkanden som rör yrkesinspektionens verksamhet. I motion 1986/87:So72I (fp) hemställs att regeringen gesttll känna vad som i motionen anförts om uppföljning av. ändrat huvudmannaskapför den kommunala tillsynen (yrkande 1). Enligt motionären är det urefteriévnads-synpunkt av väsentlig vikt att tillsynen fungerar näryrkesinspektionen fr. o. m. övertar tillsynen även av demindre arbetsplatserna. En uppföljning av den nya ordningen är viktig, anförmottonären, som en utvärdering bör planeras och genomföras underförsta . Genom att tillsynen av de mindre arbetsställena förs överfrån kommunerna till yrkesinspektionen kommer antaletarbetsställen under yrkesinspektionens tillsynsansvar att i stort settfördubblas. Kommunerna har genom överenskommelser med staten påtagit sig atttillföra staten ca 20 milj. kr, fr, o, fn, som kompensation för attstaten tar över den kommunala tillsynens uppgifter. Vidare har staten ochkommunerna kommit överens om att ca 40 tidigare kommunala tillsynsmän skallövergå till yrkesinspektionen (prop, 1985/86:40 s, 8-9), Arbetsmarknadsministern konstaterar i budgetpropositionen(s, 111) att yrkesinspektionen således kommer att förstärkas både ekonomiskt och personellt. Detta är, framhåller hon, en förutsättning för att inspektionen skall kunna klara det vidgade tillsynsansvaret samt kunna förstärka ttllsynen av de mindre arbetsställena i samband med att den kommunala tillsynen avskaffas. Därutöver krävs, för att yrkesinspektionen på med bibehållen ambitionsnivå skall kunna klara dessa uppgifter, att myndigheten anpassar sin organisation och sina arbetsformer till de nya förutsättningarna. Utredningen utgick frän att yrkesinspektionens besök hos företag med en god skyddsverksamhet skulle kunna minska och att detta skulle ge det ökade , utrymmesom behövs för tillsyn av de företag som har en svagt utvecklad SoU1986/87'17 skyddsverksamhet och som t, ex. saknar tillgång tillföretagshälsovård. Arbetsmarknadsrpinistern anser det angeläget att yrkesinspektionengör de prioriteringar som krävs för en sådan omdisponering av resurserna (prop.s, 113), uttalade . att tillsynen av arbetsmiljönpå de mindre arbetsställena borde föras över från kommunerna tillyrkesinspektionen. Ett skäl härför var att en rad utredningar konstaterat attden kommunala fillsynen inte fungerat effekfivt. När nu yrkesinspektionen taröver uppgiften förutsätter utskottet att detta kommer att innebära enförbättring både ur effektivitets- och kvalitetssynpunkt. Ett villkor härför äratt yrkesinspektionen ges tillräckliga resurser för att klara sina vidgadetillsynsuppgifter. kommer emellerttd såsom framgått attförstärkas både ekonomiskt och personellt. Utskottet utgår vidare från attarbetarskyddsverket noggrant följer upp effekterna av det nyahuvudmanriaskapet. Motion So721 (fp) yrkande 1 påkallar med hänsyn ttll detanförda inte någon åtgärd och avstyrks. I motion 1986/87:So701 av m.fl. (vpk)föreslås att de fackliga representanterna får majoritet i såvälarbetarskyddsverkets styrelse som yrkesinspektionsnämnderna. Motsvarande yrkanden har avslagits av efterförslag av utskottet ett flertal gånger tidigare, (se SoU1985/86:12), Utskottet här bl, a, understrukit vikten av att destattiga tillsynsmyndigheterna på detta område inte konstrueras sompartsorgan. Om detta blev fallet skulle enligt utskottet förutsättningarna förtillsynsverksamheten allvarligt försämras, vilket i sista hand skulle skada såväl det allmännas som' arbetstagarnas och arbetsgivarnas intresse. Utskottet har inte ändrat sin inställning i frågan ochavstyrker därför motionen. I motion I986l87:So721 (fp) hemställs att regeringen gestill känna vad i motionen anförts beträffande fullskaleförsök med alternativaarbetsorganisationer i syfte att förbättra den psykosociala arbetsmiljön(yrkande 5). Enligt motionären skapar en långt gången arbetsuppdelning ochspecialisering