bet · GA01JuU19 · 1986-12-31 00:00:00 — om anslag till åklagarväsendet 1986/87:100 bil. 4, C, jämte motioner) I detta betänkande behandlas regeringens förslag ommedelsanvisning till åklagarväsendet för nästa budgetår samt ett antal motionermed anknytning fill åklagarverksamheten m. m. Utskottet tillstyrker - med vissa uttalanden - regeringensförslag. Motioner rörande den regionala åklagarverksamheten, indelningen iåklagardistrikt och reglerna om åtalsunderlåtelse m. m. avstyrks av utskottetsmajoritet. Utskottet avvisar olika motionsförslag om åtgärder från riksdagenssida till följd av mordet på statsminister . Regeringen har i proposition 1986/87:100bilaga 4 () under punkt C 1 (s. 58 och 59) föreslagitriksdagen att till Riksåklagaren för /88 anvisa ettförslagsanslag av . Åklagarväsendet är föremål för översyn iorganisatoriskt hänseende. En ändrad regional organisation genomfördes den 1juli 1985 (prop. 1982/83:158, JuU 1983/84:6, rskr. På grundval av förslagi betänkandet (Ds Ju 1983:19) Riksåklagaren och hans kansli samt i 1985 årsbudgetproposition lade fast riktlinjer för verksamheteni riksåklagarens kansli (prop. 1984/85:100 bil. 4 s. 56-72, JuU 30, rskr. 304).Riktlinjerna avsåg bl. a. rent organisatoriska frågor, verksamheten med attutfärda föreskrifter och allmänna råd samt inspektionsverksamheten. Deinnefattade också införandet av en rådgivande nämnd samt vissa inskränkningar idet s. k. överprövningsförfarandet. (Ju 1984:04) har haft tilluppgift att göra en översyn av åklagarväsendets lokala organisation. Kommitténhar lämnat betänkandet (SOU 1986:26) Åklagarväsendets lokalaorganisation m.m. Betänkandet har remissbehandlats och förslagen bereds förnärvarande i . 1 1986/87. Rättelse: S. 11 rad 13 nerifrån Slår: tolv. Regeringens förslag till medelsanvisning för budgetåret1987/88 för JuU 1986/87:19 riksåklagarens verksamhet har - såsom har skettunder en följd av år -beräknats med utgångspunkt i huvudförslaget.Riksåklagaren har dock fått tillgodogöra sig en viss tidigare genomfördbesparing och dessutom tillförts medel från anslaget Åklagarmyndigheterna föratt finansiera bl.a. en tillfällig personalförstärkning. Detta innebär attanslaget för riksåklagaren föreslås öka med . i förhållande tillanslaget för innevarande budgetår; totalt föreslås en medelsanvisning om 12,5milj. Utskottet noterar att riksåklagaren i sinanslagsframställning har uttalat atl en tillämpning av huvudförslaget skullemedföra att resurser kommer att saknas för att fullgöra väsentliga delar avriksåklagarens verksamhet och att riksåklagaren därför avstyrkt tillämpning avhuvudförslaget. Riksåklagaren har därvid erinrat om vad justitieutskottet vidriksdagsbehandlingen av föregående års budgetproposition uttalade om dess oroöver anslagsutvecklingen (JuU 1985/86:22). Utskottet vill för sin del också erinra om sitt uttalandevid budgetbehandlingen , då utskottet underströk den betydelseriksåklagaren och hans kansli har inte bara för en effektiv och väl fungerandeåklagarverksam-het på alla nivåer utan också för rättsutvecklingen ochrättstillämpningen i övrigt i landet. Även om den oro för anslagsutvecklingenpå sikt som utskottet då gav uttryck åt kvarstår finner utskottet dock attregeringens förslag till medelsanvisning för nästa budgetår får godtas,särskilt mot bakgrund av att vissa medel tillförs anslaget genom bl.a.omfördelning. I sammanhanget bör framhållas de möjligheter som finns att någotavlasta riksåklagaren från vissa arbetsuppgifter, t. ex. inominspektionsverksamheten. Härvid spelar de regionala åklagarmyndigheternastillsynsfunktion en vikfigt roll. Detta gäller inte minst deras möjligheter attmera konlinuerjigt följa rättstillämpningen, t.ex. i fråga omåtalsunderlåtelse. Med dessa uttalanden tillstyrker utskottet regeringensförslag till medelsanvisning. att med bifall till regeringens förslag tillRiksåklagaren för /88 anvisar ett förslagsanslag av 12 500 000kr. Regeringen har under punkt C 2(s. 5961) föreslagit att till Åklagarmyndigheterna