bet · GA01BoU3 · 1986-12-31 00:00:00 — Skogen är en intrikatväv av beroendeförhållanden mellan djur, växter och den icke-levande miljön. Imotionen framhålls vidare att det blir allt viktigare att betonaskogens fulla betydelse som producent inte bara av virke utan även av bär,svamp, kött och som en alldeles unik rekreations- och trivselfaktor. Motionärenerinrar om att de senaste decenniernas nyttjande av skogen inneburit enfortskridande utarmning av skogens fauna och flora. Mot den angivna bakgrundenyrkas i motionen på åtgärder för att främja ett bredare resursutnyttjande avskogen. Motionären tänker sig i första hand informationsinsatseroch utbildning, eventuellt även kompensation till enskilda skogsägare itätortsnära områden i form av något lägre skogsbeskattning. erinrar om att i propositionenframhålls att en mångsidig användning av mark- och vattenområden ofta är bådemöjlig och lämplig. Företrädare för har inför jordbruksutskottetframhållit att skogsnäringens virkesmål i allmänhet är mycket väl förenligt meddet s. k. naturmålet och att allmänhetens intresse av skogen som källa förrekreation och friluftsliv i allmänhet kan tillgodoses. Mot bakgrund bl.a. av att virkesmålet och naturmålet oftakan förenas anser jordbruksutskottet att syftet med motionen i det väsentligafår anses tillgodosett. Motionen bör sålunda inte påkalla någon riksdagensytterligare åtgärd. , som inte funnit anledning till annatställningstagande än jordbruksutskottet, avstyrker bifall fill motion 1985/86:Jo301 (s). Energiproduktion m. m. . 1 2 kap. 8 § anges bl. a. att mark- ochvattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för energiproduktion så långt möjligt skall skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra tillkomsten eller utnyttjandet av sådana anläggningar. Områden som är av riksintresse för anläggningar som tagits in i 2 kap. 8§ föresläs skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra tillkomsten eller utnyttjandet av anläggningarna. I propositionen anges (s. 76) i den allmänna motiveringenbeträffande energiproduktionsanläggningarna att vattenkraflsanläggningar naturligtvis är sådana anläggningar som omfattas av det nu diskuterade lagrummet. Bostadsministern anser det självklart att fallsträckor som enligl beslut bör få byggas ut för att landets energitillförsel skall tillgodoses i enlighet med besluten om energipolitiken skall omfattas av del särskilda skydd som tillkommer områden av riksintresse. Vad i propositionen anförts har mött invändningar ifolkpartiets partimo- BoU 1986/87:3 tion 1985/86:89 yrkande 4 och i motion1985/86:91 (c). Kritiken i de båda motionerna går ut på att det skydd som ges iNRL för utbyggnad av vattenkraftsprojekt inte innebär att alla de fallsträckorsom ingår i den s. k. vattenkraftsplanen faktiskt skall byggas ut. I varjeenskilt ärende skall en prövning ske. För att klargöra sin avsikt börriksdagen, enligt motionärerna, som sin mening ge regeringen till känna attlydelsen i 2 kap. 8 § inte innebär någon förändring av prövningssystemet ochdess grunder enligt vattenlagen. beslut om vattenkraftsutbyggnad (BoU 1983/84:30och BoU 1984/85:25) innebär bl. a. att en vattenkraftsplan fastställdes tillatt omfatta projekt som kommer att ge ett tillskott om ca (TWh) . Inom planen skulle projekt förverkligas i avsikt att uppnå etttillskott av vattenkraft om räknat på en tioårsperiod fr. o. m.år 1985. Den metodik som använts för att bestämma vattenkraftensroll i energibalansen och storleken av det ytterligare tillskott av vattenkraftsom bedömts nödvändig utgår alltså från att inte allai och för sig möjliga projekt skall förverkligas. För att undanröja den oklarhet som uttalandet ipropositionen enligt mofionärerna tydligen givit upphov till bör medanledning av partimotion 1985/86:89 yrkande 4 och motion1985/86:91 (c) som sin mening ge regeringen till känna att den ordning förbeslut om utbyggnad av vattenkraftsanläggningar som på förslag avbostadsutskottet tidigare uttalat sig för ligger fast. Totalförsvarets