bet · GA01SoU1 · 1986-12-31 00:00:00 — om vissa hälso- och sjukvårdsfrågor I betänkandet behandlas en motion (s) om inrättande av ettkvinnomedi-cinskt informationscentrum, en motion (s) om utvidgad kompetens fördistriktssköterskor, en motion (c, s, m) om översyn av verksamheten vid hälso-och sjukvårdens ansvarsnämnd samt en motion (m) om ökade möjligheter tillalternativ förlossningsvård. De bådaförstnämnda motionerna har remissbehandlats. Utskottetavstyrker samtliga motioner. Utskottets m-ledamöter reserverar sig beträffandemotiveringen för avslag på motionen om ett kvinnomedicinsktinformationscentrum. I motion 1985/86:So435 av m. fl. (s)hemställs, såvitt här är i fråga (yrkande 1), att hos regeringenbegär förslag om inrättandet av ett kvinnomedicinskt informationscentrum. Yrkande 2 i motionen har behandlats i utskottetsbetänkande SoU 1985/86:18. I motion 1985/86:So440 av m, fl, (s)hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om försöksverksamhet med rätt för distriktssköterskor att i vissomfattning självständigt göra en sjukdomsbedömning, skriva ut receptbelagdmedicin samt sjukskriva människor, I motion 1985/86:So441 av m, fl, (c, s,m) hemställs att hos regeringen begär en översyn av bestämmelserna itillsynslagen (1980:11) i vad avser verksamheten vid hälso- och sjukvårdensansvarsnämnd i enlighet med vad som i motionen anförts, 1 motion 1985/86:So465 av () hemställsatt hos regeringen begär en utredning som syftar till ökademöjligheter till alternativ förlossningsvård i enlighet med vad som anförs imotionen. 1 1986/87. Ettkvinnomedicinskt informationscentrum SoU 1986/87: 1 motion 1985/86:So435 av m. fl. (s)hemställs, såvitt här är i fräga, att hos regeringen begär förslag ominrättandet av ett kvinnomedicinskt informationscentrum. I motionen anförs bl.a. att det med den ökade kunskapen om könsskillnader som samhällsvetenskapengett står alltmera klart att kvinnoförtryck existerar även inom det medicinskaområdet. Som exempel på detta nämns den tidigare avsaknaden av smärtlindringvid förlossning och svårigheterna för kvinnliga patienter att få ett aktivtdeltagande från läkare, särskilt vid utredningar av värk. Motionärerna menaratt insikten om detta kvinnoförtryck kräver en utveckling av en specifikmedicinsk kvinnoforskning med uppgift att bevaka kvinnors behov och intressennär det gäller hälsa och sjukdom. Ett centralt beläget kvinnomedicinsktinformationscentrum skulle enligt motionärerna fylla en viktig funktion. Härskulle uppgifter om kvinnoforskning som pågått, pågår eller planeras finnas,liksom protokoll och rapporter från internationella konferenser som berörkvinnors hälsa. Kvinnor skulle där också, anförs det vidare i motionen, kunnadiskutera sina hälsofrågor med medicinskt kunniga och ett referensbibliotek medsvensk och utländsk kvinnomedicinsk litteratur jämte informationsblad ochbroschyrer om hälsofrågor skulle kunna upprättas där. Utskottet har inhämtat yttranden över motionen frånsocialstyrelsen, medicinska forskningsrådet. , och forumrörelsen för kvinnliga forskare. Från forumrörelsenhar yttrande inkommit från och kvinnoforskningvid , Forum för tvärvetenskapliga studier och Forum förkvinnliga forskare och kvinnoforskning vid . Forum för kvinnligaforskare och kvinnoforskning i , , och , Vidare harskrivelser inkommit från Arbetsgruppen för Medicinsk Kvinnoforskning, och Amnings-hjälpen. delar motionärernas uppfattning att detfinns ett stort behov av stöd till forskning och kunskapsspridning när detgäller kvinnors speciella hälsoproblem. Styrelsen vill understryka att dessaförekommer såväl inom som utom den speciella gynekologin. Även om utvecklingenunder de senare decennierna medfört betydligt bättre förhållanden återstårenligt uppfattning mycket att göra för att ge medborgarna enbättre service i fråga om förebyggande och behandlande åtgärder inom detpsykiatriska och psykosociala området. stöder idén med ettkvinnomedicinskt informationscentrum men anser att det av motionen inte riktigtklart framgår