för budgetåret1987/88 anvisa ett förslagsanslag av . I motion 1986/87:Ju301 av . () och ElvingAndersson (c) hemställs atl beslutar ätt sammanläggning av Mölndalsåklagardistrikt med ej genomförs. I motion 1986/87:Ju302 av m.fl. (vpk) yrkas,med hänvisning till vad som anförts i motion 1986/87:U514, att hosregeringen hemställer om åtgärder för att begränsa de skadeverkningar som kurdernai utsätts för genom del s.k. huvudspåret i spaningarna efter OlofPalmes mördare. I motion1986/87: Ju303 av () hemställsalt hos regeringenbegär alt en utredning tillsätts med uppgift atl stärka förunder- JuU1986/87:19 sökningsledarens ställning i brottmål. I motion 1986/87:Ju404 av 'm. fl. (fp)hemställs, såvitt nu är i fråga, att beslutar om sådana ändringar irättegångsbalken och lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdareatt reglerna om åtalsunderlåtelse och förundersökning återgår lill den lydelsede hade före (yrkande 1). I motion 1986/87:Ju4H av m. fl. (c)hemställs, såvitt nu är i fråga, - att av regeringen begär en utvärdering av den regionala åklagarorganisalionensom i motionen anförs (yrkande 4), - att riksdagenbeslutar atl de före gällande reglerna för åtalsunderlåtelseskall gälla (yrkande 5), - att riksdagenav regeringen begär förslag till ändring av stadganden så sommotionen förordar (yrkande 6). I mofion 1986/87;Ju640 av m. fl. (m)hemställs, såvin nu är i fråga, att som sin mening ger regeringenlill känna vad som i motionen anförts om att brott alllid skall följas avreaktion (yrkande 2). I motion 1986/87:Ju701 av () hemställs anriksdagen hos regeringen begär en översyn av regler angåendeförundersökningsledning i enlighet med vad som anförts i motionen. I motion 1986/87:Ju802 av m.fl. (m) hemställs,såvin nu är i fråga, att som sin mening ger regeringen till känna vadsom i motionen anförts om minskad användning av åtalsunderlåtelse (yrkande 8). I motion 1986/87:Ju811 av () hemställs attriksdagen beslutar begära att regeringen tillsätter en parlamentariskkommission med anledning av mordet på . Anslaget omfattar de regionala och lokala åklagarmyndigheternasamt den verksamma slatsåklagarmyndighelen för speciellamål. Regeringens förslag till medelsberäkning innebär att åklagarmyndigheternahar undantagits från tillämpning av huvudförslaget om besparing. Bakgrunden är,enligt vad departementschefen anför, all arbetsläget vid framför allt de lokalaåklagarmyndigheterna alltjämt är ansträngt och att även en tillämpning av ettbegränsat huvudförslag genast skulle medföra all ett antal inrättadeåklagartjänsler måste dras in och skulle stå i strid mot de satsningar somunder har skett på åklagarväsendet. Förslaget innebär en ökningmed drygt 20 milj. kr. i förhållande till anslaget för innevarande budgetår;totalt föreslås en medelsanvisning om drygt 295 milj. kr. Därvid har lillanslaget förts medel från anslaget Lokala polisorganisationen för att bestridakostnaderna för användning av polismyndigheternas telefonväxlar. Från anslagetför åklagarmyndigheterna har. enligt vad som framgått tidigare, förts övermedel (.) till riksåklagarens verksamhet. Slutligen har anslageträknats upp med 2 milj. kr. med hänsyn till de kostnadsökningarsom kan förväntas med anledning av en aviserad proposi- JuU 1986/87:19 tionmed förslag till nya regler om anhållande och häktning. Utskottet har vid sin behandling av budgetförslag(JuU 1985/ 86:22) avseende åklagarmyndigheterna, liksom i fråga om anslagettill riksåklagaren, understrukit att anslagsprövningen bör ske medsikte på täckning av angelägna behov. Regeringens förslag till medelsvisningligger i linje med dessa uttalanden, och utskottet tillstyrker förslaget. Den lokala och den regionala åklagarorganisationen I motion 301 kritiseras ett förslag av åklagarkommitténtill ändrad åklagardi-striktsindelning, som - om det genomfördes - skulleinnebär bl.a. att skulle läggas samman med Göteborgsåklagardistrikt. I motion 411 begärs en utvärdering av den sedan den 1 juli1985 fungerande