bet · GA01KU33 · 1986-12-31 00:00:00 — I en ny skrivelse till förvaltningskontoret erinrade föreningen om nämnda hemställan. 1 en tredje skrivelse daterad återkom och anförde att man, eftersom man inte fått något svar på de tidigare skrivelser- 543 na, utgickifrån att bestämmelserna 7 kap. 40 § MBS-S inte följts och att man KU1986/87:33 därför påkallade tvisteförhandling. I skrivelsen aviserades ocksåatt man vid Bilaga B 11 tvisteförhandlingen eventuellt skulle komma attframställa skadeståndskrav. Lokal tvisteförhandling ägde rum samtden 19 och . Vid förhandlingen yrkade skadestånd med . med anledning av att MBA-Sbestämmelser om upprättande av jämställdhetsplaner inte följts budgetåren1984/ 85, 1985/86 och 1986/87. Regeringens förvaltningskontor bestred såvälskadeståndsskyldighet som brott mot 7 kap. 40 § MBA-S. Enligt förvaltningskontoretsuppfattning utgör det handlingsprogram för jämställdhet i somförvaltningskontoret fattat beslut om vid sitt sammanträde den 5 november 1986en sådan jämställdhetsplan som avses i MBA-S. hävdade dock uppfattningen att handlingsprogrammet förjämställdhet inte är en jämställdhetsplan enligt MBA-S. Tjänstemannaföreningenförklarade sig beredd att som kompromiss föreslå inrättande av en pai-tssammansattarbetsgrupp med syfte att åstadkomma ett rekryleringsavtal och ettpersonalutvecklingsavtal. Föreningen förklarade sig vidare beredd attajournera tvisteförhandlingen och låta skadeståndsyrkandet vara vilande underförutsättning av att ett sådant avtalsarbete inleddes. Detta avvisades avförvaltningskontoret. Parterna konstaterade efter gemensamma och enskildaöverläggningar att de inte kunde enas i tvistefrågan. Tvisteförhandlingenavslutades genom justering av protokollet . hänvisade i sinaskrivelser till förvaltningskontoret m. m. till 7 kap. 40 § i det statligamedbestämmandeavtalet. I 7 kap. MBA-S regleras frågor om jämställdhet mellankvinnor och män i arbetslivet. I 40 § avtalet stadgas att arbetsgivaren skallbedriva ett målinriktat arbete för att aktivt främja jämställdhet vidmyndigheten och i fråga om planering iaktta bl. a. följande (se cirkulär SAV 1984 A 4D). En god planering av jämställdhetsarbetet är av storbetydelse för förutsättningarna att aktivt främja jämställdhet. Arbetsgivaren skall för varje budgetår upprätta en planför sitt jämställdhetsarbete. Arbetsgivaren skall i sin planering avjämställdhetsarbetet ange de åtgärder som bör vidtas. I planeringen av jåmställdhetsarbetet bör uppmärksammasmöjligheterna att i samband med exempelvis rationaliserings- ellerpersonalrörlighetsåtgår-der eller andra förändringar inom myndigheten vidtaaktiva åtgärder för att främja jämställdheten vid myndigheten. Arbetsgivaren skall utse en eller flera handläggare somskall följa och samordna jämställdhetsarbetet. Av särskilda föreskrifter för tillämpningen avmedbestämmandeavtalet för det statliga arbetstagarområdet (MBA-S). att alla myndigheter enligt avtalet är skyldiga att upprätta enjämställdhetsplan varje budgetår. (Föreskrifterna finns intagna i SAV 1984A41.) Bestämmelser om tvisteförhandlingar och rättegång finnsbl. a. i 63-69 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (MBL). Av 64 § MBL framgår att om någon som har förhandlingsrätt enligt lagen vill yrka skadestånd eller annan fullgörelse enligt MBL eller enligt kollektivavtal så skall hanpåkalla förhandling efter det att han fått KU 1986/87:33 kännedomom den omständighet vartill yrkandet hänför sig och senast inom Bilaga B11 två årefter det att omständigheten har inträffat. föreskrifti kollektivavtal äga rum både lokalt och centralt gäller de nämnda tidsfristernaden lokala förhandlingen. Centrala förhandlingar skall i sådant fallpåkallas efter det att den lokala förhandlingen har avslutats.Om part inte påkallar förhandling inom föreskriven tid förlorar han rättentill förhandling. I 65 § MBL stadgas att talan i fall som avses i 64 § skallväckas efter det alt förhandling har avslutats. både lokaloch central förhandling har ägt