bet · GA01BoU3 · 1986-12-31 00:00:00 — Utskottet instämmer i motionärens uppfattning att vi måstefinna former för en skötsel av hela ekosystemet med en verksamhet somhelhetsmässigt anpassar samhället till naturens funktioner och som strävar tillatt upprätthålla produkfionen, artsammansättningen och förnyelseförmågan hosnaturens olika enheter. Skogen har - liksom marken och vattnet-utsatts för allvarligt hot genom försurningen och genom andra luftföroreningarsom uppenbarligen skadar träden och inverkar menligt på tillväxten. Detta hotbör i första hand mötas genom en minskning av luft- och vattenförorenandeutsläpp. Försurningens och luftföroreningarnas skadliga verkan torde emellertidkunna lindras om skogsvården bedrivs förstklassigt med stort hänsynstagandetill ekosystemets krav. Mot denna bakgrund samt med hänsyn till den avskogsstyrelsens företrädare hävdade uppfattningen att skogsnäringens virkesmålmycket väl låter sig förenas med naturmålet, ansluter sig utskottet tillmotionärens önskemål om främjande av ett brett resursutnyttjande av skogen. Ettmångbruk i skogen innebär att det bereds JoU1985/86:3 y utrymme både för deareella näringarna och för jakt, fiske, svampplockning, bärplockning, bad ochannan rekreation. Det är för övrigt, som bostadsministern framhåller, ickeblott skogen som kan utnyttjas för många ändamål. Motsvarande gäller iallmänhet vattenområden och även andra markområden som faller underallemansrätten. Ömsesidig hänsyn behövs i fråga om verksamheter som bedrivsinom ett och samma område eller i det omedelbara grannskapet. Vad utskottetanfört synes ägnat att i det väsentliga tillgodose motionens syfte. Dennapåkallar således icke någon ytterligare åtgärd. I2 kap. lagförslaget ges även bestämmelser om skydd för vissa andra näringar ochintressen som berör jordbruksutskottets beredningsområde, nämligen skydd avrennäringen samt av yrkesfiske oeh vattenbruk (5 §), skydd av områden som harbetydelse från allmän synpunkt på grund av områdenas naturvärden ellerkulturvärden m. m. (6 §) samt skydd av områden som är särskilt lämpliga föranläggningar för bl. a. vattenförsörjning och avfallshantering (8 §). Utskottethar ingen erinran mot regeringens förslag i dessa delar. BoU 1986/87:3 JoU 1985/86:3 y NRL ges bestämmelser som ersätter de geografiska riktlinjerna i den fysiskariksplaneringen. Samtliga berörda områden har särskilt stora värden när detgäller naturvård, kulturminnesvård, turism och friluftsliv. Områdena är därföri sin helhet av riksintresse. Staten får därmed ett starkt inflytande övermark- och vattenanvändningen i områdena. Det framgår direkt av lagen vilkaområden som omfattas av bestämmelserna. Degeografiska bestämmelserna i 3 kap. 2 § behandlar skärgårdarna och kustområdenafrån gränsen mot till Forsmark, i , Norrbottens skärgårdmed angränsande kustområde, och , hela fjällvärlden, älvar ochälvars dalgångar samt vissa områden i övrigt som har särskilt stora värden förturism och friluftsliv. Bestämmelsernai 2 § berör endast i begränsad utsträckning jordbruksutskottetskompetensområde. Utskottet vill dock i detta sammanhang erinra om vad somanförts i samband med behandlingen av lagförslagets inledande bestämmelse. Somdärvid framhållits bör en fastare betoning av bevarandeaspekterna när detgäller verkligt skyddsvärda områden få som konsekvens, att antalet ochomfattningen av områdena som ges skydd begränsas. Det finns med hänsyn härtillenligt utskottets mening anledning att överväga en koncentrering av skyddetenligt 3 kap. 2 § fill färre områden. Imofion 1984/85:2146 föreslår m.fl. (s) att det utfärdas riktlinjerför hur vattenresurser skall disponeras och vilka åtgärdersom behöver vidtas för att få fram en god hushållning. Motionärerna pekar bl.a. på sjöns betydelse som vattentäkt, som resurs för insjöfiske och vattenbruksamt på dess naturvärden. Enligt motionen är mycket känslig förföroreningar. Dessa har på sina håll också varit mycket omfattande vilket bl.a. medfört svartlistning av fisket i delar av . Planeringsläget ärkartlagt genom samordnade insatser av berörda länsstyrelser och kommuner. Utskottet delar motionärernas åsikter att utvecklingen avvattenmiljön i bör styras genom planering. Enligt utskottets uppfattningkommer förutsättningarna härför att förbättras genom de regler som ges i PBLoch naturresurslagen. I 3 kap. 2 § förslaget till NRL är med öar ochstrandområden upptagen bland de områden inom vilka turismens och friluftslivetsintressen särskilt skall beaktas. I andra kapitlet återfinns regler om skyddför yrkesfisket - främst lek- och uppväxtområden samt landnings-ochfångstplatser - och vattenbruket, vidare för områden med naturvärden samtområden av betydelse för vattenförsörjningen. Samtliga dessa regler kantillämpas i samband med planeringsarbetet för vattenkvaliteten i Vänern.Motionens syfte synes således i väsentlig utsträckning tillgodosett genomregeringens förslag. Någon ytterligare åtgärd med anledning avmotionen synes med hänsyn härtill icke påkallad. JoU1985/86:3 y Skogsbruketi de fjällnära områdena I 3 kap. 5 § meddelas bestämmelser till skydd för denobrutna fjällkedjan. Starka restriktioner läggs på bebyggelse och anläggningar.Undantagna är bl.a. bebyggelse och anläggningar som behövs för rennäringen. När det gäller skogsvården i dessa områden förordarbostadsministern att skogsbruk, när det kan tillåtas enligt skogsvårdslagen,skall bedrivas så att områdenas karaktär inte påverkas. Enligt propositionenkommer det att finnas ett betydligt bättre kunskapsunderlag än nuför att riktiga beslut skall kunna fattas både vad gäller skogsbruketsbedrivande och samordningen mellan skilda intressen i dessa områden.Bostadsministern aviserar även att han senare kommer att ta upp frågan omlämpliga former för en samordnad markanvändningsplanering för berörda områdeninom hela fjällvärlden. I motion 93 (vpk) yrkas att en diskussion om skogsbruket ifjällområdena tas upp i samband med behandlingen av paragrafen om obrutnafjällområden. har vid upprepadetillfällen granskat skogsbruket i de fjällnära trakterna. Den 16 januari 1985gav som sin mening regeringen till känna vad jordbruksutskottetanfört om nödvändigheten av att iaktta stor återhållsamhet med bedrivande avskogsbruk i de s. k. fjällnära skogarna, om utveckling och effektivisering avsamrådsförfarandet mellan skogsbruk och rennäring samt om ett meraståndsortsanpassat skogsbruk och skonsammare skogsskötselmetoder m.m. i defjällnära områdena (JoU 1984/85:20, rskr. ställningstagandegrundades på ett ingående och omfattande beredningsarbete inom utskottet ochfattades i stor enighet. De rekommendationer utskottet framförde har lett tillmotsvarande kompletteringar av föreskrifter och allmänna rådtill skogsvårdslagen samt lill mera utvecklade former för samråd medrennäringens företrädare i olika frågor. I sitt betänkande 1985/86:9 om skogsbruk hösten 1985underströk utskottet ånyo de uttalanden gjort om vikten av att storåterhållsamhet iakttas vid bedrivande av skogsbruk i de fjällnära skogsområdenai avvaktan påresultatet av pågående planeringsarbete rörande den framtida markanvändningen.Utskottet påfordrade i det sammanhanget ingen ytterligare åtgärd frånriksdagens sida vad gäller den här aktuella frågan. anslöt sig tillutskottets utlåtande. båda yttranden i frågan framgår bl. a. föjande. Längs den svenska fjällkedjan frånDalarna till nordligaste sträcker sig ett nästan oavbrutet bälte av s.k. fjällnära barrskogar. Dessa skogar har tidigare ansetts sakna biologiskaförutsättningar för ett ekonomiskt acceptabelt skogsbruk. Skogarna, som i alltväsentligt är koncentrerade till områden ovan domänverkets tidigareskogsodlingsgräns -extrapolerad över andra ägargruppers mark - omfattar drygt 2miljoner ha skogsmark, varav 1,5 miljoner ha består av produktiv skogbevuxenmark. Resten betraktas som s. k. impediment. Staten är den dominerande ägarenav skogsmarken ovan skogsodlingsgränsen i alla berörda län utom i Jämtlandslän. Fördelat i procent av arealen hänglavbärande barrskog utgör