monotoni, psykisk påfrestning, trötthet, social isolering ochlåg arbetstillfredsställelse. Dessa psykologiska problem diskuterades redan iförarbetena till arbetsmiljölagen. bör därför utvecklasså att begrepp som specialisering, detaljinstruktioner och detaljkontrollersätts av begrepp som mångsidig kompetens, egenkontroll och medmänskligt stöd.Av forskningspropositionen framgår (bil, 8 s, 7) att ett av de två ekonomiskttyngsta delområdena som omfattas av arbetsmiljöfondens stöd till forskning ochutveckling är psykiska och sociala aspekter i arbetslivet, arbetsorganisationoch medbestämmande: Enligt vad utskottet erfarit pågår sädana försök somefterlyses i motionen inom ramen för arbetsmiljöfondens utvecklingsprogram. Motden bakgrunden avstyrker utskottet bifall ttll mottonen såvitt nu är i fråga(yrkande 5), I detta sammanhang kan nämnas att det i betänkandet omsariilad tillsyn av SoU 1986/87:17 arbetsmiljön underströks att enhelhetsbedömning skulle eftersträvas vid tillsynen. Detta angavs innebära atthänsyn också skulle tas till arbetsplatsens lämplighet ur psykologiska ochsociala aspekter (s, 72), Utredningen ansåg att detta borde komma till uttrycki 15 § arbetsmiljöförordningen (AMF), I budgetpropositionen uppgerarbetsmarknadsministern att hon kommer att föreslå regeringen att ändra AMF ienlighet med utredningens förslag. I motion 1986/87:So721 (fp) hemställs också att regeringenges till känna vad som i motionen anförts beträffande samverkan inomföretagshälsovården (yrkande 6). Enligt motionären skulle ett fördjupatsamarbete mellan företagshälsovård och landsting öka kompetensen och ävenkvaliteten på verksamheten. Företagshälsovården skulle få ökade resurser tillmiljöutredningar av arbetsplatser. skulle engagemanget iarbetsskadades rehabilitering kunna intensifieras. Vidare bordeföretagshälsovården eftersträva ett fördjupat samarbete också medyrkesinspektionen. Det skulle enligt motionären innebära större kraft bakomföretagshälsovårdens krav på förändringar av bristfälliga arbetsmiljöer, I proposition 1984/85:89 om företagshälsovård ocharbetsanpassning behandlades samverkan mellan företagshälsovården ochsamhällets hälso- och sjukvård i ett särskilt avsnitt (s, 22-23), Därkonstaterades inledningsvis att hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) åläggerlandstinget ett övergripande ansvar för planeringen av all hälso- och sjukvårdinom landstingsområdet. Planeringsansvaret omfattar också den service somerbjuds av andra vårdgivare, t, ex, företagshälsovården.Arbetsmarknadsministern ansåg det angeläget att smidiga samverkansformerutvecklades mellan företagshälsovården och samhällets hälso- och sjukvård påden lokala nivån med sikte på att nå bästa möjliga utnyttjande av tillgängligaresurser. Hon ansåg att det borde ankomma på primärvården att ta initiativ tillöverläggningar med företrädare för företagshälsovården för att klarläggasamverkansområden och uppgiftsfördelning. Utskottet anslöt sig tillarbetsmarknadsministerns bedömning (SoU 1984/85:13 s. 11). När det gäller motionärens krav på samarbete mellanföretagshälsovården och yrkesinspektionen vill utskottet anföra följande. Företagshälsovården får sin utformning och sitt innehållgenom den verksamhet som arbetsmarknadens parter bedriver lokalt iskyddskommittéer och företagshälsovårdskommittéer. Företagshälsovårdens rollsom ett opartiskt och oberoende expertorgan till den lokala skyddsverksamhetenunderströks i propositionen om företagshälsovård och arbetsanpassning (s, 18), är en myndighet som bl, a. skall prövaom en företagshälsovårdsenhets verksamhet och resurser uppfyller de krav somgäller för att få ersättning från samhället. Enligt utskottets mening är det viktigt att bibehållaföretagshälsovårdens oberoende ställning. Dess funktion bör därför inte sammanblandas med j2 Mot bakgrund av det nu anförda avstyrks motion So721 (fp)även i här