rum räknas tiden från det att den centralaförhandlingen har avslutats. Den lokala tvisteförhandlingen mellan förvaltningskontoretoch avslutades den 29 januari 1987.Föreningen hade därefter på sig enligt MBL att begära centralförhandling. Sådan har också begärts men den centrala förhandlingen har ännuinte kommit till stånd. Om inte heller den centrala tvisteförhandlingen skulleleda till någon överenskommelse mellan parterna har Departementens på sig efter avslutad central förhandling att väcka talan införarbetsdomstolen. Vissa tillsättningsärenden som varit föremål för gemensamberedning i Vid behandlingen av tjänstetillsättningsärenden inomregeringskansliet skall jämställdhetsaspekten beaktas självmant. Denna aspektkan alltså komma in i bilden även om ingen av parterna åberopar den. Ärenden som berör mer än ett statsråd skall beredas isamråd med övriga berörda statsråd. Detta framgår av 4 §departementsförordningen (1982:1177, omtryck 1986:1417).Tjänstetillsättningsårenden där jämställdhetsaspekten kan få betydelse - bådebesvärsärenden och sådana ärenden som regeringen avgör i första instans-skallsålunda föratt främja en enhetlig praxis beredas gemensamt medcivildepartementet. Särskilt viktigt anses det naturligtvis att gemensamberedning äger rum i sådana ärenden som kan anses ha mer principiellt intresse.Ärenden av nu nämnda slag bereds i allmänhet gemensamt också medarbetsmarknadsdepartementet, som har det övergripande ansvaret för jämställdhetsfrägori allmänhet. Den bedömning av sökandenas kvalifikation i form av förtjänst ochskicklighet som utgör tyngdpunkten i tillsättningsärendena ankommer i förstahand på fackdepartementet. I det följande redovisas ett antal ärenden som under 1986varit föremål för gemensam beredning mellan fackdepartement samt civil- ocharbetsmarknadsdepartementen. Ärendena har valts ut av tjänstemän iarbetsmarknadsdepartementet som representativa för redovisning i förevarandesammanhang. 35 1986/87. Ärendetavsåg en extra tjänst som biträdande rektor inom KU 1986/87:33 läns landstingskommuns gymnasieskola (besvärsärende). I fråga om ordinarie tjänst som rektor gäller sombefordringsgrund särskilt insikter, erfarenhet och övriga egenskaper somföreträdesvis fordras för att utöva tjänsten. Motsvarande gäller äventillsättandet av tjänst som biträdande rektor. Detaktuella rektorsområdet har ca 160 anställda, varav 19 män. Rektor och utbildningsnämnden gav förord för en manligsökande på tjänsten. beslutade i enlighet med förordet attmannen skulle ha tjänsten. En kvinnlig medsökande besvärade sig tillskolöverstyrelsen (SÖ) som avslog besvären. Kvinnan besvärade sig tillregeringen som också avslog besvären. (Regeringens beslut motiveras ej.) Den kvinnliga sökanden hade längre lärartjänstgöring änmannen men också mer omfattande akademisk utbildning. Mannen hade erfarenhet avtjänstgöring som studierektor vid det aktuella rektorsområdet och hade även somplatschef haft ansvar för verksamheten vid en av skolenheterna. Enligt rektor kompletterade mannen bäst hennes egenutbildningsbakgrund och erfarenhet och ansågs mest lämplig för tjänsten.Utbildningsnämnden stödde rektors uppfattning att en väl fungerandeskolledning är en förutsättning för att verksamheten vid varje rektorsområdeskall fungera väl. Mannen hade genom sin längre tjänstgöring vid rektorsområdeten god förankring där. En minoritet i nämnden reserverade sig och ansåg att denmest meriterade, kvinnan, bort förordnas. SÖ ansåg det utslagsgivande vara vadsom anförts om skolans behov och mannens lämplighet för tjänsten. SÖ avstyrkte därför besvären. Under den gemensamma beredningen i regeringskanslietanfördes bl.a. synpunkterna att sökandenas kvalifikationer haft olikainriktning. Eftersom de konkreta arbetsuppgifterna för tjänsten skallfastställas ansågs särskild vikt böra fästas vid rektors yttrande. Ärendet avsåg en tjänst som skolinspektör vidlänsskolnämnden i län (tillsätts av regeringen). föreslog en manlig sökande till tjänsten.Som utgångspunkt