bet · GA01KrU1 · 1986-12-31 00:00:00 — om statens kostnadsansvar för vissa konstlån KrU 1986/87:1 Imofion 1985/86:Kr222 av () och () yrkasatt beslutar att som sin mening ge regeringen fill känna vad som imotionen anförts om det statliga ansvaret för lån av konstföremål förlokalutsmyckning. Imotion 1985/86:Kr250 av m. fl. (m, fp, c) yrkas att hosregeringen begär utredning om vilka åtgärder som bör vidtas för att undanröjade negativa effekter vid utlåning av konstföremål som påpekas i motionen. Imotion 1985/86:Kr251 av m. fl. (c, m, fp) yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående statligförsäkringsgaranti för regionala utställningar. Utsmyckning av statliga myndigheters lokaler medkonstföremål som finns i statens ägo Statensegna konstsamlingar kan delvis utnyttjas av de statliga myndigheterna. Dettasker mestadels antingen via eller via statens konstmuseer. kan i viss utsträckning på särskild hemställan få sig tilldelad sådankonst som köps in av . har enligt sin instruktion(1965:746, omtryckt 1976:502) fill uppgift att genom förvärv av konstnärligaarbeten till statens byggnader och andra lokaler för statliga myndigheter verkaför att konstnärliga värden införlivas med samhällsmil-jön. Rådet skall vidareenligt instruktionen lämna bl. a. statliga myndigheter information om förvärvav konstnärliga arbeten, som är av betydelse för samhållsmiljön, samt i övrigtlämna information om konsten i samhälls-miljön. Föratt köpa in konst avsedd att pryda statliga byggnader filldelas konstrådet ett anslag. För /87 uppgår det till 1Riksdagen 1986187.13 saml. 23 410 000kr. Innan konstrådet beslutar om fördelningen av de medel som KrU1986/87:1 sålunda finns tillgängliga för förvärv av konstnärliga arbeten, skallrådet enligt sin instruktion samråda med och statenskonstmuseer. Också de berörda myndigheterna själva skall beredas tillfälle attyttra sig, innan rådet bestämmer sig för att förvärva ett konstnärligt arbete. Myndigheterna kan också få låna konst som förvaras istatliga museer. Därvid spelar statens konstmuseer en viktig roll. Enligt sininstruktion (1976:439) har statens konstmuseer - som omfattar ,moderna museet och östasiatiska museet - till uppgift att främja konsten,konstintresset och konstvetenskapen. Konstmuseerna skall dessutom vårda, förtecknaoch vetenskapligt bearbeta sådana samlingar av konst och konsthantverk somstaten äger eller understödjer. Det sistnämnda gäller dock inte, om samlingarnastår under tillsyn eller vård av någon annan myndighet, som enligt särskildabestämmelser besitter betryggande sakkunskaper. De Statliga myndigheternas befogenhet att låna inkonstföremål som inte tillhör staten I förordningen (1984:535) om statliga myndigheters lån avkonstföremål för lokalutsmyckning finns föreskrifter om rätten för myndigheterunder regeringen att från någon annan än staten låna in konstföremål förfillfälliga eller permanenta utställningar eller annars för utsmyckning av sinalokaler. Med lån avses också deposition och hyra (1 §). Förordningen avser inte och inte hellersådana myndigheter - exempelvis museer, bibliotek och vetenskapligainstitutioner - som har i uppgift att främja kulturhistoria eller att förvärva,vårda, bevara, vetenskapligt bearbeta eller ställa ut konstverk eller andraföremål av konstnärligt, vetenskapligt eller liknande allmänt intresse (2 §).Förordningen skall inte heller tillämpas i de fall där utställningsersättningskall betalas enligt huvudavtalet mellan staten och () m.fl. (3 §). Som långivare får förekomma i huvudsakendast kommuner, landstingskommuner och kyrkliga kommuner samt vissastiftelser och föreningar. Statens ansvar regleras i 6 och 7 §§ av förordningen. skall anges att staten ersätter långivaren för skador påkonstföremålen i de fall där myndigheten inte kan visa att skadorna ej beror påförsummelse av myndigheten eller av någon som myndigheten svarar för (6 §).Myndigheten får inte ikläda staten mer vittgående skadeståndsansvar än somframgår av 6 §. I