bet · GA01SoU3 · 1986-12-31 00:00:00 — Socialutskottetsbetänkande /87:3 ' om handläggningen i socialnämnd, m. m. I betänkandet behandlas en motion (s) om att ge föräldrarsamma rätt till ombud vid handläggning av vårdnadsutredning hos socialnämnd somhos domstol. Vidarebehandlas en motion (c) om inrättande av familjedomstolar. I motion 1985/86:So204 av () hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionenanförts om inrättandet av familjedomstolar, I motion 1985/86;So230 av () hemställs attriksdagen hos regeringen begär förslag i syfta att ge föräldrar samma rätt ttllombud vid handläggning av vårdnadsutredning hos socialnämnden som i domstol. Rätt till ombud vid vårdnadsutredningar Innan domstolen slutligt avgör ett mål eller ärende omvårdnad eller umgänge skall socialnämnden höras eller beredas ttllfälle attyttra sig (6 kap. 18 § andra stycket ). I de fall föräldrarna äroense brukar nämnden alltid höras, dvs, den gör en vårdnadsutredning.Utredningen mynnar ut i vissa rekommendationer om hur domstolen lämpligen böravgöra vårdnadsfrågan. Socialnämndernas handläggning av ärenden rörande bl, a,värdnadsutredningar regleras i 50-56 §§ socialtjänstlagen (1980:620), SoL och iförvaltningslagen (1971:290), FL, Föräldrarna skall i enlighet med 55 § SoLunderrättas om sin rätt att företräda inför socialnämnden och skall få göra detom inte särskilda skäl föranleder annat. Rätt för föräldrarna att anlita ombudinför nämnden finns inte i dessa ärenden. Bestämmelsen i 53 § andra stycketSoL, som hänvisar till 6 § FL om ombud och biträde gäller nämligen bara iärenden enligt SoL, Nämnden är dock oförhindrad att ändå låta föräldrarnaanlita ombud när de skall närvara vid nämndens sammanträde. 1 1986/87. Enligtmotionären i motion 1985/86;So230 (s) har det förekommit att SoU 1986/87:3socialnämnden inte har beaktat att föräldrarna har ombud. Med hänvisning tillatt det just i vårdnadstvister är av största vikt att föräldrarna inte ansersig orättvist behandlade, begär motionären att förslag utarbetas i syfte att geföräldrar samma rätt till ombud vid handläggning av vårdnadsutredning hossocialnämnden som i domstol. Utskottethar inhämtat yttranden över motionen från och . Socialstyrelsenanför att styrelsen i sina Allmänna råd 1985:2 om vårdnad och umgänge haruppmärksammat det i motionen påtalade förhållandet och därvid uttalat attsocialnämnden givetvis är oförhindrad att ändå låta föräldrarna anlita ombudnär de skall närvara vid nämndens sammanträde. påpekar att ienlighet med 6 § FL kan socialnämnden, trots att ombud finns, begära att partenmedverkar personligen. Enligtsocialstyrelsen är parternas, i de flesta fall föräldrarnas, medverkan ivårdnads- och umgängesutredningar oumbärlig, vare sig den sker skriftligeneller muntligen, vid samtal på socialförvaltningen eller vid hembesök.Socialstyrelsen hänvisar till sina ovan nämnda allmänna råd 1985:2, därstyrelsen utförligt behandlat hur dessa utredningar bör bedrivas och därstyrelsen anfört vikten av att föräldrarna även under en utredning träffastillsammans med socialsekreteraren i gemensamma och enskilda samtal omkringbarnet. Socialstyrelsenpekar på att även om syftet med sädana utredningar är att fä fram underlag förett ställningstagande i socialnämnden och hos rätten det ibland händer attsamtalen under utredningen leder till att tvisten löses eller att parternabilägger sin tvist under en ttd för att i stället delta i samarbetssamtal. Attlåta biträde eller ombud delta i såväl enskilda som gemensamma samtal tordeenligt minska möjligheterna att få ttll stånd en lösning avtvisten. Det finns också en risk för att tvisten förstärks. Dessutom försvårasmöjligheterna att inrikta samtalen på barnets behov. Socialstyrelsenanser avslutningsvis att det vore lämpligt att den aktuella frågan överlämnadestill utredningen (Ju 1977:08) om barnens rätt, som bl, a. har att se över vissafrågor rörande vårdnad, så att man fär utreda om det ur barnets synvinkel ärlämpligt att ge föräldrarna samma rätt till ombud