bet · GA01KU5 · 1986-12-31 00:00:00 — Enligt motionärernabör inte s. k. transportvigningar få förekomma. Motionärerna hemställer attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som sålunda anförts omatt kyrkans.ledare förvaltar sina ämbeten i överensstämmelse medregeringsformen och jämställdhetslagen. Åtgärder vidtagna av jämställdhetsombudsmannen m.m. I det följande redogörs kortfattat för vissa åtgärder somjämställdhetsombudsmannen vidtagit på område. har varit i kontakt meddomkapitlen i flertalet av landets stift för att informera sig om det aktivajämställdhetsarbe-. te som domkapitlen som arbetsgivare är skyldiga att bedrivaenligt jämställdhetslagen. har därefter på olikasätt följt jämställdhetsarbetet, bl. a. utifrån särskilt upprättadejämställdhetsplaner för vissa av stiften. (Det skall här anmärkas att detstatliga jämställdhetsavtalet, som binder domkapitlen i förhållande till deanställda på expeditionerna och stiftsnämndernas kanslier, inte omfattarpräster och kyrkomusiker.) Beträffande i gäller bl. På begäran av jämställdhetsombudsmannen upprättades för domkapitleten antagen, övergripande jämställdhetsplan. I skrivelse tilldomkapitlet konstaterade jämställdhetsombudsmannen att detarbete som bedrivits utifrån planen inte kunde anses motsvara de ijämställdhetslagen uppställda kraven på ett aktivt, målinriktatjämställdhetsarbete. Mot denna bakgrund förelades att tilljämställdhetsombudsmannen inkomma med en särskild plan för sitt aktivajämställdhetsarbete fram . Sedan inkommitmed svar på skrivelsen har överläggningar och viss ytterligare skriftväxlingförekommit. Den senaste åtgärden i ärendet från jämställdhetsombudsmannenssida är en i skrivelse till riktad begäran omyttrande över vissa jämställdhetsåtgärder, vilka jämställdhetsombudsmannenanser bör vidtas i stiftet. Iförevarande sammanhang skall vidare närhnas att arbetsmarknadsdepar- ' tementet iseptember 1986 tilldelat och samhällsansvarvissa medel att användas för bl. a. en kartläggning av i vilken utsträckningstift och församlingar har jämställdhetsplaner. har frågan om prästvigning av kvinnor iGöteborgs stift föranlett olika uttalanden av , regeringen och kyrkomötet.1 det följande redogörs för vissa av dessa. I regeringens proposition (prop. 1981/82:93) om män ochkvinnor som präster i , m. m. framhöll det föredragandestatsrådet bl. a. det angelägna i att skyndsamt åstadkommer en lösningpå det problem som föreligger i . Statsrådet anförde vidare bl.a. att det även där givetvis måste finnas samma rnöjligheter till prästvigningav kvinnliga och manliga prästkandidater som i övriga stift och att, om inte biskopensjälv förrättar sådan vigning, ärkebiskopen eller annan biskop 1986/87:5måste inträda i hans ställe för denna uppgift. Statsrådet ansåg'sig kunnaförutsätta att en praktisk lösning kom till stånd utan något initiativ frånstatsmakternas sida. Vid riksdagsbehandlingen av propositionen instämdekonstitutionsutskottet (KU 1981/82:22) i det anförda. Utskottet framhöllsärskilt att prästvigning skall ske inom stiftet. Vid kyrkomötes behandling av regeringensskrivelse 1982:6 angående upphävande av lagen om kvinnas behörighet tillprästerlig tjänst anförde kyrkolagsutskottet i sitt betänkande (LU 1982:9) iförevarande del bl. a. följande. Då det gäller måste också där prästvigningav kvinnor kunna ske på ett naturligt sätt. En väg till detta, som inte rubbarkyrkans hittillsvarande ordning, är att prästexamen sker inför iGöteborg men prästvigning, så länge biskop är i tjänst, genom annanbiskop antingen i ett annat stifts domkyrka eller i en annan kyrka i än . Prästvigning bör då ske efter anmodan av iGöteborg och för . Därmed markeras att endast det förhållandetatt biskopen i inte anser sig kunna viga en kvinna till prästmotiverar ett annorlunda handlande, inte att en kvinna på vanligt sätt skallkunna inträda som präst i stiftet. Kyrkomötet beslöt i enlighet med utskottets hemställan attgodkänna regeringens förslag att upphäva den ifrågavarande lagen. Kyrkomötetgjorde