bet · GA01LU18 · 1986-12-31 00:00:00 — En lagrådsremiss med förslag till övergångsbestämmelser ochföljdlagstiftning liksom lagrådets yttrande över förslaget har emellertid varittillgängliga för utskottet vid ärendets behandling. Utskottet har därmedkunnat överblicka konsekvenserna av för de äktenskap somredan ingåtts då balken träder i kraft. Något hinder för att nu taställning till förslaget till äktenskapsbalk kan därför inte anses föreligga. Meddet anförda förordar utskottet att en reform av äktenskapslagstiftningen ochärvdabalken genomförs med i huvudsak den inriktning som föreslås ipropositionen. Utskottet avstyrker således motion LllO i denna del. Frågan ominförande av en lag för sambor och mofionärernas avslagsyrkande i motsvarandedel behandlar utskottet i ett senare avsnitt. 1motion 1986/87:L102 (m) riktas kritik mot den språkliga utformningen av ÄktB.Språket saknar enligt motionären rytm och spänst. Motionären vänder sig bl. a,mot bruket av obestämd artikel framför substantiven. Motionären kritiserarockså att man i lagtexten ändrar ordningsföljden i de invanda och traditionellabegreppsparen "man och kvinna" eller "man och hustru" till"kvinna och man" eller "kvinnan och mannen". Motionärenbetecknar detta som ett uttryck för "jämställdhetsklåfingrighet", Imotionen riktas vidare kritik mot att man i sin iver att inte beteckna makeenbart med han byter ut de personliga pronomina han och hon liksom hans ochhennes mot denne resp. dennes. Motionären påtalar därvid att lagskrivaren intelyckats i sitt uppsåt att använda könsneutrala ord eftersom pronomenet denne ärett fullvärdigt maskulint sådant. Dessutom används pronomenet på ett sätt somenligt motionären inte överensstämmer med vårdat språkbruk. Motionären yrkar(yrkande 4) att en översyn av lagtextens språkliga utformning skall ske. Utskottetkan inte instämma i motionärens allmänna kritik mot den språkliga utformningenav ÄktB. När det gäller frågan om substantivens form kan utskottet dessutomkonstatera att författningstexten utformats i enlighet med de riktlinjer somnumera tillämpas. Utskottet ser det vidare som en fördel att utformningen avlagtexten ligger i linje med strävandena mot en ökad jämställdhet mellankvinnor och män i samhället. Utskottetkan således inte ställa sig.bakom motionärens krav på en språklig omarbetningav den föreslagna lagstiftningen i dess helhet. Med anledning av motionärenspåpekanden bör emellertid en redaktionell ändring ske av 5 kap, 2 § och 6kap,.3 § ÄktB, Även 8 kap, 3 § ÄktB bör, jämkas i språkligt hänseende. Tilldetta lagrum återkommer utskottet nedan. Utöver dessa ändringar bör motionL102 yrkande 4 inte föranleda någon åtgärd från sida. Äktenskapetsingående LUl986/87: If Ipropositionen föreslås som tidigare nämnts att nuvarande regler om äktenskapetsingående förs över till ÄktB med vissa språkliga och tekniska förändringar.Detta innebär att äktenskapet även i fortsättningen skall ingås genom vigsel.Vigseln skall föregås av hindersprövning, dvs, prövning av huruvida detföreligger hinder mot äktenskap. Hindersprövningen skall liksom nu företas avpastorsämbetena i församlingarna. Om pastorsämbetet finner att hinder inteföreligger skall ämbetet på begäran av part utfärda intyg om detta, Imotion,1986/87:L 103 (c) framhålls att de regler som gällde tidigare om lysninggav offentlighet åt prövningen av äktenskapshinder. Lysningen förstärkte också,enligt motionären, allvaret i beslutet att ingå äktenskap samt gav beslutet enhögtidlig inramning. Motionären yrkar (yrkande 1) mot denna bakgrund attäktenskapsbalkens regler om hindersprövning kompletteras med krav påoffentliggörande av hindersprövningen, t, ex, genom lysning eller annonsering. Utskotteterinrar om att lysningen fram ingick som ett led ihindersprövningen. Lysningen innebar att de blivande makarnas avsikt att ingåäktenskap kungjordes i kyrkan i rad, så att allmänheten skullekunna komma med upplysning om äktenskapshinder. Skälen för att lysningsförfarandetavskaffades var