SoU 1986/87:17 aktuell del (yrkande 6). Belastningsskador, m. m. I motion 1986l87:So704 av (vpk) begärsatt forskning om åtgärder mot belastningssjukdomar fortsättningsvis prioriterasi arbetsmiljöarbetet med ökad inriktning på sambandet mellan förslitnings- ochbelastningsskador och ackord och arbetsorganisation som ökar intensitet ochensidighet i arbetet (yrkande 2). Motionärerna föreslår också att hosregeringen begär ett samlat program mot belastnings- och förslitningsskadoratt föreläggas (yrkande 1). Arbetarskyddsstyrelsen anför i årets budgetproposition attdet forskningsprogram som lades fast och som gäller t, o, /89 innebär att bl. a. belastningssjukdomar utgör ett särskiltprioriterat område för styrelsens forskning (s. 118). Ett flertal nya projekthar startats och förstärkningar i form av ny personal, kompetens och utrustninghar tillförts detta område. Arbetsmarknadsministern framhåller i propositionen attsärskild uppmärksamhet måste ägnas förebyggande av belastningsskador (s. 23). Under anslaget Cl Arbetsmiljö - tillsyn och forskning hararbetsmarknadsministern beräknat 3,5 milj. kr. för att möjliggöra ökadeinsatser inom programmet Forskning och utbildning under treårsperioden1987/88-1989/ 90. I den nya forskningspropositionen uppges attarbetarskyddsstyrelsen kommer att i första hand använda resursökningen för bl.a. produktionsteknisk forskning med inriktning mot ergonomi. Utskottet delar nu motionärernasuppfattning om angelägenheten av forskning och åtgärder för att förebygga ochminska belastningsskador. Med hänvisning till den här lämnade redovisningenanser utskottet emellertid inte att motion 1986/87:So704 yrkande 2 påkallarnågon åtgärd av . Motionärerna har också begärt ett samlat program motbelastnings- och förslitningsskador (yrkande 1). Med anledning av en likartadmotion (vpk) uttalade utskottet bl. a. att frågan om belastnings-och förslitningsskador var en väsentligt mer mångfasetterad fråga änasbestproblematt-ken, vilken rörde hanteringen av ett avgränsat ämne. Åtgärderför att komma till rätta med belastnings- och förslitningsskador måste oftagenomföras i direkt anslutning till konkreta arbetssituationer. mening måste man i första hand satsa pä forskning som kan ge enfördjupad kunskap om belastningsskadors uppkomst och med utgångspunkt däriarbeta vidare på olika nivåer. Av samma skäl såg utskottet det knappast som realistisktatt ett samlat program mot belastnings- och förslitningsskador skulle kunnaformuleras generellt för hela arbetslivet. Utskottet avstyrkte därförmotionen(SoU 1985/86:12 s, 17), följde utskottet. Utskottet vidhåller sininställning och avstyrker således motionen även i här aktuell del (yrkande 1), I detta sammanhang kan nämnas att det vid socialstyrelsenpågår ett arbete med att utarbeta underlag för ett hälsopolitiskt program för rörelseorganens t3 sjukdomar.Programmet skall redovisas för regeringen , SoU 1986/87:17 I samma motion föreslås vidare att skyddsombud och lokalfackförening ges vidgad rätt att stoppa arbeten som utsätter den arbetande förförslitnings-och belastningsskador (yrkande 3). Detta vore enligt motionärernaden snabbaste vägen att nå långsiktiga resultat i arbetet med att minska dessaskador. Skyddsombud har enligt 6 kap. 7 § arbetsmiljölagen rättatt avbryta arbete '. i det fall ett visst arbete innebär omedelbar ochallvarlig fara för arbetstagares . liv eller hälsa och rättelse inte kan uppnåsgenom hänvändelse till arbetsgivaren. Skyddsombudet kan då besluta att arbetetskall avbrytas till dess att yrkesinspektionen hinner ta ställning i frågan. Avförarbetena framgår att skyddsombudens stoppningsrätt aktualiseras när riskenär överhängande och man inte hinner avvakta yrkesinspektionensställningstagande. Skyddsorn-budet har emellertid inte befogenhet att stoppaarbetet enbart på grund av misstanke om skadliga långtidseffekter. (Prop.1976/77:149 s. 