bet · GA01SoU5 · 1986-12-31 00:00:00 — Enligt utskottets mening hadedet inte framkommit något som motiverade en omprövning av abortlagens huvudprincipom kvinnans rätt att inom vissa gränser själv besluta om abort. Utskottet ansågdock att t. ex. den medicinska utvecklingen kunde leda till att olika frågorkring abortförfarandet kan behöva diskuteras utifrån delvis nyaförutsättningar. Utskottet ville vidare understryka att det antal aborter somändå utförs är stort och att det måste vara samhällets målsättning att dettaantal minskas så mycket som möjligt. Detta bör emellertid ske genom olika slagav förebyggande åtgärder, såsom en utbyggd och anpassadpreventivmedelsrådgivning och hjälp och stöd till de kvinnor som önskar detta.Även utformningen av samhällets åtgärder pä det sociala och familjepolitiskaområdet är här av betydelse. Enligt utskottets mening fanns således inte skälatt utreda abortlagstiftningen i stort. Utskottet tillade att behovet av meraspeciella utredningsinsatser på området fick bedömas sedaninseminationsutredningen slutfört sitt uppdrag. Utskottet behandlade i sammanhanget även frågan om befaradeller konstaterad fosterskada som ett "synnerligt skäl" förbeviljande av abort efter 18:e graviditetsveckan (betänkandet s. 11 f.).Utskottet erinrade om att de skador som under tidigare lagstiftning berättigadetill sen abort alla var svåra samt att det då bara handlade om befarade skadoreftersom möjlighet att konstatera skadan inte fanns. Genom fosterdiagnostikenssnabba utveckling och framför allt under 1970-talethar situationen då det gäller att spåra och med stor säkerhet fastställafosterskador förändrats på ett avgörande sätt. Med nuvarande medicinsk teknikkan man spåra såväl mycket svåra sjukdomstillstånd hos fostret som meraobetydliga handikapp vilka dock är förenliga med ett tämligen normalt liv.Utskottet konstaterade att fosterdiagnostiken som inledningsvis allmäntbetraktades som en positiv företeelse har aktualiserat en rad problem avmedicinsk-etisk natur, bl. a. mot bakgrund av den mängd information om detväntade barnet som kan ges. Utskottet betonade vikten av att i olikasammanhang sträva mot en mer nyanserad syn på konsekvenserna av att leva medett handikapp eller en medfödd sjukdom. De ökade möjligheterna att medicinsktdiagnostisera och behandla olika tillstånd fär enligt vad utskottet anfördeinte leda till intolerans eller ttll inställningen att livet är mindre meningsfulltför den som inte kan uppnå full fysisk eller psykisk funktion, SoU 1986/87:5Utskottet konstaterade vidare att abortlagens tidsgränser och gränsen för närett barn är livsdugligt genom den snabba utvecklingen även beträffande vårdenav mycket tidigt födda närmat sig varandra alltmer. Detta gör beslut om abortsent under graviditeten än svårare än tidigare, vare sig det är fråga om abortpå grund av fosterskada eller abort på grund av andra skäl, anförde utskottet.Enligt utskottets uppfattning kunde det också alltid diskuteras vilkamarginaler som bör gälla. Utskottet underströk att en helhetssyn, rymmande bådemedicinska och etiska synpunkter, måste anläggas pä dessa problem ochförutsatte att en sådan helhetssyn skulle anläggas i inseminationsutredningenoch det därpå följande propositionsarbetet (s, 12), Vid abortlagens införande underströks behovet avabortrådgivning. Även denna fråga behandlades på nytt av utskottet i ovannämnda betänkande då utskottet slog fast att alla abortsökande bör erbjudas ettgott psykosocialt stöd. Utskottet underströk att abortrådgivning intehar som syfte att påverka den abortsökande kvinnan i någon riktning, såledesvarken till att avstå från att söka abort eller till att låta utföra abort.Rådgivningens uppgift är saklig information och stöd i en kanske svår personligsituation. Inte minst viktigt kan vara att kvinnan får någon att tala med. Omhon känner behov av det bör hon självfallet också få tillfälle att diskuteraetiska synpunkter. Rådgivningen bör i övrigt innefatta upplysningar inte baraom medicinska och psykologiska faktorer som bör vägas in i ett abortbeslut utanäven om samhällets hjälp och stödmöjligheter både under och efter graviditeten.Information om t. ex. bostadsstöd och annat ekonomiskt stöd till barnfamiljerkan också behöva lämnas, inte minst då det gäller invandrare. Utskottet villevidare betona vikten av att kvinnan i det fall hon beslutar sig för attgenomföra en abort erbjuds stöd i form av t, ex, en kuratorskontakt även efteraborten. 