bet · GA01TU2 · 1986-12-31 00:00:00 — Motionären erinrar ommålet för utvecklingen av kombitrafiken men påpekar att ytterligare åtgärderutöver de förutsatta behövs för att målet skall uppnås. Motionären föreslårhärvid bl. a. att taxan för kombitrafiken skall subventioneras genom attuttaget av kilometerskatt på tunga lastbilar skall ökas och att utbyggnaden avindustrispår och industribanor skall stimuleras. Motionären begär attriksdagen som sin mening skall ge regeringen till känna vad som anförs imotionen om åtgärder för överförande av godstransporter frän landsväg tilljärnväg. Satsningen på kombitrafiken påbörjades den 1 juli 1985genom bildandet av ett särskilt företag, , för denna trafik. Somnämnts i det föregående pekar prognoserna på att man kan komma upp ien volym om . I årets budgetproposition (bil. 8 s. 74) anfördekommunikationsministern bl. a. att han hade goda förhoppningar om att målet om3 miljoner 1990 skulle uppnås och att han avsåg att noga följautvecklingen. Mot bakgrund av de nu lämnade uppgifterna finns det enligtutskottets mening inte någon anledning för att nu ta någotytterligare initiativ för att stimulera överflyttning av godstransporter frånlandsväg till järnväg. Motionen avstyrks därför. I* 1986/87. 2Åtgärder för miljövänligare trafik i tu 1986/87:2 2.1 Trängselavgifter för biltrafiken i storstadsområden I motion 1985/86:T435 (fp) begärs förslag till bestämmelsersom skall ge kommunerna möjlighet att införa s.k. trängselavgifter förbiltrafiken. Motionärerna påpekar att biltrafiken förorsakar problem istorstäderna genom buller, trafikolyckor och föroreningar. De åtgärder som harvidtagits för att begränsa bilismen i storstäderna har enligt motionärernahittills varit föga effektiva. Genom att man avgiftsbelägger trafiken skulleemellertid trafiktopparna kunna pressas ned. Även om intäkterna av avgifternaskulle bli marginella, skulle betydande samhällsekonomiska vinster dock görasgenom t. ex. att bättre miljö, mindre kostnader för väghållning och lättareframkomlighet för kollektivtrafiken skulle vinnas. Även om ett system medträngselavgifter inte skulle vara en lämplig ordning i alla storstadsområden börkommunerna dock enligt motionärerna ha möjlighet att bestämma om de vill prövaett sådant system. (Jo 1977:08) - som tillkallades år 1977för att utreda frågor om luftvårdsproblem på grund av bilavgaser - framhöll isitt slutbetänkande (SOU 1983:27) Bilar och renare luft (s. 20) bl. a. attskärpta avgaskrav pä fordonen ger betydligt större förbättringar avavgassituationen än t.o.m. kraftiga begränsningar av biltrafiken. Vid sidan avförslag om skärpta avgasreningskrav m.m. lade kommittén emellertid ibetänkandet fram förslag till en lag om rätt för kommun att föreskriva avgiftför motorfordons begagnande av gator m.m. För att anordna motorfordonstrafiken på ett frånluftvårdssynpunkt tillfredsställande sätt skulle en kommun enligt lagförslagetfå föreskriva att avgift (färdavgift) skulle betalas för motorfordonsbegagnande av gator och andra allmänna platser inom områden som ingår ifastställd stadsplan. Grunderna för beräkning av färdavgiften skulle beslutasav kommunfullmäktige. Vid remissbehandlingen av betänkandet tillstyrkte statensnaturvårdsverk, , ,. i , och Svenska Naturskyddsföreningenförslaget att kommunerna skulle ges lagfäst möjlighet att införa färdavgifter.Rikspolisstyrelsen, , trafiksäkerhetsverket, statskontoret,i , i . och /KAK avstyrkte förslaget. motsatte sig inte förslaget om färdavgifter men ansåg att kommunernasåtgärdsprogram i första hand borde omfatta konventionellatrafikplaneringsåtgärder. fann det angeläget att överväga värdet avfärdavgifter även för andra syften än att minska just luftföroreningarna. slutbetänkande jämte bilaga (SOU1983:28) låg till grund för förslag-som lades fram i proposition 1984/85:127 omprogram mot luftföroreningar och försurning (JoU 28, rskr. 275) - om attskärpta avgasreningskravskulle införas m. m. I fråga om trafikplanering pekade /87:2jordbruksministern bl. a. på att