låneavtalet skall också anges att myndigheten genom avtaletinte ikläder staten något skadeståndsansvar för andra fall än som avses i 6 §(7§). Förordningen innehåller också regler om värdering avinlånade konstföremål och om inventarieförteckning. Förordningen trädde i kraft . Deninnehåller övergångsbestämmelser om uppsägning eller ändring av äldrelåneavtal. Förordningen utfärdades, sedan bifallit en inomcivildeparte- KrU 1986/87:1 mentet utarbetad proposition, 1982/83:98, omstatsmyndigheternas inlåning av konstverk, vari regeringen begärde ettbemyndigande att statliga myndigheter skulle få låna konstföremål enligtriktlinjer i propositionen (KrU 1983/84:3, rskr. 1983/84:20). Propositionen avgavs under hänvisning till 9 kap. 10 §regeringsformen, vari stadgas att regeringen inte utan bemyndigandefår taga upp lån eller i övrigt ikläda staten ekonomisk förpliktelse;myndigheterna ansågs genom lån av konstföremål - med hänsyn till skyldighetenatt ersätta ägaren för den skada som kan uppkomma på föremålet- ikläda staten sådan förpliktelse. Till grund för propositionen låg en inombudgetdepartementet utarbetad rapport (Ds B 1981:18) Konst i statliga verk.Enligt denna rapport borde staten vid lån av konst åtaga sig ett s. k.presumtionsansvar. Detta innebär att en låntagare svarar för skador som hangenom oaktsamhet har orsakat på det lånade föremålet och att han, för att blifri från ansvar, måste visa att skadan uppkommit utan hans vållande. Det bör idetta sammanhang nämnas att, som närmare framgår av rapporten (se prop. s. 21),en låntagare enligt gällande rätt - om inte något annat avtalats - har ettpresumtionsansvar för skador som han kan ha vållat. Den nu gällandeförordningen innehåller ansvarsregler som står i överensstämmelse med förslageti rapporten och som fick stöd under remissbehandlingen av denna (se prop. Försäkring av konst som lånats av statliga myndigheter Statliga myndigheter får inte teckna eller låta tecknaförsäkring vare sig för egendom som tillhör staten eller för att skydda stateneller i dess tjänst anställd personal mot ansvarighet. Det framgår avcirkuläret (1954:325) med föreskrifter rörande försäkring av staten tillhörigegendom m. m. Staten är sålunda, som man har uttryckt det, sin egen assuradör. I den ovan nämnda rapporten (Ds B 1981:18) Konst istatliga verk redovisas att - under remissbehandlingen av den framställning somföranlett rapporten - tanken väckts att statliga myndigheter skulle fåmöjlighet att teckna en försäkring som innefattar ett mer eller mindrevittgående ansvarsåtagande, t. ex. en utställningsförsäkring av allrisktyp. Irapporten gjordes den bedömningen att med det presumtionsansvar som förordadesdet inte fanns tillräckliga skäl att i sammanhanget föreslå ett avsteg från denallmänna principen att staten inte tecknar försäkringar. Denna bedömningvidhölls i propositionen (prop. 1982/83:98 s. 6). Beträffande remissinstansernasinställning hänvisar utskottet till propositionen (s. 64). Enligt vad utskottet inhämtat har till regeringen inkommitskrivelser från två domstolar - och -om möjligheter för domstolarna att även i fortsättningen ha deponerad konst isina lokaler. Grunden till föreliggande problem anges vara bl. a. innehållet ide ansvars- bestämmelserför staten som finns (6 och 7 §§ i den ovan redovisade KrU 1986/87:1 förordningen)och - i en av skrivelserna - den omständigheten att statliga myndigheterinte får teckna försäkring. Vidare har statens konstmuseer i skrivelsetill regeringen hemställt att undantas från de nämndaansvarsbestämmelserna och att domstolen får ikläda sig fullt ansvar och tecknaavtal med om lån av den konst som vid statensövertagande av rådhusbyggnaden befann sig i denna och som Stockholmsstad då behöll i sin ägo. Statliga garantier vid konstutställningar Av godkända garantier för statliga museer har behandlat fråganhuruvida staten skulle ställa en garanti för värdet av inlånade konstföremål. godkände efter förslag av regeringen attdet träffades