bet · GA01JuU31 · 1986-12-31 00:00:00 — Slutligenbör nämnas en ny regel (14 kap. 7 a §) enligt vilken högsta domstolen skall fåförordna att tvistemål som har väckts vid skilda domstolar skall handläggasvid en av dessa domstolar, om det råder gemenskap mellan målen på visstsätt..Syftet är att få till stånd en mer ändamålsenlig hantering av sådanaparallella processer som ibland har förekommit , t. ex. då ettflertal rättegångar om läkemedelsskador har drivits samfidigt vid olikadomstolar i landet. 1fråga om brottmålen öppnas större möjligheter till ett förberedande, iblandockså skriftligt, förfarande i syfte att skapa förutsättningar för en effektivhuvudförhandling och minska risken för uppskov. Sålundaföreslås domstolen få möjlighet att förelägga en filltalad att förehuvudförhandlingen skriftligen redovisa sin inställning till åtalet (45 kap. 10§ RB). Vidareföreslås en reglerad möjlighet för domstolen att hålla ett förberedandesammanträde i brottmål (45 kap. 13 § RB). Ocksåför brottmålens del föreslås uppmjukningar i omedelbarhets- ochkoncentrafionsprinciperna av liknande karaktär som de som föreslås förtvistemålens del. Detföreslås i propositionen att en gemensam reglering av alla partsförhör, både i tvistemål ochbrottmål, sammanförs till 37 kap. RB. partsförhöret förhör medpart i tvistemål utan sanningsförsäkran - 64 Domstolenges ett vidgat utrymme att själv bestämma i vilken ordning JuU 1986/87: 31olika förhör skall hållas under bevisupptagningen. Därvid skall domstolen kunnabesluta också t. ex. att en målsägande som inte för talan i målet inte får varamed i rättssalen innan han skall höras: Vidare införs en möjlighet att åläggaen åhörare att på samma sätt som gäller i fråga om part lämna rättssalenunder ett vittnesförhör'(36 kap. 18 § RB). Som tidigare nämnts föreslås ocksåvidgade möjligheter att åberopa skriftliga berättelser som bevis och att höravittnen utom huvudförhandling. Densedan år 1979 pågående försöksverksamheten med att använda telefonsammanträdesom ett alternativ eller komplement till ett samrhanträde inför rätten föreslåsnu permanentad. I RB införs regler som gör det möjligt att använda telefon vidsammanträde för förberedelse i tvistemål, vid huvudförhandling som hålls iföreriklad form i samband med en sådan förberedelse och förupptagande av bevisning vid huvudförhandling i såväl tvistemål som brottmål.Även överinstanserna ges i princip möjlighet att använda telefon i sammautsträckning som tingsrätterna. Därmedupphöi behovet av dCn tidsbegränsade lagen (1979: 103) om försöksverksamhet med användning av telefon i rättegäng, som efter för- langning av giltighetstiden i flera omgångar numera gäller till utgången av . ,; Deföreslagna bestämmelserna om telefon i rättegång återfinns främst i 42 kap. 10§, 43 kap. 8 §, 45 kap. 13 §, 46 kap.'7 § samt 47 kap. 10 § RB. Vissaregler om domstolsviten föreslås undergå förändringar. Bl.a. utmönstras ur RBsådana regler om viten som är gemensamma med reglerna i lagen (1985:206) omviten. Vissa regler i syfte att öka vitesinstitutets effekfivitet föreslåsockså. Vittned skall enligt förslaget kallas fill förhandlingar vid påföljd avvite och inte, som , av böter. Domstolarnaföreslås få möjlighet att i alla målkategorier låta översätta handlingar tillsvenska på statens bekostnad. Motsvarande reglering föreslås i fråga omhandlingar avfattade med punktskrift. Domstolarnaföreslås också få skyldighet att göra anmälan fill styrelseom en advokat förklaras obehörig att vara ombud vid domstolen. Förförvaltningsdomstolarnas del införs dessutom sådari an- ' mälningsskyldighetvid avvisning av advokat som ombud vilken redan nu gäller för de allmännadomstolarna enligt 12 kap. 6 § andra