statensägoinnehav i sistnämnda län . I äger staten och iNorrbottens län , såvitt avser fjällbyar, och inom skogsbyarna. Ett ökat intresse för att utnyttja de fjällnära skogarna idet gängse skogsbruket har visats från skogsnäringens sida.Orsakerna härtill är flera. Kraven på tryggade sy.sselsättningsmöjligheter iNorrlands inland i förening med skogsindustrins behov av fortsatt försörjningmed virkesråvara har sålunda blivit alltmer framträdande. Effektivareskogsför-yngringsmetoder samt möjligheten att använda nya, för mark- ochklimatförhållandena lämpade trädslag har också medverkat till att göra defjällnära skogarna intressanta från skogsbrukssynpunkt. Det statliga ekonomiska stödet till bl. a. skogsvård harockså bidragit härtill. En ändrad prissättning på skogsbrukets produkter tordeäven vara en bidragande orsak. I sitt förstnämnda betänkande redovisade utskottet ettantal inventeringar och andra utredningar som under senare är utförtsbeträffande förhållandena i de aktuella områdena. En inventering avurskogsartad fjällnära barrskog hade utförts inaturvårdsverkets och regi (SNV PM 1511). hadeavsatt ca 800 000 ha skogsmark som domänreservat längs fjällkedjan.Domänreservatet skulle samordnas med de naturreservat som blir följden avurskogsinventeringen. En inventering av de hänglavbärande barrskogarna inom detfjällnära området hade utförts genom berörda lantbruksnämnders försorg. (Lantbruksstyrelsens meddelande 1984:4.) En undersökning av kvantitetenträdlav hade påbörjats av renförsöksavdelningen vid Sverigeslantbruksuniversitet. Metoder för framställning av markanvändningsplaner ifjällnära skogar prövades i ett program som startat under är 1984. Ett antalforskare hade studerat föryngringsmöjligheterna inom vissa avdomänverket indelade områden ovan den tidigare skogsodlingsgränsen. (Forskarrapporten i fjällnära skogar, skogsvetenskapligafakulteten 1984.) Slutligen erinrades om den fjällutredning somnaturvårdsverket bedrivit på regeringens uppdrag , syftandetill en naturvårdsplan för hela fjällregionen. Resultatet av fjällutredningenhar numera publicerats i verket i fjällen (Naturvårdsverketinformerar, ). BoU 1986/87:3 JoU 1985/86:3 v Utskottet underströk att områden som innefattas i vad somallmänt kallas fjällnära skogar och som i huvudsak är belägna ovanfördomänverkets gamla skogsodlingsgräns eller dess förlängning över icke statligmark hör till de värdefullare områdena i vårt land. Områdenas värde ärmångskiftande. De utgör exempel på en storslagen, i många fall förhållandevisorörd och unik natur. De väcker till följd härav ett ökande intresse, bl. a. påforskningens område. Områdena har också avgörande betydelse för den befolkningsom skall tjäna sitt uppehälle här. Det gäller särskilt inom skogsbruket ochden lokala skogsindustrin samt inom rennäringen. Dessa näringar ger inte barasysselsättning i sig utan medverkar också till att stärka underlaget för annansysselsättning och för nödvändig service i de glesbygder det här är fråga om.Det är mot denna bakgrund naturligt att intressemotsättningar uppstår. I ochför sig är detta inte något unikt för det fjällnära skogsområdet. Utskottet erinrade om att skogsvårdslagens inledandeparagraf uttryckligen stadgar att hänsyn skall tas inte bara till naturvårdensulan också till andra allmänna intressen. Skogsnäringen skall också verka isamspel med andra samhällssektorer. I enighet härmed skall hänsyn tas till bl.a. rennäringen. Utskottet uttalade sig i detta sammanhang bl. a. för utvecklingoch effektivisering av samrådsförfarandet mellan skogsbruk och rennäring. Enligt utskottets mening fanns det alltjämt anledning attiaktta stor återhållsamhet med bedrivande av skogsbruk i de s. k. fjällnäraskogarna. Utskottet anförde i anslutning till vissa motionsvisframförda förslag om s. k. blädning samt om prövning av småskogsbruketsskogsskötselmetoder i fjällnära skog att föryngring av skog ställde stora kravpå kunskaper och noggrannhet beroende på markförhållanden, klimat, geografisk