inget särskilt uttalande med anledning av vad kyrkolagsutskottet anförti den aktuella frågan. Vid kyrkomöte behandlades en motion (1983:116),vari hemställts att kyrkomötet hos regeringen anhöll om åtgärder så att prövningav kvinnliga prästkandidater för kan ske av annan biskop änbiskopen i samt att deras prästvigning kan ske i . I kyrkolagsutskottets betänkande (LU 1983:20) medanledning av motionen anfördes bl. a. följande. Utskottet konstaterar att lagen om kvinnas behörighet tillprästerlig tjänst upphörde att gälla först vid utgången av . Den s. k.samvetsklausulen förlorade aktualitet. Det nya rättsläget har såledesformellt gällt endast . Det har från olika håll betonats att det är angeläget attsvenska kyrkan skyndsamt åstadkommer en lösning på det problem som föreligger iGöteborgs stift (se exempelvis departementschefens uttalande i skrivelse 1982:6s. Utskottet vill för sin del uttala att detta är ett starkt önskemålockså för , men utskottet vill betona att det är enfråga som det i första hand ankommer på kyrkan själv att lösa och då helst påfrivillighetens väg. Med anledning härav utgår utskottet för sin del från attden föreslagna antagningsnämnden i får en sådan sammansättning,att den är representativ för de beslut som riksdag och kyrkomöte fattat iämbetsfrågan. Utskottet vill vidare erinra om att ansvaret förprövningen av kandidater nas lämplighet för prästämbetet också faller på vigningsbiskopen. Med anledning av situationen i förutsätter detta faktum, att prästkandidaterna redan vid sin första kontakt med stiftet ges kännedom om vem som avses vara vigningsbiskop. Utskottet utgår också från att de kvinnligaprästkandidaternas situation KU 1986/87:5 underlättas genom attstiftsledningen utser kaplaner på studieorterna. Dessa bör ha' som sin främstauppgift att stödja dessa kandidaters studier och förberedelse förtjänstgöringen i stiftet. Inom utskottet har pekats på angelägenheten av att mansnarast möjligt når en sådan ordning, att varje präst ges möjlighet tillvigning i tjänstgöringsstiftet. Mot bakgrund av den korta tid som förflutit sedan densärskilda behörighetslagen upphörde att gälla anser utskottet, att kyrkomötet ivart fall inte bör tillmötesgå det önskemål som framförts imotion 1983:116. Utskottet hemställde att kyrkomötet lämnade motionen utanåtgärd. Kyrkomötet beslöt i enlighet med utskottets hemställan. efter kyrkomötets beslut inrättades iGöteborg en antagningsnämnd med uppgift att hjälpa vid dessbedömning av en prästkandidat. antog biskopen i och domkapitletdels en PM angående antagningsnämndens verksamhet, dels en PM med regler förantagning till tjänst som präst i . Enligt de senare reglernagäller i fråga om kvinnliga prästkandidater att vigningsbiskop utsesav biskopen och att denne också har ansvaret för prövningen av kandidaternaslämplighet. När det gäller prästexamen och prästvigning hänvisar reglerna tillkyrkolagsutskottets betänkande 1983:20, I en motion till kyrkomöte begärdes - mot bakgrundav att någon prästvigning inte skett av en kvinna i - attkyrkomötet uttalade sig för att prästvigning av kvinnor för tjänstgöring iGöteborgs stift sker i . (Motionen innehåller vissaytterligare - här ej redovisade - yrkanden.) I kyrkolagsutskottets betänkande (KL 1986:2) med anledningav motionen anfördes bl. a. följande. Med de regler som biskopen ochdomkapitlet numera beslutat beträffande antagningsnämnd finns godaförutsättningar för att en bättre ordning i fråga om de kvinnliga prästkandidaternasantagning till tjänst som präst i stiftet kan åstadkommas. Vidare erinrades omatt det faktum att ansvaret för prövningen av kandidaternas lämplighet förprästämbetet också faller på vigningsbiskopen förutsätter att prästkandidaternaredan vid sin första kontakt med stiftet ges kännedom om vem som avses varavigningsbiskop. Beträffande yrkandet i motionen om prästvigning av kvinnligaprästkandidater i anförde kyrkolagsutskottet följande. Utskottet vill erinra om vad konstitutionsutskottetanförde i denna fråga i det - lagstiftningsärendesom ledde till upphävande av behörighetslagen (KU 1981/82:22),nämligen att prästvigningen skall ske inom stiftet. anfördeför sin del emellertid att prästvigning, så länge biskop är i tjänst,sker genom annan biskop antingen i ett annat stifts domkyrka eller i annankyrka i än (LU 1982:9). anvisadesåledes två olika vägar när det gäller frågan om i vilken kyrka För de prästvigningar av kvinnliga prästkandidater somhittills har skett för tjänst i har använts endast en av de två Någon prästvigning av kvinnlig prästkandidat inom , Göteborgsstift har inte förekommit. KU 1986/87:5, Utskottet vill i sammanhanget erinra om att iGöteborg kan anmoda annan biskop att viga präster till tjänst i Göteborgsstift i kyrka inom stiftet. Biskopen i kan medverka till en positivöppning i den låsta situationen genom att själv utnyttja rätten att träda åtsidan och medge annan biskop att prästviga i . Denna s. k.väjningsrätt var en av hörnstenarna i den överenskommelse som för ett antal årsedan gjordes i ämbetsfrågan mellan olika grupper och organisationer inomsvenska kyrkan på initiativ av och inför ärkebiskopen. Efter tidigare yttranden i frågan (LU 1982:9 och LU1983:20) förväntar sig utskottet att berörda kyrkliga myndigheter nu bringarfrågan till en sådan lösning att kvinnliga prästkandidater i stiftges möjlighet till vigning i.tjänstgöringsstiftet. hemställde om bifall till ifrågavarandemotionsyrkande. Tre av utskottets ledamöter var skiljaktiga och hemställde omavslag på motionen. Kyrkomötet följde kyrkolagsutskottets majoritet. Här skall slutligen nämnas att civilminister ianslutning till att regeringen utnämnt ny domprost iGöteborg med tillträde anfört följande: Det är regeringens bestämda uppfattning att det iGöteborgs stift och dess församlingar måste bedrivas ett aktivtjämställdhetsarbete. Den kritik som från olika håll riktas mot förhållandena iGöteborgs stift visar starkt på behovet av målmedvetna insatser frånstiftsledningens sida för att rekrytera kvinnliga präster till stiftet ochåstadkomma goda arbetsförhållanden för dem. Motion 1985/86:K602 av m.fl. (fp) tar uppstai-kyrka-frågan. I motionen begärs att regeringen skall ta initiativ tillöverläggningar för att nå fram till en överenskommelse om en tidsplan föråtgärder i syfte att ge en fri ställning gentemot staten.Motionärerna erinrar om att syftet med de successiva reformer som genomförts påkyrkoområdet varit att öka frihet och allmäntförbättra dess möjligheter att fungera i samhället. Enligt motionen finns detett kraftigt stigande intresse både inom och i för attsnart gå vidare med fortsatta delreformer med sikte på att nå en från statlig beslutsapparat fri kyrka. Vidare anges att måste ta sin del iansvaret för att den utveckling mot en från statliga beslut fri kyrka sompågått inte avstannar utan fortsätter. Ett förslag till ändrade relationer mellan staten ochsvenska kyrkan lades fram av deltagarna i stat-kyrka-överläggningarna (SOU 1978:1). Frågan hade tidigare varit föremål för ett flertal utredningar. Kyrkomötet ställde sig emellertid negativt till förslaget. Efter överläggningar mellan de politiska partierna uttalade regeringen att stat-kyrka-frågan skulle handläggas vidare i syfte att vinna den bredare enighet i frågan som regeringen ansåg önskvärd. beslöt regeringen ge direktiv till bl. a. en utredning om kyrkomötets ställning. resulteradei förslag till betydelsefulla ändringar beträffande kyrkomötets KU 1986/87:5ställning och formerna för den kyrkliga lagstiftningen (prop. 1981/82:77 och1981/82:192). Vid riksdagsbehandlingen av proposition 1981/82:77 förklaradekonstitutionsutskottet i sitt av godkända betänkande KU 1981/82:36att överläggningar mellan de i utskottet representerade partierna lett framtill att partierna kunnat enas om de förslag som omfattades av nämndaproposition och proposition 1981/82:192. Enligt utskottet var det av stortvärde att en långtgående enighet mellan riksdagspartierna uppnåtts i berördafrågor. En viktig utgångspunkt, framhöll