bet · GA01KU17 · 1986-12-31 00:00:00 — Innebörden av hyresförhandlingslagen i här berörd delår att gett en enskild organisation rätt att beskatta en viss gruppav enskilda, en beskattningsrätt som ligger utanför den offentligrättsligakontroll som eljest gäller för beskattningsmakt. Den enskilde tvingas med andraord att på statens order avstå tillgångar till en annan enskild. Även motionerna K202 av () och K219 avArne i m. fl. (ni) tar upp regleringen av äganderätten. Imotion K202 anförs att den oinskränkta äganderätten gradvis försvagats under desenaste 100 åren. a. vid markanvändning och industriproduktionmåste anses acceptabla som skydd för miljö och människor. Även på ett annat,men betydligt allvarligare område har emellertid äganderätten mist sitt fullainnehåll och begränsats. Det är då stat och,kommun minskar äganderätten förvissa grupper eller kategorier. Som exempel nämns lagstiftning om gruvor,fiske, jakt, naturvård och skatter samt . För att rätta tillbristerna i gällande lagstiftning bör en översyn göras av de lagar som beröräganderätten i syfte att uppnå fullt egendomsskydd för den eller dem som iiiågot hänseende fått sin äganderätt försvagad (yrkande 1). Vidare skall enskildsegendomsskydd skrivas in i grundlagen (yrkande 2). - Även motion K219, yrkande2 tar upp lagstiftning som rör markanvändning och byggande. Det framhålls, medhänvisning till kravet i den tidigare berörda motionen K207 på grundlagsskydd,att egendomsrätten . Därvid erinras om Europarådskonventionenom de mänskliga rättigheterna på detta område. Lagstiftningen måste ändras såatt överensstämmelse uppnås med konventionen. Motionärerna begär en översyn avviktigare lagar som reglerar äganderätten. Till grund för gällande regler om egendomsskyddet liggerett förslag av grundlagberedningen (SOU 1972:15). Frågan om ersättningsnivånvid expropriation eller annat sådant förfogande behandlades före grundlagsändringarna1979 av två utredriingar, fri- och rättighetsutredning (SOU 1975:75)och rättighetsskyddsutredningen (SOU 1978:34). I sin nuvarande lydelse harregeln i 2 kap. 18 § RF om ersättning vid expropriation m. m..varit gällandesedan den 1 januari 1980 (prop. 1978/79:195, KU 1978/79:39). Frågan om ett grundlagsskydd för näringsfriheten hardiskuterats i olika sammanhang. Omfattningen av de inskränkningar i skyddet somi så fall måste göras har emellertid i allmänhet ansetts utgöra ett hinder fören sådan grundlagsbestämmelse. Denna ståndpunkt intogs t. ex. i förarbetenatill fri- och råttighetsreform. 1 sambandmed riksdagsbehandlingen av proposition 1978/79:195 om förstärktskydd för fri- och rättigheter togs även frågan om förstärkt skydd för KU1986/87:17 I propositionen uttalades att erfarenheterna av den utbyggnadav rättighetsskyddet som skett genom reform samt av den förstärkningsom rättighetsskyddsutredningens förslag kunde leda till borde avvaktas.Utskottet (KU 1978/79:39) anslöt sig fill vad som i denna del uttalats ipropositionen och fann därför inte skäl föreslå att ta några initiativbeträffande ytterligare förstärkning av rättighetsskyddet. har därefter vid upprepade tillfällen, senasthösten 1985 (KU 1985/86:5), avslagit motionsyrkanden av samma innebörd som denu förevarande med motiveringen att ytterligare erfarenheter av reformerna påfri- och rättighetsområdet borde avvaktas innan iriitiativ togs till förändringar.Utskottet vidhåller sina tidigare ställningstaganden. Motionerna K201 yrkande2, K202 yrkandena 1 och 2, K205, K207 yrkande 3, K215, K219 yrkande 2, K222,K225 och K226 avstyrks. Skydd mot diskriminering av homosexuella 1 motion K210 av m. fl. (vpk) hänvisas tillmotion 1985/86:L212 om de homosexuellas situation. Motionärerna anför att efter avkriminaliseringen avhomosexuellt umgänge mellan vuxna 1944 bröt hysterin och hetsen mothomosexuella fram . Ett därefter följande skede har haftrelativt progressiv karaktär och har bl. a. bevittnat en växande aktivitet ochorganisering av homosexuella. Resultaten visade sig i form av vissa