belägenhet,beståndshistorik m.m. i det enskilda fallet. Inte minst krävdes ingåendekunskaperom klimatfaktorernas inverkan i sammanhanget. Allmän enighet syntes nuråda om behovet av ett mera s. k. ståndorisanpassat skogsbruk. Häri låg t. ex.en anpassning av hyggesstorleken, hänsyn även till lokalklimatet, val av rättföryngringsmetod, trädslag och plantsort m. m. Utskottet underströk för sin del skogsvårdslagensstadgande om att avverkning inte får ske på annat sätt än genom röjning ellergallring som främjar skogens utveckling eller genom slutavverkning som ärändamålsenlig för anläggning av ny skog. Utskottet ansåg i enlighet härmed attvissa uttalanden från den tidigare omnämnda forskargruppen borde bli vägledandeför skogsbruket i här ifrågavarande områden. En minskning av hyggesstorleken(till maximalt 40 ha) och fullständig hyggesrensning samt tillskapandet av enmosaik med skog i olika utvecklingsfaser skulle också starkt gynna spridningenav de för rennäringen så viktiga hänglavarna i detta område. Forskarna hade framhållit i sammanhanget att ettblädningsskogsbruk naturligtvis skulle ha en positivare inverkan påhänglavsproduktionen. Utskottet delade denna uppfattning men ville starktunderstryka att denna avverkningsform borde användas endast om den medgavgodtagbar föryngring. Som lantbruksstyrelsen bl. a. framhållit utgjordehänglavsinventering-en, liksom den i det föregående redovisadeurskogsinventeringen, en viktig del i det beslutsunderlag som skall ligga tillgrund för hur skogsbruket bör bedrivas med hänsyn till andramarkanvändningsintressen i det fjällnära BoU 1986/87:3 JoU1985/86:3 y området.Enligt lantbruksstyrelsens mening borde det för områden ovanför skogsodlingsgränsendär motstridiga markanvändningsintressen föreligger vara möjligt att avvaktamed ingripande skogsbruksålgärder intill dess sådan planering genomförts. Ianslutning härtill ville utskottet för sin del förorda största möjligaåterhållsamhet med skogsbruksåtgärder i de av samebyarna ihänglavsinventeringen utpekade särskilt viktiga områdena i avvaktan påresultatet av den markanvändningsplanering som igångsatts inom olika delar avrenskötselområdet. Till följd av beslut har skogsstyrelsenföretagit en omarbetning av sina föreskrifter oeh allmänna råd tillskogsvårdslagen. har också gjort en översyn av vissabestämmelser om statsbidrag m.m. Nya bestämmelser i överensstämmelse med de avriksdagen gjorda uttalandena har därefter utfärdats (SKSFS 1985:2 och3). På grundval av en inventering av urskogsartad fjällnärabarrskog som utförts i och regi harregeringen givit i uppdrag att utarbeta skydds- ochförvaltningsformer för 55 urskogsområden. Sammanlagt handlar det omurskogsområden på fillsammans ca 600 000 ha som skall få ett permanent skyddoch därmed sparas för framtiden. Områdena är belägna i , ,och . 52 av områdena har avsatts efteröverenskommelse mellan och domänverket. Därutöver ingår de treområdena Kirjesålandet, och som regeringen hösten 1984beslutade undanta frän skogsavverkningar. För en närmare redogörelse för bakgrunden till riksdagensbeslut hänvisas fill utskottets båda betänkanden (JoU 1984/85:20, JoU1985/86:9). För fortsatta överväganden om skogsbruket i de fjällnäraområdena kommer resultaten av den nu pågående markanvändningsplaneringen attbli av stort värde. /85 disponerade skogsvårdsstyrelserna i detre nordligaste länen 0,75 milj. kr. för att tillsammans med berördamyndigheter och skogsbrukets företrädare utveckla och pröva metoder förframställning av markanvändningsplaner i fjällnära skogar. Under innevarandebudgetår har denna verksamhet något utökats. Planeringsunderlaget i Jämtlandslän kommer enligt uppgift från att kunna avslutas under en näraframtid. Det bereds nu i . I och Norrbottenslän har man provat olika modeller i resp. kommuner.Arbetet beräknas pågå under åtskilliga år oeh torde förutsätta fortsattresurstilldelning, bl. a. för framställning av vegetationskartor över devidsträckta renbetesområdena. Utskottet får med hänvisning till den lämnaderedovisningen