bl, a, att lysningen fick antas vara av utomordentligtringa betydelse för hindersprövningens tillförlitlighet och attlysningsförfarandet ibland kunde vålla olägenheter, t. ex. genom den publicitetsom de trolovade kunde ha goda skäl att vilja undvika (prop, 1968:136, ILU1968:49), Departementschefen anmärkte i propositionen att ingenting skullehindra att lysningen bevarades som tradition om det fanns intresse för dettaoch om kyrkan ville lämna sin medverkan. mening har de skäl som föranledde att lysningsinstitutetutmönstrades ur lagstiftningen fortfarande bärkraft. Någon anledning att nuåterinföra någon form av offentliggörande av hindersprövningen kan utskottetinte finna. Utskottet avstyrker således bifall till motion L103 yrkande 1. Dei proposifionen föreslagna reglerna om äktenskaps ingående föranleder i övrigtinte något uttalande från utskottets sida. Utskottet tillstyrker att de införsi ÄktB, Ipropositionen föreslås att gällande, regler om äktenskapsskillnad'förs över till ÄktB. Dessainnebär i korthet att makar i princip har rätt till Om endast en ay makarna vill skiljas eller om någon av makarna harbarn skall skilsmässan dock föregås - . av en betänketid .' . Imotion 1986/87:L103 (c) understryks att familjestabiliteten har ett stort värde. För att undanröja risken för oöverlagda beslut och därmed ge ökad trygghet åt en svagare pai:t bör enligt, motionären en generell betänketid införas. Motionären yrkar (yrkande 2) att ÄktB ändras i enlighet härmed, 11 Utskotteterinrar om att nuvarande regler om äktenskapsskillnad kom LU 1986/87:18 till isamband med reform av äktenskapsrätten. hade gällt attäktenskapsskillnad i princip skulle föregås av hemskillnad under ,I lagstiftningsärendet (prop, 1973:32, LU 1973:20) framhöll utskottet bl, a.att hemskillnaden, som i av fallen slutade iäktenskapsskillnad, lätt framstod som en onödig fördröjning av en under allaomständigheter oundviklig upplösning av äktenskapet. Detta förhållande varenligt utskottet särskilt tydligt om en av makarna eller kanske båda ville ingånytt äktenskap. Med anledning av motioner med samma syfte som den nu aktuellatog utskottet också upp frågan om en obligatorisk betänketid. Utskottetframhöll i detta sammanhang att grundprincipen om äktenskapets frivillighetledde tillatt makar borde kunna få äktenskapet upplöst utan någon tidsutdräkt.Endast om speciella skäl talade därför borde man frångå denna grundprincip.Utskottet anförde också på närmare angivna skäl att det endast undantagsviskunde komma i fråga att, i de fall då makar var ense om att skiljas, tala omförhastade beslut från makarnas sida. Om makarna inte hade minderåriga barn, däspeciella hänsyn måste tas, kunde det enligt utskottet inte vara rimligt att enmycket ringa risk för förhastade beslut skulle fördröja en upplösning aväktenskapet i den stora majoritet av skilsmässofall, där några förhastadebeslut inte förelåg. Utskottetanser att det inte finris anledning för att nu ändra uppfattning ifrågan. Utskottet tillstyrker därför propositionen i detta avseende ochavstyrker motion L103 yrkande 2. Bodelning mellan makar .. , 1förevarande avsnitt behandlas de nya bodelningsregler som föreslås ipropositionen. Vissa särskilda frågor röraride bodelning med anledning av denena makens död behandlas dock i ett avsnitt efter reglerna om makes arvsrätt. Sedanett äktenskap har upplösts genom äktenskapsskillnad skall bodelning förrättasmellan makarna. Bodelning skäll också ske dä det dömts till boskillnad mellanmakarna samt i princip även då äktenskapet upplöses genom ena makens död.Bodelning sker genom att makarna i ett avtal kommer överens om hur egendomenskall fördelas mellan dem. Bodelning kan även förrättas av en särskildbodelningsförrättare. Denne förordnas av domstol pä begäran av nägon avmakarna. Närmareregler om bodelning finns i 13 kap, GB, Delningen skall omfatta makarnasgiftorättsgods, dvs. i princip all egendom som inte är makes enskilda egendom.Innan delning,sker skall vardera maken av sitt