vilken kompetens i fråga om kvinnoforskning som institutionenskulle tillföras. Enligt styrelsens mening skulle det vara en naturlig uppgiftför ett sådant centrum att även initiera forskning och anordnatvärvetenskapliga seminarier m.m. anser att det i förstahand gäller att skapa ökade resurser för forskning inom det aktuella SoU1986/87:1 fältet. Enligt modellen för ""Arbetslivscentrum"skulle det snarare behövas ett "centrum för kvinnomedicinskforskning", anför socialstyrelsen:- En möjlighet att inom landet snabbtförstärka denna kompetens är att repliera på redan befintliga centra förkvinnoforskning och kvinnliga forskare i och , anförs det vidare.Genom att tillföra dessa centra ökad medicinsk kompetens skulle man skapastörre möjligheter för tvärvetenskaplig forskning kring kvinnofrågor där ävende specifika medicinska problemen kunde tas upp. Som en följd av en ökadsatsning på kvinnoforskningen kommer det också att skapas underlag förangelägen informationsspridning av det slag motionärerna föreslagit, anförsocialstyrelsen. () tar först upp frågan omden tidigare avsaknaden av smärtlindring vid förlossning. MFR anför att man måste anses ha god insikt i och beredskap för obstetrisk smärtlindring inomden reguljära vården och bedömer att det inte finns nägon för denna sakrelevant information som inte utan svårighet kan erhållas från klinikerna förobstetrik och gynekologi. Motionärernas åsikt att läkare borde lyssna bättre påpatienterna anser MFR kunna vara välgrundad, men man anser sig för egen delsakna vetenskapliga data för en verkligt hållbar bedömning på denna punkt, MFRanför att vikten av god kommunikation och sambanden mellan kroppsliga ochsjälsliga symtom i och för sig är väl etablerade frågor inom den medicinskavetenskapen men att det likväl i vetenskapens omsättning till praktisk vårdfinns många, inte minst organisatoriska, problem som gör att dessa ochlikartade frågor med fördel borde belysas ytterligare. MFR stöder därföruppbyggnaden av en vetenskaplig kompetens inom området hälso-ochsjukvårdsforskning. MFR gör bedömningen att inrättandet av ettsärkvinnomedicinskt informationscentrum knappast verksamt skulle bidra till enförbättring på den punkten. MFR frågar sig vidare allmänt hur medicinsk informationkan förbättras från en könsbetingad utgångspunkt. MFR anser att förändringarhärvidlag bäst tillgodoses genom en ökad andel kvinnor inom lakar- ochforskarkåren samt att fler kvinnor informerar om medicinsk forskning. MFR pekarpå att antalet aktiva kvinnliga forskare vid medicinsk fakultet ökat 2,5 gångerunder den senaste tioårsperioden och att medicinarna är väl företrädda inom desammanslutningar av kvinnliga forskare som bildats vid högskolorna. Närahälften av MFR:s doktorandtjänster innehas nu av kvinnor. MFR pekar också påatt sex av sju stipendiater 1985 inom den av MFR initierade försöksverksamhetenmed stipendier till medicinska journalister var väl meriterade kvinnor. Detanförs också att en diskussion tagits upp inom forskningsrådet om eventuellaåtgärder för att fortsatt främja en ökad andel kvinnor inom rådetsansvarsområde. anför att man i stort kan ställa sigbakom den problembeskrivning som finns i motionen. anförvidare att den utjämning som pågår i samhället mellan mäns och kvinnorsinflytande enligt förbundets mening automatiskt kommer att medföra attspecifika kvinnofrågor successivt fåren ökad tyngd. Man konstaterar attutvecklingen således går i rätt riktning men att detta inte utesluter att ocksäandra åtgärder kan behöva vidtas. Ett sätt att samla kunskap och föra utplanerad och pågåendeforskning kan enligt vara att inrätta ett SoU 1986/87:1särskilt kvinnomedicinskt informationscentrum enligt den beskrivning sommotionärerna anger. Ett annat sätt, som enligt förbundets mening vore angelägetatt pröva i första hand, är att uppmärksamma de gängse statligaforskningsorganen, t, ex, MFR och Delegationen för Social Forskning, på frågan.De bör, anförs det i yttrandet, kunna ge det kvinnomedicinska forskningsområdetspeciell