en överenskommelse med om att svenska statenskulle ställa en garanti för värdet av de föremål som ingick i , som östasiatiska museethade blivit erbjudet att visa. Värdet på föremålen var ca 215 milj. kr. (prop.1973:170, KrU 1973:44, rskr. gav sitt medgivande till att statenbestred eventuell ersättning vid skada på eller förlust av föremål i utländskägo som skulle ingå i utställningar anordnade av statens historiska museum(Vasadynastin i ) och (Arkeologiska föremål från museet iBagdad) var för sig resp. . meddeladeriksdagen regeringen ett allmänt bemyndigande att vid behov på motsvarande sättfå ställa garanti för att göra det möjligt för de statliga museerna att anordnautställningar av värdefulla föremål i utländsk ägo (prop. 1975/76:125, KrU1975/76:39, rskr. 1975/76:305). godkände att en enstaka depositionhos av en tavla, som ägdes av Rijksmuseum i , skulleomfattas av en statlig garanti innefattande ersättning vid skada på ellerförlust av tavlan (prop. 1977/78:125, KrU 1977/78:26, rskr. 1977/78:322). I sistnämnda ärende godkände dessutom att detallmänna bemyndigandet som vid /76 hade beviljatregeringen - dvs. bemyndigande att vid behov få ställa garanti för att göradet möjligt för de statliga museerna att anordna utställningar av värdefullkonst i utländsk ägo - skulle avse sådana enstaka depositioner som det varfråga om vid /78. Enligt vad utskottet inhämtat pågår inomutbildningsdepartementet ett arbete, där syftet är att klarlägga vissaförsäkringsfrågor för museerna. Utskottet KrU 1986/87:1 I betänkandet behandlas två motioner omstatsmyndigheternas inlåning av konstverk och en motion om statliga garantierför utställningar på regionala museer. Statsmyndigheternas inlåning av konstverk I betydande utsträckning utsmyckas de statligamyndigheternas lokaler med konstföremål som finns i statens ägo. Detta skerfrämst genom att konst tilldelas myndigheterna genom ellergenom att statens konstmuseer och andra statliga museer lånar ut konstföremål. Härutöver förekommer det attstatliga myndigheter lånar in konstföremål som inte är i statens ägo. regleras sådan inlåning av konstföremål i en särskild förordning.Denna bygger på riktlinjer för utlåningen som godtagits av . Enligtförordningen skall myndigheten på statens vägnar i låneavtal ange att statenersätter långivaren för skador på konstföremålen i de fall där myndigheten intekan visa att skadorna ej beror på försummelse av myndigheten eller av någon sommyndigheten svarar för. Myndigheten får inte ikläda staten ett mer vittgåendeskadeståndsansvar än ett sådant s. k. presumtionsansvar. Den krets från vilkenlån får förekomma är begränsad. Lån från regionala eller andra icke statligamuseer är tillåtna även i fortsättningen. I motion Kr222 (s) och motion Kr250 (m, fp, c) framhållsatt en konsekvens av att statens ansvar begränsats på ovan angivna sätt blivitatt bl. a. i de kommunala huvudmännen successivt återkräver konst somdeponerats hos statliga myndigheter. I en del fall - såsom i fråga om t. ex.Göteborgs tingsrätt och hovrätten för - gäller det en betydandedel, kanske merparten, av myndigheternas konstinnehav och konst, som dessutomhar funnits i myndigheternas lokaler . Motionärernaframhåller i sammanhanget att statens ansvar i praktiken endast har ett ringavärde för det utlånande museet. Den största risken för skada på eller förlust avdeponerad konst torde ligga i att besökare gör åverkan på eller stjäl ettkonstföremål. Något ansvar för en sådan händelse lär knappast kunna utkrävas avstaten, anser motionärerna, eftersom risken är en direkt följd av placeringen -som vanligen bestäms av museet - och inte kan förebyggas genom åtgärder frånmyndighetens sida. Motionerna syftar till att åtgärder skall vidtas för attförhindra sådana negativa effekter av lånebestämmelserna som i enlighet med detsagda uppstått. I en av motionerna, Kr222, förordas att staten skall få åta sigstrikt ansvar för konstlån till myndigheterna. Utskottet vill framhålla att depositioner