bet · GA01BoU15 · 1986-12-31 00:00:00 — Utskottet underströk att det förordade boendet dock kräveren god boendestandard som tillgodoser de äldres anspråk på frihet ochintegritet. Utskottet beskrev det avsedda boendet på följande sätt: Var och enbör sålunda ha ett eget rum med större utrymme än vad som förekommer i mångaålderdomshem och med möjlighet att själv bestämma om möblering o.d. Toalett ochdusch måste finnas till varje rum. Kokmöjlighet bör också finnas. Boendet börgrundas på personligt hyreskontrakt. Till boendet skall knytas tillsyn ochmöjlighet till hjälp dygnet runt. Utskottet anförde vidare att reglerna för bostadslån bordeutformas så att de stimulerar till önskvärd utveckling och omstrukturering inomäldreomsorgen. Enligt socialutskottets mening borde därför reglerna ibostadsfinan- sieringsförordningenanpassas så att bostadslån kan utgå för att inrätta ett BoU 1986/87'15 sådant boende somutskottet angav, oavsett om det är frågan om nybyggnad Bilaga eller om om- ochtillbyggnad av ett befintligt ålderdomshem. framhöll att vad utskottetförordade var ett självständigt boende, men med mera service och personligomvårdnad för de boende och med fler kollekfiva funktioner i anslutningtill bostaden. Vad gällde bostadslån borde därför samma förutsättningargälla som för andra former av serviceboende. utskottet anfört ombostadslån för ny- och ombyggnad av vissa bostäder för äldre borde enligtutskottets mening ges regeringen till känna. Dådet gällde lån till ombyggnad av befintliga ålderdomshem till villeutskottet dessutom tillägga att en viss flexibilitet är befogad vidtillämpningen. Utskottet anförde att det borde vara möjligt att göra enhelhetsbedömning av kvaliteten i boendet, där hänsyn kan tas till bl. a.kollektiva utrymmen, möjligheter fill sociala kontakter, omgivande miljö ochäven rena trivselvärden. Enligt utskottets mening borde omtanken om demänniskor som närmast skall bo i lägenheterna vara vägledande. Bostadsutskottetgjorde vid sin behandling av frågan (BoU 1984/85:24 s. 12) den bedömningen atten sådan boendeform som socialutskottet förordade lät sig förenas med vad ipropositionen anförts beträffande kravet på fullvärdiga bostäder samt vad därangivits om behovet av flexibilitet i tillämpningen av kravet när det gällergruppbostäder. Beträffande sådana bostäder angavs i propositionen attflexibiliteten kan gälla fördelningen av boendefunktionerna på privat resp.kollektiv del av bostaden. ville för sin del dllägga att detockså borde finnas möjligheter att vid ombyggnad i speciella fall och i mindreomfattning - t. ex. med hänsyn till byggnadstekniska förutsättningar - göraavsteg från upprustnings- och utrymmesnormerna dock med bibehållande av deninriktning bostadsutskottet förordat ovan. Bostadsutskottetansåg det också möjligt att med dllämpning av de principer som angivits ipropositionen i allt väsentligt förverkliga även den form av boende och vårdsom socialutskottet behandlat i sitt yttrande. För att emellertid klargörariksdagens uppfattning såvitt avsåg utformningen och finansieringen borderiksdagen som sin mening ge regeringen till känna vad bostadsutskottet sålundaanfört. Isamtliga motioner understryks att beslutade omregelförändringar vid ombyggnad av ålderdomshem och att det från utskottenssida betonades att reglerna skulle tillämpas med flexibilitet. Enligtmotionärernas uppfattning har detta emellertid inte skett. Tvärtom synestidigare gällande krav ha skärpts, och i alltför många fall ställs så höga kravatt de i praktiken förhindrar en ombyggnad. I motionerna hemställs därför omriksdagsinitiativ för att få tillämpningen av reglerna för ombyggnad avålderdomshem att överensstämma med intentioner. Gällandebestämmelser BoU 1986/87:15 ti 11 o Q" 51 Bostadsfinansieringsförordningen(1974:946) gäller beträffande lån som beviljats före . Förbostadslån som beviljas därefter gäller nybyggnadslåneförordningen för bostäder(1986:692) och ombyggnadslåneförordningen för bostäder (1986:693). 