regionala åklagarorganisationen. Utvärderingen skulle gällafrämst kontakterna och samarbetet mellan regionåklagaren och polisen ochutföras i anslutning till de överväganden som pågår avseende förändringar i denlokala åklagarorganisationen. har, som har redovisats inledningsvis idetta betänkande, avlämnat sitt betänkande (SOU 1986:26)Åklagarväsendets lokala organisation m.m. I betänkandet föreslås en radförändringar avseende den lokala åklagarorganisationen, främst av administrativkaraktär. Förslaget innebär bl. a. att regionåklagarmyndigheterna befrias frånadministrativa uppgifter som de fullgör för de lokala myndigheternasräkning. De lokala myndigheterna blir enligt förslaget självständigare.Åklagarkommittén föreslår också att åtta åklagardistrikt skall läggas sammanmed andra distrikt. Därmed skulle antalet distrikt minska från 86 till 78.Mölndals åklagardistrikt är ett av de distrikt som föreslås upphöra. betänkande har remissbehandlats.Förslagen bereds i . För utskottet harupplysts att ett förslag om en eventuell ny distriktsindelning kommer attföreläggas för ställningstagande. Utskottet konstaterar att frågan om en ny lokalåklagarorganisation är under beredning i och att resultatetav beredningsarbetet kan förväntas bli underställt . Det saknas därförenligt utskottets mening anledning att nu göra något uttalande i fråga om ettav de berörda åklagardistrikten såsom begärs i motion 301. Den bör därföravslås. Beredningsarbetet avseende en ny lokal åklagarorganisationberör också nära frågan om regionmyndigheternas framtida arbetsuppgifter ochorganisation. Övervägandena i dessa frågor förutsätter självfallet attkunskaper inhämtas om hur regionmyndigheterna fungerar. Utskottet ser ingenanledning att - utöver vad som alltså kan antas ske fortlöpande i arbetet meden ny lokal åklagarorganisation - efterregionmyndigheternas tillkomst förespråka en särskild utvärdering av dem ienlighet med yrkandet i motion 411. Utskottetavstyrker därför också bifall till motion 411 i här aktuell del. JuU 1986/87:19 I motionerna 404, 411, 640 och 802 kritiseras nuvarandemöjligheter att underlåta åtal. Enligt mofionerna 404 och 411 bör en återgångske till tidigare gällande, mer restriktiva regler och även i motionerna 640och 802 föreslås att bestämmelserna ändras så an åtalsunderlåtelse inte kan skeså ofta som . Enligt vad som framhålls i motionerna är det nämligen viktigtatt ett brott följs av en reaktion. 1 motion 411 förordas vidare att antaletåtalsunderlåtelser minskar till förmån för en ökad användning avstrafföreläggande. Detta bör enligt motionen åstadkommas genom att erforderligaändringar vidtas i straffskalor. De grundläggande bestämmelserna om åtal finns i 20 kap.rättegångsbalken (RB). Enligt 20 kap. 6 § RB skall åklagaren i princip väckaåtal för alla brott som hör under allmänt åtal (absolut åtalsplikt). Från dennaregel finns dock flera undantag, bl. a. bestämmelserna om åtalsunderlåtelse i20 kap. 7 § RB och 1 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om ungalagöverträdare (LUL). Reglerna om åtalsunderlåtelse ändrades på flera punktergenom lagstiftning som trädde i kraft (prop. 1984/85:3, JuU10, rskr. Ändringarna innebar att möjligheterna att underlåta åtalutvidgades avsevärt. Reglerna har numera i huvudsak följande innehåll. Enligt 20 kap. 7 § första stycket RB får - underförutsättning att något väsentligt allmänt eller enskilt intresse inteåsidosätts - åtalsunderlåtelse meddelas 1) om det kan antas att brottet inteskulle föranleda annan påföljd än böter, 2) om det kan antas att påföljdenskulle bli villkorlig dom och det finns särskilda skäl för åtalsunderlåtelse,3) om den misstänkte har begått annat brott och det utöver påföljden för dettabrott inte krävs påföljd med anledning av det föreliggande brottet, eller 4) ombrottet har begåtts under inflytande av själslig abnormitet. I 20 kap. 7 § andra stycket RB finns vidare en bestämmelseom åtalsunderlåtelse för vissa extraordinära situationer. Beträffande