rättsliga reformeroch en öppnare diskussion av homosexuellas liv och villkor. Den nu avslutadestatliga utredningen rörande homosexuella och samhället tillsattes och arbetademedan detta klimat alltjämt var för handen: En vändning har emellertid nu varitpå väg sedan någon tid och har slagit igenom på flera samhällsområden. Deekonomiska och sociala kristendenserna har gett ny näring åt restaurativa ochkonservativa uppfattningar. Risken är uppenbar att detta framkallar en reaktionockså i inställningen till homosexuellas situation. Utvecklingen mot störreöppenhet har obestridligen stagnerat, uttryck för öppna och t. o. m. våldsammafördomar i.det praktiska livet har blivit vanligare. En del yttringar frånkyrkliga och frikyrkliga kretsar har haft , ytterst olycklig verkan. Sedan denstatliga utredningen lades fram har inga initiativ tagits eller aviserats frånmyndigheter eller politiska instanser för att bekämpa fördomar ochdiskriminering. I den situation som utvecklats bör enligt motionärernariksdagen ta sitt ansvar för att motarbeta de negativa och samhällspolitisktfarliga tendenser som tagit fart. bör söka initiera regering ochandra myndigheter till ett program för att rättsligt, socialt och ideologisktgå till angrepp mot diskriminering och fördomar och för att uppnålikaberättigande för homosexuella på olika områden. Ett sådant program bör bl.a. innebära ett lagskydd mot diskriminering av homosexuella. I motionen yrkasatt hos regeringen begär förslag om lagligt skydd mot diskrimineringav homosexuellai enlighet med betänkandet från utredningen 1986/87:17 ochsamhället. I betänkandet Homosexuella och samhället (SOU 1984:63)föreslås bl. a. att homosexuella skall omfattas av det skydd mot diskrimineringsom 16 kap. 8 § och 9 § ger andra grupper, att samhälletsinställning att homosexuella skall behandlas som alla andra stryks under genomatt 2 kap. 15 § och 20 § RF ändras så att homosexuella skyddas mot missgynnandelagstiftning, att en uttrycklig bestämmelse meddelas om asylrätt för homosexuellasom förföljs på grund av sin läggning samt att diskrimineringsutredningensförslag till lag mot etnisk diskriminering i arbetslivet även skall skyddahomosexuella mot diskriminering på arbetsmarknaden. En proposition om de homosexuellas ställning i samhällethar aviserats, och frågan bereds i . Vid dettaförhållande är något initiativ från sida inte påkallat. Utskottetavstyrker motion K210. I motion K208 av m. fl. (m) hänvisas tillmotion 1985/86:So206. I motionen begärs att regeringen utreder en reglering avföräldrarätten i grundlagen. Motionärerna anför att den antagnapropositionen 1984/ 85:209 om förskola för alla barn, med riktlinjer förutbyggnad av och innehåll i barnomsorgen, innebär ett stort steg mot en mersocialistisk familjepolitik. Föräldrarnas förmåga och vilja att tahuvudansvaret för sina barn underkänns. Utvecklingen går med hjälp avskattesystemet, föräldraförsäkringens utformning och ett ensidigtbarnomsorgsstöd mot att allt fler familjer tvingas anlita kollektiv barnomsorg,vare sig det passar dem eller inte. Utvecklingen på det familjepolitiskaområdet inger stor oro. Föräldrarnas rätt och ansvar att med utgångspunkt ibarnens bästa bestämma över vården och omsorgen om sina barn är förmotionärerna självklar. Denna rätt måste enligt dem också vara vägledande vidpolitiska beslut. Därför bör man nu pröva förutsättningarna för attgrundlagsfästa föräldrarätten. Regeringen bör därför ges i uppdrag attskyndsamt låta utreda denna fråga. Därvid måste också utredas dekonsekvensändringar som erfordras i andra författningar rörande bl. a. skatter,statsbidrag, förskola, socialtjänst samt sjuk-, hälso-och tandvård. I vissafall, t. ex. när barnen riskerar att fara illa, måste dock barnens rätt sättasföre föräldrarnas och avsteg göras i grundprincipen. Detta skall i så fallregleras i en särskild författning. Vid behandlingen av proposition 1975/76:209 om fri- ochrättigheter i grundlag förelåg ett motionsyrkande om att föräldrarätten, dvs. föräldrars