giftorättsgods - så långt deträcker - tilldelas så mycket egendom som behövs för att täcka hans eller hennesskulder,.. Vissa undantag från denna skuld-täckningsregel finns dock. Vad somdärefter återstår av makarnas giftorättsgods, dvs, varje makesnettoförmögenhet, läggs sedan samman och delas lika mellan makarna, I13 kap, 12 a § GB ges en möjlighet till avsteg från likadelningsprincipen.Enligt denna regel skall likadelningsprincipen frångås vid bodelning medanledning av äktenskapsskillnad om en tillämpning av den skulle leda till ett resultat somframstår som uppenbart obilligt med hänsyn till makar- LU 1986/87:18 nasekonomiska förhålländen och den tid äktenskapet varat. Om likadelningsprincipeninte skall tillämpas skall delriingen ske efter annan grund som är skälig. Enmake kan dock inte erhålla mer än som svarar mot hans eller hennesgiftorättsgods. Denämnda reglerna korripletteras av vissa bestämmelser om makes rätt tillvederlag, GB ger makarna rätt att - med vissa undantag (de s,,k, rådighetsinskränkningarna)- fritt förfoga över sitt giftorättsgods under äktenskapet. Var och en avmakarna är dock skyldig att vårda sitt giftorättsgods sä att det inteotillbörligen minskas till den andra makens nackdel (6 kap, 3 § GB). Dennaskyldighet sanktioneras av de s, k. vederlagsreglerna i 13 kap, 5-7 §§. Enligtdessa regler skall en make, vars intressen på ett otillbörligt sätt haråsidosatts av den andra maken, kompenseras vid bodelningen så att resultatetblir i huvudsak detsamma som om den andra maken inte på detta sätt hade brutitmot sin vårdnadsplikt. En make kan också få kompensation idet motsatta falletnär han eller hon har använt sin enskilda egendom till att öka värdet av sittgiftorättsgods (13 kap. 8 §). Deredovisade reglerna avser den beloppsmässiga fördelningen av makarnastillgångar: Hur egendomen rent faktiskt skall fördelas mellan makarna, dvs,vilka lösören, kapitaltillgångar m. m, varje make skall fä pä sin lott,regleras av särskilda bestämmelser. Till denna fråga återkommer utskottetnedan. Enligtförslaget till ÄktB skall bodelning även ske då äktenskapetupplöses genom äktenskapsskillnad eller den ena makens död. I propositionenföreslås att boskillnadsinstitutet avskaffas, I stället införs en möjlighet förmakarna att - om de är överens om det - göra bodelning utan samband medäktenskapets upplösning. Till skillnad från nuvarande ordning blir egendom inteenskild efter en sädan bodelning, ÄktBbygger liksom GB pä principen att makarnas giftorättsgods skall delas likamellan dem sedan varje make erhållit täckning för sina skulder. Skuldtäckningskall normalt ske ur giftorättsgödset (11 kap. 2 § ÄktB), Är skulderna förenademed särskild förmånsrätt i enskild egendom eller hårde eljest särskildanknytning till enskild egendom, t, ex, skulder för underhåll av en fastighetsom är enskild egendom, får en make dock täckning för skulden ur sittgiftorättsgods endast i den mån värdet av den enskilda egendomen inte räckertill för betalning av skulden. De föreslagna skuld-täckningsreglernaöverensstämmer i huvudsak med motsvarande bestämmelser i , De allmännabestämmelserna i om makes rätt till vederiag vid bodelning saknar däremotdirekt motsvarighet i ÄktB, Endast för det' fall att en make inför eriförestående äktenskapsskillnad företagit mot den andra maken illojalatransaktioner föreslås en vederlagsregel. Denna bestämmelse (11 kap, 4 § ÄktB)innebär att bodelningen skall korrigeras om den ena maken föreansökan om äkteriskapsskillnad genom gåva avhänt sig giftorättsgods i inteobetydlig omfattning eller använt sitt giftorättsgpds till att öka värdet avsin enskilda egendom. Korrigeringen skall göras så att man vid bodelningenberäknar den andra makens andel i boet som om det ifrågavarande giftorättsgodsetalltjämt hade funnits kvar, I proposifionen föreslåsvidare att likadelningsprincipen skall kunna 13 frångås i störreutsträckning än vad den nuvarande bestämmelsen i 13 kap, LU 1986/87:18 12 a §GB ger möjlighet till, I 12 kap, 1 § ÄktB har