intressen m. m. Mark- och vattenområden av betydelse för totalförsvaretbehandlas i 2 kap. 9 §. I paragrafen anges att mark- oeh vattenområden som harbetydelse för totalförsvaret skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder somkan påtagligt motverka totalförsvarets intressen. Områden som behövs förtotalförsvaret har givits ställning som riksintressen. I kommunisternas partimotion 1985/86:93yrkande 2 såvitt nu är i fråga föreslås att 2 kap. 9 § utgår ur NRL. Enligtmotionärernas uppfattning finns det inte behov att i lag särskilt framhävatotalförsvarets intressen. I sitt yttrande FöU 1985/86:4 y avstyrkerförsvarsutskottet bifall till motionsyrkandet och anför därvid att det ärtillfredsställande att det i den fredstida samhällsplaneringen skall tas hänsynäven till totalförsvarets intressen. Enligt bostadsutskottets uppfattning finns inte anledningtill annat ställningstagande än försvarsutskottets. Vänsterpartietkommunisternas partimotion 1985/86:93 yrkande 2 såvitt nu är i fråga avstyrkssålunda. Konkurrens mellan flera oförenliga intressen behandlas i 2kap. Där anges bl. a. att företräde skall ges åt det eller de ändamål sompå lämpligaste sätt främjar en långsiktig hushållning med marken, vattnet ochden fysiska miljön i övrigt. I paragrafens andra mening anges att om ett områdebehövs för en anläggning för totalförsvaret företrädesrätt skall ges förförsvarsintresset. I partimotion 1985/86:89 yrkande 3 och ivänsterpartiet BoU 1986/87:3 kommunisternas partimotion 1985/86:93 yrkande2 detta yrkande såvitt nu är i fråga föreslås att 2 kap. 10 § andra meningeninte antas av . Även dessa yrkanden behandlas i försvarsutskottetsyttrande FöU 1985/ 86:4 y. erinrar om vad i propositionensspeeialmotivering (s. 169) anförts om att syftet med andra meningen i 2 kap. 10§ är att ge företräde för totalförsvarsintressen avseende sådana områden sommåste få disponeras av totalförsvaret om den fastlagda försvarsgraden förlandet skall kunna upprätthållas. Vidareanför försvarsutskottet följande. Med utgångspunkt i specialmotiveringen anserförsvarsutskottet att det behov som enligt 2 kap. 10 § första stycket avses fåett absolut företräde måste ha ett klart samband med den avsedda förmågan i denaktuella delen av totalförsvaret att i kriser eller krig reagera snabbt ochbedriva en effektiv och uthållig verksamhet. Beredskapskrav, i vid meningoperativa krav samt uthållighetskrav bör alltså vara avgörande för om behovetmotiverar företräde. Enbart fredsekonomiska eller liknande behov bör inte gesett absolut företräde. Det sagda gäller för anläggningar av alla slag inomtotalförsvaret, t. ex. för befästningar, radarstationer, sjukhus, förråd ochteleanordningar. Huruvida ett behov enligt 2 kap. 10 § första stycket i denföreslagna lagen föreligger och om behovet har den karaktär som ger företräde iförhållande till andra riksintressen prövas av vederbörande myndigheter. Skullemyndigheter göra skilda bedömningar kan regeringen ytterst avgöra frågan. I det föregående har försvarsutskottet med anledning avlagförslaget och motionsyrkandena utvecklat innebörden av den specialmotiveringsom gäller absolut företrädesrätt för försvarsintresset enligt 2 kap. 10 §första stycket. bör som sin mening ge regeringen till känna denuppfattning som försvarsutskottet har angett. Från de utgångspunkter bostadsutskottet närmast har attbeakta finns ingen anledning till erinran mot vad i propositionen anförts. Deberättigade markanspråken avseende försvarets intressen faller ytterst tillbakapå försvarspolitiska beslut. delar inte uppfattningeni partimotion 1985/86:89 yrkande 3 och i vänsterpartietkommunisternas partimotion 1985/86:93 yrkande 2 detta yrkande såvitt nu är ifråga om att 2 kap. 10 § andra meningen i lagförslaget inte skulle antas avriksdagen. På skäl som anförts i propositionen och av försvarsutskottetavstyrker bostadsutskottet motionsyrkandena. Särskilda hushållningsbestämmelser för vissa områden ilandet Som framgått ovan bör, enligt regeringens förslag, NRLinnehålla