träfikplaneringsåtgärder kan vidtas för attkväveoxidutsläppen och andra förorenande utsläpp frän biltrafiken skallreduceras (s. 40). Han framhöll att riktlinjer för luftkvalitet emellertidbehövdes för den kommunala trafikplaneringen och hänvisade till att statensnaturvårdsverk arbetade med att ta fram riktlinjer för luftkvalitet med avseendepå koloxid, kvävedioxid och ozon. Detta arbete beräknas bli avslutat underinnevarande höst. Utskottet anser för sin del att man inte genom att införafärdavgifter eller trängselavgifter bör söka komma till rätta med de problem ifråga om buller, trafikolyckor och föroreningar i storstadsområden som påtalasi motionen. Utskottet är således inte berett att tillstyrka motionen. 2.2 Stimulans från vissa statsbidrag till utveckling avmiljövänlig trafik i storstadsområden I motion 1985/86:T438 (c) begärs att stimulans förutveckling av miljövänlig trafik i storstadsområdena skall få utgå från t. ex.vissa i det följande nämnda statsbidrag. 1 motiveringen till yrkandet erinrarmotionärerna om att försöksverksamhet med miljövänligare fordon pågår på olika hålli landet. I bedriver, påpekas det, AB Lokaltrafiksålunda försök med "batteri-, svänghjuls- och tryckackumulatorbussar"m. m. Försök med miljövänliga trafiklösningar bör enligt motionärernastimuleras genom att stöd härtill får utgå från t. ex. statsbidragen tillkommunal väg- och gatuhållning och till lokal och regional kollektivpersontrafik, m.m. Utskottet vill erinra om att under våren 1984beslutade om ett fjärde treårsprogram för statens stöd till forskning och utveckling(FoU) inom energiområdet (prop. 1983/84:107 bil 9, NU 45, rskr. Medelhärför anvisas under tolfte huvudtitelns reservationsanslag till Energiforskning.I energiforskningsprogrammet ingår ett program som avser energianvändning förtransporter och samfärdsel. Ambitionen med detta program är att finna tekniskamedel för att minska oljeförbrukningen som emissionerna (utsläppen)begränsas i största möjliga utsträckning. Programmet är i sin tur indelat itvå delprogram, nämligen ett delprogram som avser FoU beträffande åtgärder itransportsystemet, för vilket delprogram transportforskningsberedningen (TFB)har ansvaret och ett delprogram som avser FoU beträffande energianvändning ifordon, för vilket delprogram styrelsen för teknisk utveckling (STU) haransvaret. Under sjätte huvudtitelns anslag tillTransportforskningsberedningen beräknas också medel för bidrag till forskning,utveckling och demonstrationsprojekt på här aktuella områden. (I 1985:01) har i betänkandet(SOU 1986:31) EFU 87. Förslag till program för forskning och utveckling inomenergiområdet jämte bilaga (SOU 1986:32) lagt fram förslag till ett sådantprogram för en ny treårsperiod. Betänkandet har remissbehandlats och är föremålför fortsatt beredning inom . Iovannämnda proposition 1984/85:127 om program mot luftföroreningar .. ochförsurning behandlades också en av utarbetad TU1986/87:2 aktionsplan mot luftföroreningar och försurning, i vilken bl. a.föreslogs ett program för FoU beträffande miljövänligare teknik inomtransportområdet. Vid anmälan av detta förslag hänvisade föredragandedepartementschefen (s. 40) till att FoU pä området bedrevs inom energiforskningsprogrammet.Han anförde att det emellertid kunde vara motiverat att ge STU ett särskiltuppdrag att samordnat med pågående verksamhet inom energiforskningsprogrammetutarbeta ett program för utveckling av miljövänliga alternativa drivsystem förfordon. STU fick också ett sådant uppdrag, vilket beräknas bli redovisat i år.Departementschefen framhöll bl. a. att det också var angeläget att miljövänligatransportsystem för kollektivtrafik i tätorter utvecklades och påpekade attsådana utvecklingsprojekt borde även kunna genomföras inom ramen förTFB:s ordinäre programverksamhet. Som utskottet redovisat ovan har en viss ordning fastlagtsför stöd till FoU beträffande miljövänligare transportsystem m.m. Utskottet ärinte berett föreslå att denna ordning skall ändras med anledning av motionen.Utskottet avstyrker således densamma. 