1 betänkandet behandlas fyra motioner om rätt tilllegitimation som barnmorska för den som inte har utbildning i insättande av s,k, spiral på patient samt en motion angående principerna förabortlagstiftningen. De frågor som aktualiseras i motionerna har vid ettflertal tidigare tillfällen varit föremål för prövning frän sida. I motionerna 1985l86:So466 (c) och I985/86:So474 (r/i)hemställs att barnmorskeelever skall kunna få legitimation som barnmorskor utanatt ha genomgått det utbildningsmoment som avser insättning av sk. spiral påpatient. Samma fråga behandlas även i motionerna 1985/86:So415 (fp) och1985l86:So443 (fp), vari begärs att barnmorskeelever som på grund av etiskövertygelse inte vill utföra spiralinsättning på patient skall beviljas dispensfrån detta moment i utbildningen. De aktuella eleverna ser inte spiral som ettpreventivmedel som hindrar befruktning utan som ett abortmedel då denförhindrar det befruktade ägget att fästa sig vid livmoderväggen. Barnmorskeyrket är rättsligt reglerat genom lagen(1984:542) om behörig- SoU 1986/87:5 het att utöva yrke inom hälso- ochsjukvården m.m. (behörighetslagen). Således har endast den som efterföreskriven utbildning fått legitimation som barnmorska rätt att utöva yrket.Legitimation som barnmorska ges till den som erhållit barnmorskeexamen. I sådanexamen ingår sedan höstterminen 1973 insättning av s. k. spiral på patient somobligatoriskt moment. Utskottet vill understryka värdet av legitimationen som engaranti för att vissa yrkesgrupper har en av samhället bestämd utbildning ochyrkeskunskap. Upplysningen "legitimerad" informerar såväl allmänhetsom arbetsgivare om att personen i fråga har en bestämd yrkeskunskap.Legitimationens garanti- och informationsvärde får enligt utskottetsuppfattning inte urholkas. Hänsynen till sjukvårdspersonalens etiska övertygelse dädet gäller deltagande i abortverksamhet har emellertid upprepade gångerunderstrukits av . Yrkesverksam personal har visserligen intelagstadgad rätt att slippa medverkan vid aborter, men genom socialstyrelsensanvisningar, som innebär att abortverksamheten skall organiseras så attpersonal, som finner det oförenligt med sin etiska eller religiösa övertygelseatt delta, skall slippa detta, har en tillfredsställande ordning skapats fördenna grupp. För elever i utbildning finns dock inte motsvarande anvisningar. Utskottet har tidigare behandlat frågan ombarnmorskeutbildningens utformning i här aktuell del, I betänkande SoU1984/85:11 avstyrkte utskottet bifall till då aktuella motioner och uttaladebl.a, (s. 17) att tillhandahållande av spiral är en viktig del i denabortförebyggande verksamheten och att den som söker sig till barnmorskeyrketmåste vara beredd att medverka i sådan verksamhet för att därigenom nedbringaantalet aborter. Den grupp elever motionerna handlar om har emellertid intelyckats finna någon tillfredsställande lösning på konflikten mellanutbildningens krav och den etiska övertygelsen. De önskar arbeta i traditionellbarnmorskeverksamhet men vägrar utföra moment i utbildningen som de jämställermed abort. -De aktuella utbildningsmomenten avser inga grundläggande delar avutbildningen eller delar som är inriktade på livräddande behandling. Det ärmöjligt att fullgöra en uppgift inom traditionell förlossningsvård utanpreventivmedelsrådgivning utan att ha genomgått de ifrågavarande utbildningsmomenten. Enligt utskottets mening är det önskvärt att en lösning pådetta probem nu kommer till stånd. Det rör sig vidare om ett fätal personer somäven med undantag av det ifrågavarande