hade länsskolnämnden dels uppgifterna för tjänsten enligtgällande instruktion, dels erforderlig kompetens och erfarenhet i förhållandetill befintlig personal. Den manlige sökanden ansågs vara den som bästuppfyllde de uppställda kriterierna. En kvinnlig medsökande åberopade att honhade bättre meriter men också jämställdhetsskäl. Endast 6 %> av tjänsternasom inspektörer vid länsskolnämnderna i landet innehas av kvinnor (2länsskolinspektörer och 3 skolinspektörer av 77 tjänster). Länsskolnämndenansåg mannen klart överiägsen kvinnan. Enligt nämnden kan jämställdhet endaståberopas då sökandena i alla övriga avseenden kan betraktas som likvärdiga,vilket inte var situationen i det aktuella fallet. SÖ anslöt sig tilllänsskolnämndens bedömning och förordade också att mannen skulle förordnas. Under den gemensamma beredningen i regeringskanslietanfördes från ett KU 1986/87:33 av departementen (ej fackdepartementet)att sökandenas meriter hade olika Bilaga Bil inriktning men med hänsyntill tjänstens innehåll ansåg departementet de båda sökande som jämbördiga. Departementet ansåg därför att sökande från detunderrepresenterade könet skulle förordnas, dvs. Ett annat departement (inte heller detta fackdepartementet) ansåg dock mannens meriter klart bättre än kvinnans. Efter ytterligare överläggningar mellan de två departementen enades man om sistnämnda bedömning och att mannen borde förordnas. Regeringen förordnade sedan mannen på tjänsten som skolinspektör. (Regeringens beslut motiveras ej.) Ärendet avsåg en extra tjänst som lektor i gymnastikensmetodik vid högskolan i (besvärsärende). Efter förord av prefekten förordnade rektorsämbetet enmanlig sökande till innehavare av tjänsten. Kvinnan besvärade sig hos universitets-och högskoleämbetet (UHÄ). Hon åberopade längre tjänstgöringstid, längreerfarenhet av undervisning på låg- och mellanstadiet och att hon tjänstgjortsom gymnastikkonsulent på låg- och mellanstadiet. Högskolestyrelsen genomrektorsämbetet konstaterade att kvinnan hade ett formellt försteg framförmannen i fråga om tjänstgöringstid som lärare, mannen och kvinnan detdubbla. Styrelsen ansåg dock att mannens erfarenhetsprofil väl kunde mäta sigmed kvinnans. Vidare hänvisades till de nya riktlinjerna för meritvärdering istatlig tjänst i vilka ges ett starkt stöd för en nyanserad kvalitativhelhetsbedömning. Vid en sådan helhetsbedömning ansågs mannen ha ett visstförsteg vad gäller kunskaper, pedagogisk skicklighet och erfarenheter i övrigtav relevans för tjänsten. UHÄ ansåg sammanfattningsvis att det inte kundeanses styrkt att mannen på grundval av i ärendet föreliggande handlingar skullevara bättre lämpad för tjänst som lektor i gymnastikens metodik än kvinnan. UHÄfann att kvinnan med hänsyn till gällande befordringsgrunder och till iannonsen angivna särskilda meriter hade ett försteg framför mannen. Medhänvisning härtill undanröjde UHÄ rektorsämbetets beslut och förordnade kvinnanpå tjänsten. Vid den gemensamma beredningen i ställdesig fackdepartementet helt bakom högskolans argumentering att mannen var denför tjänsten bäst lämpade. Ett annat.departement fann de sökande i stort settjämbördiga men med olika inriktning. Eftersom könsfördelningen var jämn (kvinnor)bland högskolans lektorer anfördes ej jämställdhetsskäl. Regeringen upphävde UHÄ:s överklagade beslut ochfastställde rektorsämbetets vid högskolan i beslut att förordna mannen. (Regeringens beslut motiveras ej.) Ärendet avsåg en tjänst som rektor vid kommunalavuxenutbildningen i (besvärsärende). Skolstyrelsen föreslog enhälligt i första hand en kvinnligsökande och i andra hand en manlig sökande till tjänsten. En minoritet ville förordna mannen. Mannen överklagade beslutet till SÖ som upphävde länsskolnämndens beslut och föreskrev att mannen skulle förordnas på tjänsten. Kvinnan överklagade SÖ:s beslut. I yttrande till 547 fackdepartementettillstyrkte skolstyrelsen kvinnans besvär. Man hänvisade jjj1986/87"33 till sittförord där man bl. a. påpekat att man