ungdomar som vid tiden för brottet inte fyllt18 år får åklagaren enligt 1 § LUL - under vissa förutsättningar - besluta omåtalsunderiåtelse utöver vad som följer av bestämmelserna i 20 kap. 7 § RB. Ett beslut om åtalsunderlåtelse innefattar ettkonstaterande av åklagaren atl den misstänkte har begått ett visst brott förvilket åtal emellertid inte skall väckas. I princip förutsätter således ettsådant beslut att utredningen är fullständig och att den misstänkte har erkänt. Nära anknytning till reglerna om åtalsunderlåtelse harreglerna om s. k. förundersökningsbegränsning. Dessa möjliggör att enförundersökning begränsas eller läggs ned. Reglerna ändrades med verkan fr. o.m.den 1 april 1985 och har numera i huvudsak följande innehåll. I 23 kap. 1 § RB föreskrivs alt förundersökning skallinledas så snart det JuU 1986/87:19 finns anledning anta alt ett brott som hörunder allmänt åtal har begåtts. Enligt 23 kap. 4 § andra stycket RB skallförundersökningen läggas ned om anledning inte längre finns atl den fullföljs,och enligt 23 kap. 4 a § RB gäller detsamma om det kan antas att åtal förbrottet skulle komma atl underlåtas med stöd av reglerna i 20 kap. RB. För ungalagöverträdare finns en - mer restriktiv - bestämmelse omförundersökningsbegränsning i 5 a § LUL. Också vid behandlingen av förra årets budgetpropositionprövade utskottet motionsyrkanden som gick ul på att möjligheterna lillåtalsunderlåtelse borde begränsas (JuU 1985/86:22 s. 44 ff). Utskottetavstyrkte dessa yrkanden med hänvisning huvudsakligen till uttalanden somulskollel gjort i samband med beslutet vid 1984/om att vidgautrymmet för åtalsunderlåtelse (JuU 1984/85:10 s. 6 ff). Sålunda uttalade utskottet vid det tillfället att ettvidgat utrymme för åtalsunderlåtelse inte bara skulle medföra behövligalättnader för domstolar, åklagare och polis utan också vara till fördel förrättsväsendet i stort genom att möjliggöra en kanalisering av ansträngningarnamot den brottslighet som är särskilt samhällsfarlig. Utskottet betonade vidare betydelsen av alt allmänhetenstilltro till rättsväsendel upprätthölls och underströk att det var av stor viktatt reglerna om åtalsunderlåtelse tillämpades konsekvent och likformigt. Utskottetframhöll också att riksåklagaren därvid hade en viktig uppgift saml all del varnödvändigt att fortlöpande följa utfallet av reformen så att erforderligaåtgärder kunde vidtas för atl upprätthålla en enhetlig rättstillämpning påområdet. I anslutning härtill anmärkte utskottet all riksåklagaren utfärdatallmänna råd för tillämpningen av de nya reglerna om åtalsunderlåtelse ochförundersökningsbegränsning (RÅC 1:105 och 1:106). Vidare anförde utskottet att den nya ordningen inte gavfog för den-också i nu aktuella motioner - framförda åsikten att ett beslut omåtalsunderlåtelse innebär alt den som begått ett bron inte drabbas av någonreaktion från samhällets sida. Enligt utskottets mening borde det nämligen interåda något tvivel om att en förundersökning och ett beslut om åtalsunderlåtelsenormalt innebär ett visst obehag för den misstänkte och därmed av denneuppfattas som en varning från samhällets sida. Den principiella syn på reglerna om åtalsunderlåtelse somde nu redovisade uttalandena ger uttryck för äger enligt utskottets meninggiltighet också , och den allmänt hållna kritik som framförs i motionernaär inte ägnad alt föranleda någon ändrad inställning härvidlag från utskottetssida. I ett par av motionerna anmärks särskilt på förhållandelalt åtal får underlåtas om det kan antas att påföljden skulle bli villkorligdom. Härtill vill utskottet erinra om att denna möjlighet tillåtalsunderlåtelse är avsedd endast för undantagssitualioner, och utskottet harför sin del tidigare framhållit att endast en varsam användning av bestämmelsenkan förekomma (JuU 1984/85:10 s. 11). Denna restriktiva inställning til!användninaen av ätalsun- derlåtelsei dessa fall kommer till uttryck även i de tidigare nämnda JuU 1986/87:19anvisningarna från riksåklagaren. En annan