bet · GA01SoU2 · 1986-12-31 00:00:00 — I betänkandet behandlas två motioner (s resp, fp) ombarnsäkerhet. I s-motionen föreslås ett tillägg till socialtjänstlagen så attdet av lagen tydligare framgår att kommunernas socialnämnder skall arbetaolycksfallsförebyggande, I fp-motionen begärs dels ett system för olycksfallsregistrering,dels inrättande av skyddsombud för bekämpande av barnolycksfall. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden medhänvisning till ett utredningsuppdrag som lämnats till . I motion 1985/86:So228 av () hemställsatt beslutar om tillägg i 12 § socialtjänstlagen av ordet säkra, I motion 1985/86:So426 av m, fl, (fp)hemställs, såvitt nu är i fråga (yrkandena 2 och 3), 2, att riksdagenhos regeringen begär en skyndsam översyn och redovisning av möjligheter att fårapportering och registrering av skador på grund av olycksfall, 3, att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angåendeskyddsombud för bekämpande av barnolycksfall. Yrkande 1 i motionen har behandlats i utskottetsbetänkande SoU 1985/86:12, Tillägg tilll2 § socialtjänstlagen I motion 1985/86:So228 (s) anförs inledningsvis attolycksfallsstatistiken visar att det går att förebygga barnolycksfall.Kommunernas socialnämnder måste dock enligt motionären skaffa sig en bild avhur barnens miljö ser ut i den egna kommunen och vidta åtgärder för attundanröja onödiga risker. Enligt 7 § andra stycket socialtjänstlagen (1980:620),SoL, skall socialnämnden bl. a. ta initiativ till och bevaka att åtgärdervidtas för att skapa en god samhällsmiljö och goda förhållanden för barn ochungdom. 1 1986/87. socialnämndenenligt 12 § samma lag verka för att barn och ungdom växer SoU 1986/87:2 upp undertrygga och goda förhållanden. I motionen uppges att det, trots innehålleti de lagrum som här citerats, hör till undantagen om någon socialnämnd aktivt arbetar olycksfallsförebyggande. måste engod samhällsmiljö för barn och ungdom innebära att förhållandena är säkra,dvs, att olycksfallsrisker så långt möjligt förebyggts och undanröjts. Avlagtexten bör detta framgå, anser motionären, och därför bör ordet "säkra"infogas efter ordet "trygga" i 12 § socialtjänstlagen, för att ange vilkauppväxtförhållanden för barn och ungdom som socialnämnden skall I motion I985/86:So426 (fp) begärs en skyndsam översyn ochredovisning av möjligheterna att få rapportering och registrering av skador pågrund av olycksfall (yrkande 2). Enligt motionärerna skadas 200 000 barn iSverige så svårt att sjukhusbesök eller motsvarande är nödvändigt. Avdem måste 10 000 barn läggas in för vård. Olycksfall svarar enligt motionärernaför nära hälften av den totala dödligheten bland barn i landet och utgör förbarn den största enskilda dödsorsaken. Den främsta olycksorsakenär utformningen av den fysiska miljön, I motionen uppges att undersökningarvisat att majoriteten av olycksfall hade kunnat förebyggas påplaneringsstadiet. En grundförutsättning för att olyckor skall kunna förebyggasär dock att det finns ett väl utbyggt och enhetligt system för registrering ochrapportering av olyckor och ttllbud. Motionärerna hänvisar till det s, k.Falköpingsprojektet, där man genom systematiskregistrering, rapportering och uppföljning av skador samt informationsverksamhetfick en minskning av skador genom olycksfall med nästan en tredjedel. Skyddsombud för bekämpande av barnolycksfall I motion So426 (fp) begärs att regeringen ges till kännavad som i motionen anförts angående skyddsombud för bekämpande avbarnolycksfall (yrkande 3). Enligt motionärerna finns det inom barnhälsovården ochskolan en öppenhet och beredskap för åtgärder mot olycksfall som gör att manmed relativt enkla medel bör kunna bygga upp en skyddsorganisation med sammaeffektivitet som arbetarskyddet. Organisationen för elevskyddsombud bör byggasut (se även motionen yrkande 1, behandlat i SoU 1985/86:12), För mindre barnbör föräldrar kunna utbildas till