339, SoU 1977/78:1 s. 56-57). Ett yrkande liknande det nu aktuella behandlades avriksdagen . Utskottet avstyrkte då motionen och uttalade att detenligt utskottets mening hade gjorts en lämplig avgränsning i arbetsmiljölagenav de situationer dä skyddsombud har rätt att avbryta arbetet. Utskottet kundesåledes inte dela motionärernas uppfattning att en ökning av skyddsombudensbefogenheter i detta avseende skulle vara en lämplig väg att gå för att kommatill rätta med belastningsskadorna. Utskottet erinrade också om att det i ettantal författningar från arbetarskyddsstyrelsen fanns konkreta bestämmelser omarbetsställningar, arbetsrörelser och fysisk belastning och . attyrkesinspektionen, som skall vaka över att gällande föreskrifter iakttas, isista hand har tvångsmedel att tillgå för att åstadkomma förbättringar avarbetsmiljön (SoU 1985/86:12 s: 17). Utskottet har inte ändrat uppfattning sedan föregåenderiksmöte. Motionen avstyrks därför såvitt här är i fråga (yrkande 3). Motion 1986/87:So714 (c) behandlar bl. a. debelastningsskador som drabbar kvinnor i tunga arbeten. Motionären begäråtgärder för att kartlägga kvinnors arbetsmiljö inom olika turiga arbeten(yrkande I). En sådan kartläggning skulle innebära att nya redskap ochhjälpmedel aktualiserades, att forskningen kunde gå vidare och först och främstatt kvinnornas hälsosituation och arbetsmiljö förbättrades. Ett motsvarande motionsyrkande behandlades av utskottetvåren , se SoU 1985/86:12 s. 19. Utskottet redovisade inledningsvisuppgifter från en sammanställning av hälsorisker i olika yrken som tagits framav , . Av den framgick att för kvinnornas delutgjorde belastningssjukdomarna den dominerande gruppen i arbetsskadeärenden.Sammanfattningsvis var enligt statistiken hälsoriskerna för kvinnor störst itungt och smutsigt kroppsarbete. Vidare redovisades i betänkandet ett flertalforskningsprojekt avseende kvinnor inom tunga arbeten som pågick inom arbetarskyddsstyrelsen,se betänkandet. Dessa projekt pågår fortfarande. Utskottet avstyrktemotionsyrkandet med hänvisning till projekten, I den nyaforskningspropositionen (bil, 8 s, 9) pekar arbetsmarknadsmi- ,. nistern påatt kvinnornas inträde på arbetsmarknaden skett främst under de SoU 1986/87; 17senaste decennierna. Kvinnornas sysselsättning har bl.a. expanderat iverksamheter där det kan finnas arbetsmiljörisker som inte är tillräckligtkända. Man kan därför, enligt arbetsmarknadsministern, befara att kvinnornasarbetsmiljöproblem underskattas. Hon anser därför att det är viktigt att ävenbeakta dessa aspekter vid prioritering av insatser inom arbetsmiljöforskningen. Utskottet delar helt arbetsmarknadsministerns bedömningatt de speciella arbetsmiljörisker som kvinnor utsätts för i arbetslivet böruppmärksammas. Mot bakgrund av vad som uttalas i forskningspropositionen ochmed hänvisning till de forskningsprojekt avseende kvinnors arbetsmiljö, bl.a.inom olika tunga arbeten, som pågår, anser utskottet inte att motion1986/87:714 (c) påkallar någon åtgärd av såvitt nu är i fråga(yrkande 1), Så länge asbest föreligger i bunden form, t, ex, ibyggnader, maskiner och andra produkter, utgör den normalt ingen störrehälsofara. Det är först när asbestfibrer sprids som damm som hälsoriskerföreligger. Inandning av asbestdamm i större mängder medför nämligen risk förvissa sjukliga förändringar i lungor och lungsäck. Allvarliga asbestbetingade sjukdomarär asbestos, lungcancer och mesoteliom. Pleuraplack är en ärrbildning i lungsäcken, i avfallen orsakat av asbest, I föreskrifter och allmänna råd ommedicinsk undersökning av personer som i sin tidigare anställning harexponerats för asbest, SOSFS 1986:2, sägs bl, a, följande beträffandepleuraplack: Pleuraplack utgör en biologisk markör på asbestexponering,men påverkar såvitt känt inte andningsfunktionen. Enbart förekomsten avpleuraplack innebär troligen inte heller, att individen