fråga som berörs särskilt i några av motionernaär den om åtalsunderlåtelse när den misstänkte har begått upprepade brott.Gällande ordning innebär - som framgått av den redogörelsen - att åtali sådana situationer får underlåtas om det utöver påföljden för det tidigarebrottet inte krävs påföljd med anledning av det nya brottet. Härjämte gällersom en förutsättning att något väsentligt allmänt eller enskilt intresse inteåsidosätts. Inom bestämmelsen ryms olika typer av flerfaldigbrottslighet. Då det är fråga om s. k. seriebrottslighet kan det enligtutskottets mening finnas starka processekonomiska skäl för att inte lägga nedresurser på att utreda varje brott i serien. 1 stället kan det vara angelägetatt koncentrera insatserna lill något eller några av brotten. Även när etttidigare begånget brott upptäcks först efter det atf dom meddelats för annanbrottslighet kan det ibland vara rimligt - eller t.o.m. angeläget - att underlåtaåtal för det nyupptäckta brottet. Förutsättningen är i enlighet med vad som harredovisats tidigare att det utöver den redan ådömda påföljden inte krävs någonytterligare påföljd med anledning av det nya brottet. I de fall där den misstänkte har återfallit i brott medanhan är underkastad påföljd eller efter det att påföljden harupphört väger däremot enligt utskottets mening de processekonomiska ochkriminalpotitiska skälen för att meddela åtalsunderlåtelse inte lika tungt.Inte minst av allmänpreventiva skäl kan det då i stället vara nödvändigt attväcka åtal för den nya brottsligheten. Sammanfattningsvis finner utskottet att lagstiftningen omåtalsunderlåtelse i sin nuvarande form får anses utgöra en rimlig avvägningmellan de intressen av skilda slag som gör sig gällande inombrottsbekämpningen. Utskottet kan därför inte instämma i det i motionernaframförda kravet på en återgång till tidigare, mer restriktiva regler föråtalsunderlåtelse och förundersökningsbegränsning. Inte heller är utskottet berett att ansluta sig till det imotion 411 särskilt framförda förslaget om att en minskad användning avåtalsunderlåtelse skall åstadkommas genom ökade möjligheter tillstrafföreläggande. Detta förutsätter att ändringar vidtas i straffskalorna ibl. a. straffstadgan-den. Frågan om sådana ändringar har ingåendebehandlats i fängelsestraffkommitténs betänkande (SOU 1986:13-15) Påföljd förbrott, som efter avslutad remissbehandling är föremålför fortsatta överväganden inom . Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifalltill motionerna 404, 411, 640 och 802 i nu berörda delar. Förundersökningen rörande mordet på , m. m. I detta avsnitt behandlar utskottet fyra motioner som harsin utgångspunkt i mordet på statsministei" den 28 februari1986. I två av motionerna (303 och 701) efterlyses en översyn avlagregleringen JuU 1986/87:19 rörande ledningen av förundersökning ibrottmål. Motionärerna hänför sig till uppgifter om samarbetssvårigheter iförundersökningen rörande mordet på , och önskemål förs fram om enstärkt ställning för åklagaren som förundersökningsledare. En motion (302) innehåller yrkande om åtgärder "föratt begränsa de skadeverkningar som kurderna i utsatts för genom det s.k. huvudspåret i spaningarna efter mördare. I motiveringen föryrkandet uttalas att denna affär bör avslutas, antingen med att hållbara bevisläggs fram och de skyldiga straffas eller också med att det görs ettauktoritativt uttalande alt kurder och kurdiska organisationer inte har någotatt göra med mordet. Yrkandet i den fjärde motionen (811) går ut på attregeringen skall tillsätta en parlamentarisk kommission med anledning av mordetpå . En av polisens grundläggande uppgifter är att bedrivaspaiiing och utredning i ' fråga om brott som hör under allmänt åtal. Det finns här anledning att skilja mellan å ena sidan sådanaåtgärder som inte hör lill förundersökningen i ett brottmål och å den andrasidan verksamhet som utgör förundersökning. Den förra verksamheten är ihuvudsak oreglerad, medan det beträffande förundersökningen finns