rätt att utöva vårdnaden om sina minderåriga barn, att välja mellan likvärdiga skol- ochutbildningsformer för dessa samt att handha barnens KU 1986/87:17 fostran itros- och livsåskådningsfrågor, skulle tas in i RF. Utskottet (1975/76:56)konstaterade bl. a. att rättighetsutredningen ansett att regler som tog siktepå föräldrarätten inte lämpade sig för grundlag samt att departementschefeninstämt i denna bedömning. Utskottet anslöt sig till vad departementschefenanfört om svårigheterna att utforma en grundlagsregel om föräldrars rätt tillvårdnaden om sina minderåriga barn på ett sådant sätt att den ger ett verkligtskydd för vårdnadsrätten men ändå inte kommer i konflikt vare sig medföräldrabalkens regler om vårdnad eller med föreskrifter om samhällsvård samtavstyrkte yrkandet om att införa föräldrarätten i grundlag. Utskottet gör sammabedömning nu vad gäller en reglering i grundlag av föräldrarätten som närfrågan prövades tidigare samt avstyrker motion K208. Imotion K207 av m. fl. (m) uttalas att det vid upprepade tillfällenförekommit att socialdemokraterna har genomdrivit lagar som i vissa delarstridit mot grundlagar och . Det är enligt motionärernavisserligen möjligt att domstolar eller myndigheter kan komma att underlåta atttillämpa vissa av lagarna med hänvisning till bestämmelser i grundlag.Lagprövningsråtten får dock endast användas i uppenbara fall, och erfarenhetenvisar att myndigheterna ogärna ger sig in på sådana bedömningar. Enskilda kanäven föra talan vid . Sådana mål är dock besvärliga, tidsödandeoch ofta kostsamma att driva. I praktiken kan därför en riksdagsmajoritet"ostraffat" genomtrumfa grundlagsstridiga lagar. Det finns enligtmotionärerna starka skäl att aktualisera frågan om att inrätta enförfattningsdomstol. Dess främsta uppgift skulle vara att säkerställa attregeringsformens fri- och rättigheter verkligen efterlevs av de politiskaorganen och av myndigheterna. Härigenom skulle författningsdomstolen kunna bliett skydd för den enskilde mot det allmänna. Frågan om inrättandet av enförfattningsdomstol bör därför utredas (yrkande 6). Äveni motion K218 av () begärs att en författningsdomstol skallinrättas. Som stöd för yrkandet anförs bl. a. att det speciellt i frågor kringden politiska demokratin finns skäl att grundlagen och vallag kan få prövasutifrån strikt juridiska aspekter. Viktiga frågor kring valen hanteras nu avvalprövningsnämnden, som, bortsett från ordföranden, är en helt parfipolifiseradinstitution (yrkande 4). Fråganom att inrätta en författningsdomstol behandlades av utskottet i betänkandet KU 1984/85:5. Utskottet hänvisade därvid bl. a. till att en kontroll av att lagar och andra författningar inte strider mot grundlag eller annan överordnad lag förekommer genom lagrådsgranskningen samt dom stolarnas och förvaltningsmyndigheternas lagprövningsrätt. kadevidare att såväl fri- och rättighetsutredning som rättighets- KU1986/87:17 skyddsutredningen förkastat tanken på att inrätta enförfattningsdomstol. , Samma ståndpunkt intogs i propositionerna 1975/76:209 omändring, i regeringsformen och 1978/79:195 om förstärkt skydd för fri- ochrättigheter, vilka i dessa delar godtogs av . Inrättandet av enförfattningsdomstol kunde enligt utskottets mening medföra risk för en ickeönskvärd förskjutning i det svenska politiska maktsystemet och skulle bryta motsvensk författningstradition. Mot nämnda bakgrund var utskottet inte berett attförorda bifall till motionerna. Utskottet tog även ställning till ettmotionsyrkande motsva rande de nu aktuella (KU 1985/86:5). Därvid förklarade sig utskottet inte ha funnit anledning frångå sitt tidigare ställningstagande. Utskottet gör samma , bedömningnu och avstyrker därför motionerna K207 yrkande 6 och K218 yrkande 4. Lagrådsgranskningen m. m. I motion K214 av m. fl. (c) tas situationerupp där grundlagsenligheten hos olika lagar har satts i fråga. Motionärernaerinrar om att lagrådet har som särskild uppgift att bedöma om en föreslagenlag är förenlig med