uppmärksamhet, dels genom att ekonomiska medel avsätts för ändamålet,dels genom ett intensifierat arbete i olika initiativgrupper. anför i sitt yttrande att man medfinansiellt stöd från universitets- och högskoleämbetet på sexuniversitetsorter inrättat s, k. fora för kvinnliga forskare ochkvinnoforskning och att dessa universitetsorganisationer behandlarspecifikt kvinnomedicinska problem, I yttrandet påpekas bl. a. att kvinnorna påområdet obstetrik och gynekologi nu representerar , i många fall iframskjutna befattningar. Det påpekas också att särskilt den ökande andelenkvinnliga forskningshandledare har givit upphov till många vikttga projekt medkvinnomedicinsk anknytning. Det framhålls också att rekryteringen av kvinnligaforskarstuderande ökat . hyser tveksamhet införinrättandet av ett speciellt kvinnomedicinskt informationscentrum som kanbefaras hamna vid sidan av sjukvärden. I stället förordas förstärkning avpsykosomatiken inom de specialiteter som handlägger speciellt kvinnligasjukdomar samt att medicinsk kompetens tillförs redan existerande fora förkvinnoforskning vid de olika universiteten. På detta sätt skulle, anförs det iyttrandet, kvinnomedicinska problem kunna handläggas mitt i sjukvården ochsamtidigt broar slås mellan olika discipliner. uttalar ocksåsitt stöd för ökade resurser för biologisk och medicinsk kvinnoforskning. Arbetsgruppen för Medicinsk Kvinnoforskni/ig bildadesinför anordnandet av det andra nordiska seminariet i medicinsk kvinnoforskning1984, där gruppen svarade för arrangemang och vetenskapligt program. Medlemmarnai gruppen är aktivt yrkesutövande läkare, verksamma inom olikaspecialistområden och spridda över hela landet. Arbetsgruppen för MedicinskKvinnoforskning anför att med tillgång till ett kvinnomedicinsktinformationscentrum möjligheterna till fördjupning, breddning och tillgängligheti fråga om kvinnomedicinska angelägenheter skulle öka på ett avgörande sätt.Detta skulle förhoppningsvis kunna leda till en stor genomslagskraft pä siktför kvinnosynen inom medicinen och till ökad uppmärksamhet kring kvinnors behovoch intressen när det gäller hälsa och sjukdom. Arbetsgruppen ansluter sig istort till den målsättning som angivits i motionen. Gruppen är dock tveksamtill att enskilda kvinnor där skulle kunna diskutera sina hälsofrågor. Ettinformationscentrum skulle snarare kunna tjäna som inspirationskälla ochkunskapsbank för bildandet av lokala alternativa rådgivningscentraler förkvinnor runt om i landet. Arbetsgruppen anser att det är viktigt att ettkvinnomedicinskt centrum blir placerat i nära kontakt med övrigkvinnoforskning. En placering på medicinsk högskola anses olämplig, I ställetföreslås ett informationscentrum i anslutning till befintligakvinnoforskningscentra vid universiteten. Som ett annat tänkbart alternativanses en nära kontakt med delegationen för jämställdhetsforsk- SoU1986/87:1 ning. Mälet måste dock, anförs det i yttrandet, vara attkvinnomedicinska centra skall finnas pä alla medicinska högskolor. och kvin/ioforskning vidUppsala universitet anför att man helhjärtat ansluter sig till motionärernasargumentation och förslag och att man inte minst vill betona betydelsen av attett informationscentrum av detta slag ges resurser och organiseras så attkvinnor där skall kunna diskutera sina hälsofrågor med medicinskt kunniga. Mananför att man är övertygad om att ett informationscentrum av detta slag kan fåmycket stor betydelse både medicinskt-fackligt ochsocialt-mänskligt-kulturellt, I yttrandet påpekas också att det i Arbetsgruppenför Medicinsk Kvinnoforskning redan finns ett embryo till ett kvinnomedicinsktinformationscentrum genom den sakkunskap och det engagemang som där finnssamlat. Forum för tvärvetenskapliga kvinnostudier och Forum förkvinnliga forskare och kvinnoforskning vid anför att manansluter sig till det remissvar som Arbetsgruppen för Medicinsk Kvinnoforskningavgett men att man till skillnad från detta lyfter fram betydelsen av att ettinformationscentrum