3 Handikappanpassning av kollektivtrafiken Inom ramen trafikpolitiska beslut godkänderiksdagen riktlinjer för anpassning av den kollektiva trafiken tillhandikappades behov samt antog lagen (1979:558) om handikappanpassadkollektivtrafik och vissa ändringar i byggnadsstadgan (1959:612). Att göra denkollektiva trafiken tillgänglig för alla trafikantgrupper skall ingå i dettrafikpolitiska målet att tillförsäkra medborgarna en tillfredsställandetransportförsörjning, och målet skall vara att uppnå en så långt möjligtfullständig handikappanpassning av den kollektiva trafikapparaten. Ett av den s.k. i betänkandet (SOU1975:68) Handikappanpassad kollektivtrafik föreslaget ramprogram föranpassningsåtgärder skulle i huvudsak läggas till grund för genomförandet avanpassningsåtgärderna. Dessa borde i princip kunna genomföras under entioårsperiod. Enligt lagen om handikappanpassad kollektivtrafik skallden som har tillsyn över kollektivtrafik och den som utövar sådan trafik setill att trafiken anpassas med hänsyn till handikappade. Därvid skall iakttasatt handikappades särskilda behov skall beaktas så långt det är möjligt närkollektivtrafik planeras och genomförs och att de färdmedel som används sålångt det är möjligt skall vara lämpade för handikappade resenärer. Enligt dentill lagen knutna förordningen (1980:398) om handikappanpassad kollektivtrafikskall transportrådet initiera, planera och följa upp anpassningen samt verkaför att anpassningen samordnas. Vidare skall rådet meddela de föreskrifter omanpassningens inriktning och omfattning som behövs. skallsamråda med företrädare för handikappade. Vidare skall transportrådet samrådamed (), , trafiksäkerhetsverket, sjöfartsverketoch luftfartsverket innan rådet meddelar föreskrifter inom myndigheternasverksamhetsområden, om föreskrifterna avser färdmedlens XU 1986/87:2konstruktion, utrustning eller drift. Kan enighet därvid inte nås, skall fråganunderställas regeringen. För att bistå transportrådet i bl. a. frågor omsamordning av den kollektiva persontrafikens anpassning till handikappadesbehov är till rådet knuten en rådgivande delegation för handikappfrågor, sombestår av - förutom generaldirektören för transportrådet - företrädare förstatens handikappråd, handikappinstitutet, SJ, Svenska kommunförbundet.Svenska lokaltrafikföreningen. Ett krav i byggnadsstadgan (42 a §) på att bl. a.terminaler, som byggs, skall handikappanpassas utökades genom en ändring i 82 a§ till ett krav på att terminalerna skall handikappanpassas oavsett om deannars skulle ha byggts om eller inte. Närmare föreskrifter omhandikappanpassning av lokaler m.m. finns i Svensk byggnorm. fick av regeringen iuppdrag att i samråd med transportrådet redovisa vilka åtgärder som harvidtagits för handikappanpassning av kollektivtrafikens terminaler. En rapportmed anledning av uppdraget beräknas komma att framläggas under innevarande år. 3.1 Fullföljande av handikappanpassningen avkollektivtrafiken I motion 1985/86:T330 (fp) begärs en översyn avhandikappanpassningen av kollektivtrafiken. I motiveringen till yrkandet anförsbl. a. att de framsteg som har gjorts i fråga om handikappanpassningenär otillräckliga. Några nämnvärda åtgärder för att t. ex. göra det möjligt förrullstolsbundna handikappade att åka buss har enligt motionärerna integenomförts. De påpekar att det i andra länder - bl. a. i - finns tekniskalösningar som gör det möjligt att åka buss för även rullstolsbundnahandikappade. I motion 1985/86:T283 (fp) påpekas att brister i fråga omhandikappanpassningen av olika färdmedel fortfarande föreligger. Motionärenbegär därför att skyndsamma åtgärder skall vidtas för att handikappanpassakollektivtrafiken i enlighet med tidigare beslut. har meddelat föreskrifterom handikappanpassning av olika färdmedel. sammanförde rådetföreskrifterna beträffande bussar, loktågsvagnar, spårvagnar, tunnelbanevagnar,fartyg, motorvagnar, förortståg och flygplan i rådets alltjämt gällandekungörelse (TPRFS 