bet · GA01FöU11 · 1986-12-31 00:00:00 — Den ökade aktiviteten bör i första hand ses som ett led i bevakningen avderas globala intressen och som en del av den strategiska balansen. Även regionalaintressen framträder allt tydligare. Att denna utveckling i förening med denvapentekniska utvecklingen på olika sätt får återverkningar och konsekvenserför de nordiska länderna är dock enligt försvarsministern uppenbart. Försvarsministern berör vidare bl.a. o övningsverksamheteni det nordeuropeiska havs- och luftrummet o maktblockens militära, fredstidaspaningsverksamhet o kränkningar av territorium o kränkande ubåtarsnationalitet o tänkbara motiv för ubåtskränkningarna o kränkningar av svensktluftrum o Sverigesvilja och förmåga att hävda sin territoriella integritet o de nordiskaländernas säkerhetspolitik. I denna del konstaterar försvarsministernSammanfattningsvis att den säkerhetspolitik som de nordiska länderna sedan1940-talet har valt att föra spelat och spelar en avgörande roll förstabiliteten i . Konflikter och hot som kan beröra säkerhetbehandlas i ett särskilt avsnitt. Härvid berör försvarsministern bl.a. osannolikheten av ett krig i mellan maktblocken o karaktären av etteventuellt framtida krig i o den möjliga varaktigheten av ettkonventionellt krig i o risken för krig i närområde o militärahot mot o riskernaför att blir angripet med kärnvapen FöU 1986/87:11 o kemiskavapen och biologiska stridsmedel o hot pålägre konfliktnivåer än krig mellan stormaktsblocken o svenskneutralitetspolitik vid krig i omvärlden oförsörjningskriser och aktioner mot vår utrikeshandel. Mot en redovisad bakgrund avtecknar sig enligtförsvarsministern vissa förändringar iden samlade hotbilden. Han anger dessa(s. 25-26) och uttalar därvid bf. Kränkningarna av svenskt territorium med ubåtar och andraundervattens-farkoster har riktat uppmärksamheten mot delvis nya hot. De kanfrämst bedömas som förberedande led i en operativ planering och kan därmed fånegativa konsekvenser för vårt invasionsförsvars kapacitet. Beträffande grunder för .säkerhetspolitik påpekarförsvarsministern att denna politik väsentligen utformas i étt samspel mellanutrikespolitiken och försvarspolitiken. "Huvudlinjen i denna politik ärneutralitetspolitiken, alliansfriheten i fred syftande till neutralitet ikrig." Försvarsministern påpekar att neutralitetspolitiken förutsätter attomvärlden kan hysa förtroende och respekt för vår vilja och förmåga attorubbligt hålla fast vid den valda utrikespolitiska linjen. Han betonar attneutralitetspolitiken vidare förutsätter en fast och konsekvent försvarspolitik,som redan i fred skapar förtroende i omvärlden för vår vilja och förmåga attförsvara oss, "Ett starkt och allsidigt totalförsvar görsäkerhetspolitiken trovärdig," Totalförsvarets planering bör enligt försvarsministernutgå från att militära angrepp pä utgör led i en konflikt mellanstormaktsallianserna, "Sådana angrepp kan då antas syfta till att utnyttjaSverige som genomgångs-och basområde för militära operationer riktade mot mål ivårt närområde samt till att hindra motparten från ett sådantutnyttjande," Försvarsministern anser att ingetdera av maktblockenrimligen kan utnyttja mer än en ' begränsad del av sina resurser föi angreppmot vårt land. Han avslutar sitt anförande enligt följande: Ett militärt angrepp skall kunna mötas varifrån det änkommer. Våra stridskrafter skall kunna utnyttjas med tyngdpunkt i gräns- ochkustområdena för att därigenom i det längsta förhindra att angriparen får fastfot på svensk mark. Man kan emellertid inte bortse från risken att en angriparelyckas tränga djupt in i värt land. Därför måste ett effektivt och uthålligtmotstånd kunna föras i organiserade former i varje del av landet, även inomsådana områden som angriparen har tagit. Befolkning och egendom skall skyddasoch den livsnödvändiga försörjningen tryggas. Samhället väsentligastefunktioner skall säkerställas. Försvarsviljan underbyggs genom att befolkningenär förvissad om att det finns en effektiv