stycket RB. Lagförslagenföreslås träda i kraft . Utskottetsbedömning JuU 1986/87:31 Utskottetvill inledningsvis uttrycka sin tillfredsställelse över att förslag till ensedan länge efterfrågad modernisering av de allmänna domstolarnas, främstfingsrätternas, processordning nu har lagts fram för riksdagen.Rättegångsbalken (RB) har sedan den trädde 1948 generellt settändrats i ganska liten utsträckning. har det svenska domstolssystemeti takt med samhällsutvecklingen genomgått en omfattande förändring. Det ärdärför klart att det av flera skäl måste anses vara angeläget att införarättegångsregler som ger de allmänna domstolarna möjlighet fill en störreflexibilitet i handläggningen. Naturligtvis måste de bärandeprinciperna i RB om omedelbarhet, munfiighet och koncentrafion upprätthållasså att inte rättssäkerheten och effekfiviteten äventyras. Viktiga skäl för enförändring av fingsrättsprocéssen är enligt utskottets mening behovet av attöppna möjligheter till ett snabbare och mindre kostsamt processförfarande ochtill att domstolsarbetet i sig kan komma att framstå som mera akfivt och därmedmera anpassat efter moderna krav och mera effektivt än . Utskottetanser att de förslag som har lagts fram i propositionen om ett reformerattingsrättsförfarande i allt väsenfiigt motsvarar de krav som bör ställas.Förslagen får enligt utskottets mening anses utgöra en lämplig avvägning mellanintresset av att nä ett modernare, enklare och rafionella-rehandläggningssystem och vikten av att upprätthålla de tre grundprinciperna iRB som nämndes . Utskottet vill här framhålla de enligt utskottets meningsärskilt betydelsefulla regler som föresläs gälla i fråga om domstolarnasprocessledande uppgifter, främst vid förberedelse av målen. Dessa regler kan,om de används med fantasi, målmedvetenhet och omdöme, säkerligen komma att främjatingsrätternas målhantering till fördel både för parterna och för domstolarnaspersonal. Utskottet vill dock understryka att de möjligheter somföreslås öppnade till ett mer omfattande - ibland fullständigt - skriftligtförfarande naturligtvis måste användas med en viss urskillning ochförsiktighet. Utskottet vill i sammanhanget påpeka att ett genomförande avreformen i denna del kan komma att leda till ett ökat behov ay rättshjälp. Utskottetvill också uttala den uppfattningen att de föreslagna bestämmelserna har gettsen tilltalande modern språkdräkt som de har giorts lättillgängligagenom sin utformning i övrigt. Meddessa uttalanden tillstyrker utskottet bifall till de' av utskottet behandladeförslagen till lagändringar som har lagts fram i propositionen. Ipropositionen redovisar justitieministern sitt ställningstagande fill frågan om att inrätta s. k. jourdomstolar. Som bakgrund redovisas därvid följan de. . . Genom tilläggsdirektiv (dir. 1977:91) gavs rättegångsutredningen upp- 66 draget attförutsättningslöst pröva frågan om inrättandet av jourdomstolar. JuU1986/87: 31 Utredningen tolkade begreppet jourdomstol så att det avsåg endomstol som dömer över ett brott i samband med brottet elleråtminstone i nära anslutning till det. Utredningenfann att en ordning med jourdomstolar skulle kräva allvarliga avsteg frångrundläggande principer i den nuvarande brottmålsrättskipningen. Enjourdomstolsreform skulle, enligt utredningen, förutsätta förenklingar i frågaom reglerna för förundersökning och åtals väckande samt ökade resurser påpolis- och åklagarsidan. Under alla omständigheter skulle.det enligtutredningens uppfattning röra sig om ett mycket begränsat antal mål som skullekunna avgöras av jourdomstolar. Rättens tid skulle antagligen, ansågutredningen, inte kunna utnyttjas rationellt ens om man begränsade en reformtill att gälla