bet · GA01BoU1 · 1986-12-31 00:00:00 — I 5 kap. 7 § första stycket 4 regeringsförslaget anges atti detaljplan får meddelas bestämmelser bl.a. om byggnaders användning samt omplacering utformning och utförande av byggnader, andra anläggningar,anordningar och tomter. I specialmotiveringen till paragrafen anges (s.576-578) att det i vissa fall kan finnas behov av en mer preciserad angivelseav byggnaders användning än vad som sker . Bl.a. anförs i propositionenavseende begreppet handelsändamål att detta begrepp är så oprecist att det integer tillräcklig möjlighet att reglera markanvändningen på ett lämpligt sättvare sig från allmän synpunkt eller med hänsyn till grannintresset. Inom ramen för planeringen bör konkurrensen enligtpropositionen ges ett så fritt spelrum som möjligt. Detaljplanen måste utformasså att den ger möjlighet t. ex. till etablering av nya butiksformer. Begreppethandelsändamål bör i allmänhet inte preciseras ytterligare i detaljplan om intesärskilda skäl finns t. ex. avseende bebyggelsens lämpliga utformning i detenskilda fallet. Det bör, fortfarande enligt propositionen, vara möjligtatt genom detaljplan dra en skarp gräns mellan handelsändamål ochindustriändamål. Vidare bör i planen kunna anges en huvudsaklig användning avkvartersmark för partihandel eller detaljhandel. Partihandel bör föras tillkategorin industriändamål. Inom gruppen detaljhandel bör en viss reglering varamöjlig dock utan att konkurrensmöjligheterna onödigtvis begränsas. Vissavaruslag kan medföra speciella planproblem. Det gäller t. ex. varor somlevereras med tunga transportmedel. Det bör genom bestämmelser i detaljplanvara möjligt att skilja ut områden där handeln får avse resp. inte får avsesådana skrymmande varuslag inom detaljhandeln som medför krav bl. a. på storaparkeringsplatser. BoU1986/87:1 7 Detaljplan och områdesbestämmelser Slutligen anförs att inom kategorin detaljhandellivsmedelshandeln i vissa lägen kan behöva begränsas eller helt förbjudas medhänsyn till kravet på en lämplig samhällsutveckling. Som exempel nämnslivsmedel vid stormarknader eller bensinstationer. När en kommun preciserat handelsändamålet enligt vad ovansammanfattningsvis redogjorts för får någon ytterligare precisering elleravgränsning inte läggas till grund för prövningen av bygglov. I partimotioner 1985/86:80 yrkande 3 j och1984/85:2801 yrkande 12 detta yrkande såvitt nu är i fråga tas upp frågan omreglering av byggnaders användning. Den sistnämnda motionen väcktes underallmänna motionstiden , dvs. då propositionen ännu inteavlämnats till . I den förstnämnda motionen anförs att konsumenternaskall avgöra vad som är en lämplig samhällsutveckling vad gäller omfattningenoch lokaliseringen av handeln. Kommunerna bör inte genom detaljplaner styrautvecklingen av handeln på det sätt som anges i propositionen. I moderatasamlingspartiets partimotion 1985/86:66 finns uttalande i samma riktning som ifolkpartiets partimotion 1985/86:80 utan att något yrkande därmed framförs. Vad i propositionen och i motionerna anförts ochföreslagits har tagits upp av näringsutskottet i yttrandet NU 1985/86:3 y tillbostadsutskottet. , som inledningsvis erinrar om dengenomgripande omstruktureringen av detaljhandeln under de senaste årtiondefiakonstaterar att PBL bygger på nuvarande byggnadslagstiftning i vad avserkontroll av detaljhan-delsetablering; dock avses PBL ge något vidgademöjligheter för kommunerna att styra etäbleringar inom handeln. Vissa företrädare för detaljhandeln har införnäringsutskottet redovisat sin uppfattning avseende detaljhandelsetableringm.m. (se näringsutskottets yttrande 1985/86:3 y s. 15-18). Näringsutskottetansluter sig till vad i propositionen sägs om att den kommunala planeringen somen förutsättning för en rationell utveckling av handeln måste ge möjlighet tillförändring och förnyelse. Bestämmelserna om detaljplan och bygglov i PBL ärenligt näringsutskottet fullt förenliga med kravet på förnyelse. Vad särskilt gäller handeln med