totalförsvarsplanering för dessasvåra förhållanden. E)et är angeläget att också försök från angriparens sidaatt genom propaganda undergräva vår motståndsanda effektivt motverkas. Vår planering skall även forts.attningsvis utgå från attnågon form av politisk förvarning erhålls inför en utveckling i vår del av världen som skulle kunna aktualisera ett väpnat angrepp. noteras de stora svårigheter na att i en utdragen kris rätt tolka andra staters avsikter och åtgärder. Speciellt gäller detta under skeden av hög politisk spänning mellan makt blocken och återkommande variationer i den militära beredskapen. Trots att 10 möjligheterna att upptäcka mera omfattande militära förberedelser består eller t,o, m, ökar måste därför problemen rörande överraskande angrepp i FöU1986/87:11 dess olika aspekter ägnas fortsatt uppmärksamhet i totalförsvaretsplanering. Det är följaktligen väsentligt att vår beredskap snabbtoch flexibelt kan avpassas till aktuella situationer genom balanserade ochsamordnade åtgärder inom hela totalförsvaret. Totalförsvaret skall även inriktas på att mötakonsekvenserna av andra säkerhetspolitiska kriser än krig. Sådana kriser kanbli utdragna och kan kännetecknas bl, a. av ekonomisk och handelspolitiskkonfrontation. Det är väsentligt för vår säkerhetspolitiska trovärdighet ochför vårt totalförsvars styrka i krig att vi kan möta försök till påtryckningaroch handelsrestriktioner i sådana situationer. Såväl i fredstid som under neutralitet vid krig iomvärlden måste respekten för vår territoriella integritet upprätthållas. Kränkningarav vårt territorium kan aldrig accepteras. Kränkningar i fredstid kan bidratill främmande staters förmåga att i samband med ett väpnat angrepp bekämpavårt totalförsvar. I neutralitetslägen kan kränkningar gradvis dra in oss ikriget. Det är väsentligt att vi upprätthåller en helhetsbild av kränkningar avalla slag och ägnar motverkan av dem fortsatt stark uppmärksamhet. Det är avstor vikt att vi fortsätter att förbättra vår förmåga att mötaundervattenskränkningar. Stormakternas väsentligaste militära intressen för vårtområde torde vara förknippade med dess eventuella utnyttjande i ettkonventionellt krig. Ett kärnvapenkrig skulle med största sannolikhet få ettkort förlopp under vilket stormakterna tvingas koncentrera sig helt på att fäett slut på kriget och klara sin egen fortsatta existens. Skulle Sverigefortfarande stå utanför ett storkrig då detta trappas upp till kärnvapennivå ärdet därför mycket osannolikt att ett angrepp - med eller utan kärnvapen -skulle inledas mot vårt land. Däremot kan drabbas av omfattandesidoverkningar då kärnvapen sätts in i andra länder. Vår totalförsvarsplanering med avseende på riskerna förkärnvapenkrig bör även fortsättningsvis ha följande inriktning. Svensksäkerhetspolitik syftar bl.a. till att hålla utanför ett krig mellanstormaktsblocken. Lyckas vi stå utanför en inledande, konventionell fas av ettstorkrig minskar även risken väsentligt att vi blir utsatta för bekämpning medkärnvapen om kriget trappas upp. Ett tillräckligt starkt och allsidigttotalförsvar är en förutsättning för att skall lyckas i dessasträvanden. Därutöver krävs särskilda åtgärder för skydd mot kärnvapenkrig ivår omvärld, och för att öka statsmakternas möjligheter att stå emot hot omkärnvapeninsats mot , Väckta med anledning av totalförsvarspropositionen 1986/S7:Föl27 av m,fl, (c) såvitt gälleryrkande 20 att beslutar att som sin mening ge regeringen till kännavad som anförts om arbetsformerna inför kommande försvarsbeslut, 1986/87:Föl36 av m, fl, (vpk) såvitt gälleryrkande 1 att hos regeringen hemställer att direktiven ochpersonsammansättningen när det gäller kommande försvarsutredningar skallspegla det bredare totalförsvarstänkande som det argumenteras för i motionen. Utskottet FöU 1986/87:11 Försvarsministerns anförande om säkerhetspolitiken byggerpå överväganden försvarskommitté och har inte mött invändningar inågon motion. betonar i sitt yttrande värdet av attgrundvalarna för den svenska