vid handläggning avvårdnadsutredning hos socialnämnd som hos domstol. , däremot, delar mottonärens uppfattning att en ändring avsocialtjänsfiagen bör komma till stånd så att parterna i ett vårdnadsmål gesrätt till stöd av ett ombud eller biträde. upplevs vårdnadsutredningar av de berörda som ett stort intrångi den personliga integriteten. yttrande i dessa ärenden går utpå att förorda den ene föräldern framför den andre. Det är därför, enligtKommunförbundet, av stor vikt att alla rutiner kring vårdnadsutredningar ärsådana att parternas möjligheter att framlägga sin sak underlättas. Tidigareriksdagsbehandling SoU 1986/87:3 I proposition 1981/82:168 med förslag till bl. a. dennuvarande lydelsen av 6 kap. föreslogs (s. 51-53 och 85) attsocialnämnderna skulle kunna delegera beslutanderätten i fråga om yttranden imål om vårdnad eller umgänge huvudsakligen till en grupp förtroendevalda.Förslaget härrörde från utredningen (Ju 1977:08) om barnens rätt, vilkenifrågasatt om det var lämpligt att ärenden om yttrande till domstol beslutadesav socialnämnden i dess helhet. Som skäl mot denna ordning hade utredningenanfört att den prövning som sker i hela nämnden innan målet avgörs av domstolenkan förstärka konflikten mellan föräldrarna och också förlänga den tid undervilken föräldrar och barn får leva i ovisshet om framtiden (SOU 1979:63 Barnetsrätt 2 Om föräldraansvar m, m, s, 104-106), Såväl socialutskottet som lagutskottet ställde sig av rättssäkerhetsskältveksamma till förslaget att delegera nämndens beslutanderätt och ansåg attfrågan borde övervägas ytteriigare (LU 1982/83:17 s, 31 och SoU 1982/83:3y s,64-65), Detta gav regeringen till känna (rskr, 131), Riksdagensskrivelse överlämnades av regeringen till socialberedningen (S1980:07). Enligt vad utskottet erfarit är det dock inte troligt att utredningenkommer att ta upp denna fråga. Utredningen (Ju 1977:08) om barnens rätt, som har iuppdrag att utreda frågan om en förstärkning av barns rättsliga ställning,föreslog som ovan nämnts i ett delbetänkande (SOU 1979:63) ändringar iföräldrabalkens regler om vårdnad, umgänge och överlämnande av barn. En del avförslagen lades till grund för nuvarande lagstiftning om vårdnad och umgänge m.m, (prop, 1981/82:168, LU 1982/83:17, SoU 1982/83:3y), Vissa av utredningensförslag ansågs dock behöva övervägas ytterligare. Det gällde bl, a, frågan omtalerätt och representanter för barn i mål om vårdnad m,m, I ttlläggsdirektiv (Dir, 1984:34) har utredningens uppdragbegränsats och preciserats i flera avseenden, bl, a, enligt följande. När det gäller handläggningen av mål eller ärenden omvårdnad om eller vård av barn framhålls i direktiven att det är angeläget attupprepade processer i dessa frågor kan undvikas. Erfarenheten visar attmöjligheten till omprövning av avgörandena kan missbrukas och utnyttjas även ifall då det inte ligger i barnets intresse att frågan om vårdnaden eller vårdenprövas pä nytt, heter det i direktiven. Utredningen bör därför överväga ommissbruk av detta slag kan förhindras genom en ändring av reglerna omhandläggningen i mål eller ärenden om vårdnad om eller vård av barn. En tänkbarlösning är, enligt direktiven, att införa ökade möjligheter för domstolen attavgöra målet eller ärendet på handlingarna i fall då den väckta talan framstårsom obefogad med hänsyn till ett tidigare avgörande. En annan lösning är attställa upp begränsningar i rätten att överklaga ett vårdnadsavgörande e, d.Alternativt kan ändringar i aktuella rättshjälpsregler tänkas. Det bör enligtdirektiven stå utredningen fritt att diskutera andra lösningar. Utredningenhar vidare fått i uppdrag att överväga i vad mån särskilda 1* 1986/87.12 saml. åtgärderbör vidtas för att tillföra domstolarna barnpsykologisk sakkunskap SoU1986/87:3 vid handläggningen av särskilt komplicerade mål eller ärenden omvårdnad om eller vård av barn. Enligt vad utskottet erfar kommer utredningen om barnensrätt att avlämna ett delbetänkande , Utredningen kommerdär att bl, a, lägga fram förslag