grundlagen. Lagrådet är dock endast rådgivande, och dessuppfattning kan således åsidosättas av regering och riksdag. Ett sätt attminska risken för riksdagsbeslut som kan ifrågasättas från grundlagssynpunktskulle vara att ge lagrådet ett veto i frågor av det här slaget. Motionärernabegär därför att folkstyrelsekommittén får i uppdrag att utreda en regel medden innebörden att ett lagförslag som har underkänts av ett enhälligtilagrådinte får antas av (yrkande 5). Vidare anförs i motion K214 att det i en rad fall under desenaste åren har rått delade meningar om innebörden av grundlagsregler, främstregler om normgivning och delegering av normgivningsmakt i 8 kap. RF. Det ärenligt, motionärerna otillfredsställande att oklarheter kvarstår. Det bästasättet att undanröja oklarheterna är att på nytt överväga de bestämmelser somhar satts i fråga. Motionärerna anser att folkstyrelsekommittén bör få ävendenna uppgift. Kommittén bör således kartlägga de fall där tvister ominnebörden har förekommit i lagrådsyttranden och i samt att komma medförslag till sådana förändringar av de berörda grundlagsbestämmelserna attinnebörden blir klar och bestämmelserna möjliga att tillämpa utan att delademeningar kan uppstå (yrkande 6). För att avge yttrande över lagförslag skall det enligt 8kap. 18 § RF finnas ett lagråd med domare i högsta domstolen och regeringsrätten. Lagrådsremiss beslutas av regeringen. Möjlighet finns också för riksdagsutskott att höra lagrådet med stöd av 4 kap. 10 § riksdagsordningen. Vilka lagförslag som i princip bör lagrådsgranskas anges i 8 kap. 18 § RF. Grundlagsregeln om när lagrådet bör höras har försetts mednågra KU 1986/87:17 undantag. Remiss till lagrådet kan underlåtas om lagrådetshörande skulle sakna betydelse på grund av frågans beskaffenhet eller omremissen skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt menskulle uppkomma. I de fall regeringen utan att ha inhämtat lagrådets yttrandeföreslår att stifta lag som anges i 8 kap. 18 § RF skall regeringensamtidigt redovisa skälen till att lagrådet inte har hörts. Underlåtenhet attremittera ett lagförslag till lagrådet när så bör ske påverkar inte giltighetenav den lag som blir resultatet av lagstiftningsarbetet. En domstol eller annatoffentligt organ kan således inte med stöd av sin lagprövningsrätt underlåtaatt tillämpa en lag enbart av det skälet att förslaget till lagen inte harlagrådsgranskats. Lagrådets uppgifter består enligt 8 kap. 18 § RF i attundersöka hur ett lagförslag förhåller sig till grundlagarna och tillrättsordningen i övrigt satnt hur förslagets föreskrifter förhåller sig tillvarandra och till rättssäkerhetens krav. Lagrådet skall vidare överväga omförslaget är utformat så att det kan antas tillgodose angivna syften och vilkaproblem som kan uppstå vid tillämpningen. Nuvarande system för lagrådsgranskning tillkom genomlagstiftning som har trätt i kraft . Det ersatte då enordning som hade beslutats och som innebar att det inte fanns någonskyldighet att höra lagrådet. hade det emellertid funnits en sådanskyldighet bl. när det gällde civilrättslig och straffrättsliglagstiftning. Utskottet uttalade i sitt av godkända betänkande(KU 1978/ 79:39) att det nya systemet för lagrådsgranskning kundekarakteriseras som ett mellanting mellan ett obligatoriskt system och ettsystem méd en helt fakultativ granskning. Enligt utskottet borde det nyasystemet leda till att lagrådet inom ramen för sin kapacitet får granska alla delagförslag söm behöver dess granskning men inga andra. Som systemet utformatsinnebär de nya reglerna enligt vad utskottet bedömde ingen risk för attlagrådet eller de högsta dömande organeri över huvud skall få ett politisktinflytande. När det gäller lagrådsgranskningens inriktning ochomfattning uttalade i sitt nämnda betänkande attförslag till nya regler för granskningen borde prövas mot bakgrund av vissautgångspunkter om vilka i stort sett allmän enighet råder. En väsentlig sådanutgångspunkt är, anförde utskottet, att lagrådets