säkerhetspolitiken har en bred politiskförankring. Utrikespolitiken och försvarspolitiken utgör de centraladimensionerna i den svenska säkerhetspolitiken. Det är den samlade styrkan ivåra säkerhetspolitiska åtgärder som underbygger vår bestämda föresats att slåvakt om alliansfriheten och neutraliteten och att - om vi ändå angrips - tilldet yttersta värna vår frihet och vårt oberoende. Som en del av säkerhetspolitiken fordras en fast ochkonsekvent försvars-poHtik som inger respekt och förtroende säväl i omvärldensom hos svenska folket. Totalförsvar är alla de åtgärder som krävs för attförbereda landets försvar inför yttre hot och för att ställa om samhället tillkris- och krigsförhållanden. Våra strävanden på detta område är viktiga.Medborgarna bör vara medvetna om vilka påfrestningar som kan drabba samhälletoch dem själva under kriser och i krig samt om sina rättigheter ochskyldigheter gentemot samhället i sådana lägen. Försvarsaspekter måste beaktasi fredstida planering och samhällsutveckling. I totalförsvarspropositionen (bil. 1 s. 7-8) lämnas enredogörelse för förberedelserna års fön;varsbeslut. Det kantilläggas att utrikes- och försvarsutskott - i enlighet med besluthärom (prop. 1972:103, FöU 23, rskr, 309) - vid flera tillfä! len har fåttsärskild information om studie-och planeringsarbetets inriktning och resultat.Utskottet vill vidare påminna om att försvarskommittén som återstående uppgifthar att överväga och lämna förslag rörande inflytande på denfortsatta utvecklingen inom totalförsvaret (jfr förs, 1982/83:22, FöU1983/84:6, rskr. 72, dir, 1984:14), I detta sammanhang behandlar utskottet några motionsyrkandensom gäller arbetsformerna inför kommande försvarsbeslut. motion FÖ127 tar upp arbetsformerna införnästkommande långsiktiga försvarsbeslut. Enligt motionärerna är det "intetillfredsställande att ett så omfattande och över hela samhällsområdetgenomgripande beslut som ett försvarsbeslut inte föregås av sedvanligremissbehandling". nu pågående arbete har som riktpunktatt ge ett ökat inflytande på försvarsplaneringen. Tidsförhållandenaunder året före varje långsiktigt försvarsbeslut är av stor betydelse i detsammanhanget liksom när det gäller möjligheterna att åstadkommaremissbehandling av slutbetänkandet från en försvarskommitté före regeringensställningstagande. Utskottet har anledning räkna med att 1984 årsförsvarskommitté vid sina överväganden ocksä prövar önskvärdheten av sådanremissbehandling och möjligheterna att skapa tidsutrymme därtill. Betänkandensom försvarskommittéerna lämnar i ett tidigare skede av sitt arbete bör somhittills kunna remissbehandlas. Något uttalande av enligt yrkande 20i motion Föl27 (c) anser utskottet inte vara påkallat. Vänsterpartietkommunisterna riktar i motion Föl36 kritik mot regering- J2 en,"som vid tillsättandet av försvarskommittén och utformningen av dess FöU 1986/87:11 direktiv, ensidigt prioriterat personer och anvisningar sombäddat för en inriktning av arbetet mot en militär försvarslösning".Motionärerna vill att skall uttala sig om direktiven ochpersonsammansättningen när det gäller kommande försvarsutredningar. Motionsyrkandet och motiven för detta har nära anknytningtill kommunisternas syn på hur totalförsvaret bör varautformat. Andra motionsyrkanden härom behandlas senare i betänkandet. I dettasammanhang kan konstateras att en sittande regering beslutar om direktiv förkommittéer och om ledamöter i dessa med utgångspunkt i tidigare riksdagsbeslutoch i den politik som regeringen företräder. Detta gäller självfallet ocksåförsvarskommittéer. Yrkande 1 i motion FÖ136 (vpk) bör avslås. Med anknytning till nu behandlade frågor vill utskottetavslutningsvis ytterligare något beröra planeringsläget för totalförsvaret ochbehovet av parlamentarisk insyn och /nedverkan vid totalförsvarets utveckling. Totalförsvarets utveckling fram torde ihög grad komma att påverkas av ett intensivt utredningsarbete under de förstaåren av försvarsbeslutsperioden /88-1991/92. Som utskottet senare