utskottet, hade därvid varit att inteföregripa senare ställningstaganden till stat-kyrka-frågans lösning på längresikt. Beträffande en vpk-motion, vari yrkats avslag på propositionens förslagsamt begärts att förslag om kyrkans skiljande från staten skulleframläggas, uttalade utskottet att de frågor som tagits upp i motionenövervägts tidigare och att utskottet inte funnit anledning förorda bifall tillmotionsyrkandena. Utskottet har tidigare uttalat (KU 1982/83:2 och1985/86:4) att när erfarenheter vunnits av den nya kyrkomötesorganisationen bören noggrann utvärdering och analys av reformens tillämpning i praktiken komrnatill stånd. Regeringen har beslutat om en sådan översyn, vilken skallgöras inom . I de riktiinjer för översynen som utfärdats harangivits att översynen inte skall syfta till grundläggande förändringar av dennya kyrkomötesorganisationen, vilken bör bestå i sina huvuddrag, bl. a. vadgäller ansvarsfördelningen mellan , regeringen och kyrkomötet.Resultatet av arbetet skall redovisas före utgången av . . Som utskottetframhållit i tidigare sammanhang (KU 1981/82:36 och KU 1985/86:4) innebär denreformering av kyrkomötet m. m. som vidtagits inte att frågan om de framtidarelationerna mellan staten och kyrkan föregripits. Den översyn av den nyakyrkomötesorganisationen som skall företas bör emellertid, som utskottet senastunder föregående framhållit (KU 1985/86:4), avvaktas innan några nyaåtgärder i stat-kyrka-frågan övervägs. Med det anförda avstyrker utskottetmotion /86:K602. Medlemskapsreglerna i tas upp i motion1985/86: K227 av (). I motionen begärs att riksdagenuttalar att religions frihetslagens regler om medlemskap i intestår i överensstämmelse med 2 kap. 2 § RF. Vidare förordas att hosregeringen begär dels slopande av den övergångsbestämmelse till RF enligtvilken bestämmelserna om medlemskap i skall gälla utan hinderav 2 kap: 2 § RF, dels ändring av religionsfrihetslagens bestämmelser ommedborgarskap i . Frågan om medlemskapsreglerna i har undersenare år vid upprepade tillfällen behandlats av , (KU 1985/86:4). Utskottet hade då ätt ta ställning till en motion, vari begärts ett riksdagsuttalande av samma innebörd som det nu aktuella. Konstitutions utskottet bekräftade den föreliggande motsättningen varvid hänvisades till uttalanden av såväl regering som riksdag vid behandlingen av grundlagsreform (prop. 1975/76:209, s. 117, KU 1975/76:56, s. 30 f.). Enligt utskottets mening fanns det emellertid inte skäl att överväga ett slopande av den ifrågavarande övergångsbestämmelsen eller att ta något initiativ i 15 medlemskapsfrågan.Utskottet ansåg borde avvakta resultatet av det KU 1986/87:5 inomkyrkan pågående utredningsarbetet om kyrkotillhörighet och dop samt kyrkomötetsställningstagande med anledning härav. Överväganden i berörda frågor pågår alltjämt. Avsikten äratt kyrkomötet skall ta ställning till de förslag som utredningsarbetet kommerat( resultera i. Mot angiven bakgrund saknas anledning för attgöra det i motionen begärda uttalandet eller att nu ta något initiativ i dehänseenden som begärts. Motion 1985/86:K227 avstyrks följaktligen. I motion 1985/86:K605 av och (båda m) tas upp frågan om dop som förutsättning för förtroendeuppdraginom . Motionärerna begär att beslutar att somvalbarhetsvillkor till kyrkomöte, kyrkofullmäktige och kyrkoråd föreskriva dopi ordning som accepteras av . Den i motionen upptagna frågan är nära förbunden med detnyssnämnda inom pågående utredningsarbetet om kyrkotillhörighetoch dop. Det finns inte anledning för att nu ta något initiativ i denväckta frågan utan resultatet av nyssnämnda utredningsarbete bör avvaktas. Meddet anförda avstyrker utskottet motion 1985/86:K605. Kyrkomötets medverkan i lagstiftningen tas upp i motion1985/86:K618 yrkande 1 av (). Motionären yrkar att hosregeringen begär förslag med den innebörden ätt kyrkolagstiftning förutsätterkyrkomötets samtycke. Enligt motionären har reform om nya former förkyrklig lagstiftning inneburit klara olägenheter. Som tidigare framgått var