bet · GA01AU13 · 1986-12-31 00:00:00 — Vad utskottet anfört om inriktningen på regionalpolitikeni anslutning till motion A420 visar att det behövs ett nytt och samlat greppnär det gäller de regionalpolitiska frågorna. Utskottet kommer senare iframställningen att enhälligt ställa sig bakom förslag om en nyregionalpolitisk utredning. Utskottet utgår från att de synpunkter som ovanredovisats kommer att vara vägledande för detta utredningsarbete. Utskottets ställningstagande beträffande inriktningen påregionalpolitiken bör med tillstyrkan av motion A420 ges regeringen tillkänna. Övriga i sammanhanget behandlade motioner avstyrks i tillämpliga delar. dels att utskottets hemställanunder 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande regioncdpolitikens allmännainriktning att med bifall fill motion 1986/87: A420 yrkandena 1 och13 samt med avslag på motionerna 1986/87: A229 yrkande 13, 1986/87: A406, 1986/87: A421 yrkandena 1, 2, 4-9, 25 och 27 b och d, 1986/87: A426, 1986/87:A431, 1986/87: A448 yrkande 1, 1986/87 A451 yrkandena 1 och 3, 1986/87:A467, 1986/87: A469, 1986/87 A486 yrkande 4, 1986/87: A487, 1986/87: A493yrkande 6, 1986/87 Bol 12 yrkande 1 samt 1986/87: Bol32 yrkande 1 som sinmeningger regeringen till känna vad utskottet anfört. 3.Regionalpolitikens allmänna inriktning (mom. 1) i och (båda c) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 28börjar med "För sin" och på s. 32 slutar med "iframställningen" bort ha följande lydelse: De senaste årens utveckling mot en kraftigt försämradregional balans i riket är mycket oroande. Som påpekas i motion 1986/87: A421(c) har koncentrationsutvecklingen till storstadsregionerna, framför allt tillStockholm, inneburit en betydande avfolkning i andra delar av landet, t. ex.skogslänen. Bergslagen och sydöstra . Denna utveckling kan i stor utsträckning tillskrivasregeringens ekonomiska politik som har stimulerat och prioriterat de mestexpansiva regionerna och i stor utsträckning missgynnat utsatta regioner. Enligt utskottets uppfattning är det nödvändigt med en nyinriktning av politiken som har som utgångspunkt att värna om hela riketsintressen och då också skjuta de miljömässiga aspekterna i förgrunden. Politiken bör sålunda få en mer decentralistisk inriktningsom kan skapa arbetsplatser, bostäder och service över hela landet. Alla skallha rätt till arbete, god miljö och en bra service oavsett om man bor istorstad, tätort eller glesbygd. En decentraliserad samhällsstruktur skapar förutsättningarför en god miljö och hushållning med naturresurser, bättre tillvaratagande avsamhällets resurser samt en rättvis ekonomisk fördelning och utveckling. En utveckling mot ett decentraliserat samhälle kräver enmedveten politisk vilja och konsekvent politiskt handlande för att detta målskall Ettinstrument är därvid regionalpolitiken. Den måste inrik- AU 1986/87:13 tas såatt den långsiktigt kan bidra till en decentraliserad samhällsstruktur medbalans såväl inom som mellan olika regioner. Regionalpolitiken skall vara ettmedel för decentralisering, medverka till att bryta koncentrationsutvecklingenoch vara en integrerad del i arbetet för att stärka landets ekonomi ochförsvarsförmåga. Regional balans innebär att landets samlade resurser utnyttjaspå bästa sätt. Koncentrationsutvecklingeni samhället under framför allt efterkrigstiden har inneburit en allt starkarecentralisering av befolkning, bebyggelse och näringsstruktur. Storskalighet ocharbetskraftens geografiska rörlighet har av en politisk majoritet setts somnödvändiga förutsättningar för en hög sysselsättning och ökad ekonomisktillväxt. I verkligheten har en allt större obalans såväl mellan som inom olikaregioner uppstått. Koncentrationsutvecklingen har varit påtaglig både inomnäringslivet och inom den offentliga verksamheten. Denkraftiga expansionen i främst får utan tvivel negativakonsekvenser också för dem som bor i regionen. Det är - som framhålls bl. a. imotion A421 - angeläget att regeringen tar initiativ till att de