i syfte att vårdnadstvister skall kunna lösassnabbare än . Bl, a, övervägs olika modeller för att ersättasocialnämndens yttranden i vårdnadstvister med andra former av vårdnadsutredningar. Motionären i /nollon 1985l86:So204 (c) uppger att desociala centralnämnderna och den alltmer omfattandedelegeringen av ärenden pä tjänstemannanivå har ställt många familjer inför ensituation som upplevs som rättsligt osäker. En förbättring av nuvarande systemmed sociala dömande nämnder är påkallad, inte minst för barnens bästa och ävenför att garantera föräldrarna en bättre rättssäkerhet. Motionären pekar pä atti vissa mål som rör familjer uppstår inte bara ett motpartsförhållande utan mantvingas från samhällets sida att bygga sina avgörande ställningstaganden på urrättssäkerhetssynpunkt osäkra fakta. Mycket av bakgrundsmaterialet utgörsenligt motionären av muntliga uttalanden, enskildas ställningstaganden ochemotionella värderingar vid handläggningstillfället, I motionen nämns mål om t.ex, barnmisshandel, incest, barnkriminalitet, fosterhemsplacering ochskilsmässor. Det stora antalet familjemål och det växande missnöjet motnuvarande ordning anser motionären motivera att nuvarande rättsordning ersättsmed särskilda familjedomstolar, vilka medger muntliga och skriftligautredningar och rätt till överklaganden enligt den i andra rättsliga sammanhangvedertagna ordningen. Mål om barnmisshandel och incest - brottmål - samt mål omvårdnad om och umgänge med barn - familjerättsliga mål - handläggs av allmändomstol, dvs. i första instans av tingsrätt med möjlighet att överklagaavgörandet till hovrätt och därefter, under vissa förutsättningar, till högstadomstolen. Innan domstolen beslutar i mål om vårdnad och umgänge skall den hörasocialnämnden (se ovan s, 1), yttranden i dessa ärenden får, somtidigare nämnts, inte delegeras (48 § SoL), I 21 kap, (FB) finns bestämmelser omverkställighet av allmän domstols avgöranden om vårdnad och umgänge m, m. (1-6§§), Dessutom innehåller kapitlet regler om överfiyttning av barn i andra fall.Dessa frågor prövas av allmän förvaltningsdomstol. Länsrätt är sålundabeslutande myndighet i frågor om verkställighet m.m. Dess beslut kan överklagastill kammarrätt och därefter, med vissa begränsningar, till regeringsrätten. Enligtsocialtjänstlagen (1980:620) kan en underärig med socialnämndens SoU1986/87:3 medgivandetas emot för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem som intetillhör någon av barnets föräldrar eller någon annan som har vårdnaden om barnet(25 §), kan därvid eller tills vidare förbjudaden som har vårdnaden om barnet att ta barnet från det hem där det vårdas, omdet finns risk som inte är ringa för att barnets kroppsliga eller själsligahälsa skadas om det skiljs frän hemmet (28 §), beslut kan överklagas hos länsrätten och vidare till kammarrätt och I lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård avunga (LVU) regleras när barn kan beredas värd utanför det egna hemmet utanvårdnadshavarens samtycke. Sådan vård skall beredas barnet om brister iomsorgen om barnet eller något annat förhällande i hemmet medför fara förbarnets hälsa eller utveckling. Exempel på sådana förhållanden är när barnetutsatts för misshandel eller incest. Vård utanför hemmet kan också komma ifråga om barnet utsätter sin hälsa eller utveckling för allvarlig fara genommissbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annatdärmed jämförbart beteende (1 §), Beslut om vård enligt LVU meddelas avlänsrätten efter ansökan av socialnämnden. Under vissa förutsättningar får socialnämnden besluta attungdomar upp till även utan att de samtyckt härtill skall hålla kontaktmed en särskilt utsedd kontaktperson eller delta i behandling i öppna formerinom (8 a § LVU, det s, k, mellantvånget). Socialnämndensbeslut får överklagas till länsrätt och vidare till kammarrätt ochregeringsrätten. Enligt 41 § socialtjänstförordningen (1981:750) skallsocialnämnden regelbundet och minst en gång vid sammanträde övervägaom vård enligt LVU