ett kapitel om särskilda hushållningsbestämmelser för vissa områden i landet. Dessa bestämmelser har tagits in i 3 kap. Bestämmelserna ersätter i allt väsentligtde geografiska riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen. De områden som behandlas i 3 kap. har enligt propositionen särskilt stora värden när detgäller naturvård, kulturminnesvård, turism och friluftsliv. Att områdena som 21 omfattasav 3 kap. i sin helhet är av riksintresse med hänsyn till de natur- och BoU1986/87:3 kulturvärdensom finns i områdena anges i kapitlets 1 §. I denna paragraf slås fast attexploateringsföretag och andra ingrepp i miljön får komma till stånd ' endast omhinder inte möter enligt vad som anges i 3 kap. 2-6 §§ och om det kan ske på ett sätt som inte påtagligt skadar områdenas natur- och 1 § andra stycket beslår av två meningar. I förstameningen anges att besläminelserna i kapitlet inte utgör hinder förutvecklingen av befintliga tätorter eller av det lokala näringslivet eller förutförandet av anläggningar som behövs för totalförsvaret. I styckets andramening anges att - om det finns särskilda skäl - bestämmelserna inte hellerutgör hinder för anläggningar för utvinning av sådana fyndigheler som avses i2 kap. 7'§ andra stycket. I sistnämnda paragrafs andra stycke anges att mark-och vattenområden som innehåller fyndigheter av ämnen eller material som är avriksintresse skall skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra utvinningenav dessa. Med ämnen och material skall enligt propositionen (s. 165) i huvudsakförstås mineralråvaror som av olika skäl anses vara värdefulla. Bestämmelserna i 3 kap. 1 § andra stycket behandlas ifolkpartiels partimotion 1985/86:89 yrkande 5 och i vänsterpartietkommunisternas partimotion 1985/86:93 yrkande 3.1 den förstnämnda motionenföresläs att 3 kap. 1 § sista meningen utgår medan i den sistnämnda föreslåsatt 3 kap. 1 § sista stycket utgår. Utskottet behandlar först 3 kap. 1 § andra stycket förstameningen. I kommunisternas partimotion anförs alt deanläggningar som behövs för totalförsvaret inte skall kunna komma tillutförande inom de i 3 kap. uppräknade områdena. Motionärernas inställning synesha sin grund i deras uppfattning om att i NRL-förslaget försvarsintresset bl.a.genom bestämmelserna i 2 kap. prioriterats i alltför hög grad. 1 § andra stycket första meningen anförs i specialmotiveringen iNRL-förslagen (s. 172) att bestämmelsen tar sikte på nödvändiga anläggningarför landets gränsförsvar liksom på annan försvarsverksamhet där alternativlokalisering inte kan väljas. Mot vad i spécialmotiveringen anförts kan berättigadkritik inte riktas. Vad i propositionen anförts innebär enligt bostadsutskottetatt 3 kap. 1 § NRL-förslaget om totalförsvarets intressen bör accepteras.Vänsterpartiet kommunisternas partimotion 1985/86:93 yrkande 3 såvitt nu är ifråga avstyrks med hänvisning härtill. Vad beträffar andra meningen i 3 kap. 1 § andra stycketNRL-förslaget anges där, som ovan framgått, att bestämmelserna i 3 kap. inteutgör hinder för utvinning av fyndigheter som avses i 2 kap. 7 § andra stycket,dvs. främst mineralråvaror av riksintresse. I partimotion 1985/86:89 anför motionärernaalt de kan acceptera bestämmelserna i 3 kap. utom såvitt avser 3 kap. 1 § andra stycket andra meningen. Enligt dem finns inte anledning föreskriva all mineralbryl- ning skall få ske inom bl. a. de obrutna fjällområdena. Samma uppfattning förs fram i kommunisternas partimötion 1985/86:93. I denna motion anges att om mineralbrylning i de obrutna fjällområdena i visst fall skall tillåtas detta är en fråga som bör underställas prövning. Utskottet vill erinra om vad ett enigt civilutskott år1978 anförde om BoU 1986/87:3 riktlinjerna i den fysiska riksplaneringenför vissa obrutna fjällområden (CU 1977/78:8) beträffande mineralutvinning idessa områden. Det uttalande som bostadsutskottet åsyftar har tagits in ipropositionen (s. 103-104) och har följande lydelse: De av bostadsministern förordade riktlinjerna utgårbeträffande