miljömässigaeffekterna av expansionen i storstadsregionerna kartläggs. Utskottet delarockså uppfattningen i samma motion att ett tak bör sättas för storstädernastillväxt. Somockså framhålls i motion A421 motsvaras inte uttalandena av industriministerni budgetpropositionen öm nödvändigheten av att motverka de ökande obalanserna isamhället av reella insatser. Det gäller t. ex. förslaget i budgetpropositionenom oförändrade länsanslag och slopande av den kommunala skatteutjämningen. Deföreslagna förbättringarna av infrastrukturen är därtill klart otillräckliga. Regeringenskonservativa syn på en politik för regional utveckling innebär att denpågående förändringen mot ökade regionala obalanser i samhället kommer attbestå. Det tradifionella regionalpolitiska stödsystemet är föråldrat ochotillräckligt. Detmåste till ett program med åtgärder för en utvecklad infrastruktur. a. utbildning för regional utveckling, närhet fill utbildning och regionalahögskolor. Regeringen bör vidare som anförs i motion A421 ges till kännabehovet av kommunikationer där olika typer av transportmedelstödjer och kompletterar varandra, om en positiv regional utveckling skallkunna uppnås. Det förutsätter i sin tur att de framtida investeringarna ivägnät, flygplatser, järnvägar, hamnar m. m. får en inriktning som utgår frånde krav målet regional balans ställer. Dentekniska utvecklingen och den "nya" tekniken inom t. ex. data ochelektronik rymmer inom sig utomordentliga förutsättningar för att vara ettverksamt medel för decentralisering och regional balans. Hela landet måsteockså få tillgång till avancerad teknik och avancerat tekniskt kunnande. Ettled i detta är satsningen på de regionala högskolorna, där den hittillsvarandekoncentrationen till de större städerna är oroande från regionalpolitisksynpunkt. Somframhålls i motion A421 spelar utbyggnaden av data- och teletekni ken en central roll i en utvecklingssatsning för att erhålla en fungerande 111 infrastruktur över helalandet. En "inlandsbana" med centraler för data- AU 1986/87:13kommunikation bör därför komma till stånd. Ettfaktum som bör framhållas är också att kapitalströmmarna går från utsatta regioner till expansionsområden. Ett exempel härpå är löntagarfon derna. Bankväsendet och andra finansieringsinstitut bör ta ett regionalt ansvar för att minska koncentrationen av kapital till expansionsorterna. Regeringen bör därför ta initiativ till en opartisk analys beträffande omfatt ningen av kapitalströmmarna från avfolkningsbygderna till koncentrations- orterna. Analysen bör även ta upp formerna för hur banker och andra finansieringsinstitut skall kunna medverka i en uppbyggnad av en kapital marknad som gynnar en utveckling mot regional balans. Utskottet delar uppfattningen i motion A421 att det över huvud taget krävs en målmedve ten politik över hela det politiska fältet där de regionalpolitiska aspekterna kommer i förgrunden. Som tidigare nämnts har den socialdemokratiska ekonomiska politiken medverkat till de senaste årens koncentrationsut veckling. Den ekonomiska politiken bör därför läggas om och bl. a. främja satsningar på småföretagen och förnyelse av energiförsörjningen. Regionalpolitikenbör så långt möjligt decentraliseras och länsstyrelserna ges utökade resurserför utvecklingsinsatser m. m. Det är också angeläget att andra instrument förden regionala utvecklingen prövas förutsättningslöst, t. ex. beskattningen,möjligheten till garanterad ränta för nyproduktion av småhus i stödområdenasamt införande av privata investeringskontor för produktiva investeringareller boende i stödområde. med tillstyrkan av motionerna A421, A451, Bol 12 och Bo 132 itillämpliga delar anfört om den framtida inriktningen på regionalpolitiken börges regeringen till känna. Övriga i sammanhanget upptagna motioner avstyrks. dels att utskottets hemställan under 1 bort haföljande lydelse: 1. beträffande regionalpolitikens aUmänna inriktning attriksdagen med bifall till motionerna 1986/87: A421 yrkandena 1, 2, 4-9, 25 och27 b och