bet · GA01KU33 · 1986-12-31 00:00:00 — Det var det endatillfället fram till , då vi också hade en kontakt, om manbortser från att jag tillsammans med partiledarna hade kontakt medriksåklagaren dagen innan. : Upplevde att det var någotproblem att få information från polisen men inte från åklagarna? Eftersom det gällde information omspaningsläget för att bedöma säkerhetssituationen gjorde jag inte det. Detgällde ju inte att vi skulle göra någon som helst bedömning av vem som kunde harätt när det förekom spänningar mellan åklagarsidan och polismyndigheten. Jag kan upplysa utskottet om att jag för säkerhets skullställde den frågan till partiledarna, eftersom de fick information genom HansHolmér, om de ville ha kontakt med åklagarna. Det kom eft enstämmigt beskedfrån partiledarna att man ville ha den information man skulle ges från polisenoch icke från åklagarna. Även på den punkten fanns det alltså överensstämmelsemellan partiledarnas och regeringens syn. : Även justitieminister nämndepartiledarna ett stort antal gånger. Det här är intressant ur konstitutionellsynpunkt. Anser statsministern att ansvaret är delat mellanregeringen och partiledarna i den här frågan eftersom de har informerats? Vemhar det slutgiltiga ansvaret? : Det slutgiltiga ansvaret har regeringen,men jag ansåg att detta var en nationell angelägenhet. Jag ansåg det värdefulltför regeringen att innan vi fattade våra beslut höra partiledarnas uppfattningpå vissa punkter. Jag ansåg det vara viktigt för partiledarna att varainformerade i en så utomordentligt viktig fråga. Jag tror att det för svenskafolket hade en symbolisk betydelse att partiledarna samlades och fick engemensam information och att del skedde en avstämning inför ett mycket viktigtbeslut, nämligen att lyfta upp ansvaret för utredningen och förundersökningenpå riksåklagaren och rikspolischefen. : Jag delar uppfattningen om vikten avinformation till oppositionen. Får jag för säkerhets skull fråga om statsministern anseratt när man skall göra en bedömning av vad som har hänt partiledarna de facto anses ha medansvar för det sätt på vilket regeringen handlagt ärendet? : Regeringen har fattat sitt beslut i den konkreta frågan den 5 KU1986/87:33 februari. För detta har regeringen ansvaret, och regeringen står fördet Bilaga A 21 beslutet. : Det har naturligtvis förekommit kontaktermellan regering och polis, och statsministern nämnde några. Enligt dehandlingar som vi har sett förekom det en kontaktman i statsrådsberedningen,. Kan statsministern informera utskottet om vilken roll han hade iorganisationen? : Eftersom jag inte personligen harmöjlighet att avlyssna information i olika avseenden, allra minst den här medhänsyn till att det var ganska tidskrävande, har min statssekreterare haft iuppdrag att vara med vid sådana sammanträden för att snabbt kunna informeramig. : För att vi skall kunna bedöma vilkeninformation som har lämnats till statsministern vill jag fråga omstatsministern kände till exempelvis den s.k. operation Alfa, alltsåtillslaget mot kurderna. : Ja, det gjorde jag. : Hade statsministern några kommentarer ellersynpunkter? : Nej, det hade jag inte. Den enda frågasom ställdes när regeringen informerades syftade till att man skulle få detformella klart för sig, att åklagarna granskade en sådan operation innan denformellt kunde beslutas. Det var någon ledamot i regeringen som ville ha klartför sig att åklagaren hade det sista ordet. Det ställdes en fråga tilljustitieministern- det var allt. : Når vi nu i viss mån har facit i handen ochkan se på relationerna mellan polis och åklagare, anser statsministern attregeringen borde ingripit tidigare för alt bringa ordning i de uppenbarligentilltrasslade relationerna? : Jag vill erinra utskottet om vadjustitieministern har meddelat, att så sent som ansåg bådaparterna att man kunde samarbeta, och man skulle meddela om så icke längre varfallet. Det var en period då polisen uttalade sig med stor bestämdhet ocht.o.m. angav procenttal