storstadsdistrikten i samband med . Utredningensslutsats blev att det inte är processekonomiskt försvarbart att inrättajourdomstolar för att avgöra brottmål. Däremot, menade utredningen, kan dettagivetvis vara befogat från kriminalpolitisk synpunkt, men utredningen var försin del inte beredd att bedöma om sådana aspekter väger så tungt att de taröver de processekonomiska nackdelarna. Remissinstanserna-har,uppger justitieministern, med något undantag ställt sig bakom utredningensslutsats att ett jourdomstolssystem inte bör införas. Ävenjustitieministern gör i propositionen den bedömningen att ett regelrättjourdomstolsförfarande inte ter sig motiverat från processekonomiskasynpunkter. Somfrämsta skäl för sitt ställningstagande anför han bl.a. följande (s. 102 ff).En jourdomstolsrättegång skulle i mångt och mycket te sig annorlunda än envanlig brottmålsrättegång. Åtalet skulle- i många fall behöva utformas slutligtförst under huvudförhandlingens gång. Med hänsyn till rättssäkerhetskravenskulle det därför antagligen bli nödvändigt att begränsa jourdomstolarnasmålunderlag till lättutredda - framför allt erkända brott. För dessamålkategorier finns dock redan enkla och snabba former för beivrande, t. ex.strafföreläggande. Justitieministernanför emellertid att i vissa fall kriminalpolitiska fördelar skulle kunnavinnas med ett snabbt domstolsförfarande. Främst skulle detta kunna gällaungdomar som grips på bar gärning. Justitieministern redovisar därvid sinavsikt att närmare Undersöka om det inte skulle gå att finna metoderför att åstadkomma en snabbare reakfion från samhällets sida i bl. a. dessafall. Härkan filläggas att anordnade ettseminarium med företrädare för olika berörda myndigheter över frågan hurlagföringen av unga lagöverträdare skall påskyndas och effektiviseras. Det harvidare upplysts för utskottet att justitieministern avser att inom korttillsätta en arbetsgrupp för.att överväga och lämna förslag till förbättringari dessa hänseenden. Isju mofioner väckta dels med anledning av propositionen (112), dels under den allmänna mofionsfiden (403, 410, 411, 636, 640 och 816) har framställts yrkanden om en verksamhet med jourdomstolar, främst för 67 Utskottetdelar den uppfattning som framförts både av justitieministern 1986/87: 31och av motionärerna, nämligen att en snabb lagföring är av särskilt störbetydelse när det gäller ungdomar. Utskottet anser dock mot bakgrund av deargument som rättegångsutredningen, remissinstanserna och jusfifiemi-nistem harredovisat, att det av främst processekonomiska skäl inte skulle kunna försvarasatt införa ett jourdomstolssystem för de begränsade målkategorier som dessaskulle kunna avse. Utskottetavstyrker därför bifall till de aktuella motionerna. Utskottet vill docksamtidigt erinra om det arbete som justifieministern har aviserat om en översynav möjligheterna att påskynda det rättsliga förfarandet mot unga lagöverträdare(jämför JuU 1985/86:22 s. 7-12). Rättensdomförhet vid förfall för nämndeman Enligthuvudregeln i 1 kap. 3 § andra stycket RB skall en, tingsrätt i brottmål beståav en lagfaren domare och tre nämndemän. I mål om åtal för brott, för vilketinte är stadgat lindrigare straff än fängelse , skall rätten dock beståav en lagfaren domare och fem nämndemän. 