utbildningsmomentet kan göra enfullvärdig insats inom stora delar av barnmorskeyrket. Utskottet anser därföratt regeringen bör överväga vilka åtgärder som kan vidtas för att dennabegränsade grupp skall kunna erhålla legitimation som barnmorskor utan attinformationsvärdet av begreppet "legitimerad" går förlorat. Detta börriksdagen med anledning av motionerna 1985/86:So466 (c), So474 (m), So415 (fp)och So443 (fp) ge regeringen till känna. Abortlagstiftningen SoU 1986/87:5 I motion l985/86;So456 (c) begärs förslag till en stegvisförändring av den nuvarande abortlagen i syfte att ge det ofödda barnet rätttill liv. Motioner med ett likartat innehåll har behandlats avriksdagen tidigare. Utskottet vill som en bakgrund erinra omföljande. 1980 ärs abortkommitté tillsattes efter initiativ avsocialutskottet för att göra en utvärdering av abortlagen. Kommitténkonstaterade i sitt slutbetänkande Familjeplanering och abort. Erfarenheter avny lagstiftning (SOU 1983:31) bl. a. att någon påtaglig ökning av antaletaborter inte skett abortlagen varit i kraft och att av allaaborter görs . Kommittén bedömde vidare att densatsning på abortförebyggande åtgärder som gjordes i samband med den nyaabortlagens tillkomst hade givit avsevärda resultat. Dock pekade kommitténbl.a. på regionala skillnader och anvisade i betänkandet vägar för förstärktainsatser i det abortförebyggande arbetet. Sammanfattningsvis var det kommitténsuppfattning att en stor del av intentionerna bakom abortlag hadeuppfyllts. Utskottet behandlade senast i sitt betänkande SoU1984/85:11 om familjeplanering och abort ett flertal olika frågor rörandeabortlagen och dess tillämpning. De vid det tillfället väckta motionerna om enförändring av utgångspunkterna för abortlagstiftningen avstyrktes av utskottetmed hänvisning till att det inte - bl.a. genom den utvärdering som gjorts avabortkommittén - framkommit något som motiverade en omprövning av lagenshuvudprincip om kvinnans rätt att inom vissa gränser själv besluta om abort (s.9). Utskottet vidhåller denna uppfattning. Som utskottet framhöll redan i samband med abortlagensinförande måste abort emellertid vara en nödfallsutväg och får under ingaomständigheter betraktas som en preventivmetod (SoU 1974:21 s. 22). Det måstedärför vara samhällets målsättning att minska antalet aborter så mycket sommöjligt. Detta bör dock, som utskottet uttalade senast i betänkande SoU1984/85:11, ske genom olika slag av förebyggande åtgärder, såsom en utbyggd ochanpassad preventivmedelsrådgivning och hjälp och stöd till de kvinnor somönskar detta. Utskottet vill liksom tidigare understryka vikten av atten abortsökande kvinna erbjuds ett gott psykosocialt stöd och att rådgivningenger möjlighet att diskutera såväl medicinska som psykologiska och etiska frågorsamt ger. erforderliga upplysningar om samhällets hjälp- och stödmöjligheter. Det anförda innebär att utskottet fortfarande anser attabortlagens utgångspunkt bör vara att det är kvinnan själv som inom vissatidsgränser skall avgöra om hon vill fullfölja en graviditet eller inte.Utskottet delar således inte den grundsyn som kommer till uttryck i motionSo456 (c) och som innebär en mycket restriktiv inställning till aborter överhuvud taget. Motionen avstyrks därför. Den principiella ståndpunkten att kvinnan själv skall harätt att inom vissa tidsgränser avgöra om hon vill fullfölja sin graviditet eller inte innebär emellertid, som utskottet redan tidigare uttalat (SoU 1984/85:11 s. 9), inteatt inte vissa frågor kring aborterna kan behöva diskuteras på nytt, . Då abortlagen infördes anslöt sig utskottet och riksdagentill propositio- SoU 1986/87:5 nens förslag som innebar att det även i den nyaabortlagen fanns skäl att skapa garantier för att abort inte företas på ettsent stadium av graviditeten utan att starka skäl för åtgärden föreligger (SoU1974:21 s. 27). Den tidsgräns varefter abort i princip är förbjuden sominfördes i abortlagen grundades på då tillgängliga eller förutsebara medicinskabehandlingsmöjligheter. 