ibetänkandet kommer att närmare beröra gäller detta både den militära och dencivila delen av totalförsvaret. Inom det miUtära försvaret har igångsatts ettutredningsarbete med beteckningen Försvarsmaktsutredning 88. Arbetet byggertill största delen på uppdrag av regeringen. Det leds av överbefälhavaren ochär samordnat med perspektivplanestudierna inför nästa långsiktigaförsvarsbeslut. gäller i första hand - arméns krigsorganisation, förbandsomsättning, utbildningssystem och fredsorganisation, - försvarsmaktensledningsorganisation (med anknytningar till civil ledning och samordning), ~förbättringar i fråga om planering, styrning, produktionsledning och Enligt överbefälhavarens planering skall olika delutredningarinom försvarsmaktsutredningen redovisa arbetsläget medan en samladredovisning till regeringen sker . Försvarsministern uttalar bl. a.följande om utredningsarbetet: Jag anser att kompletterande underlag beträffandeutvecklingen av arméns krigsorganisation, förbandsomsättning, utbildningssystemoch fredsorganisation bör tas fram . Det är angeläget attdetta underlag möjliggör att framför allt utbildningen i väsentliga avseendenkan förbättras och fredsorganisationen ges en stabil långsiktig inriktning såatt erforderliga beslut i dessa frågor kan fattas av år 1989.Fredsorganisationen bör utvecklas för att ge bästa möjliga organisatoriskaförutsättningar för omsättning, utbildning och samträning av krigsförbanden,varvid möjligheterna att rationalisera fredsverksamheten bör utnyttjas (bil. ------- Utvecklingenav försvarsmaktens ledningsorganisation bör enligt mittförmenande bl, a, inriktas mot att förbättra beredskapen att leda verksamheten i olika situationer i fred, under kriser och i krig samt att förbättra säkerhet och snabbhet i ledningen. Möjligheterna att minska resursbehoven för försvarsmaktens ledningsorganisation bör prövas. vecklingenbör samordnas med utvecklingen inom de civila totalförsvarsde- FöU1986/87:11 lama så att totalförsvarets ledning blir så effektiv som möjligt. En samlad översyn av totalförsvarets ledning i krig skall därför fullföljas .-- (bil. 1 s. 60) Inom totalförsvarets civila del iir det främst ett områdesom påkallar parlamentariskt inflytande. Det gäller en ändrad inriktning avbefolkningsskyddet. Avsikten är att - utifrån en samlad syn på befolkningensbehov av skydd - i högre grad än inrikta det framtidaskyddsrumsbyggandet på sädana områden där det finns mer betydande risker förcivilbefolkningen. Överbefälhavaren och överstyrelsen för civil beredskap harfått i uppdrag att gemensamt se över de regionala mål- och riskanalyserna.Statens räddningsverk skall, med successiv tillämpning av resultatet av dennaöversyn, redovisa en samlad syn på befolkningens behov av skydd i krig.Redovisning till regeringen skall beträffande båda uppdragen ske den 1september 1988. Mot denna bakgrund har utskottet övervägt behovet avparlamentarisk insyn och medverkan utöver vad som förekommer vid riksdagensåriiga behandling av budgetpropositionen och etablerad återkommande informationtill utrikes- och försvarsutskotten inför nästa långsiktiga försvarsbeslut. parlamentariskt sammansatt försvarskommitté kan väntas tilkomma är 1989. Här kortfattat redovisade utredningskomplex gäller frågorav mycket stor vikt för totalförsvaret. De mäste dessutom bearbetas snabbt.Oavsett yilka förslag som försvarskommitté kan komma att lämnabeträffande återstoden av sitt uppdrag anser utskottet att följande bör gällaför : - Försvarsutskottetbör genom återkommande redovisningar och på andra sätt aktivt följa det utrednings-och planeringsarbete som här nämnts. Detta bör ses både som uppföljning av 1987års försvarsbeslut och som förberedelse för utskottets beredningsarbete medförsvarsbeslutet och med riksdagsbeslut om arménskrigsorganisafion m. m. Utskottets arbete härmed måste påbörjas , - Regeringen börtillsätta en eller flera kommittéer, bestående främst av riksdagsledamöter, meduppgift att ta noggrann del av utredningsresultaten och redovisa