d, 1986/87: A451 yrkandena 1 och 3, 1986/87: Bol 12 yrkande 1 och1986/87: Bol32 yrkande I samt med avslag på mofionerna 1986/87: A229 yrkande13, 1986/87: A406, 1986/87: A420 yrkandena 1 och 13, 1986/87: A426, 1986/87: A431,1986/87: A448 yrkande 1, 1986/87: A467, 1986/87: A469, 1986/87: A486 yrkande 4,1986/87: A487 och 1986/87: A493 yrkande 6 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört. Skattemässiga fördelar för nyckelpersoner vid flyttningtill stödområde (mom. 2, motiveringen) AndersG Högmark, och (alla m) anser att den del avutskottets yttrande som på s. 32 börjar med "Utskottet har" och på s.33 slutar med "denna del" bort ha följande lydelse: Utskottetdelar uppfattningen i motionerna 1986/87: A448 (m) och 1986/87: A430 av och () när det gäller betydelsen av aktiva insatser för att underlätta för nyckelpersoner att flytta 112 i dessa områden är möjligheten att AU 1986/87:13 knyta till sigspecialister en förutsättning för att kunna konkurrera och utvecklas positivt.Det är nödvändigt att på bred front angripa dessa problem. Med stor sannolikhetär det nödvändigt att i konstruktiv anda söka pröva idéer och förslag på fleraohka områden för att sammantaget få bättre förutsättningar att behålla ochrekrytera erforderlig kompetent personal till främst stödområdet. Somframgår av motionerna är skattepolitiken ett av flera sådana områden somutifrån dessa utgångspunkter lämpligen bör studeras. Då hithörande frågorkommer att prövas av den av utskottet i ett senare avsnitt föreslagnaregionalpolitiska utredningen bör emellertid motionerna i här tillämpliga delarinte föranleda någon åtgärd. Utvecklingsprogram för landsbygden (mom. 3) AndersG Högmark, och (alla m) anser delsatt den del av utskottets yttrande som på s. 34 börjar med "Utskottethar" och på s. 35 slutar med "aktuella delar" bort ha följandelydelse: Storadelar av de utvecklingsmässigt svaga regionerna består av glesbygd. Genomjord- och skogsbrukets strukturrationalisering har förutsättningarna för attleva på landsbygden förändrats. Det har resulterat i en betydande avfolkning. Utskottetdelar uppfattningen i bl.a. motion 1986/87: A448 (m) att den socialdemokratiskapolitiken i hög grad har medverkat till att avfolka glesbygden. Inom densociala sektorn har den kommunala monopolställningen lett till att ett antalservicefunktioner koncentrerats till centralorterna. Utarmningen av landsbygdenhar på mänga håll gått mycket långt. Enpolitik som underlättar bosättning på landsbygden är väsentlig inte bara för desom bor på landsbygden utan även för resten av befolkningen. En avfolkadlandsbygd innebär inte bara att landskapsbilden radikalt förändras utan ävenatt vår egen bild av ändras. Mångamänniskor söker rekreation i naturen, genom att äga eller hyra fritidshus ellergenom turism och bidrar därmed fill en levande landsbygd. Detta kan underlättasbl. a. genom generösare skattebestämmelser och regler för byggnadslov. Godakommunikationer är avgörande för möjligheterna att bo på landet. Det finnsinget realistiskt alternativ till den privata bilen för landsbygdens befolkning- den är nödvändig. Det innebär att skatteökningar riktade mot bilismen slårallra hårdast mot landsbygdens befolkning. Detär inte i sig något negativt att många personer som bor på landsbygden arbetari större orter. I princip skall man ha rätt att själv välja sin bostad. Mångaanser att fördelarna med att bo på landsbygden väl uppväger de ökadekostnaderna och tidsåtgången för att pendla. del av befolkningen på landsbygden är pensionärer. För dem är det väsentligt att det finns en väl fungerande social service som även 113 8 1986/87. landsbygdens befolkningkan utnyttja. Men minst lika väsentligt är att den AU 1986/87:13 informellahjälp och det stöd som man där ofta lämnar varandra kan vidmakthållas. Även avden anledningen är det väsentligt att yngre människor ges möjlighet att bo pålandsbygden. Bl.a.har jordförvärvslagen försvårat kombinationssysselsättning på landsbygden. Denförändring av lagen som föreslås