barnskyddsombud. Tillägg till 12 § socialtjänstlagen I 12 § socialtjänstlagen har getts allmänna, målinriktadebestämmelser för kommunernas omsorger om barn och ungdom i vid mening. omsorgernaom barn och ungdom har angetts vara att verka för att barn och SoU 1986/87:2ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden. Detta överensstämmer näramed den beskrivning av syftet med samhällets vård av barn och ungdom som fannsi 1 § barnavårdslagen (1960:97): "Samhällets vård av barn och ungdom(barnavård) har till syfte att främja en gynnsam utveckling av de unga och godauppväxtförhållanden i övrigt för dem". Till socialnämndens uppgifter hör enligt 5 §socialtjänstlagen att göra sig väl förtrogen med levnadsförhållandena ikommunen och att bl, a. medverka i samhällsplaneringen och i samarbete medandra samhällsorgan, organisationer, föreningar och enskilda främja godamiljöer i kommunen. Det är dock kommunstyrelsen och inte socialnämnden somenligt 3 kap. 1 § kommunallagen (1977:179) har det yttersta ansvaret för attsamhällsplaneringen tillförs social aspekter (jfr prop. 1979/80:1 del A s.161). skall tillföra planeringsunderlag och delta iplaneringsprocessen. I propositionen om betonades emellertid attsocialtjänsten inte har ett övergripande ansvar för att planeringen bedrivs medhänsyn till människors behov och förutsättningar. Däremot måste socialnämndenanses ha en skyldighet att påverka planeringen till ett sådant hänsynstagande(prop. s. 162). Av specialmotiveringen (prop. s. 527) framgår vidare attsocialnämndens uppgifter omfattar initiativ i fråga om en god samhällsmiljööver huvud, dvs. alla faktorer som har betydelse för en god samhällsmiljö. I propositionen om underströks vidarevikten av att socialnämnden med stöd av den kommande plan- ochbygglagstiftningen bereddes tillfälle att tillföra den fysiska planeringen sinakunskaper och åsikter (prop. 1979/80:1 del A s. 163). I förslaget till plan- och bygglag (PBL) 2 kap. 4 § punkt1 anges att bebyggelsemiljön skall utformas så att risk för olyckor av olikaslag förebyggs (prop. 1985/86:1). Liknande bestämmelser finns bl.a. i 9 och 12§§ byggnadsstadgan (1947:385). Ett skyddskrav för de enskilda byggnadernaföreslås i 3 kap. 6 § första stycket PBL. I propositionen om ny plan- och bygglagstiftning hänvisasbl.a. till att socialnämnden har att medverka i samhällsplaneringen och betonasvikten av att bestående samverkansformer utvecklas i enlighet med intentionernabakom socialtjänstlagen (prop. 1985/86:1 s. 112-113). har i sitt yttrande till bostadsutskottetöver PBL-förslaget framhållit önskvärdheten av att man i varje kommun utarbetarlämpliga rutiner för samråd mellan byggnadsnämnd och socialnämnd med sikte påett kontinuerligt utbyte av information och synpunkter i planeringsfrågor (SoU1985/86: lys. Riksdagenväntas ta ställning till förslaget . Registrering av barnolycksfall m. m. Den s. k. barnolycksfallsutredningen avgav år 1979betänkandet Barnolycksfall (SOU 1979:28), vari föreslogs en rad åtgärder isyfte att förebygga barnolycksfall. a. föreslogs ett system förregistrering av barnolycksfall, grundat på vissa försök som utredningen gjort.Förslaget ansågs som en provisorisk lösning i avvaktan på ett system byggt påen viss komplettering av sjukvårdsjournaler.Den provisoriska registreringen förslogs träda i kraft så SoU 1986/87:2 snartsom möjligt. Den kom dock aldrig till stånd. Utredningen föreslog också att enbarnsäkerhetskommitté skulle inrättas som centralt ansvarigt organ förbarnsäkerhetsfrågor, och att med stöd av statsbidrag anställningar sombarnsäkerhetskonsulenter skulle inrättas i kommunerna samt att föräldrar ochandra skulle stimuleras till att engagera sig som barnmiljöombud, I propositionen om utvecklingslinjer för hälso- ochsjukvården (prop. 1984/85:181) diskuterades både olycksfallsregistrering ochskadeförebyggande arbete inom kommunerna. För att förbättra underlaget för de skadeförebyggandeinsatserna