sinabedömningar härav till regeringen som ytterligare underlag för dess förslagtill . Vad utskottet nu har anfört om parlamentarisk insyn ochmedverkan bör som sin mening ge regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda och till utrikesutskottetsyttrande hemställer utskottet 1. att riksdagenlämnar utan erinran vad föredragande statsrådet har anfört omsäkerhetspolitiken, 2. att riksdagenavslår inotion 1986/87:Föl27, yrkande 20, om arbetsformerna inför kommandeförsvarsbeslut, 3. att avslår motion 1986/87:Fö 136, yrkande 1, om 4, att som sin mening ger regeringen till kännavad FöU 1986/87:11 utskottet med anledning av propositionen har anfört omparlamentarisk insyn och medverkan. Regeringen har i totalförsvarspropositionen (bil. 1 s.30-35) dels föreslagit att godkänna totalförsvarets mål och deriktlinjer för totalförsvarefs fortsatta utveckling som föredragandestatsrådet har angett, dels berett tillfälle att ta del av vadföredragande statsrådet har anfört om försvarspolifikens inriktning i övrigt. Föredragande statsrådet (försvarsministern) påpekar attalla samhällsfunktioner som har viktiga uppgifter under kriser och i krigskall kunna ställas om för att verka i sådana situationer, "Totalförsvaretomfattar i krig hela det omställda samhället," Enligt försvarsministern skall totalförsvaret utformas ochpersonalen utbildas med utgångspunkt i vår samhällsutveckling och i våra egnaförsvarsbetingelser i övrigt med avseende på främst vår defensiva inriktning,vår geografi, vårt klimat och vårt system med plikttjänstgöring. "Egenforskning och försvarsindustri ger oss möjlighet att förse försvaret medutrustning som är anpassad till dessa betingelser. Därigenom kan vi ocksåminska verkan mot oss av de vapen och motmedel som stormakterna utvecklar föratt använda mot varandra. Det är av dessa skäl ändamålsenligt att i viktigaavseenden ge totalförsvaret en svensk profil." Den beskrivning av det svenska totalförsvarets /nål somsenast lades fast av i samband med försvarsbeslut är enligtförsvarsministerns mening i sak alltjämt giltig. harhan emellertid funnit skäl att modernisera beskrivningen. Han föreslår att fördet svenska totalförsvaret, som en del av den svenska säkerhetspolitiken, skallgälla följande mål (s, 31): - Den svenskasäkerhetspolitiken, utformad i ett samspel mellan utrikespolitiken ochförsvarspolitiken, har som yttersta mål att trygga vårt lands frihet ochoberoende. Säkerhetspolitiken syftar därvid till att skapa förtroende ochrespekt för vår vilja och förmåga att fullfölja vår neutralitetslinje och att tilldet yttersta försvara hela vårt land om vi utsätts för militärt angrepp.Säkerhetspolitiken skall därigenom ocksä minska riskerna för att vårt land drasin i krig och konflikter samt bidra till lugn och stabilitet i det nordiskaområdet. Säkerhetspolitiken främjar en fredlig internationell utveckling. - Totalförsvaretskall i första hand vara fredsbevarande genom att ha sådan styrka,sammansättning, ledning och beredskap att det avhåller från varje försök attutnyttja vårt land. Uppoffringarna i samband med försök att utnyttja landetskall följaktligen vara sä stora att de inte kan te sig rimliga i förhållandetill fördelarna, - Dettaförutsätter att totalförsvaret kan möta militära angrepp varifrån de än kommer.Våra stridskrafter skall kunna utnyttjas med tyngdpunkt i 15 gräns- ochkustområdena för att därigenom i det längsta förhindra att en FöU1986/87:11 angripare får fast fot på svensk mark. Totalförsvaret skall därtillkunna genomföra ett effektivt och uthålligt motstånd i varje del av landet ochi alla former som folkrätten medger. - Totalförsvaret skall i fredfrämja säkerhetspolitiska mål genom att verka stabiliserande i vår del av världen och genom att bidra till att uppkommande kriser kan dämpas och avvecklas. Totalförsvaret skall motverka att dras in i krig eller kriser i omvärlden, skydda landet mot verkningarna och trygga för landet nödvändig försörjning. Respekten för vår territoriella integritet skall upprätthållas