17 §ombyggnadslåneförordningen preciseras vilka krav som skall ställas för attbostadslån skall beviljas, antingen fill åtgärder genom vilka utrymmen i husställs i ordning till bostäder eller till lokaler för boendeservice (5 § 1),eller till åtgärder i eller i anslutning till hus som medför en väsentligförbättring av husets tekniska kvalitet eller funktionella kvalitet eller avboendemiljön samt åtgärder för att avhjälpa vissa byggnadstekniska brister (5 §2). I 7 § andra stycket anges bl. a. att lägenheterna skall uppfylla gällandekrav på utrymmes- och utrustningsstandard och bestå av minst 1 rum och kökeller 11/2 rum och kokvrå. Det anges vidare att mindre avsteg får göras frånkraven om det finns särskilda skäl samt alt de närmare föreskrifterna omförutsättningarna för sådana avsteg meddelas av bostadsslyrelsen. 1 föreskrifter om bostadslån m.m. förombyggnad (BOFS 1986:70 OMB 1) anges bl. a. att avsteg från kravet på fuUvärdigbostad får göras i mindre omfattning beträffande rumsstorlek, funktionsmått ochmöbleringsutrymme, om planlösningstekniska eller byggnadstekniska skäl hindraren lösning med högre standard till rimlig kostnad, men att avsteg inte fårgöras för hela funktioner. Beträffande ombyggnad av bostäder för äldre,handikappade eller långtidssjuka får avsteg även göras från kravet påintegrering av sådana bostäder i bebyggelsen, dock endast om ett kvarboendevid en samlad bedömning av olika bostadshänsyn kan anses motiverat. Om ansökan avser kollektiva boendeformer som alternativtill institutionsvård, får mindre avsteg från gällande krav på utrustnings-och utrymmesstandard göras, exempelvis i fråga om köksutrustning eller denenskilda lägenhetens yta, under förutsättning att sådana avsteg kompenseras avintilliggande gemensamma utrymmen och utrustning. I dessa fall får dock enligtföreskrifterna antalet lägenheter som delar gemensamma utrymmen inte överstigasex lägenheter, och bostadsgruppen skall ligga i vanliga bostadshus och intesamlokaliseras med andra bostäder av liknande slag. Utskottet har som ovan framgått den principiellauppfattningen att den omsorgsform som ålderdomshemmen representerar (servicehusmed helinackordering) även fortsättningsvis behövs som boendeform mellan egetboende/och vård inom långfidssjukvården. Detta innebär dock inte ettbevarande av gamla institutioner med dålig standard. Boendet bör varasjälvständigt och permanent. Som utskottet beskrivit ovan är nu gällande förordning ochav bostadssty relsen utfärdade föreskrifter mycket detaljerade i sin reglering av vilka krav som skall ställas för att bostadslån till ombyggnad skall utgå. Enligt motionärerna har den av förordade flexibiliteten inte kommit fill uttryck i de tillämpande myndigheternas beslut. Mot bakgrund härav finner utskottet det nödvändigt attnärmare utveckla BoU 1986/87:15 sin syn på fullvärdigt boende för äldre ochbehovet av flexibilitet vid Bilaga tillämpningen av reglerna. Omsorgen om äldre skall utformas utifrån principerna omnormalisering och självbestämmande. Med normalisering avses att insatsernaskall underlätta för den enskilde att bo och verka i sin vanliga miljö underså normala förhållanden som möjligt. Självbestämmande förutsätter ettdifferentierat utbud av stöd och service, ur vilket individen själv kan välja,som den personliga integriteten respekteras. Utskottet har tidigare påpekat att tendensen att allt fleräldre bor kvar allt längre i sin ursprungliga bostad kan medföra att de äldresom ändå måste flytta därifrån då har ett mycket stort omsorgsbehov, dock utanatt nödvändigtvis vara i behov av egentlig sjukvård. Ofta kommer de att vara iganska hög ålder. Bland dessa gamla finris sådana som löper risk att blisocialt och känslomässigt isolerade därför att de saknar anhöriga eller för attde har fysiska eller psysiska