1 enlighet med propositionsförslaget tillstyrkte utskottetatt tidsgränsen skulle gå vid mot i tidigare gällande lagoch att abort därefter i princip skulle vara förbjuden. Som skäl för attgränsen skulle sättas vid anfördes bl. (s. 29) att man bordesträva efter att skapa en betryggande säkerhetsmarginal mot ingrepp, där detkan tas fram som företer livstecken och som eventuellt kan bringas attöverleva med de förbättrade metoder för prematurvård som då förelåg eller inomen inte alltför avlägsen framtid kunde väntas stå till läkarnas förfogande.Utskottet hänvisade i sammanhanget till uppgifter enligt vilka gränsen förlivsduglighet vid abortlagens införande bedömdes gå någonstans mellan 24:e och28:e havandeskapsveckan. Abort efter utgången av tidsgränsen tillåtsendast om synnerliga skäl till åtgärden föreligger. Tillstånd får dock aldrigges om det finns anledning att anta att fostret är livsdugligt, om intehavandeskapet på grund av sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan medför allvarligfara för hennes liv eller hälsa. Innebörden av kriteriet "synnerligaskäl" berördes inte närmare i propositionen eller av utskottet vid lagenstillkomst, men som exempel nämndes fall som gått in- under den tidigarefosterskadeindikationen eller situationer där frågan om abort av skilda skälkommer upp först på ett sent stadium av graviditeten. Såväl i propositionen somav utskottet underströks att om fostret kunde antas vara livsdugligt abort inteborde få ske annat än då det förelåg mycket starka medicinska skäl föråtgärden, dvs, när fortsatt graviditet medför allvarlig fara för kvinnans liveller hälsa, I betänkande SoU 1984/85:11 behandlade utskottet bl, a.frågan om "synnerliga skäl" för tillstånd till abort efter utgångenav 18:e graviditetsveckan med anledning av en motion om abort pä grund avkonstaterad eller befarad fosterskada. Utskottet underströk då vikten av enbalanserad och fullödig information till föräldrarna om innebörd ochkonsekvenser av ett befarat handikapp hos barnet och anförde vidare att deökade möjligheterna att diagnostisera och behandla olika tillständ inte fårleda till intolerans eller till inställningen att livet är mindre meningsfulltför den som inte kan uppnå full fysisk eller psykisk funktion. Utskotteterinrade också om att genetikkommittén föreslagit att fosterdiagnostik skallbegränsas till vissa fall av grava sjukdomar och skador. I sammanhanget berördeutskottet även de ökade möjligheterna att rädda även mycket tidigt födda barnoch pekade på att den medicinska utvecklingen gjort att gränsen för barnetslivsduglighet och tidsgränserna i abortlagen närmat sig varandra alltmer (s.12). Utskottetgör nu följande överväganden. Abortlagen har varit i kraft . Under denna tidhar utvecklingen av bl.a. fosterdiagnostiken, vårdmöjligheterna då det gäller mycket tidigt födda barn och transplantationsverksamheten varit snabb. Förutom de mycket svåra fosterskador som kunde förutses kan 13 läkarna numeraförutse och konstatera ett flertal avvikelser som leder till SoU 1986/87:5 eller kanleda till handikapp av mycket varierande svårighetsgrad. myckettidigt födda barn har förbättrats så att läkarna numera anser att barn som födsredan i 23:e graviditetsveckan har vissa möjligheter att överleva om de är vidgod vigör vid förlossningen. Överlevnaden för friska barn som föds efter 25veckors graviditet bedöms numera vara . Upp till och med 26 veckorsfullgången graviditet överlever av barnen. Utskottet konstaterar att abortlagen inte tillåter abortefter den tidpunkt dä fostret kan antas vara livsdugligt, utom i deundantagsfall då graviditeten medför allvarlig fara för kvinnans liv ellerhälsa. Tidpunkten för livsduglighet antogs vid lagens tillkomst ligganågonstans mellan 24 och . Den tidsgräns efter vilkenabort inte får företas annat än efter tillstånd av bestämdesmed denna utgångspunkt . Man ansåg sig då ha enbetryggande säkerhetsmarginal gentemot gränsen för livsduglighet. Den medicinska utvecklingen som ägt rum under 1970- och1980-talen