gruvdrift och annan mineralutvinning frän den allmännautgångspunkten att det är angeläget att utvecklingsmöjligheterna för vårt landsgruvnäring blir goda liksom att det inte kan uteslutas att starka önskemål ombrytning kan komma att föras fram. En vägning niot bevarandeintressena lederemellertid fram till slutsatsen att gruvdrift i områdena bör tillåtas endast ommycket starka samhällsintressen talar för detta. En från samhällets synpunktmycket angelägen gruvdrift bör dock enligt bostadsministern tillåtas endastunder den förutsättningen att brytningen kan genomföras på ett sådant sätt attområdets tillgänglighet inte ökar väsentligt och att skadan frånnaturvärds-synpunkt blir liten. Föreligger denna förutsättning bör enligtpropositionen regeringen kunna ge tillstånd till gruvdrift. Utskottet ansluter sig till detgrundläggande innehållet i de i propositionen förordade riktlinjerna, dvs: attendast mycket starka samhällsintressen bör leda till att gruvdrift bör komma ifråga. Den förordade och preciserade förutsättningen att områdetstillgänglighet inte ökar väsentligt och att skadan från naturvårdssynpuhkt blirliten kan emellertid knappast strikt hävdas mot de tyngst motiveradebrytningsintressena. Konflikten får då lösas från fall till fall genom beslut,i regel vid prövning av fråga om.gränsändring. Den restriktiva utgångspunktenbör slås fast för att inte grundläggande syften skall gå förlorade, men-avvägningarna måste i praktisk hantering bli beroende också av den vikt mantillmäter ett aktuellt brytningsprojekt. I propositionen anges att vad civilutskottet anfört börligga till grund för reglerna om mineralbrytning och gruvdrift inom områdena.Förutom undantagsbestämmelsen i 3 kap. 1 § finns en undantagsbestämmelse även i3 kap. 5 §. Vidare anförs i propositionen att med det avcivilutskottet använda uttrycket "mycket starka samhällsintressen"skall förstås t. ex. för landet starka näringspolitiska och sysselsättningsmässigaskäl eller försörjningsberedskapsskäl. De ingrepp som en brytning för med sigskall så långt möjligt begränsas. Om brylningsintresset är mycket tungt vägandemåste accepteras att skadan blir påtaglig. I propositionen delas den avcivilutskottet framförda uppfattningen att gränserna för det obrutnafjällområdet får ändras om skadan av brytningen blir påtaglig. har inte funnit anledning föreslåriksdagen att frångå de principer för mineralutvinning i de obrutnafjällområdena som på förslag av ett enigt civilutskott ställde sigbakom ; principer som i sin tur varit utgångspunkt förundantagsbestämmelserna bl.a. i 3 kap. 1 §. kan sålunda intetillstyrka vad i partimotion 1985/86:89 yrkande 5 och ivänsterpartiet kommunisternas partimotion 1985/86:93 yrkande 3 detta yrkandesåvitt nu är i fråga föreslagits. Turismensoch friluftslivets intressen m.m. BoU 1986/87:3 beslöt att 25 områden i landet som ärsärskilt lämpade för turism och rekreation skall vara s.k. primärarekreationsområden. Syftet med beslutet var att få till stånd erforderligplaneringssamverkan inom områdena samt ange hur staten avser att prioritera stödtill utbyggnad av anläggningar för turism och friluftsliv. 1 propositionen delas bedömningen idepartementspromemorian (Ds Bo 1984) med förslag till NRL m.m. I promemoriananförs att de primära rekreationsområdena bör omfattas av bestämmelser i iavsikt att bevara de natur- och kulturvärden som ger områdena särskildaförutsättningar för turism och friluftsliv. De s. k. primära rekreationsområdena och ytterligare ettpar områden behandlas i 3 kap. 2 § NRL-förslaget. I paragrafen anges all inomde i lagrummet uppräknade områdena turismens och friluftslivets, främst detrörliga friluftslivets, intressen särskilt skall beaktas vid bedömningen avtillåtligheten av exploateringsföretag eller andra ingrepp i miljön. Genomstadgandet i 3 kap. 1 § kommer områden som har särskilda kvaliteter av värdeför turism och friluftsliv att ges ställning som riksintressen. Dessa områdenmotsvarar i allt väsentligt de s. k. primära rekreationsområdena. 