framhålla, att beslutsunderlaget för skogsbruket i de fjällnäraområdena torde ha förbättrats genom de beslut om undantag av stora områdenfrån skogsbruk som fattats av berörda myndigheter och regeringen samt genomriksdagens uttalanden om ökad återhållsamhet i skogsbruket parat med rekommendationerom ståndortsanpassat skogsbruk och skonsammare skogsskötselmetoder samt medett effektivt samrådsförfarande med rennäringen. uttalanden har juockså formaliserats genom att inarbetat dem i sina föreskrifteroch allmänna råd till skogsvårdslagen. Enligt utskottets mening börkunskapsunderlaget för det fortsatta utnyttjandet av de stora BoU 1986/87:3 JoU1985/86:3 y arealersom berörs ytterligare kunna förbättras genom forskningsinsatser och framförallt genom att det nu inledda arbetet på markanvändningsplanering av defjällnära områdena och renbeleslandet i övrigt fortsätter och fullföljs. Medhänsyn till de klimatiska förhållanden med viktiga temperaturskillnader somkonstaterats under olika decennier och sekel i dessa subarktiska områden tordedet även , sedan markanvändningsplaneringen fullbordats, föreliggaanledning att iaktta stor försiktighet med skogsbruket i området. Det statligainflytandet i området kommer enligt NRL att säkras redan därigenom attplaneringen i hithörande frågor kommer att angå flera kommuner, men även medhänsyn till lagens bestämmeler om rennäringen, fisket och den vetenskapliganaturvården samt friluftslivet som riksintressen. BoU 1986/87:3 JoU 1985/86:3 y I propositionen framhålls att det krävs ett väl utvecklatsystem för kunskapsförsörjning för att de allmänt hållna reglerna i NRL skallfå avsedd verkan. En nära samverkan måste upprätthållas mellan kommun ochlänsstyrelse som i sin tur har att utnyttja det material som kantillhandahållas av centrala myndigheter och regionala specialiserade organ. Isammanhanget lämnas även en redogörelse för en diskussion som pågått i vårtland om s. k. miljökonsekvensbeskrivningar för större exploateringsföretagefter en modell som har tillämpats i bl. Enligt propositionen har detamerikanska systemet medfört en viss tungroddhet i hanteringen. Anledningsaknas enligt bostadsministern att nu frångå den svenska utredningsmodell somtillämpas i vårt land. I motion 1984/85:2244 av m.fl. (c) yrkasatt begär förslag till inrättande av ett system för bl. a.konsekvensbeskrivningar (yrkande 3 delvis). Avsikten bör vara attmiljökonsekvensbeskrivningarna skall vara en del av underlaget vid beslutenligt exempelvis miljöskyddslagen och 136 a byggnadslagen. De kan då bidratill att kunskapsluckor upptäcks och till att man genom en allmänt ökad kunskapfår insikt om naturresurs-och miljöfrågor i samhället. Därför bör dekonsekvensbeskrivningar som redan görs i samband med prövning enligt de nämndalagarna utvidgas till att även omfatta alternativa projekt som är nödvändiga(inkl. s. k. O-alternativ). Samma yrkande framställs i motion 1985/86:Jo799 avKarin Söder m. fl. (c). Utskottet får i anslutning till propositionen framhållaatt det enligt det system som traditionellt tillämpas i i första handankommer på den som söker tillstånd till ett exploateringsföretag att belysaverkningarna av företaget på ett sådant sätt att förutsättningarna förtillstånd kan bedömas, och att prövningsmyndigheterna sedan genomremissförfarande skaffar kompletterande upplysningar från berörda myndigheteroch intressenter. Som bostadsministern framhåller är erfarenheterna frän dettasystem i huvudsak positiva. Någon anledning att i normalfallet frångå denmodellen finns enligt utskottets bedömning icke. Utskottet har funnit lämpligt att i detta yttrande ta upptvå motioner väckta av under allmänna motionstiden resp. 1986,nämligen motionerna 1984/85:2237 och 1985/86:Jo727. Den förstnämnda är följdmotiontill motion 1984/85:2236 vilken behandlats av . Enligtsistnämnda motion borde förslaget till ny naturresurslag upphöjas tillgrundlag. Motionen avslogs av (KU 1985/86:5). Iföljdmotionen yrkas dels att miljökvalitetsnormer införs för luften medavseende på vissa halter av luftföroreningar, dels att olika miljölagarkompletteras och inordnas under naturresurslagen. 