livsmedel ansernäringsutskottet det rimligt att kommunerna skall kunna begränsa eller heltförbjuda etäbleringar som antas kunna få från plansynpunkt starkt negativaeffekter på butiksstrukturen. När det gäller t.ex. försäljning av livsmedel ibensinstationer har det i avsaknad av planbestämmelser varit oklart i vilkenutsträckning livsmedelsförsäljning skall kunna ske utan bygglov.Näringsutskottet, som anser det naturligt att i detaljplan skall kunna meddelasbestämmelser som reglerar försäljning av livsmedel även i bensinstationer m.m.,utgår dock från att försäljning av sådana varor som ingår i det gängsekiosksortimentet alltid skall tillåtas som komplement till bensinförsäljning. Med de förtydliganden näringsutskottet gjort ansluter sigutskottet till vad i propositionen anförts om möjligheterna för kommunerna attbegränsa livsmedelsförsäljning i vissa fall. Beträffande etablering avstormarknader understryker näringsutskottet vikten av att en regional avvägninggörs och att samtliga berörda kommuners intressen därvid beaktas. BoU1986/87:1 7 Detaljplan och områdesbestämmelser avstyrker partimotioner1984/85:2801 och 1985/86:80. Det kan upplysas att regeringsrätten den 20 mars 1986meddelade dom i ett ärende (mål nr 5689-1984) rörande möjligheterna attförsälja vissa livsmedel på en bensinstation. Regeringsrätten ansåg attförsäljning av livsmedel innebar att lokalen tagits i anspråk för väsentligtannat ändamål än det som byggnadslov meddelats för. Ett sådant annatianspråktagande får enligt byggnadsstadgan (54 § 1 mom. 4 BS) inte företas utanett nytt byggnadslov. Bensinbolaget hade inte byggnadslov förlivsmedelsförsäljning. Regeringsrätten fastställde ett beslut i ärendet avlänsstyrelsen i . beslut innebar iprincip att bolaget ålades upphöra med livsmedelsförsäljning. Enligt bostadsutskottets uppfattning bör vad ipropositionen anförts om precisering i detaljplan av byggnaders användningbl.a. för handelsändamål godtas med de ytterligare synpunkter som gjorts avnäringsutskottet. har heller inte funnit anledning tillerinran mot vad i propositionen anförts om möjligheterna att genom detaljplandra en gräns mellan handelsändamål och industriändamål eller i vad avser vissreglering inom gruppen detaljhandel. vill dock, liksom görs ipropositionen, framhålla vikten av att konkurrensmöjligheterna inte onödigtvisbegränsas. Med det anförda avstyrker bostadsutskottet folkpartietspartimotioner 1984/85:2801 yrkande 12 såvitt nu är i fråga och 1985/86:80yrkande 3 j. Även i motion 1984/85:1097 (s) tas upp en fråga som rörplaneringen av detaljhandeln. I motionen föreslås att kommunerna skall ges ettvidgat planeringsansvar avseende detaljhandeln oeh att det borde varaobligatoriskt att kommunala varuförsörjningsplaner upprättas, planer som angerriktlinjer för strukturen på handeln. Även denna motion behandlas inäringsutskottets yttrande NU 1985/86:3 y (s. 18-19 och s. 24).Näringsutskottet erinrar om att vid flera tillfällen tidigarebehandlat frågor om kommunala varuförsörjningsplaner. Sålunda har i motionerförordats att planerna skulle vara ett obligatoriskt åläggande för kommunerna.Distributionsutredningen förordade 1975 att upprättande avvaruförsörjningsplaner borde vara ett frivilligt kommunalt åtagande. Dennauppfattning delades av regeringen i en proposition 1977 (prop. 1977/78:8). Ävenriksdagen har 1977 och 1979 på förslag av näringsutskottet intagit ståndpunktenatt en obligatorisk varuförsörjningsplanering inte borde införas.Näringsutskottet hänvisar i sitt yttrande till vad i propositionen (s. 576)anförs om att en del kommuner anger riktlinjer avseende behovet av kommersiellservice i form av varuförsörjningsplaner. Det bör vidare påpekas att regleringenav livsmedel i detaljplan förutsätter att varuförsörjningsplan upprättats. Avslutningsvis anför näringsutskottet att med demöjligheter som genom PBL ges kommunerna när det gäller att planera för enändamålsenlig kommersiell service det inte finns behov av närmare föreskrifterom