alltjämt är påkallad. Vad beträffar barns kriminalitet, vilket också tas upp imotionen, gäller enligt 31 kap. 1 § att den som är under tjugoettår och begått brottslig gärning kan överlämnas till vård inom socialtjänstenunder förutsättning att han kan bli föremål för vård enligt socialtjänstlageneller enligt LVU. Det är då den allmänna domstolen som överlämnar åtsocialnämnden att föranstalta om erforderlig vård. Om någon har begått ett brott innan han fyllt fåråklagaren besluta om åtalsunderlåtelse under förutsättning att den underärigeblir föremål för åtgärd enligt SoL eller LVU eller för annan åtgärd som innebäratt den underärige får hjälp eller stöd (1 § lagen 1964:167 med särskildabestämmelser om unga lagöverträdare (LUL)). De åtgärder som ankommer på socialnämnden enligt härberörda lagrum i SoL, LVU och FB får inte delegeras till någon tjänsteman (47och 48 §§ SoL). Socialnämndernas handläggning av ärenden regleras i 50-56§§ SoL och i förvaltningslagen (1971:290), FL. Där finns bestämmelser om bl. a.jäv, om ombud och biträde, om vägledning av part, om parts rätt att ta del avdet som tillförts ärendet och yttra sig sig över det, om rätten att företrädainför nämnden och om socialnämndens skyldighet att ange skälen för sitt beslut. En utförlig beskrivning av SoL och FL på dessa punkterfinns i Allmänna råd 1983:5 Handläggning och dokumentationinom social- tjänsten ochMeddelandeblad nr 46/84 om ändringar och förtydliganden av SoU 1986/87:3dessa allmänna råd. riksdagsbehandling m. m. Riksdagenbehandlade en motion (s) om handläggning i allmännadomstolar och förvaltningsdomstolar av mål rörande barn, I mofionen begärdes enöversyn av lagsfiftningen för att hindra många och långa processer om barn.Motionären tog särskilt upp den dåliga samordningen mellan å ena sidan föräldrabalkensregler och å andra sidan socialtjänstlagstiftningen. ,som avgav yttrande till lagutskottet över motionen, instämde i att olägenheterväl kunde uppstå som följd av nuvarande system. Utskottet erinrade omatt såväl utredningen om barnens rätt som socialberedningen arbetade mednärliggande frågor. Utskottet anförde vidare följande (SoU 1983/84:2 y s, 3). Såvälantalet processer rörande barn som de ingripande verkningar dessa har för deenskilda motiverar enligt socialutskottets mening att kraftiga ansträngningargörs för att minska de olägenheter som påtalas i motionen. Utskottet villframhålla vikten av att få till stånd en ordning som på ett mera definitivtsätt kan avgöra frågan om var ett barn skall vistas med hänsyn tagen fillsamtliga omständigheter. Den otrygghet som nuvarande system kan skapa är tillallvarlig skada främst för barnet men även för föräldrarna. Utskottet instämmersåledes i motionärens åsikt att åtgärder bör vidtas för att åstadkomma enbättre samordning av de olika lagarna och begränsa antalet processer. Detfinns dock ingen enkel och självklar lösning på detta problem. Bl, a, fordrasen genomgripande översyn av de processrättsliga och administrativa förutsättningarnaför en samordnad prövning. Utskottet ställer sig mot denna bakgrund liksommotionären tveksam fill att en sådan omfattande genomgäng kan komma till ståndinom ramen för de nämnda utredningarnas uppdrag. Enligt utskottets mening ärdet dock mycket angeläget att en översyn av det slag som begärs i motionengenomförs. Det bör därför ankomma på regeringen att avgöra i vilken ordning ensådan översyn lämpligen kan ske. Lagutskottetkonstaterade i sitt betänkande i ärendet (LU 1984/85:5) att både bestämmelsernai FB om vårdnad m. m, och reglerna i socialtjänstlagstiftningen om vård kanbli aktuella beträffande ett och samma barn samt att systemet kan verkaförvirrande och skapa osäkerhet hos inblandade parter. Systemet kan ocksåmissbrukas av t, ex, föräldrar som är oense i vårdnadsfrågan. Hur pass vanligtdet är att processer rörande ett barn drivs genom instansordningarna enligt ettlagkomplex eller parallellt med varandra enligt de båda lagkomplexen saknadesdet enligt utskottet närmare uppgifter