det ett enigtkonstitutionsutskott som ställde sig bakom propositionen med förslagtill ändringar i formerna för den kyrkliga lagstiftningen (KU 1981/82:36).Riksdagen följde utskottet. De nya reglerna har varit i kraft sedan den 1januari 1983. Utskottet anser inte att det framkommitnågot som ger anledningatt förorda en ändring i fråga om kyrkomötets medverkan ikyrkolagstiftningen. vill i sammanhanget erinra om attkyrkoförfattriingsutredningen (Kn 1982:06), som planerar att avsluta sittarbete , kan komma att framlägga förslag som innebär ökade möjligheterför att till kyrkomötet delegera normgivning. Med det anfördaavstyrks motion 1985/ 86:K618 yrkande 1. I motion 1985/86:K618 yrkande 2 av () tasupp frågan om biskops ställning i kyrkomötet. Motionären förordar att riksdagenhos regeringen begär förslag till ändrad sammansättning av kyrkomötet, innebärandeatt biskop blir självskriven ledamot av kyrkomötet. Enligt motionen intarbis,koparna en så betydelsefull position inom att det borde varasjälvklart att de också kan uppträda som ledamöter av kyrkomötet. I motion1985/86:K626 av m. fl. (c, m, fp) begärs ett tillkännagivandetill regeringen om ökat antal kyrkomötesledamöter från . I de riktlinjer som skall ligga till grund för den nyligenav regeringen beslutade översynen av kyrkomötesreform omnämnas särskilt de frågeställningar som tagits upp i de båda motionerna. Det finns enligt utskottets mening inte anledning för att ta de i motionerna begärda initiativen utan resultatet av den angivna översynen, som skallföreligga före 16 utgångenav , bör avvaktas. Med det anförda avstyrker utskottet KU 1986/87:5motionerna 1985/86:K618 yrkande 2 och 1985/86:K626. I motion 1985/86:K606 av, () begärs atti lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter intas en bestämmelseangående kallelse till kyrkoråds sammanträde. Motionären anser att bestämmelsenbör innehålla en regel om att ledamot av kyrkoråd alltid tillställs särskildkallelse till kyrkoråds sammanträde. saknas föreskrift härom. kyrkokommitté har i ett avgivet betänkande(SOU 1986:1) Framtid i samverkan föreslagit att det i den i motionen angivnalagen intas en föreskrift om att kallelse till sammanträde med kyrkoråd skall -senast före sammanträdet - sändas med post till varje ledamot ochsuppleant eller på annat tillförlitligt sätt tillställas dem. Med det arifördafår motion 1985/86:K606 anses besvarad. I motion 1985/86:K620 av m.fl. (fp, s, m,c) föreslås ändrad instansordning vid prövning av besvär över beslut omskiljande av präst från prästämbete. Motionärerna anser att kyrkomötets besvärsnämndbör vara besvärsinstans i stället för såsom kammarrätt. Lagstiftning rörande frågor angående svenska kyrkansämbete hör inte till deämnen som till följd av reform om nyaformer för den kyrkliga lagstiftningen har möjlighet att delegera tillkyrkomötet. Enligt vad utskottet inhämtat avser emellertidkyrkoförfattningsutredningen att i sitt slutbetänkande, som är att förväntaunder , föreslå att skall ges möjlighet att delegeranormgivning beträffande . Mot angiven bakgrund finns detinte anledning för att nu ta något initiativ i den i motionen väcktafrågan utan det pågående utredningsarbetet bör avvaktas. Med det anfördaavstyrks motion 1985/86:K620. I motion 1985/86:K621 av och (båda fp) tas upp frågan om kvinnliga präster och jämställdheten pådet kyrkliga området. Motionärerna hävdar att jämställdheten mellan män ochkvinnor på det kyrkliga området släpar efter jämfört med samhället i övrigt.Till grund för sin kritik har motionärerna i första hand åberopat förhållandenai . Enligt motionärerna har den jämställdhetsplan som upprättatsinom stiftet inte givit resultat. Motionärerna erinrar vidare om problemen medprästvigning av kvinnor i stiftet. Enligt motionärerna bör inte s. k.transportvigningar få förekomma. Motionärerna hemställer att som sinmening ger regeringen till känna vad som sålunda anförts om att kyrkans ledarebör förvalta sina ämbeten i överensstämmelse med regeringsformen ochjämställdhetslagen. I