genom förmåga att ingripa mot varje form av kränkning avvårt territorium såväl i fred som under neutralitet. - Totalförsvaretsberedskap skall snabbt och flexibelt kunna anpassas till aktuella situationergenom balanserade och samordnade åtgärder. - Totalförsvaretskall vidare värna civilbefolkningen mot verkningarna av krigshandlingar genomatt bereda skydd, rädda nödlidande, ombesörja vård och trygga en livsnödvändigförsörjning. Totalförsvarets förmåga i dessa avseenden grundas främst på detfredstida samhällets resurser och dess förmåga till omställning. Ansvar för enverksamhet i fred innebär motsvarande ansvar i krig. - En fastförsvarsvilja skall vidmakthållas. - Totalförsvaretskall vara sä uppbyggt och organiserat att det är en hela folkets angelägenhet.Detta kommer till uttryck främst genom att totalförsvaret bygger påplikttjänstgöring såsom den allmänna värnplikten, civilförsvarsplikten ochandrs former för tjänstgöringsskyldighet och genom möjligheterna tillfrivilliga insatser inom totalförsvaret, - Totalförsvaretskall därutöver kunna medverka i FN:s fredsbevarande operationer. De riktlinjer för totalförsvarets fortsatta utveckling somriksdagen föreslås godkänna anges under . Försvarsministern uttalar inledningsvis att ökad uppmärksamhetmåste ägnas vår förmåga att i fred, kris och under neutralitet hanterauppkommande situationer. Ett militärt angrepp med syfte att utnyttja värt landär dock enligt hans mening det allvarligaste hotet mot vår nationella säkerhetoch bör därmed utgöra den viktigaste utgångspunkten för vår försvarsplanering.Härefter berör försvarsministern bl. a. o förvarning o en främmande maktsövervä.aanden inför ett eventuellt angrepp mot o förberedelserna inom totalförsvaret o gemensammaoperativa grunder inom totalförsvaret o geografiska betingelser okommunikationer, befolkningsunderlag och näringslivsutveckling o denmilitärtekniska utvecklingen. Härefteranger försvarsministern följande riktlinjer (s, 33-35): Utgående från målet att varje del av landet skallförsvaras och att militära angrepp skall kunna mötas varifrån de än kommer skall särskild uppmärk samhet ägnas förmågan att möta operationer riktade mot svenskt territorium i norra , östra inkl, och de södra delarna av . Även hotet mot vårt luftrum i dess helhet skall särskilt uppmärksam mas. Sådana förberedelser skall vara vidtagna att försvaret inom rimlig tid 16 kan möta även hot som växer upp mot andra delar av landet. Från dessa utgångspunkter bör försvaret byggas upp som ettdjupförsvar FöU 1986/87:11 varvid våra försvarsoperationer skall kunnagenomföras med tyngdpunkt i gräns- och kustområdena i syfte att förhindra attangriparen får fast fot i vårt. En angripares förbekämpning och transporter genom luftenskall tidigt kunna mötas av vårt luftförsvar. Ett angrepp över havet skallkunna mötas redan utanför vårt territorium genom insats av sjömålsbekämpandeförband och mineringar. Särskilt i medger bl. a. terrängförhållandenaatt våra försvarsoperationer om så är nödvändigt kan utsträckas över ett visstdjup i syfte att successivt reducera en angripares anfallskraft. En angripares möjligheter att tidigt och överraskandesätta in förband även långt in i vårt land ställer krav på ett territorielltförsvar i alla delar av landet uppbyggt av ett stort antal lokalt inriktadeförband samt hemvärn; territoriella förband. Dessa förband skall bevaka, skyddaoch försvara viktiga totalförsvarsobjekt, gränsövergångar, hamnar, flygfält,skärgårdsområden samt områden i övrigt som är betydelsefulla för våraoperationer. Inom särskilt viktiga områden bör förmåga upprätthållas att tidigtslä lufttandsatta förband. Luftförsvaret skall tidigt kunna sättas in kraftsamlat iolika delar av landet för att hindra att svenskt luftrum utnytttjas föröverflygningar eller angrepp mot , Vår motverkan skall avse såvälflygstridskrafter som kryssningsmissiler. Mobiliseringen, de militäraoperationerna, civilbefolkningen samt objekt och verksamhet i övrigt inomtotalförsvaret skall skyddas.