sålunda tagits in en regel,enligt vilken en make vid bodelningen kan få behålla mera av sittgiftorättsgods än som följer av likadelningsprincipen i de fall en likadelningskulle framstå som oskälig med hänsyn särskilt till äktenskapets längd men äventill makarnas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt. Den nyajämkningsregeln gäller inte vid bodelning med anledning av makes död. Liksom13 kap, 12 a § GB har den nya regeln betydelse endast för den make som har mergiftorättsgods än den andra maken. Med stöd ay bestämmelsen kan maken helteller delvis förhindra att en förmögenhetsöverföring sker till den andramaken. Jämkningsregeln i 12 kap. 1 § ger dock inte maken rätt att vidbodelningen få ut mer än värdet av hans eller hennes giftorättsgods. -Ensärskild regel (12 kap, 3 §) om jämkning av äktenskapsförord föresläs också ipropositionen. Utskottetdelar departementschefens uppfattning att boskillnadsinstitutet bör kunnaavskaffas och ersättas av en rätt för makarna att förrätta bodelning underäktenskapets bestånd; Genom denna möjlighet till bodelning tillgodoses detbehov som makarna kan ha av att under äktenskapet reda upp sinaegendomsförhållanden eller att lösa upp den ekonomiska sammanflätningen dememellan och åstadkomma att vardera maken blir ekonomiskt självständig. Det kanpåpekas att efter en sådan bodelning kan giftorättsgodset förvandlas tillenskild egendom genom äktenskapsförord och därmed kan i praktiken uppnäs sammaresultat som boskillnadsinstitutet medför. Utskottet tillstyrker såledespropositionen i denna del. Utskottetställer sig vidare bakom förslaget i propositionen att bodelningsreglerna iÄktB skall bygga på likadelningsprincipen. Även om det med hänsyn tillsträvandena mot ökad jämställdhet mellan kvinnor och män kan finnas anledningatt överväga andra delningssystem som i högre grad ger uttryck för makarnassjälvständighet och jämställdhet i ekonomiskt och rättsligt hänseende, finnerutskottet att likadelningsprincipen har sådana fördelar att den inte böröverges. Med likadelning uppstår sålunda generellt sett inte risker för attkvinnorna missgynnas. Som utskottet tidigare berört har nämligen kvinnorna somgrupp alltjämt lägre inkomster än männen och andra delningssystem kan innebärarisker för att de vid bodelning fär ett sämre utbyte. Ett betydande värdeligger också däri att likadelning är en bland allmänheten välkänddelnings-grund. Ett tungt vägande skäl för ett bibehållande avlikadelningsprincipen är också intresset av nordisk rättslikhet. mening bör således likadelning av makarnas giftorätts gods alltjämt vara huvudregeln. En strikt tillämpning av likadelningsprinci pen kan emellertid i många situationer leda till resultat som inte ter sig rättvisa och rimliga. Så är t, ex, fallet då en make förfogat över sitt giftorättsgods på ett sätt som framstår som otillbörligt med hänsyn till den andra makens intressen. Syftet med de nuvarande vederlagsreglerna i GB är bl. a. att man skall kunna fä till stånd en mera rättvis bodelning när den ena maken minskat sitt giftorättsgods genom transaktioner som är illojala mot den andra maken. Som närmare redovisas i propositionen är dock 14 dessa regler inte längreändamålsenliga och de fillämpas numera knappast LU 1986/87:18 alls. Någonanledning att i ÄktB föra in vederlagsregler som i likhet med GB:s generelltriktar sig mot en makes transakfioner under äktenskapet kan utskottet därförinte finna. Däremot synes det fortfarande finnas ett behov av en möjlighet attkorrigera bodelningsresultatet med hänsyn till transaktioner som en makeföretagit inför en förestående äktenskapsskillnad. I likhet meddepartementschefen anser utskottet därför att en regel bör tas in i ÄktB sommedger att en make vid bodelningen får kompensation för att den andra maken enviss tid före ansökan om äktenskapsskillnad minskat sitt giftorättsgods genomvederlagsfria överlåtelser eller där med jämförbara förfoganden. Tidsgränsenbör bestämmas till . Utskottetvill tillägga att de särskilda