1 partimotion 1985/86:85 yrkande 5hemställs att beslutar att 3 kap. 2 § angående de primärarekreationsområdena utgår. Enligt motionärerna torde områdena ha spelat ul sinroll. Bevarandeålgärder inom områdena torde kunna ske med stöd av andraparagrafer i . delar inte motionärernas uppfaUning attområdena har spelat ut sin roll. Som också anförs i propositionen finnsanledning alt ange vissa områden i landet där särskilt stora värden för turismoch friluftsliv på grund av naturskönhet och kulturvärden m.m. finns. Det kannaturligtvis göras gällande att turism och friluftsliv har betydelse för allakommuner och att det i hög grad är en angelägenhet att planera för enutveckling av turism och friluftsliv. Den av motionärerna aktualiserade frågan behandlas ikulturutskottets yttrande 1985/86:2 y. Med hänvisning bl. a. till vikten av attskydda mark-och vattenområden som på grund av områdenas naturvärden ellerkulturvärden har betydelse från allmän synpunkt avstyrker kullurulskottelmotionsyrkandet. Även enligl bostadsutskottets uppfattning finns anledningatt inom ramen för NRL skydda områden som bedömts ha särskilda kvaliteter avvärde för turism och friluftsliv. har sålunda inte funnitanledning lill annat ställningstagande i frågan än det som förs fram i propositionen.Med hänvisning till vad nu anförts avstyrker utskottet bifall lillcenterpartiets partimotion 1985/86:85 yrkande 5. Utskottet föreslår attriksdagen antar 3 kap. 2 § enligt propositionens förslag. Bland de områden som räknas upp i 3 kap. 2 § ingår Vänernmed öar och strandområden. 1 den under allmänna motionstiden väckta motionen1984/85:2146 (s) föreslås ett tillkännagivande av vad i motionen anförts om behovet av riktlinjer för . Motionärerna, som hänvisas lill olika - . avseende planeringen inom Vänerområdel, anser att BoU 1986/87:3riktlinjer för hur sjön skall disponeras bör utfärdas i likhet medvad som skett bl. a. för landets kuster. Motionen väcktes . dvs. innan propositionenom NRL hade avlämnats. I propositionen ingår, som framgått ovan. med öaroch strandområden bland de områden som omfattas av skydd enligl 3 kap. 2 §. Genom vad i propositionen sålunda föreslagits fårmotionärernas yrkanden anses vara i allt väsentligt tillgodosedda varförutskottet avstyrker motion 1984/85:2146 (s). I skrivelse till utskottet har tagits upp frågan om inteockså Storsjöbygden i bör omfattas av bestämmelserna i 3 kap. 2 § NRL. Utskottet förutsätter att regeringen, utan riksdagensbegäran därom, fortlöpande överväger utformningen av och innehållet i NRLvarvid även den genom skrivelsen aktualiserade frågan kan bedömas. Att industriella och liknande anläggningar som har storinverkan pä miljön inte får utföras inom vissa kustområden anges i 3 kap. 3 §.Denna paragraf motsvarar de s.k. obrutna kustområdena i den fysiskariksplaneringen. Dessa områden omfattar kustområdena och skärgårdarna i Bohuslänfrån gränsen mot till , i Smaland och frånSimpevarp till Arkösund och i från Storfjärden vid Ångermanälvensmynning till samt på . Inom de nu uppräknade områdena fåranläggningar som avses i 4 kap. 1 § första stycket inte komma till stånd.Utformningen av denna paragraf behandlar utskottet nedan (s. 42). 1 motioner har invändningar mot paragrafen inte rests iannan mån än att i motion 1985/86:Bo515 (m) ett regeringens tillkännagivandepåyrkas om att någon utbyggnad av större vindkraftsanläggningar inte skall skepå . Beträffande vindkraftverk anges i propositionen alt sådanaanläggningar inte tagits med bland de anläggningar som enligt 4 kap. 1 § skallprövas av regeringen. Emellertid anges i 4 kap. 2 § alt regeringen för visstfall kan besluta att åtgärden inte fär komma till utförande utan tillståndenligt 4 kap. I propositionen anförs all om en utbyggnad av storavindkraflsanläggningar aktualiseras t. ex. pä det finns anledning utgåfrån att regeringen genom beslut i varje enskilt fall förbehåller sigprövningen av sådana anläggningar. En sådan prövning torde, fortfarande enligtpropositionen, komma att utfalla