kan delvis förväntas minska problemen ochmedverka till att utvecklingen kan brytas. Utskottet anser emellertid attenskilda personer i princip fritt bör kunna förvärva jordbruksmark. Jordbruksproduktioneni glesbygd har betydelse främst från sysselsättningssynpunkt. Även frånberedskaps- och försvarssynpunkt har jordbruksproduktionen emellertidbetydelse eftersom den innebär att landsbygden är befolkad i alla delar avvårt land. Detär väsentligt att lantbrukarna i kompenseras för de, i förhållandetill andra delar av , sämre förutsättningarna för att bedriva jordbruk.Detta sker genom det s. k. Norrlandsstödet. Stödet är av regionalpolitiskkaraktär och bör överföras till de regionalpolitiska anslagen. Därvidbör också stödets exakta utformning prövas. Istora delar av vårt land är skogsbruket och de till skogen knutnaförädlingsindustrierna de viktigaste näringsgrenarna. Det är väsenfiigt att deenskilda skogsägarnas ställning stärks. missgynnas de bl. a. avskattesystemets utformning. Resultatet har blivit att många av de enskildaskogsägarna avverkar mindre virke än vad skogens tillväxt möjliggör.Skattesänkningar och minskad reglering tillhör de åtgärder som enligtutskottets mening bör vidtas för att underlätta för skogsbruket. Detfinns tillväxtkraft på den svenska landsbygden. I vissa fall har dockutflyttningen gått så långt att det är nödvändigt att med skattemedel subventioneraviss verksamhet. För detta ändamål har det s. k. glesbygdsstödet inrättats.Genom glesbygdsstödet har t. ex. ett antal lanthandlare kunnat fortsätta sinverksamhet, som pensionärer kunnat få varor hemsända och affärenkunnat vara ett serviceorgan för t. ex. systembolag och apotek. Glesbygdsstödethar emellertid framför allt betydelse för tillkomsten avsysselsättningsmöjligheter som ett komplement till skogs-och jordbruk. Glesbygdsstödethar störst betydelse för inland. Där råder speciella förhållanden medlånga avstånd och gles bebyggelse. Vaije arbetstillfälle betyder mycket föratt upprätthålla den befintliga servicen. Föratt klara en tillfredsställande service i detta område med sina mycket storaavstånd är det nödvändigt att ett nät av orter får utvecklas i regionen. Utanett antal sådana stödjepunkter saknas möjligheter att ge människor i inlandeten rimlig servicenivå. Även näringslivet är helt beroende av detta servicenät -inte minst jord- och skogsbruket. Sammantagetinnebär utskottets ställningstagande att regeringen bör ta initiativ till ett samlat utvecklingsprogram för landsbygden. Inriktningen på arbetet har med tillstyrkan till motion A448 (m) angivits ovan. Vad utskottet anfört om ett utvecklingsprogram för landsbygden - som bör ges regeringen till känna - tillgodoser i huvudsak övriga i sammanhanget behandlade motioner. dels attutskottets hemställan under 3 bort ha följande lydelse: AU 1986/87:13 3. beträffande utvecklingsprogram för landsbygden attriksdagen med bifall till motion 1986/87: A448 yrkande 4 samt med anledning avmotionerna 1986/87: A421 yrkande 10, 1986/ 87: A446 och 1986/87: A498yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. Utvecklingsprogram för landsbygden (mom. 3) i och (båda c) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 34börjar med "Utskottet har" och på s. 35 slutar med "aktuelladelar" bort ha följande lydelse: En levande landsbygd har betydelse för långt fler än demsom är direkt engagerade i de areella näringarna. Det gäller alla som ärbosatta på landsbygden och i dess tätorter men även för de större tätorternas,befolkning. Som framhålls i motion 1986/87: A421 (c) har emellertid landsbygdensproblem och framtidsfrågor behandlats styvmoderligt i samhällsarbetet. Ringahänsyn har tagits till de speciella förhållanden som råder på landsbygden. I t.ex. den närings-, bostads- eller utbildningspolitiska planeringen negligerasnästan helt behovet av en positiv befolkningsutveckling på landsbygden. Det är mot denna bakgrund positivt att harinitierat ett kampanjarbete för landsbygdens utveckling. En kraftfull kampanjför