jämkningsreglerna som föreslås i propositionen(12 kap, 1 och 3 §§ ÄktB) i vissa fall kan tillämpas för att korrigerabodelningsresultatet när en make före separationen systematisktminskat sitt giftorättsgods till nackdel för den andra maken. Det sagda gällerinte minst när maken använt giftorättsgbdset för att öka värdet av sin enskildaegendom. Som utskottet kommer att utveckla närmare i det följande bör i sädanafall det äktenskapsförord varigenom egendomen gjorts till enskild kunna jämkas. Ocksåandra omständigheter än förekomsten av illojala transaktioner kan enligtutskottets mening föranleda att en likadelning ger ett oskäligt resultat. Närett äktenskap varat under endast en kortare fid kan det sålunda framstå somoskäligt att den ena maken skall ha rätt till hälften av den andrasgiftorättsgods. Detta gäller särskilt när den sistnämnda maken fört med sigbetydande tillgångar in i äktenskapet. Oavsett äktenskapets längd kan enlikadelning vidare framstå som mindre tillfredsställande när den ena makenunder äktenskapet, t, ex, genom arv, förvärvat egendom av stort värde, I deangivna fallen får likadelningsprincipen till följd att man som det brukarsägas i dagligt tal "kan skilja sig till pengar". Som närmareredovisas i propositionen (s, 45) ger den nuvarande regeln i 13 kap. 12 a § GBmycket begränsade möjligheter att göra avsteg från denna princip och därmeduppnå ett mera rimligt bodelningsresultat. Regeln utnyttjas inte heller i någonnämrivärd utsträckning, Isyfte att vidga möjligheterna att korrigera bodelningsresultatet föreslogfamiljelagssakkunniga att det vid sidan av en mera allmän jämkningsregel skulleinföras en särskild bestämmelse som tog sikte på kortvariga äktenskap. Regelninnebar i huvudsak att vid äktenskap som varat kortare fid än skullenormalt endast så stor del av vardera makens nettoförmögenhet delas somsvarade mot den del av tioårstiden som äktenskapet varat. Vid exempelvis ettäktenskap som varat skulle således hälften av nettoförmögenheten ingå idelningen, I propositionen har emellertid valts en annan lösning, nämligen enmera allmänt hållen jämkningsregel som särskilt tar sikte på de kortvarigaäktenskapen men ocksä medger jämkning i andra fall dä det är oskäligt att enmake skall behöva dela med sig av sitt giftorättsgöds. Utskottet,som delar uppfattningen att det finns ett behov av vidgade jämkningsmöjligheter, anser att en regel av den typ som förordas i proposi tionen är att föredra framför familjelagssakkunnigas förslag. äktenskap upplöses kan detvisserligen vara både enkelt och naturiigt för LU 1986/87:18 parterna atttillämpa en sädan schablonregel som familjelagssakkunniga föreslog. En nackdelmed en fast schablonregel är emellertid att den bara tar hänsyn tilläktenskapets längd. När det gäller makars bostad och bohag som anskaffats förgemensamt bruk kan en sådan regel ofta ge ett otillfredsställande resultat, Ilikhet med departementschefen anser utskottet nämligen att bostad och bohagnormalt inte bör bli föremål för schablonar-tad jämkning. Utskottet vill vidarepeka på de svårigheter som kan uppkomma att inom ramen för en fastschablonregel ta hänsyn till frågan huruvida ett samboende före äktenskapet -något som vanligen förekommer-skall beaktas. propositionen förordade regeln ger även den utrymme för att tillämpa enschablonregel som den medger ett hänsynstagande till de angivnaomständigheterna liksom förhållandena i övrigt i"det enskilda fallet. Vadsom i proposifionen anförs angående fillämpningen av en schablonregel somriktvärde för jämkning föranleder inte några erinringar från utskottets sida.Detta innebär att utskottet delar iippfattningen att med kortvariga äktenskapbör i förevarande avseende förstås äktenskap som inte varat . Harmakarna före äktenskapet bott tillsammans bör räknas in. Somredovisats ovan skall jämkning enligt 12 kap. 1 § ÄktB också kunria ske medhänsyn till makarnas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt, Itvå av de skrivelser som inkommit i ärendet har