1 motion Jo727 begärsutredning i syfte att reformera det miljörättsliga systemet. Motionärenframhåller att människans välfärd delvis är beroende av hur hon lyckastillgodogöra sig naturens resurser. Om dessa resurser tar slut, blir otillgängligaför människan eller förstörs genom förgiftning försämras oundvikligenmänniskans livsbetingelser. Välfärden försvinner och i värsta fall går honunder som art. Sammanfattningsvis anser motionären att det miljörättsligasystemet behöver reformeras. bör slå fast att de långsiktigamiljömålen är överordnade andra mål och bygger på en ekologisk grundsyn. Delångsiktiga miljömålen bör ges grundlagsskydd. Det miljörättsliga regelsystemetbör samordnas till en enhetlig miljöbalk. Lagstiftningsarbetet bör utgå ifrånmiljöns känslighet. Andra aspekter som ekonomiska frågor ochsysselsättningsfrågor bör underordnas de långsiktiga miljömålen. Utskottet finner att de synpunkter som förs fram i de bådamotionerna i stora delar bygger på samma grundsyn som den i det föregåendeberörda naturresurs- och miljökommitténs betänkande. Som utskottet därvid framhållitär det icke möjligt att i det nu aktuella reformarbetet vidta åtgärder av säomfattande natur som där föreslagits. Utskottet avstyrker således motionerna. BoU 1986/87:3 JoU1985/86:3 y Närvarande:Karl (), (), i (), OveKarlsson (s), (), (), (), (), (), (), JensEriksson (m), (), (), (vpk) ochLeif (). Avslag på lagförslaget, m. m. i , och (alla m) anför: I första hand hänvisar vi till konstitutionsutskottetsyttrande över förslaget till PBL (KU 1985/86:8 y). Som däri framhålls börbostadsutskottet företa en överarbetning av förslaget med hänsyn tillregeringsformens stadganden om normgivningsmakten. Enligt vår mening börjordbruksutskottet icke avlåta sitt yttrande innan PBL:s grundlagsenlighetklarlagts. Vi motsätter oss alltså att jordbruksutskottet avger sitt yttranderedan nu. I andra hand anser vi, med instämmande i motion 66 (m),att naturvårdslagen är så vagt skriven att den blir till ringa stöd förbeslutsfattarna. Lagen är obehövlig. Det lagskydd som är nödvändigt för enförnuftig hushållning med naturresurser och för ett bevarande avvärdefulla naturområden kan inrymmas i byggnadslagstiftningen och angränsandelagar, t. ex. naturvårdslagen och miljöskyddslagen. De skyddsvärda områdenabör begränsas och ges ett effektivt skydd. bör såledesavstyrka propositionen i enlighet med motion 88 yrkande 1 samt föreslåriksdagen att med bifall till yrkande 2 i samma motion rikta ett tillkännagivandetill regeringen om ett starkare skydd för bevarandevärda naturområden. BoU 1986/87:3 JoU1985/86:3 y (vpk) anser att den del av utskottetsyttrande på s. 111 som börjar med "Utskottets ställningstagande" ochslutar med "våra naturresurser" bort ha följande lydelse: Som anförts i motion 93 bör ennaturresurslag vila på en ekologisk grundsyn i enlighet med vad naturresurs-och miljökommittén skisserat i sitt betänkande (SOU 1983:56) Naturresursersnyttjande och hävd. Vpk anser att det nu är rätt tillfälle att anlägga detbredare perspektivet på hushållning som leder till att produktionensinriktning och metoder inrättas efter ekologiska, sociala ochsamhällsekonomiska intressen. bör därför tillstyrka motion 93yrkande 1. och (båda fp) anser attden del av utskottets yttrande som börjar på s. 114 med "Utskottet fårvidare" och slutar på s. 116 med "i 5 kap. 2 §" bort ha följandelydelse: Utskottet anser att skyddet av jordbruksmark motbebyggelse och annan exploatering liksoni bör anses vara ettriksintresse. Som framhålls i motion 88 (fp) visar erfarenheterna att det ärnödvändigt med strikta hushållningsbestämmelser och möjlighet till direktstatligt ingripande för att detta intresse skall kunna hävda sig i områden däröppet landskap enligt vår uppfattning är ett riksintresse. bör således enligt utskottets meningtillstyrka motionen såvitt nu är i fråga (yrkande 2).