av detta slag ges resurser och organiseras så att"kvinnor där skulle kunna diskutera sina hälsofrågor med medicinsktkunniga", detta eftersom det är ett kvinnoforskningens viktiga mål attförena praktik och teori, inlevelse och kunskapsutveckling. Även i dettayttrande framhålls att ett informationscentrum av nämnt slag kan få mycket storbetydelse både medicinskt-fackligt och socialt-mänskligt-kulturellt. Forum för kvinnliga forskare och kvinnoforskning iStockholm, och anför i sitt remissvar att man anser starka skälföreligga för skapandet av ett kvinnomedicinskt centrum. Man pekar på attkvinnoforskningen huvudsakligen haft humanistisk ochsamhällsvetenskaplig inriktning och att behovet är stort av en specificeradkvinnoforskning inom såväl naturvetenskap i stort som inom den medicinskavetenskapen. Man anser det synnerligen angeläget att förslaget om inrättandetav ett kvinnomedicinskt centrum går igenom. Det medicinska ämnesområdets viddi kombination med de specifika fackkunskaper som krävs gör det svårt attinrymma en medicinsk verksamhet inom redan befintliga kvinnoforskningscentra,anförs det i yttrandet. När det gäller målsättning och tjänsteutformninghänvisar man till den beskrivning som Arbetsgruppen för MedicinskKvinnoforskning har givit, Nä/nnden för Forum för kvinnliga forskare ochkvinnoforskning i ansluter sig till Arbetsgruppen för MedicinskKvinnoforsknings yttrande, instämmer i huvudsak imålsättningen i motionen. Vad gäller målsättningen med ett kvinnomedicinsktinformationscentrum instämmer man i det förslag som avgivits av Arbetsgruppenför Medicinsk Kvinnoforskning, Amningshjälpen, som är en ideell förening som vill spridakunskaper om amning och ge råd och stöd till kvinnor som vill amma och som harca 1 500 medlemmar, anför i en skrivelse att man är mycket positiv tillförslaget i motionen. 1' 1986/87. 12 sa/nl. Utvidgningav distriktssköterskors kompetens SoU1986/87: i I motion 1985/86;So440 av Chrisdna m. fl. (s) begärsett tillkännagivande av vad som anförs i motionen om försöksverksamhet medrätt för distriktssköterskor att i viss omfattning självständigt göra ensjukdomsbedömning, skriva ut receptbelagd medicin och sjukskriva människor. Motionärerna anför att den kraftiga utbyggnad avprimärvården som planeras och förväntas inom hälso- och sjukvården ocksåinnebär en utökning av tjänsterna för flera personalkategorier. Motionärernapekar i det sammanhanget på den rådande allvarligabristen på vissa personalkategorier, framför allt färdigutbildadédistriktsläkare. Motionärerna hänvisar vidare till den nyckelroll somdistriktssköterskorna har inom primärvården genom att de sedan lång tidtillbaka arbetar mycket nära befolkningen med både förebyggände ochsjukvårdande insatser. Det är, anför motionärerna, allmänt känt attdistriktssköterskorna har mycket god befolkningskännedom, stor erfarenhet, godakunskaper och är synnerligen skickade att göra bedömningar om allmäntillståndoch vissa sjukdomstillstånd hos både vuxna och barn. Mot bakgrund av denallvarliga bristen på färdigutbildadé distriktsläkare, distriktssköterskornaskunskaper, erfarenhet och skicklighet samt den samhällsekonomiska situationenborde enligt motionärerna en samverkan mellan dessa personalkategorierutvecklas, så till vida att distriktssköterskorna erhåller rätten att i vissomfattning självständigt göra en sjukbedömning, skriva ut receptbelagd medicino, d, och sjukskriva människor i sitt upptagningsområde. En försöksverksamhetmed den föreslagna utökningen av distriktssköterskornas kompetens bör enligtmotionärerna prövas i exempelvis de s, k, frilandstingen. Utskottet har inhämtat yttrande över motionen frånsocialstyrelsen, , och Svenskahälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbund. anför att det inte anses ingå i ensjuksköterskas uppgifter att ställa diagnos men att sädana bedömningar ipraktiken ändå görs av distriktssköterskor och andra sjuksköterskor i olikasammanhang. anför att det finns vissa grupper av sjukdomar meden varaktighet