Bilaga Bil strävarefter att nå könsmässig balans. Vidare framhölls vikten av att skolledarnavid komvux/grundvux kompletterar varandra såväl utbildnings- nämndensledamöter var skiljaktiga till förmån för mannen. besvären.1 fråga om insikter ansåg SÖ båda sökandena jämställda och de bådastjänstgöring som lärare och skolledare tidsmässigt av ungefär samma omfattning.I fråga om erfarenhet av vuxenutbildning ansågs dockmannen helt överlägsen. Vad gällde den personliga lämpligheten hänvisadestill att skolstyrelsen framhållit att båda sökandena var utmärkt väl lämpadeför den sökta tjänsten. SÖ ansåg att mannen trots skolstyrelsens enhälligaförord för kvinnan skulle ifrågakomma före henne till tjänsten. Vid den gemensamma beredningen i regeringskanslietanfördes från ett av departementen (ej fackdepartementet) att sökandenasammantaget borde anses relativt lika meritmässigt men med tyngdpunkt inomolika meriterings-områden. 6 av 19 skolledare på området utgjordes av kvinnor(31,). Eftersom underrepresentationen inte ansågs vara så stor ansågs intejämställdhetsskäl böra åberopas. Regeringen upphävde beslut ochfastställde länsskolnämndens beslut att förordna kvinnan på tjänsten. (Regeringens beslut motiveras ej.) Ärendet avsåg en tjänst som kronofogde vidkronofogdemyndigheten i (besvärsärende). Som önskvärdakvalifikationer för tjänsten angavs goda ledaregenskaper, mycket goda juridiskakunskaper och god förhandlingsförmåga. förordnade en manlig sökande på tjänsten.Beslutet överklagades av en kvinnlig medsökande. Mannen hade statlig tjänstgöring och kvinnandrygt , båda hade erfarenhet av arbetsledning. Kvinnan åberopadetjänstgöring vid flera kronofogdemyndigheter och erfarenhet avlagstiftningsarbete men även jämställdhetsskäl. anförde attkvinnans erfarenhet av lagstiftning hänförde sig till det sociala området.Mannen hade längre erfarenhet som kronofogde och erfarenhet frän olika sektorerinom kronofogdemyndigheternas verksamhetsområde. Båda sökandena innehade tjänstervid den aktuella myndigheten, mannen dessutom på ifrågavarande tjänst. När detgällde arbetslednings- och förhandlingsförmåga bedömdes mannen skickligare. Manhänvisade också till att mannen vikarierade på den ifrågavarande tjänsten.Regeringen avslog kvinnans besvär. (Regeringens beslut motiveras ej.) Vissa ytterligare åtgärder på jämställdhetsområdet I förra årets granskningsbetänkande redovisades bl. a.arbetet av en särskild arbetsgrupp om mansrollen. Arbetsgruppen fullgjorde sitt uppdrag genom överlämnandet av idéprogrammet Mannen i förändring. För att följa upp och fördjupa arbetet kring frågor om männens roll i jämställdhetsarbetet cao förordnadesi den särskilda arbetsgruppen om mansrollen att som KU1986/87:33 samrådsgrupp stå till jämställdhetsministerns förfogande. Av ettpressmed- Bilaga B 11 delande från framgår att jämställdhetsministern beslutat inrätta två idégrupper förjämställdhet, en för kvinnofrågor och en för mansfrågor. Idégrupperna knytstill jämställdhetsrådet som funnits . I rådet sitter företrädare förriksdagspartier, arbetsmarknadens parter, kvinnoorganisationer ochfolkrörelser. Idégruppen för kvinnofrågor skall bestå av ett tiotal kvinnormed erfarenhet från olika yrkesområden. Kvinnorna i idégruppen skall intesitta där som. representanter för någon organisation. Gruppens medlemmar utsesunder . Idégruppen för mansrollsfrågoravses som en fortsättning påden samrådsgrupp för mansrollsfrågor som avslutade sitt arbete i och medutgången av 1986. I fjolårets granskningsbetänkande redovisades äveninrättandet av en partsgemensam ledningsgrupp för jämställdhetsfrågor. Igruppen deltar representanter för (), TCO-S (TCO:sstatstjänste-mannasektion). Centralorganisationen /SR, statensarbetsgivarverk, statens arbetsmarknadsnämnd (SA.M.N), statens institut förpersonalutveckling (SIPU) och statskontoret. Gruppen skall följajämställdhetsarbetet inom statsförvaltningen. SAMN disponerar sedanett antal år tillbaka 1 milj. kr. för aft stimulera utvecklingen av