verksamhet upplevs soin ettvärdefullt led i arbetet på att få fram fullgoda lagförslag. Granskningen ilagrådet har setts som en garanti för att rättssäkerhetsintresset och kravet påenhetlighet, konsekvens och klarhet iakttas. Som en annan utgångspunkt angavsatt granskningen uteslutande borde ägnas åt lagförslagens juridiska sida öchsålunda aldrig omfatta deras allmänna politiska grunder. På omfattningen avlagrådsgranskningen måste enligt utskottet inverka att man inte gärna kan låtalagrädsgranskning få ta i arispråk flera ledamöter i de högsta domstolarna änungefär det antal som då förekom. Utskottet finnei inte anledning att frånträda vad somuttalades om lagrådets roll när den nuvarande ordningen för lagrådsgranskning kom till 1 1980.Yrkande 5 i motion K214 om ett veto för lagrådet bör därför avstyrkas. KU1986/87:17 Vad gäller den i motion K214 yrkande 6 väckta frågan om bl. a. enkartläggning av fall där tvister förekommit om innebörden avgrundlagsstad-ganden, vill utskottet först understryka att, som anfördes ibetänkandet KU 1978/79:39, det alltid i sista hand ankommer på attavgöra om lagrådet skall höras över ett lagförslag eller inte. Denna möjlighethar också utnyttjats. Det är vidare angeläget att, som utskottet även uttalade,reglerna är utformade så att lagrådets granskning gäller lagförslagensjuridiska sida och inte deras allmänna politiska grunder. Utskottet har senasti betänkandet KU 1985/86:5 avstyrkt ett motionsyrkande om översyn i vissa delarav 8 kap. RF. Därvid vidhölls ett tidigare uttalande (KU 1983/84:4 y) variutskottet förutsatte att såväl de olika utskotten i som regeringenuppmärksamt följer de tillämpningsproblem på olika rättsområden som 8 kap, RFkan ge upphov till. Med det anförda avstyrks även motion K214 yrkande 6. Försvaret av fri- och rättigheter I motion K209 av m.fl. (vpk) om försvaret avde medborgerliga fri- och rättigheterna anförs att tecknen blir allt tydligarepå att viktiga grundlagsrättigheter inte bevakas tillräckligt och att de därföri praktiken urholkas eller helt åsidosätts. Det är enligt motionärerna ocksåtydligt att grundlagens rättighetssystem vanligtvis inte spelar någon roll förrättstill-lämpningen. Myndigheterna tar inte med denna aspekt i handläggningoch avgöranden. Motionärerna anser att något måste göras för att bättre skyddagrundlagsrättigheterna i praktiken. Det framstår som önskvärt att ett merorganiserat studium genomförs när det gäller grundlagsrättigheternas genomslagi olika verksamheter. Det är också i hög grad påkallat att man ipersonalutbildning bättre försäkrar sig om att kunskapen om de grundläggandemedborgerliga rättigheternas innebörd verkligen utgör ett levande inslag ioffentliga funktionärers kompetens. Mot bakgrund av det anförda begärs åtgärderägnade att bättre säkra det faktiska upprätthållandet av de grundläggandemedborgerliga fri- och rättigheterna. Utskottet tog i betänkandet KU 1982/83:9 upp ett yrkandeom en parlamen tarisk kommission till de medborgerliga fri- och rättigheternas försvar. Utskottet konstaterade att ett omfattande arbete bedrivits i olika etapper beträffande de demokrafiska fri- och rättigheterna. Detta har resulterat i tre olika reformer . Enligt vad utskottet anförde måste ytterliga re erfarenheter av reformerna på rättighetsskyddsområdet avvaktas innan initiativ kan tas till ytterligare förändringar. Utskottet avstyrkte därför enny översyn av de demokratiska fri- och rättigheterna. En motion med i huvudsak samma inriktning avstyrktes även i betänkandet KU 1983/84:8. Utskottet finner inte heller nu sådana åtgärder som begärs i motion K209 vara påkallade. Motionsyrkandet bör därför avstyrkas. 10.Rösträtt i riksdagsval KU 1986/87:17 1 motionerna K203 av m. fl. (c) och K230av m.fl. (fp) föreslås att rösträtten för svenska medborgarebosatta i utlandet skyddas i grundlag genom att förbehållet i 3 kap. 2 § RF ombosättning i riket tas bort. 1 samma syfte begärs i motion K218, yrkande 3 avAlf () förslag till ändring i grundlagen. Motionärerna hävdar bl. a.att utlandssvenskarnas rösträtt inte är tillräckligt skyddad eftersom den kanfråntas dem genom ett enkelt majoritetsbeslut av . Gällande rätt m. m. Enligt 3 kap. 2 § RF fillkommer rösträtt vid val tillriksdagen svenska medborgare som är bosatta i riket. 