om. Enligt utskottets uppfattning tordeemellertid i övervägande antalet mål parterna låta sig nöja med tingsrättensresp, länsrättens avgörande. Detta hindrade dock inte att utskottet sågallvarligt på sådana fall där systemet uppenbart missbrukas genom att man istrid mot barnets intressen överklagar eller begär omprövning i mål om vårdnadom eller vård av barn. hänvisade emellertid till att utredningenom barnens rätt (Ju 1977:08) har i uppdrag attöverväga den huvudsakliga problemställning som SoU 1986/87:3 tagits upp imotionen. Resultatet av utredningens arbete borde enligt utskottets meningavvaktas. Riksdagenhar () tagit ställning ttll en motton med begäran om enprincipiell översyn av rättsskipningens organisation, I mottonen - liksom iandra samttdigt behandlade motionsyrkanden - hade bl, a, uttalats önskemål omen översyn i syfte att minska antalet specialdomstolar. avslogmottonerna (JuU 1985/86:28), När det särskilt gällde frågan om särskildadomstolar för speciella mål hade remissopinionen över lag varit positiv tillatt en översyn borde ske i riktning mot att nedbringa antalet specielladomstolar och liknande organ. Rent allmänt uttalade justitieutskottet att engrundtanke bakom den nuvarande domstolsorganisa-ttonen kunde sägas vara denunder olika skeden med varierande styrka visade obenägenheten att anordnasärskilda domstolar för särskilda typer av mål, Justitieutskottetansåg inte att det fanns tillräckliga skäl för att för närvarandeinittera någon mera allmän eller principiell översyn av systemet medrättsskipning i speciella domstolar. Detta hindrade emellerttd inte, fortsatteutskottet, att man, då frågor av detta slag kommer upp till bedömning, i taktmed att reformarbetet fortskrider, noga överväger behovet och lämpligheten aven särreglering (betänkandet s. 23). Avsärskild vikt vid sådana ställningstaganden är enligt utskottets mening attbeakta intresset av att vidmakthålla en bred kunskap och en allmän överblicköver hela det juridiska fältet hos dem som är verksamma inom det ordinäradomstolssystemet. Detta är nämligen av stor betydelse för att den hittillsvarandehöga standarden i dömandet och rättsvården i övrigt skall behållas, något som -enligt vad utskottet framhållit i ett tidigare sammanhang - är av vitalbetydelse inte bara för de enskilda medborgare som kommer i kontakt medrättsväsendet utan också för statsverksamheten i stort. Socialberedningenhar i sitt avgivna betänkande (SOU 1986:20) Barns behov ochföräldrars rätt som sin uppfattning uttryckt att man bör sträva efteratt låta en enda domstol behandla de olika slagen av mål som rör barnen ochföräldrarnas förhållanden till dem. Beredningen hänvisar dock till att detfinns en välgrundad misstro mot att inrätta ytterligare specialdomstolar. Detsannolikt mycket betydande reformarbete som skulle behövas om man villfullfölja tanken på en enhetlig domstolsbehandling av hithörande mål börenligt beredningen avvakta den översyn av domstolssystemet i stort somaktualiserats, bl, a, i (betänkandet s, 343), Utskottet SoU 1986/87:3 I betänkandet behandlas två motioner som båda rörsocialnämndernas handläggning av vissa ärenden rörande barn. Rätt till ombud vid värdnadsutredningar I motion 1985l86:So230 (s) begärs att förslag utarbetas isyfte att ge föräldrar samma rätt till ombud vid handläggning av vårdnadsutredninghos socialnämnden som i domstol. Motionen har remissbehandlats. har härvidavstyrkt motionen med hänvisning till risken för att en lösning avvårdnadstvisten motverkas eller att tvisten t. o. m. förstärks om biträde ellerombud tillåts delta i såväl enskilda som gemensamma'samtal undervårdnadsutredningen. har ansett att den aktuella frågan böröverlämnas till utredningen (Ju 1977:08) om barnens rätt, som bl. a. har att seöver vissa frågor rörande vårdnad. , däremot, har tillstyrkt motionenmed hänvisning till att det är av stor vikt att alla rutiner kringvårdnadsutredningar är sådana att parternas möjligheter att framlägga sin sakunderlättas. I proposition 1981/82:168 