nyametoderförökad jämställdhet i statsförvaltningen. Ledningsgruppen har /87 lämnat rekommendationer för medlens användning. Bl.a. skallerfarenheterna av ett urval jämställdhetsprojekt redovisas av SAMN i skrift somkan tjäna som vägledning för de lokala parternas fortsatta arbete. Av ettpressmeddelande från framgår attledningsgruppen för jämställdhetsfrågor skall fä regeringens uppdrag att svarapå varför alltför få myndigheter kunnat redovisa ätgärdsprogram för jämställdhet. Vissa myndigheter har fått regeringensuppdrag att genomföra särskilda intensivsatsningar på jämställdhetsområdet.Myndigheterna skall formulera konkreta mål för könsfördelningen inom olikayrkesgrupper, enheter och befattningar. Målformuleringen skall i första handavse åren 19861989. Årliga uppföljningar och rapporteringar skall göras tillregeringen . Myndigheterna skall enligtuppdraget se över sina rekryteringsrutiner så att sökande från det underrepresenteradekönet dels stimuleras att söka lediga tjänster, dels ägnas särskild uppmärksamhetvid urvalsförfarandet. Så t.ex. skall den mest meriterade av detunderrepresenterade könet som regel kallas till anställningsintervju. Demyndigheter som deltar i intensivsatsningen är ,i , , statens löne- och pensionsverkoch i län. har på uppdrag avarbetsmarknadsdepartementet gjort en specialbearbetning av byråns undersökning om levnadsförhållande na 1982/83 för att ta fram uppgifter om kvinnliga chefer och arbetsledare i arbetslivet. Man har räknat fram att av totalt 760 000 personer i arbetsledan- de ställning är cirka en tredjedel kvinnor. Kvinnliga chefer och arbetsledare återfinns främst på mellannivå och lägre nivåer i arbetslivets hierarki. Tre fjärdedelar av alla kvinnliga chefer och arbetsledare finns inom den 549 Inom industrisektorn finns av de kvinnliga KU1986/87:33 cheferna/arbetsledarna. Pä högre nivåer inom industrin är endast 1 %av Bilaga Bil cheferna kvinnor. Motsvarande uppgifter inom den offentligasektorn är . För att bredda rekryteringsunderlaget tillchefsbefattningar och rikta utbildningsresurserna direkt till kvinnorna harunder 1986 på försök genomförts en sårskild chefsutbildning för kvinnor. Detär SIPU som haft regeringens uppdrag att anordna utbildning för statsanställdakvinnor som inte är chefer eller som är chefer på lägre nivå. Två veckolångasådana kurser har anordnats . PM KU 1986/87:33 Utlänningsärenden-praxisi asylärenden m. m. Biiaga b 12 a Vid årets granskning kommer, som föregående år,regeringens handläggning av utlänningsärenden att behandlas. 1 ett annatgranskningsärende (13 A) kommer handläggningstider m. m. att tas upp. Detta ärende(13 B) har sin bakgrund i en anmälan av (vpk). Där begärs attgranskningen även skall omfatta regeringens praxis i asylärenden. Vidare angesatt det kan vara av intresse att få ta de) av grunderna för bedömning av lägeti olika länder när flyktingfrågor prövas samt att undersöka i vilka formermyndigheter följer upp vad som händer personer som har avvisats. I betänkandet 1983/84:30 (s. 11) granskade utskottet bl.a.regeringens handläggning av vissa utvisningsärenden. Därvid uttalades bl.a.följande. Utskottet har i de avseenden som granskningen omfattarinte funnit anledning att rikta någon kritik mot regeringen för desshandläggning av något av de granskade ärendena. Den genomförda granskningenvisar att regeringen vid sin behandling av utlänningsärendena många gångerställs inför svåra avväganden. Detta gäller oavsett anledningen tillutvisningen. Regeringens avgöranden försvåras också av att det inte säkert kanförutses vilka förhållanden de utlänningar som inte tillåts stanna här kommeratt ställas inför i det land dit de återvänder. Mot denna bakgrund är detsjälvfallet av stor betydelse att regeringens bedömningar sker i en generösanda. Utöver det anförda föranleder inte den verkställdagranskningen något uttalande från utskottet. Invandrings-och flyktingpolitiken m. m. fattade beslut om riktlinjer förinvandrings- och flyktingpolitiken (prop. 1983/84:144, SfU 