för sannolikheten att man skulle finna gruppen därmördaren fanns. Att regeringen i det läget skulle ingripa och avbryta dettaarbete hade naturligtvis varit helt otänkbart. När däremot båda parternakonstaterade att man icke kunde samarbeta och det stod klart attdet fanns stora problem ansåg jag det vara rimligt att jag också själv engagerademig. hade vi en partiledaröverläggning där det framkom attpartiledarna delade uppfattningen att det vore en fördel om man i första handkunde åstadkomma en lokal lösning. Som utskottet vet meddelades det den 2februari att man inte hade lyckats. Vi hade en partiledarträff den 3 februaridär rikspolischefen och riksåklagaren uppmanades att komma inmed ett förslag, och den 4 ägde ett nytt sammanträde med partiledarna rum. : Får jag anknyta till det som statsministernslutade med, 367 nämligenförslaget från och riksåklagaren. Anser statsmi- KU1986/87-33 nistern att det förslaget de facto kom alt ändras genom den hållningsom Bilaga A 21 länspolismästaren intog tillförslaget? : Det var inte det som påverkaderikspolischefen och riksåklagaren, även om förslaget förutsatte Hans Holmérsmedverkan. Partiledarna ställde frågor efter att man hade fått organisationenredovisad. Jag tror att rikspolischefen och riksåklagaren tog intryck avfrågorna, för man ville fundera ytterligare över organisationen, och det skeddesom bekant under dagens lopp. Mot slutet av sammanträdet informerade jag partiledarnagenom att ställa frågor till rikspolischefen om att det inte var klart attHolmér var beredd att ingå i en sådan organisation. : Fick igenom någon föräridring i dentänkta organisationen? : Jag skulle inte uttrycka det på detsättet. Jag upplevde redan innan detta över huvud taget förts in i diskussionenatt inte trodde på denna organisation. På grund av de frågor somställdes om organisationens uppläggning ville rikspolischefen och riksåklagarenfundera ytterligare innan de bestämde sig för att lägga fram ett definitivtförslag. : Sammanträdde regeringen in corpore den härkvällen? : Jag kallade till ettregeringssammanträde, och de statsråd som fanns i var närvarande. : Hade de synpunkter på den lösning sompresenterades, och förändrades den med anledning av regeringssammanträdet? : När partiledarna hade haft ettsammanträde med rikspolischefen och riksåklagaren tyckte jag det var rimligtatt regeringens ledamöter, som skulle ta det slutliga ansvaret, inte skulle fåinformationen via massmedia. Det var en information till regeringen, menregeringen diskuterade inte och tog än mindre ställning tillorganisationsfrågan. BertU Fiskesjö: Regeringen hade en speciell kunskapare ispaningsledningen. Det har sagts att det egentliga motivet för att sätta in enman där var säkerhetsskäl. Jag föreställer mig af< han skulle kunnarapportera om del som kom fram som skulle kunna föranleda ytterligare åtgärderför att förbättra säkerheten. Är det riktigt? Det vidtogs också sådana åtgärder.Man utökade bevakningen ibland och vidtog sk,ärpta åtgärder t.ex. för medlemmarav regeringen, inklusive mig själv. BertU Fiskesjö: är detta en mycket ovanlig anordning.Det finns väl inget tidigare exempel på något motsvarande. Ansåg regeringen när det hade gått en lid att detfortfarande var lika nödvändigt att ha denne specielle rapportör? : Det var vi informerades omatt det skulle 368 kunnabliettstörre tillslag där man skulle ta ett stort antal människor iförvar. ku 1986/87-33 Detskulle innebära en dramatisk förändring av säkerhetssituationen. Man Bilaea A 21 var tvungen att överväga riskerna för fritagningsförsök, kidnappingoch utpressningsförsök. Så som det utvecklades var säkerhetsfrågornaav utomordentligt stor betydelse. Vikten av att vi var informerade i förväg omeventuella åtgärder var naturligtvis alldeles klar. : Ni ansåg det alltså inte tillräckligt meddessa täta kontakter med polisledningen? : Som vi bedömde det var det viktigt att visnabbt informerades och att det aldrig rådde något osäkerhetstillstånd. BertU Fiskesjö: Var det alltså nödvändigt för att manskulle få kunskap om detta att ha någon som satt med vidsammanträdena? : Det stämmer inte med min uppfattning atthan satt med vid sammanträdena. BertU Fiskesjö: Han var väl ändå med vid flertaletsammanträden? : Det stämmer. Jag tror det var mellan 60och . BertU Fiskesjö: Vi har ganska strikta regler iförfattningen om regeringens möjligheter att gripa in och dirigera myndighetersavgöranden vid tillämpningen av lag eller i fall som rör enskilda personer.Jag skulle vilja fråga hur mycket ni diskuterade de här bestämmelserna närregeringen slutligen grep in och såg till att ansvaret för den samladeutredningen lyftes upp till riksåklagaren och rikspolischefen, : Det fördes diskussioner på denna punkttill att börja med i huvudfrågan: skulle man lyfta upp ansvaret pårikspolischefen och riksåklagaren? Det är en ovanlig åtgärd. Jag vill erinraom att man hade gjort ett sista försök att få parterna att lösa problemet.Sedan fattades beslutet. Vi ansåg att del var rimligt att i denna fråga ha enöverläggning med partiledarna innan vi fattade beslutet. Då diskuterades det omrikspolischefen och riksåklagaren kunde fatta det beslutet på egen hand ellerom regeringen borde göra det. Vi ansåg det vara en rimlig lösning attregeringen skulle fatta ett sådant beslut. Jag tycker att detta är en sak somman bör överväga för framtiden. Vi ansåg det inte vara en alldeles givenlösning, utan den diskuterades. BertU Fiskesjö: Det innebar såvitt jag förstår attregeringen grep in i tillämpningen av lagen. Normalt skulle den omorganisationsom eventuellt kunde behövas ha gjorts av ansvariga myndigheter? Omorganisationen gjordes av ansvarigamyndigheter. Men sedan man konstaterat att spaningarna efter den som mördatlandets statsminister inte längre fungerade hade regeringen givetvis ett ansvaratt se till att spaningsarbetet fungerade. Man kan vara förvånad över att myndigheterna hamnar i densituationen, men när de hade hamnat där skulle regeringen icke ha uppfyllt sittansvar om den inte sett till på ena eller andra sättet att uppgiften flyttadesupp på högsta 24 1986/87. BertUFiskesjö: Får jag tolka det så att statsministern anser att det var ett KU1986/87:33 sådant exceptionellt fall att det motiverade dessa åtgärder och attdet inte Bilaga A 21 skall betraktas som prejudicerande? : Jag tycker det var ett exceptionelltfall. Jag hoppas alt jag aldrig skall behöva uppleva motsvarande situationigen. Men det är en intressant fråga att diskutera - om man hamnar i en sådansituation i fortsättningen - om det skall fattas ett formellt regeringsbeslut ellerom myndigheterna, dvs. rikspolischefen och riksåklagaren, skall ta över ansvaret.I den situation som vi var i bedömde vi efter hörande av partiledarna att detvar rimligt att gå vägen över ett regeringsbeslut. : Jag återgår till det som hände förra vårennär man diskuterade en parlamentarisk kommission eller en juristkommission.Regeringen beslutade sig då - det fanns faktiskt avvikande meningar hospartiledarna - för att tillsätta en juristkommission under ledning av justitieombudsmannenPer-Erik . Anser statsministern att det är ett ämbete som regeringenförfogar över vad gäller utnämningar? : Regeringen förfogar inte över det. Dethade varit delade meningar om huruvida man skulle ha en juristkommission elleren blandad jurist- och parlamentarikerkommission eller en rent parlamentariskkommission. När regeringen bestämde sig för en juristkommission var syftet attvisa extra respekt för genom att be ombudsman ta ansvaret;För mig var det fråga om att därmed visa respekt för ochförhoppningsvis skapa en bra övergång till den parlamentariska kommissionen. : Borde man inte innan man vidtalade Per-ErikNilsson ha vänt sig till den som faktiskt är arbetsgivare för honom? : Jag förutsätter att den som blirtillfrågad talar med. sin arbetsgivare om saken. : Om det inte skedde innan utnämningen blevoffentlig, handlade alltså vederbörande fel? : Det är en sak som får ut