1985:10) Föreskrifter om handikappanpassad kollektivtrafik. Under innevarande budgetår kommer transportrådet attslutföra arbetet med föreskrifter för handikappanpassning i så måtto attsamtliga färdmedelsslag då skall omfattas av sådana föreskrifter.Föreskrifterna får omedelbar verkan beträffande färdmedel som skall levererasfrån tillverkare. Successivt skall färdmedel, som levererats före tillkomstenav föreskrifter om dem, också handikappanpassas. ser kontinuerligt över de meddeladeföreskrifterna. Rådet räknar med att omkring göra en utvärdering avsystemet med handikappanpassningsom skall omfatta den gångna tioårsperioden. Vid /87:2 utvärderingenskall belysas bl. a. det resultat såvitt avser handikappades resande som haruppnåtts och vad detta har kostat. När det gäller frågan om att göra det möjligt förrullstolsbundna handikappade att åka buss kan det nämnas atttransportforskningsberedningen har stött en studie av en i , ,befintlig kollektiv busstrafik med bl. a. rullstolslyftar. Beredningen stöderför närvarande fortsatt utveckling av en fast lyftanordning att användas ibussar. räknar med att prov med bussar utrustade medlyftanordning för rullstolar kommer att ske under nästa budgetår. Enligttransportrådets ovannämnda kungörelse gäller att bussar medutrymme för rullstol under vissa förutsättningar skall finnas i trafiken. Angelägenheten av handikappanpassning av kollektivtrafikenhar tidigt uppmärksammats i vårt land. Få länder torde som vårt land halagstiftning och en myndighet med förvaltningsuppgifter på området. Utskottetvill understrykta vikten av att handikappanpassningen av kollektivtrafikenföljs upp med kraft. Den ovan lämnade redogörelsen ger utskottet anledningräkna med att så också kommer att ske. Motionerna synes därför inte böraföranleda någon åtgärd från sida och avstyrks följaktligen. 3.2 Handikappanpassning av tåg I motion 1985/86:T425 (s) tas främst upp svårigheterna förhandikappade och äldre att gå av från och att gå upp i tågvagnar. a. att, om vagnarnas insteg förbättrades, skulle av- ochpåstigning kunna ske betydligt snabbare, vilket skulle innebära attutvecklingen mot kortare restider lika väl skulle kunna främjas genom ändradutformning av instegen i vagnarna som genom höjning av färdhastigheten.Motionären begär att handikappanpassning av tågen skall ges högsta prioritetvid en utveckling av tågens kapacitet samt att en tidsplan skall upprättas förhandikappanpassning av tågen. I transportrådets ovannämnda kungörelse med föreskrifterom handikappanpassad kollektivtrafik finns i fråga om loktågsvagnar bl. a.föreskrifter om utformningen av fotsteg, bredd på instegsdörrar samt om handtagoch ledstänger i anslutning till instegsdörrarna som syftar till att underlättaför personer med rörelsesvårigheter att gå av från och att gå upp i tågvagnar. SJ har i informationsskriften Handikappad på tåg lämnatuppgifter om tillgänglighet till stationshus och plattformar, m.m. beträffandeett 70-tal järnvägsstationer. Om handikappanpassningen på SJ:s område kan vidare bl. a.nämnas att SJ i den s. k. intercitytrafiken har satt in nya vagnar med platsför resenärer att sitta i egen rullstol, att transportrullstolar placeras ut ivissa tåg och att lyftplattformar för ombordtagning av transport- ochrullstolar i tåg placeras på några stationer. har vidare tagitupp diskussioner med SJ om ökad tillgänglighet för handikappade tilltågtrafiken. SJ bygger vidare om stationer så att de blir mer tillgängliga förhandikappade. De 20 snabbtåg som SJ sedan har beställt ochsom skall /87:2 levereras kommer att varasärskilt handikappanpassade på det sättet att i manövervagnen i tågen kommeratt finnas rullstolsliftar vid utgångsdörrarna (2 st.), plats för resenär irullstol samt extra stor toalett för sådana resenärer. Mot bakgrund av den lämnade redogörelsen torde någonåtgärd av inte vara behövlig för att handikappanpassningen avtågvagnar m.m. skall ytterligare främjas. Motionen avstyrks därför. 