av högst som skulle kunna vara aktuella försjukskrivning genom en distriktssköterska. När det gäller frågan om receptförskrivningsrätt fördistriktssköterskor utreds detta, enligt vad som framgår av socialstyrelsensyttrande, vid av enarbetsgrupp i vilken ingår företrädare för . ,Svenska hälso- och sjukvärdens tjänstemannaförbund. Apoteksbolaget, distriktsläkareföreningen,och , I arbetsgruppens uppdragingår såväl att välja ut en rad läkemedel för en försöksverksamhet som att taställning till behovet av kompletterande utbildningför distriktssköterskor för att klara av denna nya uppgift, SoU 1986/87:1 ansvarsfrågorm, m, (Arbetsgruppen har avlämnat sin rapport. refererasnedan, s. 8 f.) anför att man med hänsyn till pågåendeutredningsarbete inte är beredd att ta ställning till denna Vad beträffar frågorna om rätten för distriktssköterskoratt ställa diagnos och sjukskriva personer anser att en närmareutredning behövs. 1 avvaktan på detta underlag bör det enligt socialstyrelsenanstå med försöksverksamhet med föreslagen utvidgning av distriktssköterskornasarbetsuppgifter. anför i sitt remissvar att man äröverens med motionärerna om att bristen på kompetenta läkare i mångaglesbygdsområden är ett mycket svårt problem. Man anser däremot inte att enutvidgning av distriktssköterskornas befogenheter är rätt strategi för att lösaproblemet. Enligt torde den samverkan som sker mellanläkare och distriktssköterskor effektivast tjäna primärvårdens syften. När det gäller förskrivning av läkemedel anser att distriktssköterskor liksom övriga sjuksköterskor saknar denödvändiga kunskaperna. förklarar att man intar den definitivaståndpunkten att läkemedelsförskrivning ställer mycket stora krav på kunskaphos förskrivaren och att en förskrivningsrätt för distriktssköterskor skulleställa utomordentligt stora krav på ökade utbildningsinsatser inom såvälgrund-som fortbildning. Även när det gäller sjukskrivning anser Läkaresällskapetatt det krävs en läkares kunskaper. Som alternativ till en förstärkning avdistriktssköterskornas kompetens, bör man enligt i ställetsatsa resurserna på rekryteringsbefrämjande åtgärder för distriktsläkare ibristlänen. En större allmän återhållsamhet i primärvårdens utbyggnad skulleenligt yttrandet också förbättra glesbygdslänens möjligheter att rekryterakvalificerade distriktsläkare. (förbundsstyrelsen) anför i sittyttrande att man med tilltagande oro ser på vakansutvecklingen när det gällerläkartjänster. finner i likhet med motionärerna detmotiverat att pröva om distriktssköterskornas befogenheter bör utökas. Mananför också att man ser distriktssköterskan som en nyckelperson när det gällerden öppna vården och det förebyggande arbetet. Man finner också flera fördelarmed en vidgad distriktssköterskefunktion, anförs det vidare. De vårdpolitiskamålen om en lättillgänglig och god vård för alla skulle bli lättare att nå.Likaså kan, anförs det, ett annat vårdpolitiskt mål - kontinuitet i vården -bättre tillgodoses. hänvisar till ett uttalande iregeringens budgetproposition 1985/86:100, Bilaga 7, varigenom föredragandestatsrådet aviserar en utredning om vårdpersonalens framtida arbetsuppgifteroch kunskapskrav i en förändrad vårdstruktur. vill föreslåatt denna utredning med förtur behandlar distriktssköterskans roll ochuppgifter i den framtida vården. När det gäller distriktssköterskans möjligheter attförskriva läkemedel hänvisas i yttrandet till att detta utredsav i samverkanmed bl, a. . Förbundet uttalar därvid sin SoU 1986/87:1uppfattning att frågan med en försöksverksamhet bör lösas. Landstingsförbundethänvisar också till att inom det s. k. frizonsförsöketbegärt att fä pröva möjligheten att ge distriktssköterskor möjligheter attsjukskriva patienter och att göra en utvärdering av verksamheten.Landstingsförbundet anför att man ser det som angeläget att också dennaförsöksverksamhet kommer till stånd. Svenska hälso- och sjukvårdens ijänstemannaförbu/id(SHSTF) ställer sig positivt till att distriktssköterskans kunskaper