ett generellt krav på kommunerna att de skall upprättavaruförsörjningsplaner inom ramen för total serviceplanering. delar näringsutskottets uppfattning.Motion 1984/ 85:1097 (s) avstyrks sålunda. BoU1986/87:1 7 Detaljplan och områdesbestämmelser Förutom vad ovan anförts finns anledning att ytterligareöverväga den föreslagna utformningen av 5 kap. 7 §. I första stycket 4anges-som framgått ovan - att i detaljplanen får meddelas bestämmelser omplacering, utformning och utförande av byggnader, andra anläggningar,anordningar och tomter. När sådana bestämmelser meddelas får bl. a.skyddsbestämmelser för byggnader som avses i 3 kap. 12 § meddelas. Ipropositionen anförs (s. 292-293) att rivning inte kan medges för fastighetersom omfattas av skyddsbestämmelserna. Bestämmelserna medför enligtregeringsförslaget (8 kap. 17 § andra stycket) automatiskt ett rivningsförbud.Endast om bestämmelserna först upphävs bör enligt förslaget i propositionenrivningslov kunna lämnas. Utskottet förordar i avsnitt 15.5.3 en viss ändring avpropositionens förslag i fråga om reglering av rivningsfrågor och de därtillknutna ersättningsreglerna. Ändringarna innebär bl.a. att utfärdande avskyddsbestämmelser i detaljplan eller områdesbestämmelser för sådana särskiltvärdefulla byggnader som avses i 3 kap. 12 § inte skall innefatta ettautomatiskt rivningsförbud. När skyddsbestämmelserna inte ger enrivningshindrande verkan, bör denna verkan kunna åstadkommas på annat sätt avkommunerna. För de här aktuella särskilt värdefulla byggnaderna bör enligtutskottets mening kommunerna ges möjlighet att i detaljplan ellerområdesbestämmelser utfärda rivningsförbud. Ett tillägg med denna innebörd börgöras i 5 kap. 7 § första stycket 4 och 5 kap. 16 § 4. I sammanhanget bör nämnas att kommunerna såväl enligtpropositionsförslaget som enligt utskottets mening bör få möjligheter attvägra rivningslov på de vidare grunder som anges i 8 kap. 16 §. Till dennafråga återkommer utskottet i avsnitt 10.6.2. Konsekvenserna iersättningshänseende av rivningsförbud resp. vägrat rivningslov behandlas iavsnitt 15.5.3. I 5 kap. 7 § första stycket 1 anges att i detaljplan fårmeddelas bestämmelser i vad mån åtgärder kräver lov enligt 8 kap. I 8 kap.föreslår utskottet en utformning av bl.a. bygglovskravet som delvis skiljer sigfrån vad i proposifionen förordats. Med anledning härav måste hänvisningarna i5 kap. 7 § första stycket punkt 1 till vissa paragrafer i 8 kap. delvis ändras. Såvitt avser områdesbestämmelser bör motsvarande ändringari tillämpliga delar göras i 5 kap. 16 § 1. I 5 kap. 25 § andra stycket sista meningen anges attkungörelse om utställning av detaljplaneförslag skall innehålla uppgift om attkungörelsen finns tillgänglig hos viss delägare i samfällighet i det fallsamfälligheten saknar styrelse eller förvaltare. Enligt utskottets uppfattningtjänar denna bestämmelse inget reellt syfte. Meningen bör utgå. 1 5 kap. 36 § första meningen anges att enligt 8 kap. 11,12, 17 och 18 §§ bygglov, rivningslov och marklov får vägras till åtgärder somstrider mot detaljplan eller områdesbestämmelser. Utskottet föreslår atthänvisningen till 17 § utgår och ersätts med en hänvisning till 16 §. Dennaändring motiveras nedan (avsnitt 15.5.3). I de nu aktuella paragraferna i 8kap. anges att ansökningar om lov skall bifallas, om de bl.a. inte strider motdetaljplan eller områdesbestämmelser. Den föreslagna formuleringen i 5 kap. 36§ om att "bygglov, rivningslov och marklov får vägras till åtgärder somstrider mot detaljplan eller områdesbestämmelser" står alltså i mindre godöverensstäm- BoU1986/87:1 7 Detaljplan och områdesbestämmelser melse medde nämnda paragraferna i 8 kap. Mindre avvikelser från detaljplan ellerområdesbestämmelser är inte hinder mot lov. Utskottet föreslår mot dennabakgrund att i 5 kap. 36 § anges att lov "inte får meddelas i strid motdetaljplan eller områdesbestämmelser i vidare mån än som sägs" i deaktuella paragraferna i 8 kap. I motion 1985/86:75 (c) begärs