att utveckla och skydda landsbygden och dess speciella kvaliteter är ett ytterstangeläget arbete. Det är vikfigt att glesbygdsdelegafionen får tillräckligaresurser och gehör för kraftfulla insatser för landsbygdens utveckling. Det ärdock inte heller tillräckligt med bara en kampanj för att utveckla landsbygdensnäringsliv. Det krävs mer konkreta och handfasta åtgärder om den nuvarandenegativa befolkningsutvecklingen skall kunna brytas. Landsbygdens utveckling förutsätter en bättre samordningmellan planeringen inom olika samhällssektorer. Det krävs en helhetssyn påplanering av infrastruktur, bebyggelse, service m. m. om en nyetablering ochutveckling av befintliga företag utanför de areella näringarna skall ske.Småindustrier, hantverk, hemslöjd, turism m. m. är exempel på verksamheter somkan utgöra komplement till landsbygdens basnäringar. Särskilt turistnäringenkan få stor betydelse. Våra orörda vildmarker, vår unika allemansrätt, våranationalparker och naturreservat är resurser som kan användas och utnyttjas föratt skapa arbetstillfällen. Med förbättrad tillgänglighet och ökad internationellmarknadsföring kan ett större intresse skapas för turism och rekreation inom t.ex. den svenska Qällvärlden. På den rena landsbygden är sysselsättningen av naturligaskäl främst anknuten till jord- och skogsbruk med binäringar. Dét är enligt utskottets mening väsentligt att i huvudsak all som är avsedd för livsmedelsproduktion hålls öppen. Detta bör'bl. a. kunna ske genom en mer differentierad produktion. Odling av energigrödor och energiskog kommer att inför omställningen av energisystemet vara ett exempel på en ny produktion. En väsentlig förutsättning för en sådan utveckling är dock i att det finns en viljafrån statsmakternas sida att skapa en marknad för AU 1986/87:13 inhemskproduktion av etanol för drivmedel. Skattefrihet för inhemskt produceraddrivmedelsetanol bör därför medges. Vid lokaliseringen avproduktionsanläggningar för etanol måste även sysselsättnings- och regionalpolitiskahänsyn tas vid sidan av de mera företagsekonomiska och energipolitiska skäl somprimärt måste styra lokaliseringen. Utskottetdelar vidare uppfattningen i motion A421 att fler enskilda människor bör gestillfälle att på hel- eller deltid äga och bruka egen jord och skog. En sådanutveckling skulle stärka familjejordbruket och ge fler personer möjlighetertill att få sin utkomst inom jord- och skogsbruket. Dettainnebär att enskilda personer skall ha förköpsrätt tUl jordbruks-och skogsmark.Juridiska personer skall inte få köpa jord- och skogsfastigheter. Staten bör vidare sälja ut stora delar av domänverkets skogartill enskilda. Kyrkan bör göra alternativa placeringar av sina ekonomiskatillgångar, jord och skog. Kombinationssysselsättningaroch olika typer av brukningskombinationer är önskvärda och måste underlättasgenom ändringar i regelsystemet. Med hänsyn till de skilda förutsättningar somföreligger i olika delar av landet för jordbruksproduktion krävs att ettfortsatt särskilt stöd utgår till Norrlandsjordbruket. Ettförslag till utvecklingsprogram enligt de riktlinjer som redovisats ovan börmed tillstyrkan av motion A421 tas fram. Regeringen bör uppdra åtglesbygdsdelegationen att lägga fram ett sådant förslag. Detta bör ges regeringentill känna. Utskottets ställningstagande innebär att övriga i sammanhangetbehandlade motioner kan anses i huvudsaklig del vara tillgodosedda. dels att utskottets hemställan under 3 bort haföljande lydelse: 3. beträffande utvecklingsprogram för landsbygden attriksdagen med bifall till motion 1986/87: A421 yrkande 10 samt med anledning avmotionerna 1986/87: A446, 1986/87: A448 yrkande 4 och 1986/87: A498 yrkande 2som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. Utvecklingsprogram för landsbygden (mom. 3,motiveringen) och (båda fp) anser att den del av utskottets yttrande sompå s. 34 böljar med "Utskottet vill" och på s. 35 slutar med "ilandsbygden" bort ha följande lydelse: Utskottetvill stryka under betydelsen av ep kraftfull