har ändrat de förutsättningar på vilka abortlagens regler omtidsgränser bygger. Med de möjligheter att rädda mycket tidigt födda barn somnumera står till buds kan man som nämndes ovan räkna med att ett barn kanöverleva . överlever 60-70 %av barnen. Om man till detta lägger att det med hänsyn till svårigheterna attbestämma den exakta graviditetslängden fortfarande bör finnas en visssäkerhetsmarginal, är det tydligt att beslut om sen abort enligt nuvaranderegler kan komma att fattas alltför nära den tidpunkt då fostret måste bedömassom livsdugligt. Genom en försiktig tillämpning, framför allt avsocialstyrelsen då det gäller tillstånd till mycket sena aborter, tordevisserligen i praktiken oftast kunna undvikas att abort beslutas i fall närfostret kan visa sig vara livsdugligt. Enligt utskottets mening vore det dockfelaktigt att överlåta åt praxis att lösa denna konflikt mellan kvinnans ochfostrets intressen. Utskottet anser därför att en noggrann genomlysning avdessa frågor skyndsamt måste komma till stånd. Därvid bör frågan om18-veckorsgränsen prövas samt klarare regler för förutsättningarna för mycketsena aborter utformas. Utskottet vill betona att det inte finns någon anledningatt se över gränsen , den gräns inom vilken kvinnan ensam avgör fråganom abort. Utskottet har i ett tidigare ärende rörande abort på grundav fosterskada uttalat att inseminationsutredningen bör anlägga en helhetssynpä de etiska problem som sådana ingrepp aktualiserar. Utskottet har emellertiderfarit att inseminationsutredningen mot bakgrund av utformningen av dessursprungliga direktiv anser sig förhindrad att gå närmare in på frågor som rörinnehållet i abortlagen. Enligt utskottets uppfattning är det angeläget attutredningen behandlar även frågor som rör abortlagen i den mån arbetet medskydd för ofödda eller med fosterdiagnostiken ger anledning till det. Den frägasom utskottet här aktualiserat om tidsgränserna för abort kan lämpligenbehandlas i det sammanhanget. Vad utskottet nu anfört om fidsgränserna för abort ochinseminationsutredningens arbete bör ges regeringen till känna. Utskottet vill slutligen något beröra de etiska frågor somuppkommer när det gäller transplantationskirurgins behov av vävnad från aborterade . Transplantationsverksamhetensutveckling har bl. a. lett till att det i landet SoU 1986/87:5 finns långtframskridna planer på användande av fostervävnad vid behandling av t. ex.Parkinsons sjukdom och diabetes. Forskning pä området pågår. Inte hellerdessafrågor kan överlämnas heltåt praxis. Inom pågår emellertidredan arbete med olika frågor som gäller bl. a. transplanta-tioner samthanteringen av avlidna kroppar. Utskottet, som anser det lämpligt att frågorrörande hanteringen av aborterade övervägs i det sammanhanget, anser detdärför inte påkallat med något initiativ i denna del. 1, beträffande vissa utblldningsi/io//ie/ii förbarn/no/skeelevcr attriksdagen med anledning av motion 1985/86:So415, motion 1985/86:So443, motion1985/86:So466 och motion 1985/86:So474 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört, 2, beträffandeutgångspunkter för abortlagsiifiningen att avslår motion1985/86:So456, 3, beträffandetidsgrä/iser för abort m. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört. Närvarande:Daniel Tarschys (fp), (), (), (),(), (), (), (), (), (vpk), (),(), (), () ochClaes Rensfeldt (s). Vissa utbildningsmoment för barnmorskeelever (mom, lihemställan) av (vpk) som anser dels att det avsnitt i betänkandet som börjar på s. 11 med"Den grupp" och slutar med "ge regeringen till känna" bortha följande lydelse: Statsmakterna har tidigare fastställt vad som skall ingå ibarnmorskeutbildningen för att legitimation skall kunna utfärdas. Riksdagenhar beslutat om fri abort inom vissa tidsgränser. I beslutet om fri abortingick det abortförebyggande arbetet som en viktig del där frågan ominsättande av spiral i sin tur ingår. Att då urholka vissa delar i utbildningenmåste enligt utskottets uppfattningvara fel och dessutom går syftet med legitimationsförfarandet SoU1986/87:5 förlorat. Utskottet vidhåller därför sin tidigare framfördauppfattning och avstyrker mot bakgrund av det anförda motionerna So415, So443,So466och So474. dels att utskottet under mom. 1 bort hemställa 1. beträffande vissa utbildni/igsmoment förbarnmorskeelever att avslår motton 1985/86:So415, motion1985/86:So443, motion 1985/86:So466 och motion 1985/86:So474. 