i samhället förordade statsrådet att en länsvisregistrering skulle genomföras av samtliga olycksfall (skadefall) som kommer ikontakt med hälso- och sjukvården. Ansvaret för denna registrering avsågs liggapå hälso-och sjukvårdshuvudmännen. avsågs få ansvaret för dencentrala statisttk som skulle baseras på denna registrering. Statsrådetuttalade som sin mening att en förbättrad skadestattsttk var ett viktigt led iutvecklingen av det skadeförebyggande arbetet och att det inte minst kundeverksamt bidra ttll att stärka underlaget för insatser mot olycksfall och andraskador bland barnen (prop, s, 36), I propositionen redovisades vidare (s, 37 f,) att ansett att det finns ett behov av ett klarare lokalt tillsyns-och åtgärdsansvar när det gäller åtgärder mot skaderisker i bostäder, ibostadens närmiljö och under fritidsverksamhet, HS 90 föreslog att kommunensmiljö- och hälsoskyddsnämnd, som svarar för bl, a, denbostadshygieniska tillsynen, borde åläggas att utöva fillsyn beträffandeskaderisker i sådana sammanhang. Mot bakgrund av viss tveksamhet hosremissinstanserna ansåg statsrådet att denna fråga borde utredasytterligare. Hon upplyste sålunda att hon avsåg att föreslå regeringen attnärmare låta utreda möjligheterna att ge miljö- och hälsoskyddsnämnderna ikommunerna vidgade uppgifter och befogenheter när det gällde att minskaskaderiskerna i miljön, t. ex, i bostädernas närmiljöer. Därvid borde ävenbelysas möjligheter att utveckla en aktiv medborgarmedverkan för ett samordnatskadeförebyggande arbete, I ett senare avsnitt i samma proposition rörande barnenshälso- och sjukvård (s, 89) redovisas verksamhet påbarnsäkerhetsområdet m. m. Statsrådet hänvisar vidare till vad hon ttdigareanfört beträffande en förbättrad skadestatisttk samt det kommandeutredningsuppdraget beträffande miljö- och hälsoskyddsnämndernas uppgifter föratt minska skaderiskerna i miljön. Några formella förslag ttll framlades emellertidinte i denna del av propositionen, och frågan berördes heller inte underriksdagsbehandlingen (SoU 1984/85:28 rskr, 400), I en av HS 90-utredningens underlagsstudier som legat tillgrund för propositionen, (SOU 1984:12) Att förebygga skador, redogörs närmareför det s, k. , till vilket hänvisas i propositionen och iden nu aktuella fp-motionen. [] harinitierats och letts av hälsovårdsen- SoU 1986/87:2 het. Ettregistreringssystem har begränsat värde om det inte kopplas till en verksamhetför att hindra olycksfall. Därför har man i skapat ettåtgärdsprogram med inriktning på information, utbildning och ökad tillsyn samtpä förändringar i arbets-, hem- och trafikmiljöerna. Programmet har utarbetatsav en referensgrupp med representanter för kommunförvaltningen, hyresgästerna,politiker, idrottsrörelsen och för pensionärerna. Programmet har bl, a,resulterat i en checklista för kommunens 400 hemsamariter för att öka de äldressäkerhet i hemmen, Ätgärdernahar lett till klart positiva resultat. Jämfört med hadearbetsolyckorna minskat samt barn- och hemolyckor ett årsenare. Däremot ökade trafikolyckorna , bl, a, beroende på attbeslutade åtgärder inte hann genomföras. Hemolyckorna, även sådana somresulterar i dödsfall eller långvarig invaliditet, uppmärksammas vanligen intealls på samma sätt som trafik- och arbetsolyckor. Därför har man iFalköpingsprojektet ägnat detta område särskild uppmärksamhet (betänkandet s,6869), Motionerom förebyggande av barnolycksfall har behandlats av socialutskottet fleragånger tidigare, Ibetänkandena SoU 1975:5 och 1975/76:30 pekade utskottet på osäkerheten omvilket organ, såväl på riksplanet som lokalt, som hade huvudansvaret förbarnsäkerhetsfrågorna. Utskottet pekade också på behovet av att registrerabarnolycksfall samt förutsatte att dessa frågor skulle beaktas i ett fortsattarbete med barnsäkerheten. Med anledning avriksdagens ställningstagande tillsatte regeringen den ovan nämndabarnolycksfallsutredningen (S 1977:07), vilken