ocherfarenheter tas till vara också i ett formellt erkännande av hennes kompetens.Genom att distriktssköterskor ges rätten att i viss omfattning skriva utreceptbelagd medicin och sjukskriva människor anser SHSTF också attförutsättningarna ökar för att . en aktivare uppföljning sker beträffandeinsatt vård och behandling. Man anför också att förmågan att uppfylla hälso-och sjukvårdslagens målsättning om tillgänglig och god vård med all säkerhetockså kommer att öka. Man pekar på att ett steg i denna riktning redan tagits ioch med att kungörelsen med föreskrifter om föräldrapenning (RFFS 1985:10)medger sjuksköterska rätt att utfärda utlåtande för tillfällig föräldrapenningi samband med sjukdom eller smitta hos barn. När det gäller rätten att förskriva receptbelagd medicinhänvisas i yttrandet till det pågående utredningsarbetet inom socialstyrelsensläkemedelsavdelning. SHSTF anför i sitt yttrande att man tror att det ärviktigt att försöksverksamhet av det slag motionärerna förordar kommer tillstånd utan att de formella ramarna blir alltför snäva. Det bör inom försöketsram, anförs det, finnas möjligheter att pröva sig fram till en lämpligomfattning och en lämplig modell. En försöksverksamhet som har sin utgångspunktjust i distriktssköterskornas kompetens och självständiga yrkesansvar innebärnaturliga begränsningar, som samarbetet med distriktsläkare kanutvecklas så att också deras kompetens tas till vara på ett mer rationelltsätt. SHSTF pekar i sitt remissvar på att de frågor som berörs imotionen också är aktuella för sjuksköterskor på barnavårdscentraler,skolsköterskor, företagssköterskor och barnmorskor inom deras resp,verksamhetsområde. Som framgår av bl, a. ochLandstingsförbundets remissyttranden har en arbetsgrupp tillsatts inomsocialstyrelsen med uppdrag att genomföra en försöksverksamhet där distriktssköterskorfår förskriva vissa läkemedel. Bakgrunden härtill är följande. uppdrogregeringen åt att utreda förutsättningarna och formerna för enbegränsad försöksverksamhet med rätt för distriktssköterskor och företagssköterskoratt förskriva vissa läkemedel. Efter utredning redovisade 1984den slutsatsen att någon försöksverksamhet med receptförskrivningsrätt inteborde inledas. bedömde att en försöksverksamhet skulle blidyrare än den vinst man kunde göra genom att ersätta läkarbesök medsjuksköterskebesök, uppdrog regeringen på nytt åt socialstyrelsenatt efter samråd med vissa myndigheter och organisationer genomföra en försöksverksamhetdär distriktssköterskor skulle få förskriva vissa läkeme- SoU 1986/87:1 del.Försöksverksamheten skulle inledas och förslagettill utformning tillställas regeringen. Resultatet avförsöksverksamheten skall redovisas senast efter det att verksamhetenavslutats. tillsatte en central arbetsgrupp för planering,genomförande och uppföljning av försöksverksamheten. Den centrala arbetsgruppen överlämnade i september 1986till sitt förslag till utformning av försöket.Arbetsgruppen har valt till försökslän, bl. a. därför att man sedan1970 haft en pågående registrering av läkemedelsförskrivningen i länet.Försöksverksamheten föreslås omfatta ett trettiotal distriktssköterskormotsvarande upptagningsområdet för 5-7 vårdcentraler. De läkemedel som skallingå i förskrivningsrätten är sådana som huvudsakligen används avpatientgrupper som distriktssköterskan relativt självständigtsvarar för. Tyngdpunkten ligger inom omvårdnadsområdet. Både receptfria ochreceptbelagda läkemedel avses ingå. Enligt arbetsgruppen börförsöksverksamheten ha två former. Vissa läkemedel förskrivs avdistriktssköterskan utifrån ett utvidgat yrkesansvar som distriktssköterskanerhåller genom en inledande fortbildning. Andra läkemedel förskrivs genom ettutvidgat delegeringsförfarande. I båda fallen krävs en ändring av gällandebestämmelser. Fortbildningen har ansetts vara en central fråga.Arbetsgruppen har utarbetat ett underlag för denna fortbildning som föreslåsomfatta 5 poäng (). Fortbildningen skall detaljutformas till enkursplan av värdhögskolan.