2, Utgångspunkter för abortlagstiftningen m, m.(mom. 2 ochmom, 3 i hemställan) av och (båda m) som anser dels att det avsnitt i betänkandet som börjar på s, 12 med"Utskottet behandlade senast" och som slutar på s. 14, med"regeringen till känna" bort utgå, dels att utskottet bort anföra följande: har uppdraget att utreda fråganom skydd för ofödda samt skall också överväga frågor som hänför sig tillfosterdiagnostiken. Utskottet har i tidigare ärenden uttalat som sin meningatt utredningen vid sin genomgång av reglerna beträffande skydd för ofödda måstebeakta förhållandet till abortlagen samt att utredningen bör anlägga enhelhetssyn på de etiska problem som abort på grund av fosterskada aktualiserar.Utskottet har emellertid erfarit att inseminationsutredningen mot bakgrund avutformningen av dess ursprungliga direktiv anser sig förhindrad att gå närmarein på frågor som rör innehållet i abortlagen. Utskottet konstaterar således att ingen utredning har hafteller har i uppdrag att behandla och analysera fostrets rättsskydd utifrån dennuvarande abortlagstiftningen och dess huvudprinciper. Enligt utskottetsmening är det nu angeläget att frågan om rättsskydd för ofödda får utredas iett sammanhang där även abortsituationer måste inbegripas. Vi lever i ett samhälle med hög teknisk och medicinskstandard, och utvecklingen kommer att fortsätta, vilket är positivt. Skickligavetenskapsmän, forskare och tekniker har gjort och gör viktiga insatser imänniskans och livets tjänst. Det är angeläget att koppla detta positiva i denmänskliga utvecklingen med grundläggande värderingar, och här kommer ocksåfrågan om rättsskyddet in i bilden. Frågan om rättsskydd för fostret har fått en ökadaktualitet när det gäller utvecklingen inom genteknik, fosterdiagnostik, provrörsbefruktning, trans plantationskirurgi och forskning pä embryon. Det är enligt utskottets mening ologiskt att i samband med utredning om rättsskydd för fostret i dessa sammanhang utesluta frågan om ökat rättsskydd i abortsituationer. Den nya utvecklingen på nämnda områden samt utvecklingen då det gäller vårdmöj ligheterna av mycket tidigt födda barn aktualiserar ocksä frågan om de olika tidsgränserna i gällande lagstiftning, liksom innebörden av t, ex. synnerliga skäl. Informationen till de blivande föräldrarna måste också ytterligare 1(3 aktualiserasoch belysas i dessa sammanhang. Utskottet vill därför slå fast att SoU1986/87:5 har liv och som blivande människor har berättigade anspråk påett långtgående rättsskydd. Enligt utskottets mening måste därför frågan om ett ökaträttsskydd för fostret bli föremål för en förutsättningslös utredningutifrån en helhetssyn som omfattar alla de nu aktuella områdena. Frågan börkunna behandlas av inseminationsutredningen eller på annat lämpligt sätt. Vad utskottet nu anfört om ökat rättsskydd för börges regeringen till känna. dels att utskottet under mom. 2 bort hemställa 2. beträffande utgångspunkter för abortlagstlflningen attriksdagen med anledning av motion 1985/86:So456 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört. Tidsgränser för abort m.m. (motiveringen till mom. 3 ihemställan) av () som anser att det avsnitt i betänkandet på s. 14 som börjar med"Utskottet anser därför" och som slutar med "frågan omabort" bort ha följande lydelse: Utskottet anser därför att en översyn av tidsgränsernaskyndsamt måste komma till stånd. Översynen bör vara förutsättningslös, bl. a.med hänsyn till den möjlighet till fosterdiagnostik som utvecklats oerhörtsnabbt på senare är. Vi har därmed ställts inför problem, som ej förutsågs närnuvarande abortlag togs.