och sysselsättningsfrämjandeekonomisk politik för landsbygdens utveckling. Utskottet gör bedömningen attdet behövs en ny inriktning på den ekonomjska politiken som främjar bl. a. demindre företagens utveckling och de enskilda initiativen. Hur en sådan politikbör utformas har utvecklats av de icke socialistiska partierna ifinansutskottet. Vidare bör nämnas vikten av samordning mellan olikapolitikområden där de regionalpolitiska aspekterna ges en framskjuten roll. 8.Fortsatt omlokalisering av statlig verksamhet m. m. AU1986/87:13 (mom. 5) i och (båda c) anser delsatt den del av utskottets yttrande som på s. 37 börjar med "Utskottetvill" och på s. 38 slutar med "behandlade motionerna" bort haföljande lydelse: Utskottetvill inledningsvis stryka under krav i motion 1986/87: A42I attriksdagens beslut om förutsättningar och prioriteringsordning för utlokaliseringav statliga myndigheter skall ligga fast och fullföljas. Detkan konstateras att några verkliga försök att omlokalisera statlig verksamhetinte härrörts . I årets budgetproposition försökerindustriministern med några perifera exempel ge sken av att regeringen för enkraftfull politik för utlokalisering av statUg verksamhet. a. att det är viktigt att möjligheterna prövas att välja annanlokaliseringsort än vid inrättandet av nya myndigheter. Han sägervidare att om inte särskilda skäl talar emot en lokalisering utanför Stockholmbör nya myndigheter förläggas till annan del av landet. Dettauttalande av industriministern bör ställas mot hur regeringen i praktiken hargått till väga när utlokalisering av en ny stafiig myndighet har varit aktuell.Äv den socialdemokratiska regeringens agerande kan man draslutsatsen att den alltid finner "särskilda skäl" som talar emot enutlokalisering. Nya myndigheter som lokaliserats fill deinre delarna av är t. ex. den centrala myndigheten förAMU-organisationen, överstyrelsen för civil beredskap, ochkemikalieinspektionen. Detta visar klart att regeringspolitiken inte syftartill utlokalisering utan i stället har en reell koncentrationsinriktning. Utskottetansluter sig vidare till den i nämnda motion deklarerade åsikten att enbetydelsefull del i utvecklingen mot ett decentraliserat samhälle är att beslutoch befogenheter läggs så nära dem det berör som möjligt. En decentraliseringav funktioner från den centrala nivån till läns- och kommunnivå bör ske. Enreducering av centrala uppgifter medför att ansvar och kompetens flyttas övertill den regionala nivån med större möjligheter att lokalisera bl.a.utredningar utanför . Exempelvis bör den kompetens och det kunnandesom byggs upp vid de nya länsskattemyndigheterna kunna utgöra en resurs i detoffentliga utredningsarbetet. IStockholmsregionen har expansionen inom den offentliga sektorn varit mycketkraftig . Detta understryker betydelsen av att i störreutsträckning lägga ut arbetsuppgifter från den centrala nivån till kommun- ochlänsnivå. Enligt utskottets mening bör en liknande process ske inom länen genomen decentralisering av olika länsfunktioner till kommuner och kommundelar.Nödvändiga besparingar och rationaliseringsåtgärder får vidare inte ske på ettsådant sätt att de förstärker koncentrationsutvecklingen i samhälletytterligare. Utskottetanser att decentraliseringsåtgärder av här beskrivet slag med för att betydande positiva regionala sysselsättningseffekter näs 117 som byråkratin minskar.Med anledning av det ovan anförda tillstyrks AU 1986/87:13 motion A421 iaktuell del. Motionerna A440 och A454 får anses vara i huvudsak tillgodoseddamed vad utskottet anfört. anfört om fortsatt omlokalisering av statlig verksamhet bör gesregeringen till känna. delsatt utskottets hemställan under 5 bort ha följande lydelse: 5.beträffande/or/j-fl// omlokalisering av statlig verksamhet m. m. ,att med bifalltill motion 1986/87: A421 yrkandena 11 och 12 samt med anledning av mofionerna 1986/87: A440 och 1986/87: A454 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet Planeringstalen (mom. 15) i och (båda c) anser