från bl. a.regionala och kommunala museer hitintills har utgjort ett mycket värdefulltkomplement till de andra möjligheter som finns för de statliga myndigheternaatt anskaffa konstföremål till myndigheternas lokaler. Det torde t. o. m. varaså att utsmyckningen hos såväl vissa domstolar som andra myndigheter domineratsav konstverk som deponerats av icke statliga museer. Om den nya regleringenmera allmänt skulle leda till att sådana museer i fortsättningen anser sigvara förhindrade att låna ut konst till myndigheterna, skulle detta KrU1986/87:1 vara olyckligt såväl av hänsyn till personalen på myndigheterna somden allmänhet som besöker myndigheternas lokaler; det är bättre att konstenpryder en myndighetslokal än att den finns i museernas förvaringsutrymmen. Enligt vad utskottet inhämtat - vid kontakt medlänsmuseernas samarbets-råd och med - har det även vid andramyndigheter än de i motionerna nämnda domstolarna i uppstått problemdå det gäller konstinlån från museer som har andra huvudmän än staten. Då det gäller att ta ställning till motionsyrkandena villutskottet framhålla att de gällande riktlinjerna för lån av konst till statligamyndigheter, vilka utarbetats inom , varit i kraft underendast omkring . Det är därför enligt utskottets mening ännu för tidigtatt göra en allmän översyn av riktlinjerna, och en sådan har inte hellerbegärts. Med hänsyn till vad som redovisats i det föregående om de problem somuppstått - sannolikt huvudsakligen som en följd av ansvarsreglerna - kan detdock finnas skäl att närmare överväga om en jämkning av riktlinjerna ellerandra åtgärder bör vidtas som underlättar för myndigheterna att låna in konst.Utskottet vill i sammanhanget nämna att man vid i infört enavgift för konstutlåningen, vilket ger museet ekonomiska möjligheter attförsäkra konsten samt att vårda och konservera denna. Utskottet vill harocksånämna följande. Inom pågår ett arbete, där syftet äratt klarlägga vissa försäkringsfrågor för museerna. I anslutning till dettaarbete kommer länsmuseernas samarbetsråd att göra viss kartläggning hos deregionala museerna. Utskottet har inhämtat att samarbetsrådet är berett att isammanhanget också söka få belyst i vad mån det föreligger problem med utlåningav konst till statliga myndigheter. Enligt utskottets mening kan detta arbetebli av värde för överväganden inom rörande den i motionernaupptagna frågan. Med hänvisning till det anförda anser utskottet att någonåtgärd med anledning av motionerna inte är erforderlig. Frågan om statliga garantier för utställningar påregionala museer För att göra det möjligt för de statliga museerna attanordna utställningar av värdefulla föremål i utländsk ägo har gettregeringen ett allmänt bemyndigande att låta staten ställa garanti som avserett åtagande att bestrida eventuell ersättning vid skada på eller förlust avsådana föremål. 1 motion Kr251 (c, m, fp) framhålls att för utställningarpå regionala museer finns inte motsvarande möjlighet. Detta innebär att enutställning vid ett regionalt museum kan bli avsevärt dyrare än motsvarandeutställning vid ett statligt museum som en följd av att de regionala museernafår premiekostnader för försäkringar. Motionärerna anser att statligförsäkringsgaranti skall få lämnas även vid regionala utställningar. Som angetts i det föregående pågår inomutbildningsdepartementet ett arbete, därsyftet är att klarlägga vissaförsäkringsfrågor för museerna. Enligt vad utskottet inhämtat ligger den genommotionerna aktualiserade frågan inom ramen för utredningsarbetet. Detta börinte föregripas. detanförcja är någon åtgärd med anledning av motionen inte KrU1986/87:1 erforderlig. Denna avstyrks således. 1. beträffandestatsmyndigheternas inlåning av konstverk attriksdagen avslår motionerna 1985/86:Kr222 och 1985/86:Kr250, 2. beträffande stadiga garantier för utställningarpå regionala museer att avslår motion 1985/86:Kr251. Närvarande: (), (),(), (), (), (), (), (), (), SylviaPettersson (s). (), (), (), (vpk) och ().