mellanarbetsgivaren och arbetstagaren i fråga. : Statsministern anser inte att han innanPer-Erik tillfrågades borde ha kontaktat arbetsgivaren, dvs. : Jag har nog med mina egna anställda utanatt lägga mig i vad anställda gör. : Då kan vi lämna de två första punkterna. Vi kommer sedan till frågan om överenskommelse mellanregeringen och affärsbankerna om medel till en stiftelse förforskningsändainål, : Som åtminstone någon av de närvarandeledamöterna känner till är jag starkt intresserad av forskning. Jagtror att den har stor 370 betydelseför landets framtid. Jag har försökt på olika sätt att medverka till KU1986/87:33 att forskningen skall få de resurser som behövs. Som bekant har regeringen presenterat ett fortsatttreårigt forskningsprogram där vi tillför forskningen betydande resurser. Det finns ett speciellt problem som har oroat mig , i varje fall ett par, , nämligen att mycket av denutrustning och den materiel som institutionerna arbetar med är utsliten.Dessutom har det skett en snabb teknisk utveckling som i sig själv borde föranledaatt man skaffar sig nya resurser. Man diskuterar ofta nödvändigheten av att höja forskarnasoch professorernas löner. Min erfarenhet är att deras arbetsmiljö i betydelsengoda resurser är minst lika viktig för att vi skall få behålla forskarna vidvåra universitet och högskolor. Skälen till att det nu har blivit en sådan ansamling itiden av behov har att göra med att vi under den s.k. Erlanderskaforskningseran gjorde stora satsningar på universitet och högskolor. Jag haruppriktigt sagt inte sett några möjligheter att i den budgetsituation vi har nueller klara de engångsbehov som här finns. ärdel klart att om vi inte kan tillgodose de behoven, kommer det att verkamenligt för forskningen. Det kommer att försämra industrins möjligheter attutvecklas och faktiskt även i sista hand de svenska bankernas situation. När jag fick höra att det fanns ett intresse hos bankernaatt medverka till satsningar på forskning kallade därförfinansministern och jag till oss representanter först för affärsbankerna ochsedan för sparbankerna och föreningsbankerna och ställde frågan, om de varberedda att medverka till en sådan engångssatsning. Föreningsbankerna ochsparbankerna förklarade att man icke var det, medan affärsbankerna svaradepositivt. : När kom först i beröringmed tanken att bankerna skulle göra en sådan donation? : Det beror på vad avser medfrågan. Jag informerades av finansministern efter hans hemkomst från Washingtonom ett samtal med SE-bankens företrädare . . Sedan kallade jagsåsom väl är känt till ett sammanträde . Där väckte jagtanken att bankerna skulle överväga en insats till förmån för forskning av detslag man här har redovisat. : Nämndes vid det sammanträdet någonting omden goda vinstutvecklingen i bankerna? : Hade bankerna redovisat förlust, hade viinte kommit på tanken att be dem avsätta några pengar. Det är klart attvinsterna fanns med i bilden. : Jag förstår att det inte är så lätt attdonera om man gör föriuster, men min fråga gällde om statsministern i sambandmed sammanträdet den 28 påpekade att bankernas vinster hade varit ganska höga. : Det fanns inte något hot om att vi pågrund av det höga vinstläget skulle tvångsmässigt dra in resurser tillsamhället, om de inte 371 gjorde ensådan satsning. Något sådant hot framfördes inte. Det har KU 1986/87:33 företrädarna för bankerna också bekräftat. : Sade någonting om de godabankvinsterna när man träffade föreningsbankerna ochsparbankerna? Då redovisades det att vi hade haften överläggning med affärsbankerna, och med hänvisning till den situation somockså sparbankerna och föreningsbankerna befann sig i undrade vi om man varberedd att anslå pengar. Det var man som bekant inte. : Så statsminisern kan garantera att han viddet sammanträdet över huvud taget icke talade om de goda bankvinsterna. Jagvill gärna ha det till protokollet. : Vi talade om avsättning av en del avbankernas vinst -annars hade vi inte haft något sammanträde. Det