en komplettering av 5 kap.PBL så att mångfunktionell bebyggelse stimuleras. Motionären anser att1960-talets funktionsutveckling med bostäder för sig, fritidsområden,affärscentra och arbetsplatser för sig har utarmat miljön. En mångsidig miljöär stimulerande. Det är viktigt att PBL gör det lättare att bygga fullständigasamhällen igen. Reglerna i 5 kap. verkar, enligt motionären, fortsätta i1960-talets tankebanor. Reglerna bör kompletteras så att mångfunktionellbebyggelse blir regel. Enligt utskottets bedömning finns i PBL inga hinder förden av motionären eftersträvade utformningen av våra kommuner. Den i motionenkritiserade bebyggelseutvecklingen kan inte anses ha sin grundi den nuvarande byggnadslagstiftningen utan är ett uttryck för det synsätt sominte sällan präglade utbyggnad av tätorterna. Inte hellerfinner utskottet att PBL skulle lägga hinder i vägen för en bebyggelse med deninriktning som motionären önskar se förverkligad. Frågan om bebyggelsensutformning avgörs av kommunerna inom ramen för den ordning PBL föreskriver. Dentyp av samhällsutbyggnad motionären uttalar sitt stöd för kan sålunda kommatill stånd om den berörda kommunen efter vederbörlig planering beslutar att såskall ske. Någon komplettering av 5 kap. enligt motionärens förslag är därförinte erforderlig. Utskottet har med det nu anförda inte uttalat sig för inriktningav den kommande samhällsutbyggnaden; denna fråga bör såsom förordas ipropositionen avgöras på nivå. Utskottet avstyrker med det anfördabifall till motion 1985/86:75 (c). BoU1986/87:1 7 Detaljplan och områdesbestämmelser 7.3Förfarandet vid antagande av detaljplan m.m. När förslag till detaljplan upprättas skall, som framgåttovan, kommunen samråda med , fastighetsbildningsmyndigheten ochkommuner som berörs av förslaget. Sakägare och bostadsrättshavare, hyresgästeroch boende som berörs av förslaget samt myndigheter, sammanslutningar ochenskilda i övrigt som har ett väsentligt intresse av förslaget skall beredastillfälle till samråd (5 kap. 20 §). Regeln om samråd avseende detaljplan har iprincip samma utformning som motsvarande regel (4 kap. 3 §) avseendeöversiktsplan. I tre motioner tas upp frågan om samrådskretsensomfattning. I kommunisternas partimotion 1985/86:73 yrkande 10förslås en ändring i 5 kap. 20 § så att även arbetande som berörs av förslagetskall beredas tillfälle till samråd. I motion 1985/86:68 (s) förordas såvitt nuär i fråga att obligatoriskt samråd med de handikappades organisationer skallske i samband PBL-arbetet i kommunerna. I detta sammanhang bör även behandlas motion 1985/86:Bo505(c) yrkande 1 i vilket föreslås ett tillkännagivande om dehandikappades möjligheter att påverka samhällsplaneringen. Motionerna1985/86:68 (s) och 1985/86:Bo505 (c) yrkande 1 har utskottet 6 1986/87. behandlati föregående kapitel angående samråd beträffande översiktsplaneringen. Vad däranförts har relevans även i vad avser samråd när detaljplaner upprättas. Medhänvisning till vad ovan anförts bl.a. om att det finns möjlighet att - med denutformning om samråd föreslås få - ge de handikappadesorganisationer insyn i och påverkan på planarbetet avstyrker utskottetmotionerna, såvitt nu är i fråga. Vad rör förslaget i kommunisternaspartimotion om att de arbetande som berörs av förslaget skall ingå isamrådskretsen vill utskottet erinra om vad i specialmotivering (s. 537) ipropositionen anförts om att bl.a. fackliga organisationer på distriktsnivå ärsådana organisationer som skall beredas tillfälle till samråd. Kommunen börenligt propositionen från fall till fall avgöra vilken omfattning samrådetskall ha och anpassa formerna för samrådet därefter. Att samråd under planprocessen skall äga rum med enskilda,myndigheter och organisationer torde vara en allmänt omfattad mening. Liksombeträffande behandlingen av motionen om samråd med handikapporganisationernaär frågan närmast huruvida samrådsförfarandet skall vara obligatoriskt ochuttryckligen regleras i lagtexten eller om