löper större risk attutveckla allvarlig asbestbetingad sjukdom än de personer som utsatts för sammaasbestexponering men saknar plack. Ingående information om innebörden aveventuella fynd av pleuraplack kan förebygga eller mildra en krisreaktion hospatienten. Detsamma gäller givetvis information om andra för hälsanbetydelselösa fynd vid hälsoundersökningen. Den som har fått en skada erkänd som arbetsskada får -genom lagen (1962:381) om allmän försäkring och lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring- ersättning från för inkomstförlust och kostnader. Förskada som inträffat före skall fortfarande lagen (1954:243) omyrkesskadeförsäkring gälla. För vissa arbetstagarkollektiv har. härutöver träffatskompletterande kollekfivavtal om försäkringsersättning vid bl, a, arbetsskada.Ett exempel är TFA-försäkringen, trygghetsförsäkringen vid arbetsskada. Ersättningen enligt TFA-försäkringen kan utgå enligt andraoch mer generösa grunder än vad som gäller för den lagenliga försäkringen. Detär i detta fall kollektivavtalsparterna som genom överenskommelsen bestämmerersättningsvillkoren och som också förfogar över tillämpningen, SAF, LOoch PTK har träffat en överenskommelse om ersättning med 15 ,skattefritt till arbetstagare som på grund av inverkan av asbest i En förutsättning för att få ersättning är att SoU1986/87:17 pleuraplacken visat sig först efter , Två motioner tar upp situattonen för de asbestskadade medutgångspunkt i den träffade överenskommelsen, I motion 1986/87:So705 av () och HansPettersson i (s) begärs att regeringen hos de avtalsslutandeparterna verkar för en generösare tolkning av överenskommelsen, så att dengrupp av arbetsskadade som inte erhåller den ideella ersättningen blirersättningsberättigade. Motionärerna syftar på dels dem som fått sin diagnosföre , dels dem där tidigare kontroller och röntgen integivit entydig diagnos, trots att yppandedagen inträffat , I motion1986/87:So710 av i (m) hemställs att hosregeringen begär en prövning av förutsättningarna för att förbättra den materiellasituationen för främst de asbestskadade som fått sin asbestbetingade sjukdomkonstaterad före , En anställd som inte fått de pengar han anser sig ha rätttill från TFA-försäkringen kan överklaga försäkringsbolagets beslut till skiljenämndenför arbetsmarknadsförsäkringar, AMF, ligger ett tjugotal ärendenom pleuraplack hos , I alla ärendena är den skadademissnöjd med vilken dag försäkringsbolaget räknat som yppandedag för sjukdomeni deras fall. Den ersättning som är i fråga grundar sig således på enöverenskommelse mellan arbetsmarknadens parter, Tvistiga ärenden avgörs avskiljenämnd. Enligt utskottets mening mäste frågan om eventuell ändring av denträffade överenskommelsen överlämnas åt parterna. Utskottet avstyrker därförmotionerna 1986/87:So705 (s) och 1986/87:So710 (m). Rökfri arbetsmiljö m, m. På uppdrag av regeringen har arbetarskyddsstyrelsen ochsocialstyrelsen givit ut allmänna råd om begränsning av tobaksrökning ilokaler av gemensamhetskaraktär (AFS 1983:10), Utgångspunkten för de allmännaråden är att en rökfri miljö skall vara det normala och att en rökares önskanatt få röka får vika för andras önskemål om en rökfri miljö, I råden framhållsatt tobaksrökning är en arbetsmiljöfråga och att den således kan behandlas iskyddskommittéerna, I motion 1986/87:So717 av m.fl.fs, vpk)hemställs att regeringen ges till känna vad som i motionen anförts beträffandeen förändring av de allmänna råden om begränsning av tobaksrökning. Motionärernaanser inte att de allmänna råden haft ttllräcklig effekt när det gäller attåstadkomma en rökfri arbetsmiljö. De allmänna råden bör därför förändras tillrättsligt bindande föreskrifter. Motionärerna berör särskilt de forskningsrönsom rapporteras om skadeverkningar av passiv rökning. Arbetsmarknadsministern besvarade enfråga i om åtgärder för en rökfri arbetsmiljö (snabbprotokoll1985/86:45, anf,22-27), I svaret framhölls att arbetsmarknadsministern ansåg att den SoU1986/87:17 passiva rökningen var en arbetsmiljöfråga, men att det förnärvarande inte var aktuellt med ytterligare restriktioner. Enligtarbetsmarknadsministern hade tobaksrökningen minskat betydligt under senare årsamtidigt som attityderna till rökning förändrats. Genom en enkät till samtligastatliga myndigheter om hur de allmänna råden följts hade framkommit att åttaav tto statliga arbetsplatser hade infört någon form av begränsning avtobaksrökningen. hade också vidtagit särskilda åtgärder föratt informera om de allmänna råden. Tills vidare borde åtgärder mot rökningensskadeverkningar i arbetslivet i första hand utformas i samverkan pä arbetsplatsernamed ett slutligt ansvar för arbetsgivaren att se till att arbetsmiljön är sundoch säker. Enligt arbetsmarknadsministern kunde dock ytterligare restriktionerbehöva övervägas om de allmänna råden om begränsning av tobaksrökning samtinformationsinsatserna inte fick tillräcklig effekt. Hon ansåg att det iförsta hand borde ankomma på arbetarskyddsstyrelsen och attöverväga om vad som framkommit genom en dom i försäkringsöverdomstolen därskador av passiv rökning bedömts som arbetsskada krävde förändringar iregleringen. En liknande motion behandlades av utskottet ,Utskottet avstyrkte då bifall till motionen och anförde följande: Enligt utskottets mening måste hälsoriskerna vid s, k,passiv rökning i arbetsmiljön begränsas ytterligare. Ingen skall mot sin viljabehöva exponeras för tobaksrök. Vidare måste rökningens förstärkande effekt påskador av luftföroreningar som asbest, radon m, m. beaktas. Utskottet delardock arbetsmarknadsministerns uppfattning att åtgärder mot rökningens skadeverkningari arbetslivet i första hand bör utformas i samverkan på arbetsplatserna. Om deallmänna råden och informationsinsatserna inte får tillräcklig effekt måsteemellertid ytterligare restriktioner, såsom bindande föreskrifter frånarbetarskyddsstyrelsen, införas. Utskottet har erfarit att arbetarskyddsstyrelsen planeraratt starta en kampanj mot den passiva rökningen på arbetsplatserna. Kampanjen,som skall vara , skall genomföras i nära samarbete med arbetsmarknadensparter. Den skall enligt uppgift inte syfta till något uttryckligt förbud motrökning, utan inriktas på information och attitydpåverkan, skallarbetarskyddsstyrelsen sammanträffa med arbetsmarknadens parter för attplanlägga kampanjen, som beräknas starta , Utskottet vidhåller sin inställning att hälsoriskerna vidpassiv rökning i arbetsmiljön måste begränsas ytterligare. Utskottet ser därförpositivt på att arbetarskyddsstyrelsen i samarbete med arbetsmarknadens parternu kommer att starta en kampanj mot den passiva rökningen på arbetsplatserna.Resultatet av den kampanjen samt effekterna av de allmänna råden och andrainformationsinsatser bör dock avvaktas innan det finns skäl att övervägaytterligare restriktioner. Utskottet avstyrker därför motion 1986/ 87:So717 (s,vpk), I motion 1986/87;So493 av ()hemställs att hos regeringen begär att fär i uppdragatt analysera rökeffekter pä olika yrkesområden i syfte att minska resp, yrkessjukdomsrisk (yrkande 1 delvis). 1986/87. Iförarbetena till arbetsmiljölagen (prop, 1976/77:149, SoU 1977/78:1) SoU1986/87:17 diskuterades särskilt riskerna för att inverkan av viss miljöfaktori arbetslivet leder till särskilt skadlig påverkan i de fall då de som utsättsför miljöfaktorn är rökare, I propositionen framhölls att det var en viktiguppgift för företagshälsovården att upplysa de anställda om rökningensspeciella risker med hänsyn till arbetsförhållandena. Vidare underströks attdet var angeläget att genom forskning klarlägga de samband som kunde finnasmellan skadlig påverkan och rökning i kombination med andra faktorer(propositionen s, 234), Utskottet instämde häri (betänkandet s, 19),