3 § Qärde stycket RB föreskrivs att om det inträffai- förfall blandnämndemännen sedan huvudförhandlingen har påbörjats så är rätten domför med enlagfaren domare och tvä nämndemän eller, i de fall då sammansättning med femnämndemän är huvudregel, med fyra nämndemän. Imotion 111 hävdas att det ställs för höga krav på att skälen fören nämndemans förfall skall vara godtagbara. Lagtexten borde därför gesformuleringen "om en nämndeman uteblivit" i stället för som "om det inträffar förfall för en nämndeman", hävdar motionären. Innebördenav begreppet "förfall för nämndeman" har prövats av högsta domstolen(HD) (NJA 1973 s. 113). Sakförhållandena i . målet var atten av de fem nämndemännen under eri~huvudförhandling i brottmål avträdde föratt åka på en semestertesa; tingsrätten fortsatte handläggningen och avgjordemålet med fyra nämndemän. Fråganom tingsrätten varit domför kom under HD:s prövning genom domvillobesvär. Treav HD;s ledamöter fastställde hovrättens beslut, som i huvudsak innebar attsemesterresan borde godtas som ett hinder av sådan-beskaffenhet, att det inteskäligen kunde krävas att vederbörande skulle fullfölja sitt uppdrag somnämndeman och att rätten alltså varit domför. Två ledamöter kom till samma slutmed motiveringen att förfall skulle anses föreligga så snart en nämndemanuteblivit, oavsett anledningen fill deUa. Vidtidpunkten för HD-avgörandet skulle fem nämndemän regelmässigt tjänstgöra i brottmål. I samband med att den nuvarande ordningen med tre nämndemän som huvudregel infördes, sade justifieutsköttet sig inte ha några invändningar mot den konsekvens av förslaget som avsåg rättens bibehållna domförhet vid förfall för en nämndeman. Utskottet underströk emellertid att en sammansättning med enbart två nämndemän i rätten inte sällan måste anses vara alltför svag. Möjligheten att fullfölja huvudför handlingen i den mindre sammansättningen skulle utnyttjas restriktivt, anförde utskottet, som också uttalade att det torde vara 68 lämpligt att i ställetuppskjuta huvudförhandlingen och fortsätta den vid ett JuU 1986/87: 31 senaretillfälle i den ordinarie sammansättningen (JuU 1982/83; 32 s. 21). , Utskottetgör nu följande bedömning. Utskottet delar motionärens uppfattning att detsakligt sett ligger mycket i att frågan huruvida rätten varit domför trots atten nämndeman uteblivit inte borde påverkas av skälen till utevaron (jfr.Welamson, SvJT 1982 s. 88). Inte minst processekonomiska skäl talar för dettasynsätt. En annan sak är att rättssäkerhetsskäl, såsom utskottets ovanåtergivna uttalande antyder, i det särskilda fallet kan tala emot atthuvudförhandlingen ändå fullföljs i den mindre sammansättningen. Härvidlagligger avgörandet i domstolens hand. Utskottet utgår från att behandlingen avdet fåtal fall det här kan gälla präglas av den känsla för ansvar och samverkansom gäller för tjänstgöring i domstol. Med det anförda avstyrker utskottetbifall fill motion 111. Utövervad utskottet har anfört i det föregående föranleder propositionen ochmotionerna inte något uttalande från utskottets sida. 1. att antar det genomproposition 1986/87:89 framlagda förslaget till lag om ändring irättegångsbalken, 2. att antar det genomproposifionen framlagda förslaget fill lag om ändring iförvaltningsprocesslagen (1971; 291), 3. att antar det genompropositionen framlagda förslaget fill lag om ändring i i-ättshjälpslagen(1972; 429), 4. att antar det genompropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagsökningslagen(1946: 808), 5. att antar det genompropositionen framlagda förslaget fill lag om ändring i lageri (1969; 246) omdomstolar i fastighetsmål, 6. att antar det genompropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1929; 145) omskiljemän, 7. att antar det genomproposifionen framlagda förslaget till lag om ändring i handräckningslagen(1981: 847), 8. att antar det genomproposifionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1977; 729) ompatentbesvärsrätten, 9. att antar det genompropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken, 10. att antar det genompropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1973; 188) omartendenämnder