gjorts gällande attjämkningsregeln i 12 kap, 1 § ÄktB inte fått en helt tillfredsställandeutformning. Enligt skrivelserna kan det finnas ett behov av- att jämkabodelningsresultatet till förmän inte bara för den make som har mestgiftorättsgods utan också för den andra maken. I en av skrivelserna nämns somexempel att den sistriämnda maken har fått en rehabiliteringsersättningutbetald till sig som bör hällas utanför bodelningen eller använt enskildegendom för att öka giftorättsgodsets värde, något som bör tillgodoräknashonom eller henne. I den andra skrivelsen framhålls att slopandet avvederlagsreglerna i GB innebär en försämring för den ekonomiskt svagare maken.Har den andra maken förslösat stora delar av sitt giftorättsgods bör enjämkning kunna ske så att den ekonomiskt svagare får kompensation härför. Ennäraliggande fräga tas upp i motion 1985/86:L203 (vpk). Motionären framhåller att vid personskador den skadelidande ofta får ett större en gångsbelopp som ideellt skadestånd. Är den skadelidande gift och har makarna inte genom äktenskapsförord bestämt att tillgången skall vara enskild egendom kommer skadeståndsbeloppet efter utbetalning att ingå i den skadelidandes giftorättsgods. Skiljer sig makarna får den skadelidande vid bodelningen avstå hälften av skadeständsbeloppet. I motionen hänvi sas också till att handikappfördon som erhållits med s. k. bilstöd kan utgöra giftorättsgods. Motionären anser att sådant fordon liksom skade stånd i form av engångsbelopp alltid bör behandlas som enskild egendom. Detsamma bör gälla i fråga om egendom som trätt i stället för skadestånds- belopp. Motionären yrkar att förslag till lagändring i enlighet med det anförda skall föreläggas . ' Med anledning av vad som sålunda anförts i skrivelsernaoch motionen LU 1986/87:18 vill utskottet erinra om att en tillämpning avlikadelningsprincipen medför att den av makarna som har den svagare ekonominvid bodelningen får ut egendom till större värde än hans eller hennesgiftorättsgods. Den maken kan dock - med bortseende från det resultat som enfillämpning av vederlagsreglerna kan ge i det enskilda'fallet aldrigtillskiftas mer än hälften av makarnas behållna nettoförmögenhet i form avgiftorättsgods. Har makarnas egendomsförhållanden under äktenskapet ändrats såatt den från början förmögnare maken vid bodelningen har kvar giftorättsgodstill ett lägre värde än den andra maken, kan den sistnämnda vid en tillämpningav den nya jämkningsregeln i 12 kap. 1 § ÄktB undgå att behöva dela med sig avsitt giftorättsgods. Jämfört med nuvarande ordning ger 12 kap, 1 § maken enbetydande fördel i den berörda situationen. För den vid bodelningstillfälletekonomiskt svagare maken innebär regeln en garanti för att han eller hon i vartfall alltid fär behålla sitt giftorättsgods. Att såsom förordas i en av skrivelserna införa enjämkningsregel som inte bara skulle fillåta en make att få behälla mer av sittgiftorättsgods än som följer av likadelningsprincipen utan också skulle medgeatt bodelningsresultatet korrigerades i andra avseenden med hänsyn till denena makens transaktioner under äktenskapet skulle enligt utskottets mening föraför långt. En sådan ordning skulle nämligen kunna leda till att den ekonomisktstarkare maken fick avstå från mera av sitt giftorättsgods än vid enlikadelning. Den ekonomiskt svagare skulle å andra sidan kunna riskera attbehöva dela med sig av sin egendom. Mot en mera vidsträckt jämkningsregel talarocksä att det skulle vara svårt att dra upp sådana riktlinjer för en jämkningatt bestämmelserna kunde tillämpas praktiskt och utan de olägenheter som ärförknippade med vederlagsreglerna i GB, Vidare skulle regelsystemet ytterligarekompliceras. Det bör även påpekas att de nuvarande vederlagsreglerna, somutskottet framhållit ovan, saknar praktisk betydelse . Utskottet kan på grund av det anförda inte finna att ettslopande av vederlagsreglerna bör föranleda att 12 kap. 1 § ÄktB ges ettvidsträcktare tillämpningsområde än som föresläs i propositionen.