organisationerna m.fl. skall"beredas tillfälle" att delta i samrådet. Som utskottet ovan anfört (avsnitt 6) finns inte grundadanledning till annat antagande än att kommunen i det enskilda fallet gersamrådskretsen en sådan omfattning att intentionerna om ett reelltmedborgarinflytande i planeringen kommer till stånd. Det finnsenligt utskottets mening fog för uppfattningen att kommunerna i skälig omfattningoch enligt vad i propositionen anförts bereder bl.a. de fackligaorganisationerna tillfälle till samråd. Ett tillägg med den innebörd somförordas i kommunisternas partimotion 1985/86:73 yrkande 10 ärvid en sådan uppfattning inte motiverat. Innandetaljplan antas skall kommunen ställa ut planförslaget (5 kap. 23 §). Kungörelse om utställning av planförslaget skall anslås påkommunens anslagstavla och införas i ortstidning. Underrättelse om innehållet ikungörelsen skall (5 kap. 25 §) i vanligt brev sändas till kända sakägare, tillkänd organisation av hyresgäster som har avtal om förhandlingsordning eller,om förhandlingsordning inte gäller, till känd hyresgästförening som är anslutentill riksorganisation. Vidare skall brev sändas till andra som har ettväsentligt intresse av planförlaget. Underrättelse per brev behöver inte sändas(5 kap. 25 § tredje stycket) om ett stort antal personer skall underrättas ochdet skulle innebära större kostnad och besvär än som är försvarligt med hänsyntill ändamålet med underrättelsen att sända den till var och en. Markägare,vars mark skall användas för allmänna platser m.m. och som berörs av planensexpropriativa verkningar, skall alltid underrättas per brev. 1 partimotioner från , ochvänsterpartiet kommunisterna tas upp frågor om utformningen av samrådet m.m. föreslår i sin partimotion 1985/86:69yrkande 3 att regler införs i 5 kap. så att där föreskrivs att kallelse tillsamråd skall ske på samma sätt som beträffande utställning. uppfattning ligger det naturligtvis i kommunens intresse BoU1986/87:1 7 Detaljplan och områdesbestämmelser attplanarbetet bedrivs så att olika intressen blir kända på ett tidigt stadium,bl.a. genom ett väl utvecklat samrådsförfarande. Det är emellertid ocksåviktigt att planarbetet bedrivs så smidigt som möjligt. Kommunerna bör därförha utrymme att välja form för samrådets utformning. Den ordning som angivits ipropositionen finner utskottet lämplig. Yrkande 3 i partimotion1985/86:69 avstyrks sålunda. 5 kap. 20 § i propositionen tillstyrks avutskottet. I partimofion 1985/86:80 yrkande 3 k föreslåsen ändring i 5 kap. 25 § så att underrättelse delges dem som omfattas avsamrådsskyldigheten i 5 kap. 20 §. Ovan har redogjorts för hur och till vilka underrättelseom utställning skall göras. Bl.a. skall hyresgästorganisation och "andrasom har ett väsentligt intresse av förslaget" underrättas. 1specialmotiveringen (s. 616) anges att hyresgästorganisation förutsättsinformera sina medlemmar och att med "andra" avses de myndigheter,vägföreningar och ägare av anläggningar som anges i BS. Med"andra" avses även enskilda personer, sammanslutningar eller företagsom på ett påtagligt sätt berörs av förslaget och som tidigare i ärendet harlämnat in ett skriftligt yttrande och som därvid anmält sin önskan att få delav underrättelsen. Av vad nu redovisats framgår att det inte, såsommotionärerna anför, endast är hyresgästorganisation som skall underrättas omutställningen av planförslaget. Även om i lagen inte anges att de som deltar isamrådet skall omfattas av underrättelse avseende utställning finns det stödför uppfattningen att så bör ske. Detta är en fråga som i det i det enskildafallet i första hand ankommer på kommunen att ta ställning till. Därvid fårnaturligtvis bedömas hur ett berättigat medborgarinflytande skall kunna förenasmed ett smidigt planarbete. Enligt utskottets mening finns inte tillräckligaskäl för att anta den i partimotion 1985/86:80 yrkande 3k förordade ändringen. I kommunisternas partimotion 1985/86:73yrkande 11 a föreslås ett tillägg till 5 kap. 25 § i konsekvens med vad i sammamotion förordats i yrkande 10 att även arbetande obligatoriskt skall ingå isamrådskretsen. Sistnämnda yrkande har utskottet avstyrkt ovan. Vid ettsådant ställningstagande saknas anledning att tillstyrka yrkande 11 a imotionen. 