väsentliga äratt det icke fanns något hot att vi skulle vidta andra åtgärder om man intefrivilligt avsatte en del av dessa vinster till forskning. Något sådant hotfanns inte. : Men statsministern kan ändå gå med på atthan åtminstone vid det här tillfället talade om de goda bankvinsterna? : Vi talade om att bankerna skulle haglädje av att satsa en del på forskning. : Lovade man vid det här tillfället, den 28oktober, skattefrihet för bankerna? : Nej, det lovade man inte. På den punktenhänvisade vi till skattemyndigheterna. : Så statsministern kan garantera attKjell-Olof inte sade vid sammanträdet att man skulle ordna medskattefrihet? : Det gjordes inte. Det kan inte regeringenbesluta om, utan det är skattemyndigheterna som avgör sådant. Man sade att mankan sådana här saker, så man behövde inte bekymra sig för det. : Varför dröjde man från tillden med att kontakta och över huvud laget informera förenings- ochsparbankerna? Utgick regeringen från att de skulle säga ja i och med attaffärsbankerna sagt ja? : Nej, det utgick vi inte från. , min och bankföreträdarnas almanackor stämde inte. Jag hadeingen möjlighet att boka in ett sådant sammanträde tidigare. : Kontrollerade regeringen medbankinspektionen om det här var ett ändamål som ligger inom ramen för bankernasverksamhet? : Vem handlade ärendet i statsministernskansli? handlades ärendet i ? : Frågan har över huvud taget inte handlagts i regeringskan- KU1986/87-33 sliet. Detta var inget ärende. Det har varit ett samtal. : Såvitt jag förstår var statsministernssakkunnige närvarande, och det var han som tog kontakt och ringdeen del telefonsamtal. Är det alltså fel? : Nej, men det kallar jag inte enhandläggning av ett ärende i regeringskanshet. Jag uppvaktas av olikagrupper och har många samtal. Då har jag ofta en handläggare med mig somhjälper mig att följa upp sådana ärenden och exempelvis för anteckningar. Mendet är någonting helt annat när vi tar in ett ärende som skall beslutas i ettdepartement och föredras i regeringen. Något sådant handlade det inte om. : Så i den mån det var ett ärende var dethuvudsakligen och inte statsrådsberedningen som var iberöring med det? : Det gällde icke ett ärende. Jag varsammankallande, och vi diskuterade en fråga med bankernas företrädare. Det varicke ett ärende som handlades i eller avstatsrådsberedningen i den mening som avser. : Så donationen på 600 miljoner var alltsåinget ärende, utan bara ett samtal? : Det blir förhoppningsvis en donation tillforskningen som resultat av det samtalet, men det fattades icke någotregeringsbeslut i frågan. : Så hade i själva verketingenting att göra med saken inom statsministerns kansli utom att han ringdenågra samtal? : Han var med vid samtalet och har hjälptmig att hålla kontakt med bankerna, och han var med vid presskonferensen. : Har regeringen med anledning av vad som harhänt några planer på att initiera liknande donationer? : Nej inte just . Jag vill åberopa två tidigare exempel.Wallenbergstiftelsen och gör utomordentliga insatser försvensk forskning. Samhället skall givetivs ha det grundläggande ansvaret, menvi vet att hur framgångsrikt budgetarbetet än är så finns det på marginalenoerhört angelägna behov exempelvis av byggnader och institutionsutrustning. Dehär donationsfonderna, från vilka universiteten har möjlighet att söka anslag,spelar en viktig roll. Skulle någonting liknande komma , hälsar jagdet med tillfredsställelse. Men regeringen har inte några bra uppslag. OmAnders har det, så tar jag gärna emot dem, : Jag har alldeles utmärkta uppslag. Man kant.ex, göra en donation till kampen mot löntagarfonder. Jag hoppas attregeringen ställer upp lika beredvilligt på det. : Jag kan försäkra att där finns det obegränsa- kU 1986/87-33 de resurser. : Jag är inte säker på det. I varje fallbehövs det en påfyllning också där. Statsministern sade "inte just nu". Kanstatsministern inte ge ett klart besked som gäller åtminstone dennamandatperiod ut? : Vi kan tänka oss att en privatperson