så alt omfattande vindkraflsulbyggnader intekan tillåtas. Den ordning som redovisats i propositionen ger enligtutskottets uppfattning garantier för att de skyddsvärden som finns på Ölandkommer att beaktas i tillbörlig omfattning, något som i sin tur innebär attstörre vindkraftsanläggningar inte kommer att tillåtas på ön. Vad ipropositionen anförts ligger helt i linje med vad i motion 1985/86:Bo515 (m)förordats. Ett tillkännagivande enligt motionärernas förslag är därför inteerforderligt. I 3 kap. 4 § behandlas vad som enligt FRP-riktlinjernanärmast motsvaras av de s.k. högexploaterade kustområdena. I paragrafen anges att inom 25 kustområdenaoch skärgårdarna från till Simpevarp och från Arkösundtill Forsmark, utmed , på Östergarn och Storsudret BoU1986/87:3 på Gotlandsamt på fritidsbebyggelse får komma till stånd endast i form avkompletteringar till befintlig bebyggelse. Om det finns särskilda skäl får dock annanfritidsbebyggelse komma fill stånd, företrädesvis sådan som tillgodoserdet rörliga friluftslivets behov eller avser enkla fritidshus i närhetenav de stora tätortsregionerna. I ett andra stycke i 3 kap. 4 § anges att anläggningar somavses i 4 kap. 1 § får komma till stånd endast på platser där anläggningar avsådant slag finns. 1 tre motioner behandlas 3 kap. 4 §. I centerpartietspartimotion hävdas att såväl uttrycket "kompletteringar" som "särskilda skäl"givits en alltför snäv tolkning i propositionen. Inom de angivna områdena finns områden som inte är lämpliga för ytterligare fritidsbebyggelse men det finns också områden där så snäva riktlinjer som föreslagits i propositionen inte är befogade. Speciellt angeläget anser motionärerna det vara att hindra exploatering i närområdet till stranden. Avslutningsvis anser motionärerna att de ovan nämnda uttrycken bör ges en betydligt vidare tolkning. bör enligt yrkande 8 i motionen såvitt nu är i fråga som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts. I moderata samlingspartiets partimotion 1985/86:Bo402yrkande 8 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vadsom i motionen anförts om ökade möjligheter lill fritidsbebyggelse. 1 motionenanförs att återhållsamhet bör iakttas med att släppa fram ytterligarefritidsbebyggelse i vissa områden som i särskilt hög grad är känsliga förpåverkan från friluftsliv. Värdet av orörd natur bör hävdas i områden som genom sin karaktär är av särskilt intresse. Detbör, enligt motionärerna, vara möjligt att trots vissa restriktioner tillgodosemedborgarnas önskemål om strandnära fritidshus. I fjällvärlden skall byggandetav fritidshus inte generellt förhindras. Om NRL-förslaget genomförs korrimerdet att bli ännu svårare för människorna att skaffa sig fritidshus. I motion 1985/86:92 (c) yrkande 3 föreslås riksdagenbesluta att de restriktioner för nytillkommande fritidsbebyggelse på Gotlandsom stadgas i 3 kap. 4 § ej skall avse , Östergarn och Storsudret. Vad först rör frågan om tolkningen av uttrycken"kompletteringar" och "siirskilda skäl" kan vad ipropositionen (s. 181-182) angivits sammanfallas på följande sätt. Medkomplettering avses sådana tillskott till en befintlig bebyggelsegrupp sominnebär att det av fritidsbebyggelse ianspråktagna området inte ökar nämnvärt iomfattning eller tillskott som innebär en naturlig avrundning av befintligbebyggelse. Komplettering torde normalt ske som förtätning av befintligabebyggelseområden. Beträffande särskilda skal anges bl.a. att tillkommande bebyggelseingår som ett led i att förbättra områdenas attraktivitet för turism ochfriluftsliv, t.ex. i form av stugbyar för uthyrning, vandrarhem och enklacampingstugor. Även en enkel,typ av . - fritidsbebyggelse i närheten av störretälortsregioner anses vara särskilda ; skäl. De motiv som sammanfattningsvis redovisats har enligtutskottets mening inte givits en sådan utformning att berättigade intressen av bl.a. tillkommande fritidsbebyggelse i form av fritidshus inte skulle kunna förverkligas. Det kan naturligtvis hävdas olika uppfattningar om hur 26