handikapp som gör det svårt för dem att hakontakt med andra. Många känner också en oro för sin person just för att deblivit så gamla och värdesätter därför tryggheten i att vara omgiven avmänniskor de känner. Många klarar inte heller sådant som att laga mat ochdiska. Dessa gamla är inte sjuka i vanlig mening men har ett kontinuerligtbehov av hjälp med praktiska uppgifter. a. dessa grupper kan det enligt utskottets meningofta vara en utmärkt lösning med ett kollekfivt boende av det slag somålderdomshemmen representerar. En sådan kollektiv boendeform med fast anställdpersonal tillgodoser såväl de gamlas behov av trygg social och känslomässigkontakt som deras behov av omvårdnad. Utskottet vill dock slå fast att vad somhär diskuteras är ett modernt boende anpassat för äldre med stort omsorgsbehov,inte institutionsvård eller institutionsboende. Då en gammal människa lämnar sin invanda miljö är detviktigt att respekten för hennes integritet upprätthålls. Det nya boendet måsteäven i kollektivet vara självständigt och den gamla få eget hyreskontrakt påsin bostad. Det boende socialutskottet förordade i sitt yttrande SoU 1984/85:4yinnebar som nämnts att varje boende skulle disponera ett rum med större utrymmeän vad som förekommer i många ålderdomshem och med möjlighet attsjälv bestämma möblering o. d. samt egen toalett och dusch. De boende bordedessutom ha kokmöjlighet. Det senare behöver enligt utskottets uppfattning inteinnebära eget kök eller kokvrå, eftersom många gamla inte kan utnyttja detta.Minst kokskåp skall dock finnas. I anslutning till bostaden bör i dessa fallfinnas goda gemensamma utrymmen. I föreskrifter om bostadslån förombyggnad anges vidare att antalet lägenheter som delar gemensamma utrymmen inte får överstiga sex och att bostadsgruppen inte får samlokaliseras med andra bostäder av liknande slag. Bestämmelserna har enligt vad utskottet erfarit sin grund i allmänna bostadspolitiska överväganden, bl. a. angående syftet med bo stadslånen. Dessa skall definitionsmässigt utgå för bostäder och inte för t.ex. institutioner. Det boende utskottet förordar är emellertid som ovan anförts självständigt. Det kan inte tillmätas någon större betydelse om sex eller åtta lägenheter delar på vissa gemensamma utrymmen eller om några bostads- 13 Vad som är lämplig storlek på en grupp är - som BoU1986/87:15 också framhölls i proposition 1984/85:142 (s. 10) - svårt att ange,eftersom Bilaga förutsättningarna varierar mycket från fall till fall.Enligt utskottets mening bör därför detta liksom om och i så fall i vilken utsträckning flera gruppbostäder bör samlokaliseras avgöras med hänsyn tillomständigheterna i varje särskilt fall. Sammanfattningsvis vidhåller socialutskottet sin tidigareuttalade uppfattning att bostadslån bör kunna lämnas för ett boende för äldrei behov av mera omfattande hjälp och tillsyn i enlighet med vad utskottet nuangivit. Detta innebär att lånereglerna måste ha en utformning som möjliggör enflexibel tillämpning. De låneregler som gäller måste därför ändras för attta hänsyn till vad utskottet angett som norm. Avsteg måste kunna göras frångällande krav på utrustnings- och utrymmesstandard i de fall de kompenseras aven satsning på kollektiva funktioner. Under samma förutsättningar bör man ocksåkunna utesluta hela funktioner, dock ej eget WC och dusch. Minst kokskåp skalldock finnas. Det bör också vara möjligt att göra en friare bedömning av antaletlägenheter i en bostadsgrupp och av hur nära de får ligga andra bostäder avliknande slag. Vägledande för prövningen av frågan om bostadslån bör vara omboendet vid en samlad kvalitativ bedömning framstår som ett gott ochfullvärdigt alternativ för dessa äldre. Det nu anförda bör enligt socialutskottets mening gesregeringen till känna. Närvarande: (), (), GöteJonsson (m), (), (), (), BlendaLittmarck (m), (), (), Per (),(), (vpk), (), StinaGustavsson (c) och ().