en radbestämmelser, bl. a. i 23 kap. (RB). Det skede som ligger före förundersökningen kännetecknasav att det inte föreligger någon konkret uppgift om att ett bestämt brott harbegåtts eller att brottsmisstankarna är vaga eller obestämda. De olikautredningsstadier som föregår den formliga förundersökningen kan vara vad manbrukar kalla allmän brottsspaning, förutredning och förspaning. I allmänhet ärdet polismyndigheten som har ansvaret och ledningsfunktionen när det gällerverksamheten under de olika förstadier som kan föregå en förundersökning. Härbör också nämnas den s. k. primärutredning som en polisman enligt 23 kap. 3 §fjärde stycket RB får göra innan förundersökning har hunnit inledas;-polismannen får hålla förhör eller vidta annan åtgärd i syfte att utreda brottet,om åtgärden inte kan uppskjutas utan olägenhet. De grundläggande reglerna om förundersökning finns i 23kap. Förundersökning skall inledas så snart det finns anledning att antaatt ett brott som hör under allmänt åtal har begåtts (1 §). Under förundersökningenskall utredas vem som skäligen kan misstänkas för brottet och om det finnstillräckliga skäl för åtal mot honom. Vidare skall målet beredas så attbevisningen vid huvudförhandlingen kan förebringas i ett sammanhang (2 §).Förundersökning inleds av polismyndighet eller åklagare. Har den inletts avpolismyndigheten och är saken inte av enkel beskaffenhet skall åklagaren taöver ledningen så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet. Åklagarenskall också annars ta över ledningen av förundersökningen när det är påkallatav särskilda skäl. När undersökningen leds av polismyndighet får åklagarenmeddela anvisningar för hur undersökningen skall bedrivas. När undersökningenleds av åklagaren har denne rätt att anlita biträde ävpolisen och att uppdra åt polisen att vidta särskilda åtgärder som JuU1986/87:19 hör till utredningen (3 §). Riksåklagaren och har i samrådfastställt anvisningar angående vissa frågor rörande ledningen avförundersökningen i brottmål (RÅFS 1979:1; en reviderad upplaga gäller fr.o.m.den 1 januari 1987). Enligt dessa skall mål som gäller vissa i anvisningarnasärskilt angivna brott i regel anses vara av enkel beskaffenhet. Bland dessabrott återfinns misshandel (som inte är grov), stöld, grov stöld, tillgrepp avfortskaffningsmedel, bedrägligt beteende, skadegörelse (dock inte genom brand),falskt larm och missbruk av larmanordning, våld eller hot mot tjänsteman samtbrott mot trafikbrottslagen (1951:649). Iutredningar som gäller sådana brott skall åklagaren dock inträda somundersökningsledafe i vissa fall. Detta gäller bl. a. när det uppkommer frågaom användande av tvångsmedel och det ankommer på undersökningsledare att enligt2428 kap. RB besluta därom. Från denna regel finns dock vissa undantag. Dithör att det är fråga om husrannsakan som inte är av större Omfattning. Ingående beskrivningar av förundersökningsförfarandetfinns i SOU 1967:59 och Ds Ju 1979:15. Frågan om ansvaret för ledningen av förundersökningen harunder varit aktuell i i flera sammanhang, bl. a. medanledning av motioner. Här hänvisas till redogörelser i JuU 1983/84:27 s. 21-23och JuU 1984/85:30 s. 9-13. Därvid har utskottet tagit avstånd från förslag attändra de nuvarande reglerna under hänvisning främst till att de inte kundesägas vara förenade med några nämnvärda olägenheter. beslutade regeringen att tillkalla enjuristkommission med anledning av mordet på statsminister . Juristkommissionensuppgift är att - till underlag för statsmakternas bedömning - göra engranskning av hur berörda myndigheter och andra samhällsorgan utfört sinauppgifter. En viktig del av juristkommissionens uppdrag är enligt regeringsbeslutetatt granska brottsutredningen. Kommissionen beräknas avsluta sittarbete . Frågor om bl.a. ansvaret för förundersökningens bedrivandeoch om förhållandet mellan polis och åklagare i den pågående förundersökningenrörande mordet på statsminister behandlades av justitiekanslern iett omfattande beslut .