3.3 Anordnande av en referensanläggning förhandikappanpassad kollektivtrafik I motion 1985/86:T394 (s) framhålls bl. a. att ettövergripande ansvar för att samordna åtgärder för att underlätta förhandikappade att byta mellan tåg och buss saknas. Mofionärerna anser attHallsberg skulle vara en lämplig ort för en referensanläggning för service förhandikappade i dessa hänseenden m.m. passerar enligt motionärerna 130persontåg och angörs orten av ett 50-tal bussar ilinjetrafik. och Länsbussbolaget i har enligtmotionärerna förklarat sig positiva till att medverka i en handikappanpassadanläggning vid . Motionärerna begär att initiativskall tas till anordnande av en referensanläggning för handikappanpassadkollektivtrafik. Fråga om samordningen mellan det lokala/regionalabussresandet och SJ:s tågtrafik togs upp i proposition 1984/85:114 medriktlinjer för järnvägspolitiken. Föredragande departementschefen förordade(s. 42) att det i varje län skulle bildas särskilda samrådsgrupper mellan SJoch trafikhuvudmännen. Dessa grupper borde, under trafikhuvudmännens ledning,svara för att samordningslösningar kommer till stånd i de fall detta är möjligtoch ligger i berörda parters intressen. Enligt föredraganden hade redan tagit initiativ till bildandet av sådana grupper. En ny bussterminal som har anordnats i torde iflera avseenden motsvara en anläggning av det slag som motionärerna önskar iHallsberg. Som ersättning för en busstation, som var i stort behov avupprustning och ombyggnad, beslöt man i att en ny bussterminalskulle anordnas och att den skulle vara förlagd nära järnvägsstationen ochtaxi. Dåvarande kollektivtrafikberedning- nuvarandetransportforskningsberedningen-fick olika handikappanpassningsåtgärder prövadevid anordnandet av den nya bussterminalen. Erfarenheterna av dessa åtgärderberäknades bli av värde för framtida planering av bussterminaler. Enredogörelse för åtgärderna har lämnats av transportforskningsberedningen i juni1985 i rapporten av bussterminal i . Enligt utskottets mening torde sålundahandikappanpassningen av bussterminalen i i vissa delar kunna fylladen uppgift som motionärerna har avsett för den önskade anläggningen iHallsberg, Med hänsyn härtill är utskottet inte berett att ställa sig bakom attriksdagen skall ta initiativ till anordnande av densamma. 4 Vissafrågor om affärsverken inom TU1986/87:2 I detta avsnitt behandlas kritik som framförs i motionerna1985/86:T392 (m) och 1985/86:T424 (m) mot organisationsformen affärsverk förden verksamhet som bedrivs av postverket, , SJ och luftfartsverket.Som bakgrund till behandlingen av denna kritik och de yrkanden, som kritikenutmynnar i, får i korthet nämnas följande. Statlig affärsverksamhet har organiserats på olika sätt,nämligen som affärsverk, som uppdragsverksamhet hos myndigheter och somstatliga bolag. Huvudsakligen historiska skäl torde ha föranlett att justaffärsverksformen har valts för vissa verksamheter. Affärsverken är - till skillnad från statliga och privataaktiebolag - inte några självständiga juridiska personer. I detta hänseende ärde likställda med andra statliga myndigheter (här benämnda andra verk). Affärsverken är, liksom andra verk, underkastade destatliga förvaltningsrättsliga föreskrifterna. Statliga bolag är däremot ihuvudsak underkastade bestämmelserna i aktiebolagslagen. och andraverk har t. ex. inte full handlingsfrihet i sådana ekonomiska frågor och personalfrågor,i vilka beslutanderätten har förbehållits och regeringen.Affärsverken har dock större befogenheter på dessa områden än andra verk. Närmare uppgifter om vad som i övrigt i huvudsak skiljeraffärsverk från andra verk och aktiebolag har lämnats i utskottets av riksdagengodkända betänkande /86:3, till vilket hänvisas (s. 13-14). I dettabetänkande redovisades även vissa förslag, som framförts under 1960- och1970-talen i syfte att anpassa affärsverksformen till kraven på affärsmässighetm. m. samt hur frågor om ombildande av affärsverk till aktiebolag haraktualiserats vid olika tillfällen - nämligen beträffande statensvattenfallsverk och förenade fabriksverken (FFV) - men ej kunnat genomföras pågrund av motstånd från de anställdas organisationer (s. 14-15). Det bör här nämnas att näringsutskottet i är ibetänkandet NU 1985/86:24 om statliga företag behandlade förslag av den art somtas upp i vissa av de här aktuella motionsyrkandena. I ett vid betänkandetfogat yttrande (FiU 1985/86:2y) redovisade finansutskottet bl. a. sin syn påatt bedriva verksamhet i offentlig eller privat regi och några av desamhällsekonomiska och statsfinansiella konsekvenserna av att sälja utstatliga företag och egendom. Den kritik m.m. som framförs i motionerna 1985/86:T392 (m)och 1985/ 86:T424 (m) mot organisationsformen affärsverk för den verksamhet sombedrivs av postverket, , SJ och luftfartsverket kan sammanfattasenligt det följande. Verken är-sedda ur ett internationellt perspektiv-tämligenvälskötta och effektiva men deras uppbyggnad och verksamhet dras dock med en rad inbyggda brister, som är att hänföra till affärsverksformen och som utgör allvarliga hinder för verksamheten. Inom affärsverken blandas, framhålls 15 det, t.ex. myndighetsutövning och förvaltningsverksamhet och institutionel- TU1986/87:2 la hinder gör att affärsverkens ledningar och styrelser saknarmöjlighet att driva verksamheten lika rationellt som konkurrenterna driver sinverksamhet. Härtill kommer enligt motionärerna att affärsverken inte hellerkonkurrerar på lika villkor med konkurrerande företag. För att man skall kommatill rätta med dessa brister krävs enligt motionärerna att affärsverkensaffärsdrivande verksamhet byter företagsform och ombildas till aktiebolag. Förden myndighetsutövande verksamheten bör skapas en gemensam instans. Ett flertalav affärsverkens dotterbolag, vilkas verksamhet har föga gemensamt med denuppgift som verken en gång startades för, bör vidare enligt motionärerna säljasut och affärsverkens faktiska monopol bör successivt reduceras. I motion1985/86:T392 (m) utvecklas kritiken och förslagen i nämnda hänseenden närmare.Kritiken mot affärsverksformen utmynnar i så gott som likalydande yrkanden imotionerna. Sålunda begärs i motion 1985/86:T392 (m) och motion 1985/86:T424(m) att som sin mening skall ge regeringen till känna vad som i resp.motion anförs om överförande av affärsverken till aktiebolagsform (yrkande 1resp. yrkande 10), om sammanförande av den myndighetsutövande verksamheten vidkommunikationsdepartementet underställda affärsverk till gemensam myndighet(yrkande 2 resp. yrkande 11) samt om utförsäljning av affärsverkens dotterbolag(yrkande 3 resp. yrkande 12). Vidare begärs i motionerna att skalluttala att affärsverkens monopol skall minimeras (yrkande 4 resp. yrkande 9). Utskottet redovisar först sin syn på frågan om de häraktuella affärsverkens monopol. Därefter behandlar utskottet de i motionernaupptagna organisatoriska frågorna beträffande verken. De organisatoriskafrågorna kommer att behandlas bl. a. mot bakgrund av förslag som den år 1983tillkallade verksledningskommittén (C 1983:04) har framlagt. Denna kommitté -som har haft i uppdrag att utreda frågan om ledningen av de statligamyndigheterna - avgav till chefen för sitthuvudbetänkande (SOU 1985:40) Regeringen, myndigheterna och myndigheternasledning samt betänkande (SOU 1985:41) Affärsverken och deras företag. I detförstnämnda betänkandet har kommittén behandlat frågor om regeringens styrningav myndigheterna och frågor om myndigheternas ledningsfunktioner. I fråga omaffärsverken och deras företag har dock endast sådana ledningsproblembehandlats som är gemensamma för affärsverken och övriga statliga myndigheter.I betänkandet Affärsverken och deras företag har däremot frågor om styrning avoch ledningsfunktionerna inom affärsverken och deras företag behandlatsnärmare. båda betänkanden är efterremissbehandling föremål för fortsatt beredning inom . Förslaggrundade på betänkandena och remissyttrandena över dem beräknas komma attföreläggas . 4.1 Minskning av affärsverkens monopol De här aktuella affärsverkens på författning grundademonpol är begränsa- ,-,