1 fråga om rösträtt försvenska medborgare som är bosatta utomlands hänvisas till bestämmelser i vanliglag. Dessa bestämmelser, som finns i 4 kap. 11 § vallagen (1972:620), innebäratt svensk medborgare, som inte är bosatt i , har rösträtt vid val tillriksdagen om han har varit kyrkobokförd i landet. röstråttskommitté hade enligt sina direktiv attöverväga en sådan avgränsning av rösträtten för utlandssvenskarna att endastsvenska medborgare med en mera påtaglig anknytning till hemlandet skulle harösträtt vid riksdagsvalen. I betänkandet (SOU 1984:11) Rösträtt ochmedborgarskap uttalade kommittén att det mötte stora svårigheter att finnanågot annat kriterium än ett tidskriterium när det gällde att bestämma dennaanknytning. Kommittén föreslog därför att rösträtt skall tillkomma svenskamedborgare som varit kyrkobokförda i under de senasteförflutna tio kalenderåren före ett riksdagsval. borde enligt kommitténs. k. boenderösträtt införas, dvs. personer skall rösta i det land där de bor,oavsett i vilket land de är medborgare. Kommittén var inte enig i sittställningstagande. Ledamöterna från de tre borgerliga partierna reserveradesig och förordade att utlandssvenskarnas nuvarande rösträtt skulle skrivas in igrundlagen. förslag om rösträtt för invandrare iriksdagsval och om utlandssvenskars rösträtt har inte föranlett någonproposition. beslöt regeringen att tillsätta en parlamentariskkommitté som skall utreda frågan om dubbla medborgarskap (Dir. 1985:11). Syftetmed utredningen är enligt direktiven att ta ställning till om dubblamedborgarskap kan accepteras i större utsträckning. Kommitténs arbete planerasvara avslutat . Denna rösträttsfråga behandlades av senasthösten 1985. Utskottet (KU 1985/86:5) erinrade om att direktiven tillutredningen om dubbla medborgarskap särskilt nämner medborgarskapets betydelseför rösträttsfrågan. Utskottet var inte berett att ta ställning till frågan omgrundlagsregler angående utlandssvenskars rösträtt. Den fortsatta beredningenborde awak- tas, ochutskottet avstyrkte motionerna. Utskottet bedömer inte frågan KU1986/87:17 annorlundanu och avstyrker således motionerna K203, K218 yrkande 3 och I motion K217 av Axel m. fl. (s) begärs attregeringsformen och ändras så att konungens straffrättsligaimmunitet upphävs. Det förhållandet att ett brott inte skulle kunna beivrasskadar enligt motionärernas mening allvarligt både svenska folkets tilltrotill svensk rättskipning och anseende som högt utvecklad demokrafiskrättsstat. Enligt 5 kap. 7 § RF kan inte konungen åtalas för sinagärningar. Grundlagberedningens majoritet föreslog att konungens rättsligaimmunitet skulle upphävas. En ledamot av beredningen ville däremot attstatschefen skulle vara fredad från åtal. Åtskilliga remissinstanser, bland demhögsta domstolens och regeringsrättens ledamöter, hävdade att konungensrättsliga immunitet borde behållas. I proposition 1973:90 anfördes att denrådande ordningen var mycket nära förbunden med monarkins. Detkonstaterades att den hade sin motsvarighet i andra monarkier, bl. a. Danmarkoch . Det föredragande statsrådet uttalade att det knappast kan varaförenat med några praktiskt betydelsefulla olägenheter att behålla en ordningsorii innebär att konungen inte kan ställas till ansvar för brott och ansåg borde kunna gå önskemålen om att behålla den rådande ordningen till mötesgenom att också i den nya,författningen föreskriva att konungen inte kan åtalasför brott. Bestämmelsen i 5 kap. 7 § RF innebår att konungen inte kanåtalas för sina gärningar vare sig som statschef eller privatperson. Däremotinnebär den inte att konungen åtnjuter imrnunitet i civilrättsligaangelägenheter. Konungens person omfattas även äv bestämmelser i 18 kap. 2 §och 8 § .