30, rskr. 410).Beslutet innebar i huvudsak oförändrade grundläggande principer.Invandringspolitiken kan sammanfattningsvis sägas utgå från två principer,nämligen den fria rörligheten inom och en reglering av den utomnordiskainvandringen. Den utomnordiska invandringen består främst av flyktingar ochnära anhöriga till personer som redan vistas i . Utomnordiskarbetskraftsinvandring är tillåten endast i undantagsfall. Den svenska flyktingpolitiken består av flera olika delar:ekonomiskt stöd till FN:s flyktingkommissarie () och FN:s hjälpprogram förPalestinaflyktingar (UNRWA), internationellt samarbete för att främja tillämpningenav och stärka flyktingarnas rättsliga skydd, samverkanmed UNHCR och med andra stater för att åstadkomma en bättre internationellansvarsfördelning i flyktingarbetet samt slutligen mottagande av flyktingar ivårt eget land. Regeringen har i en skrivelse gett ensamlad redovisning av flyktingpolitiken och dess tillämpning med tonvikt på år1985. En motsvarande redovisning för kommer att lämnas till riksdagenunder . Genombeslutet vid 1983/konfirmerades således de riktlinjerför flyktingpolitiken som lagt fast . I korthet KU1986/87:33 innebärdessa att skall arbeta internationellt för alt motverka Bilaga B12 A uppkomstenav flyktingsituationer och prioritera flyktinghjälp i tredje land samt, dåflyktingar överförs hit, ge förtur åt dem som är i akut behov av skydd.Vidare skall en generös lagstiftning och asylpraxis ingå som en viktig del i densamlade flyktingpolitiken. En reglering av flyktinginvandringen skallendast vara möjlig beträffande flyktingar som överförs till och beträffandepersoner som åberopa politisk-humanitära skäl för att få stanna i Den utomnordiska invandringen, barn oräknade,redovisas i nedanstående tabell. Talen anger antalet meddeladeuppehållstillstånd. Närmare uppgifterom flyktinginvandringen finns iu/jier-bilagorna l~2. Skäl 1979' 1980 1981 1982 1983 . Flyktingskäl 2 768 4 062 3 857 6 188 3 784 4 584 6 693 U 828 Humanitäraskäl' 1130 948 918 983 632 829 1276 1591 Anknytningtill nykting' - - - - - - 807 773 Anknytningsskäli övrigt (inkl. adoptivbarn) 6 843 7 786 7 868 7 197 7 241 7 702' 8 479'' 7 812' Arbetsmarknadsskäl - - - - - 247 98 107 Nyagäststuderande 771 821 391 363 481 . Totalt 111:52 13 617 13 304 14 731 121.38 13 871 17 827 22 580 ' För åren 1979-83 ingår bland humanitära skäl även vissaarbetsmarknadsskäl. "Ingick tidigare i anknytningsskäl. ' Adoptivbarn utgjorde 1 141 avanknytningsfallen 1984. * Adoptivbarn utgjorde 1 400 avankjiytningsfallen 1985. ''Adoptivtiarn utgjorde 1 213 av anknytningsfallen 1986. Utlänningslagen (1980:376. ändrad senast 1986:1184) ochutlänningsförord ningen (1980:377, ändrad senast 1986:337) innehåller regler om villkoren för att en utlänning skall få resa in och ut ur samt uppehålla sig och ha anställning här. En grundprincip är att endast svenska medborgare har en ovillkorlig rätt att vistas i . För att kontroll skall kunna utövas över vilka personer som tillåts resa in och vistas i krävs i princip att utlänningar skall ha pass och visering. Medborgare i vissa stater är dock befriade från skyldigheten att ha visering. En utlänning som saknar pass, visering, uppehållstillstånd eller arbetstillstånd när detta är enförutsättning för inresa och vistelse i kan avvisas eller utvisas. Huvudregeln är, med undantag bl. a. för medborgare i , , eller , att en utlänning inte får uppehålla sig här än utan uppehållstillstånd. Den som vill vfira här än eller vill bosätta sig i skall ha fått uppehållstillstånd före inresan. Undantag gäller dock för dem som söker asyl i . Vidare undantas vissa fall av återförening i mellan nära familjemedlemmar samt personer som på 552 grund avskäl av synnerlig vikt bör tillåtas att resa in i . KU 1986/87:33 har anslutit sig till FN-konventionangående flyktingars Bilaga B 12 A rättsliga ställning. Konventionen ärjuridiskt bindande för avtalsslutande stat. I konventionen finns bestämmelserbl. a. om skydd för flyktingar.