1 samma motion föreslås i yrkande 11 b att 5 kap. 25 §tredje stycket utgår ur lagtexten. I detta stycke anges som redovisas ovanbl.a. att underrättelse om utställning inte behöver ske per brev om ett stortantal personer skall underrättas och om det är förenat med större kostnader änvad som är förenligt med hänsyn till ändamålet med underrättelsen. Utskottet, som finner vad i propositionen i denna delanförts ändamålsenligt, avstyrker kommunisternas partimotion1985/86:73 yrkande 11 b. Avslutningsvis behandlar utskottet i detta kapitel motion1985/86:79 (c). I yrkande 1 i motionen föreslås att i PBL införs bestämmelserom ett förenklat kallelseförfarande när områdesbestämmelser eller detaljplanavser en utökad rättighet för fastighetsägare t. ex. i vad avser begränsningav bygglovsplikten. Motionärerna befarar att en minskning av plikten kanskeinte BoU1986/87:1 7 Detaljplan och områdesbestämmelser kommertill stånd av det skälet att samråds- och utställningsförfarandet är kostsamtoch arbetskrävande. Utskottet har förståelse för motionärernas önskan att fåtill stånd ett så enkelt och okomplicerat förfarande som möjligt. Som framgåttav det ovan anförda finns också möjlighet att inom PBL:s ram varieraförfarandet med hänsyn till planförslagets innebörd m.m. Även utformningen avunderrättelseförfarandet om utställning av planförslag m. m. kan avvägas medhänsyn till ändamålet med underrättelsen. Utskottet vill erinra om byggnadsnämndensskyldighet (11 kap. 1 § andra stycket) att verka för att ombegränsning av bygglovsplikten tas till vara. Med hänvisning till vad nuanförts avstyrks motion 1985/86:79 yrkande 1. Utskottet kommer nedan (avsnitt10) att föreslå generella lättnader av bygglovsplikten. I yrkande 2 i samma motion tas upp utformningen av 5 kap.30 §. 1 denna paragraf behandlas hur och fill vilka beslut om antagande avdetaljplan skall tillkännages. Bl.a. anges att beslutet skall sändas i vanligtbrev till sakägare, bostadsrättshavare, hyresgäster och boende m.fl. om de iprincip skriftligen lämnat synpunkter i ärendet sominte blivit tillgodosedda. Enligt motionärernas mening bör beslut om antagandedelges varje fastighetsägare som är berörd oberoende av om erinran lämnatseller Den ordning som föreslås i propositionen bör godtas. Atten begränsning gjorts så att endast de som framfört erinringar skallunderrättas hänger samman med att de skall kunna utöva sin besvärsrätt (13 kap.5 §). En underrättelseskyldighet enligt motionärernas förslag kan inte ansesnödvändig. Det ligger heller inte i linje med vad de anför om ett enkelt förfarandesom motiv för det behandlade yrkandet 1 i motionen. Den ordning somföreslås i propositionen ger enligt utskottets uppfattning tillräckligagarantier för att de som berörs av ett planförslag också får kännedom om detta.Det får vidare anses ligga i den enskildes intresse att hålla sig underrättadom när ett planförslag antas av kommunen inte minst mot bakgrund av att denneförmodligen haft goda möjligheter att följa den process som lett fram tillantagande av planen. Utskottet avstyrker även yrkande 2 i motion 1985/86:79(c). BoU1986/87:1 7 Detaljplan och områdesbestämmelser 7,4Tidsbegränsade områdesbestämmelser I partimotion 1985/86:69 yrkande 4 föreslåsatt bestämmelser om tidsbegränsade områdesbestämmelser förs in i 5 kap.Bestämmelserna bör ha en giltighetsfid . Mofionärerna anför att enperson som "drabbas" av områdesbestämmelser inte har någon formellmöjlighet att få dessa omprövade när de väl en gång är fastställda. Enligtpropositionen är områdesbestämmelser inte tidsbegränsade. Ovan (kap. 2) har tämligen ingående redogjorts för desituationer i vilka områdesbestämmelser bör komma till användning. Utskottethänvisar till denna redogörelse.