och hyresnämnder, 11. att antar det genompropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1970:,417) ommarknadsdomstol 12. att antar det genompropositionen framlagda förslå- JuU 1986/87:31 get till lag om ändring ivattenlagen (1983; 291), 13. att antar det genompropositionen framlagda förslaget fill lag om ändring i lagen (1976; 839) omstatens va-nämnd, 14. att antar det genomproposifionen framlagda förslaget fill lag om ändring i miljöskyddslagen(1969: 387), att avslårmofion 1986/87: Jul 12, mofion 1986/87; Ju403 i denna del (yrkande 3), motion1986/87; Ju410 i denna del (yrkande 1), motion 1986/87: Ju411 i denna del(yrkande 3), motion 1986/ 87;Ju636 i denna del (yrkande 2 delvis), motion1986/87; Ju640 i denna del (yrkande 3) samt motion 1986/87; Ju816 i denna del, 16. beträffandeförfall för nämndeman att avslår motion 1986/87; Jul 11. Närvarande;(), (), i (s),(), (), (), (),(), (), (), (), (), (), () och LarsSundin (fp). Jourdomstolar(mom. 15) KarinAhriand (fp), (), (), (), ElvingAndersson (c), () och () anser delsatt den del av utskottets ynrande på s. 68 som börjar med "Utskottetdelar'' och slutar med " s. 7 -12)." bort ha följande lydelse: Utskonetvill först framhålla att ett ränsligt förfarande i omedelbar anslutning tillbrottet måste anses vara särskilt angeläget när det gäller ungdomar. Därvid ärdet enligt utskottets mening också av största betydelse an reaktionen sker påett för den unge tydligt säU och inte bara t. ex. genom eU skriftligtstrafföreläggande. An kriminalpolifiska fördelar skulle kunna vinnas med ettsnabbt domstolsförfarande i dessa fall har också medgetts både avrättegångsutredningen och av justitieministern i propositionen. Utskottetkan emellertid för sin del inte instämma i den slutsats som både utredningen och ministern har kommit till, nämligen att ett system med jourdomstolar skulle vara processekonomiskt oförsvarligt. Enligt ut skottets uppfaUning har de svårigheter som anses följa med ett sådant domstolssystem kraftigt överdrivits. Visseriigen kommer naturiigtvis infö- 70 randel av jourdomstolaratt förutsätta ett tillskott av resurser till både JuU 1986/87:31 åklagare ochpolis, även om förundersökningsförfarandet rimligen bör kunna förenklas i de målkategoriersom närmast blir aktuella att behandlas av sådana domstolar. Särskilda resursermåste självfallet ställas också till domstolsväsendets förfogande. Men dekostnader som alltså kan förväntas uppstå vägs enligt utskottets mening väl uppav det förhållandet att brottsligheten hos ungdomar kan beräknas minskaväsentligt och därmed rättstryggheten för allmänheten stärkas i motsvarandemån. Utskottetfinner alltså i likhet med motionärerna att en verksamhet med jourdomstolar förfrämst unga lagöverträdare nu bör införas. Verksamheten bör eventuellt i ettinledningsskede bedrivas i form av en försöksverksamhet som är tidsbegränsadoch koncentrerad till de områden där behoven och de redan tillgängligaresurserna är störst. Det bör ankomma på regeringen att utarbeta förslag tillnödvändig lagreglering och utan dröjsmål förelägga detta för . sålunda har anfört bör med anledning av motionerna som sinmening ge regeringen till känna. dels att utskottets hemställan under moment 15 bortha följande lydelse: 15. beträffande jourdomstolar att med anledningav motion 1986/87: Ju 112, motion 1986/ 87:Ju403 i denna del (yrkande 3),motion l986/87;Ju4IO i denna del (yrkande I), motion1986/87:Ju4l I i denna del (yrkande 3), motion 1986/87;Ju636 i denna del(yrkande 2 delvis), motion 1986/87;Ju640 i denna del (yrkande 3) samt motionl986/87;Ju8l6 i denna del som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört i detta hänseende. Tryckeri, 1987 71