detta betänkande (se ovan s. 11 ff.) har tidigare delsredogjorts för -åtgärder som jämställdhetsombudsmannen vidtagitpå område, dels redovisats olika uttalanden avriksdag, regering och kyrkomötet föranledda av i första hand frågan omprästvigning av kvinnor i . Den sistnämnda frågan togs senast upp av 1986 årskyrkomöte, som behandlade en motion, vari begärts att kyrkomötet uttalade sig för att prästvigning av kvinnor för tjänstgöring i sker i 17 domkyrka.1 motionen hade konstaterats att samtliga de prästvigningar av KU 1986/87:5aktuellt slag som hitfills förekommit för tjänst i skett i ettannat stifts domkyrka, s. k. transportvigningar. I ett betänkande av kyrkomötetskyrkolagsutskott (KL 1986:2) med anledning av motionen erinrades om attbiskopen i kan medverka till en positiv öppning i den låstasituationen genom att medge annan biskop att prästviga i sfift.Kyrkolagsutskottet angav vidare att man förväntade sig att berörda kyrkligamyndigheter nu bringade frågan till en sådan lösning att kvinnligaprästkandidater i ges möjlighet till vigning i sfift.Kyrkolagsutskottet hemställde om bifall till det ifrågavarande motionsyrkandet.Tre av dess ledamöter reserverade sig. Kyrkomötet följde kyrkolagsutskottetsmajoritet. får för egen del anföra följande.Som riksdag, regering och kyrkomöte i olika sammanhang framhållit är detsjälvfallet angeläget att en lösning nås i fråga om de speciella problem somgäller inom . Utskottet kan instämma i de uttalanden i saken somgjorts av kyrkomöte, redovisade ovan, och av civilministern ianslutning till utnämningen av ny domprost i (se ovan s. 14).Med det anförda får motion 1985/86:K621 anses besvarad. 1. beträffande5tor-_yrA:fl-/rågö/2 attriksdagen avslår motion 1985/86:K602, 2. beträffande medlemskapsreglerna i svenska,kyrkan att avslår motion 1985/86:K227; . 3. beträffande dop som förutsättning förförtroendeuppdrag inom . attriksdagen avslår motion 1985/86:K605, 4. beträffandekyrkomötets medverkan i lagstiftningen att avslår motion 1985/86:K618yrkande 1, 5. beträffandebiskops ställning i kyrkomötet attriksdagen avslår motion 1985/86:K618 yrkande 2, 6. beträffandeökat antal kyrkomötesledamöter från att avslår motion1985/86:K626, 7. beträffandekallelse till kyrkoråds sammanträde attriksdagen förklarar motion 1985/86:K606 besvarad med vad utskottet anfört, 8. beträffande ändrad instansordning vid prövningav besvär över beslut om skiljande av präst från prästämbetet ' attriksdagen avslår motion 1985/86:K620, 9. beträffande kvinnliga präster ochjämställdheten på det kyrkliga området attriksdagen förklarar motion 1985/86:K621 besvarad med vad utskottet anfört. Stockholmden ' KU 1986/87:5 Närvarande: (), (),(), (), (), Hans Nyhage (m),(), (), i (m), (), (), (vpk), (), TureÅngqvist (s) och (). Stat-kyrka-frågan (mom. 1) och (båda fp) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 15börjar med "Utskottet har" och slutar med "motion1985/86:K602" bort ha följande lydelse: Syftet med de beslut fattat rörandesvenska kyrkans förhållande till staten har varit att öka svenska kyrkansfrihet och allmänt förbättra dess möjligheter att fungera i samhället. Denuttalade avsikten har varit att inte genorn de fattade besluten föregripa ettställningstagande i principfrågan om relationerna mellan staten och . Det nuvarande systemet innebär dock alltjämt att riksdagoch regering har ett avgörande inflytande över beslut som rör kyrkans organisation,ekonomiska ramar och tillsättande av andliga ledare. Enligt utskottets åsiktär denna ordning av principiella skäl inte godtagbar. Varje trossamfund bör ståfritt från staten. Utifrån denna principsyn är det angeläget att både statenoch gör klart vilken avsikt man har med svenska kyrkansrelationer till staten för framtiden. Därför bör nu precisering ske av dereformer som återstår innan slutmålet är nått, dvs. att låta bliett från staten fristående trossamfund. Enligt utskottet bör bl. a. följande reformer genomföras.Svenska kyrkan bör själv få bestämma över sin organisation.