med förslag till bl. a. dennuvarande lydelsen av 6 kap. underströks värdet av attföräldrarna i samförstånd försöker komma överens i vårdnads- och umgängesfrågoroch av att de redan innan de vänder sig till domstol anlitar de olikarådgivningsorgan som kan hjälpa dem i deras konflikt. Vidare betonades att ävennär föräldrar inlett en rättegång i en vårdnads-/umgängestvist ansträngningarbör göras för att söka få föräldrarna att nå en samförståndslösning (prop. En erinran om de tjänster som samhället erbjuder föräldrar och barn ifrågor som rör vårdnaden m. m. har tagits in i 6 kap. 14 § FB, där det sägs attbarn och vårdnadshavare har rätt att få stöd och hjälp hos socialnämnden samtatt nämnden förmedlar kontakter med medlare och andra rådgivande samhällsorgan. Också utskottet vill inledningsvis framhålla att det bästaför barnet naturligtvis är om föräldrarna kan lösa eventuella motsättningarredan innan de vänder sig till domstol. bör i sina kontakter medföräldrarna anstränga sig för att nå samförståndslösningar. Både barn ochföräldrar besparas dä personliga påfrestningar. Om rättegång ändå inleds är detenligt utskottets mening angeläget ätt vårdnadsutredningen bedrivs på ettsådant sätt att den inte bidrar till att försvåra föräldrarnas konflikt.Utskottet delar uppfattning att det kan finnas en risk för attvårdnadstvisten förstärks om biträde eller ombud deltar i samtalen undervårdnadsutredningen. Mot bakgrund härav och då, enligt vad utskottet erfarit,utredningen om barnens rätt överväger modeller för att ersättasocialnämndens yttranden i vårdnadstvister med andra former avvårdnadsutredningar, avstyrker utskottet den nu aktuella motionen(1985/86:So230), Familjedomstolar SoU1986/87;3 I motion 1985l86:So204 (c) begärs att särskildafamiljedomstolar inrättas som bl, a, skall ersätta nuvarande ordning medsociala dömande nämnder. Motionären anser att socialnämnderna i storutsträckning bygger sina ställningstaganden på ur rättssäkerhetssynpunkt osäkrafakta när det gäller åtgärder mot familjer vid mål om t, ex. barnmisshandel,incest, barnkriminalitet, fosterhemsplacering och skilsmässor. Detta motiverarenligt motionären att familjedomstolar inrättas, där muntliga och skriftligautredningar och rätt till överklaganden skall medges enligt den i andrarättssammanhang vedertagna ordningen. Som framgår av det inledande avsnittet i betänkandet harutskottet tidigare uttalat sig för en samordning av reglerna i å ena sidanföräldrabalken, å andra sidan socialtjänstlagstiftningen i syfte att begränsaantalet processer om vårdnad om eller vård av barn (SoU 1983/84:2y s, 3),Utskottet vidhåller sin inställning härvidlag. Den nu aktuella motionen synesemellertid i första hand syfta till att vissa ärenden som för närvarandehandläggs hos socialnämnd i stället skall handläggas av domstol, varvid en nytyp av domstol -familjedomstol - skulle inrättas. Utskottet vill till en början framhålla att socialnämndernashandläggning av ärenden styrs av bestämmelser i socialtjänstlagen ochförvaltningslagen, vilka bl, a, reglerar hur muntliga och skriftligautredningar skall bedrivas och hur nämndens beslut får överklagas (beträffandegällande bestämmelser på detta område, se ovan s, 5), Utskottet vill vidareerinra om att flertalet ingripande åtgärder på här aktuellt område redanbeslutas av domstol och inte av socialnämnd. Vårdnads- och umgängesfrågoravgörs sålunda av allmän domstol liksom överlämnande till vård på grund avbrott. Vård enligt LVU m, m, beslutas av allmän förvaltningsdomstol. mening är därför den enskildes rättssäkerhet väl tillgodosedd genomnuvarande handläggningsregler. Inrättandet av en särskild domstol för olika målrörande barn skulle visserligen kunna ha fördelar från samordningssynpunkt (jfrutskottets tidigare uttalande). Från rättssäkerhetssynpunkt torde docknuvarande organisation fungera fullt tillfredsställande. Utskottet anser inteheller att det finns anledning att överföra ytterligare frågorfrän socialnämnd till domstol som första instans.