medstor förmögenhet kommer till mig och säger: "Jag har inga arvingar. Jaghar mycket pengar. Jag tror på svensk forskning. Finns det möjlighet att pånågot bra sätt se till att mina pengar kommer svensk forskning till del? "Jag kommer då självfallet att tycka att det är positivt. Det skulle varamärkligt om en statsminister motarbetade det, : 1 det läge som statsministern anger tarskatten ändå det mesta, så vederbörande har nog inte stort val. Har regeringen någon avsikt att under innevarandemandatperiod ta ytterligare sådana initiativ som den gjort beträffandebankdonalionen? : Jag svarar inte på sådana hypotetiskafrågor. Jag är här för att svara på vilka åtgärder vi har vidtagit med anledningav våra samtal med bankerna. Jag har angivit min principiella inställning, attdet är bra med donationer till forskningen som komplement tilluniversitetsforskningen. Längre än så kän jag inte gå. : När vi hade bankdire ktörerna här för någonvecka sedan ställde jag frågan till dem, om en förutsättning för donationen varatt bankerna skulle ha ett betydande inflytande över hur medlen används ihögskolorna och för forskning. Åtminstone . svarade ett otvetydigtja på den frågan - de andra direktörerna var kanske något mer diffusa, men jagtolkade dem ändå så att också de räknar med att bankerna kommer att hainflytande över pengarna. laborerar man med de här medlen i denforskningspolitiska propositionen som om de skall gå till utrustning, även omdet inte specificeras. Jag vill fråga om det stämmer att donationen är villkoradtill ett stort inflytande för bankerna, : Med anledning ,äv att jag redovisatbehoven har jag fått frågor om hur man tar fram projekten. Jag har sagt attt.ex. forskningsråds-nämnden redan har en lång projektlista över önskvärdainsatser som vi inte har kunnat finansiera. , som äransvarig för att anskaffa tung utrustning, står i kontinuerlig kontakt meduniversitet och . Jag föreställer mig att det framför allt är sådantunderlag som skall finnas tillgängligt när man fattar beslut om insatser. Får jag tillägga att vi inte går in på något nytt område,utan det har funnits i varje fall två mycket betydande sådana här stiftelser.Jag följer noga de insatser de gör, och jag kan bara säga att jag från deutgångspunkter som en socialdemokratisk regering har att bevaka tycker det ärbra insatser de gör. : Jag ställer frågan därför att det såsom dusäkert känner till 3-yj pågår en omfattande debattinom högskolor och bland vetenskapare och KU 1986/87-33 forskare omriskerna för att externa intressenter skall få allt större inflytande Bilaga A 21 över vår undervisning och forskning. Som jag har uppfattat det harregeringen åtminstone delvis givit uttryck för farhågor i samma riktning. Jagvill till att börja med få preciserat om du inte ser att det finns riskerförknippade med denna utveckling. Det kan ju bli en icke önskvärd styrninggenom att medel kommer från privata källor och forskningen inte finansieras medskattemedel. : Jag tycker det är en viktig principiell fråga som tar upp.Jag hade som utbildningsminister anledning att gå in i dendiskussionen ordentligt. Framförallt när det gäller uppdragsforskning måste man vara försiktig. När manaccepterar uppdragsforskning måste man se till att den inte upplär en så storandel av den totala verksamheten vid en institution att man förlorar en del avsin egen valfrihet.-Man får inte hamna i den situationen att man inte anser sigha råd att säga nej till uppdrag som man egentiigen inte vill ha. Närdet gäller utrustning, byggnader och materiel anser jag däremot att de riskersom nämner är mycket små, för att inte säga obefintliga. Detkan hända på kort sikt att en investering prioriteras som skulle ha skjutitsnågra år vid en skattefinansiering, men vi saknar inte möjlighetatt motverka det. När vi ser att bankpengar används för en investering somskulle ligga låt oss säga längre fram i vår lista, kan vi medskattefinansierade medel desto snabbare göra en investering som vi vill geprioritet 1.