avlämnade betänkandet (SoU1979:28), I betänkandet föreslogs, som ovan nämnts, bl, a, inrättandet av enbarnsäkerhetskommitté. Den1 inrättades barnmiljörådet. fick i uppgift att svaraför de frågor som det tidigare lekmiljörådet ditttlls handlagt samt attdärutöver, i enlighet med barnolycksfallsutredningens förslag, vara ettcentralt organ för säkerhetsfrågor bland barn och ungdom. Våren1982 biföll ett motionsyrkande i vilket begärdes utveckling av ettinformationssystem rörande barns och ungdomars levnadsförhållanden (SoU1981/82:28, rskr, 142), Motionärerna hade i ett senare yrkande i samma motionäven framhållit nödvändigheten av att införa en registrering av barnolycksfall.Denna borde enhgt motionärerna kopplas till det begärda informafionssystemet ombarns levnadsförhållanden. Socialutskottetdelade motionärernas uppfattning att det skulle vara värdefullt om ett systemmed registrering av barnolycksfall kunde införas (betänkandet s, 20), Utskottethänvisade emellertid till att det vid remissbehandlingen avbarnolycksfallsutredningens betänkande framkommit att en sådan registrering varförknippad med vissa problem. Utskottet förutsatte dock att regeringen isamband med prövningen av den av utskottet i det föregående behandlade fråganom ett informationssystem om levnadsförhållandena för barn och ungdom skulleeftersträva att lösa frågan om registrering av barnolycksfall. Det då aktuellamotionsyrkandet avslogs därmed. tillsattes barn- och (Dir. 1982:104). SoU 1986/87:2 Delegationen skulle enligt sina direktiv bl. a.ange de översiktliga riktlinjerna för ett informationssystem om barns ochungdomars levnadsförhållanden. Delegationen samarbetade i detta hänseende meddelegationen för social forskning (DSF). Via DSF fick SCB i uppdrag att ta framett förslag fill statistiksystem om barns och ungdomars levnadsförhållanden.SCB har i promemoria redovisat viss försöksverksamhet medregistrering av barnolycksfall som bedrivits av bl. a. och vidolika landsting. Regeringen har () anslagit , tillSCB för fortsatt arbete med statistiksystemen. hade utskottet återigen att ta ställning motton om ett rapportsystem för barnolycksfall. Utskottet hänvisadeinledningsvis till sitt ställningstagande föregående år, dä utskottet förutsattatt regeringen i samband med prövningen av frågan om ett informationssystem omlevnadsförhållanden för barn och ungdom skulle eftersträva att lösa frågan omregistrering av barnolycksfall. Utskottet fortsatte (SoU 1982/83:25 s. 22): Utskottet förutsätter att regeringen överväger om detbehövs klarläggande direktiv till barn- och eller andraåtgärder för att påskynda beredningen av frågan om ett rapportsystem förbarnolycksfall. Som ovan angivits har uppgiften att utreda frågan om ettinformationssystem om barns och ungdomars levnadsförhållanden anförtrotts åtden nya barn- och . Även frågan om en registrering avbarn-olycksfall får således anses ligga inom ramen för delegattonens uppdrag.Den har emellertid inte uttryckligen omnämnts i direktiven. Med anledning av den nu aktuella motionen vill utskottetdärför framhålla att det får anses synnerligen angeläget att frågan om enrapportering av barnolycksfall skyndsamt bringas till en lösning. uppfattning finns ett starkt behov av en separat registrering avbarnolycksfall, oberoende av annan registrering av olika säkerhetsrisker m, m. Motionen ansågs tillgodosedd genom vad utskottet anfört, I detta sammanhang kan vidarenämnas att ett yrkande om åtgärder för att begränsa arbetsmiljörisker förskolelever i den nu aktuella fp-motionen (So426 yrkande 1) behandlades avriksdagen tillsammans med en motion om elevskyddsombud.Socialutskottet uppgav vid besvarandet av motionerna att man frånutbildningsdepartementets sida skulle komma att ta itu med frågorna omelevernas arbetsmiljöinflytande så snart remissbehandlingen avdemokratiberedningens betänkande (SOU 1985:30) Skola för delaktighet avslutats,I betänkandet hade bl. a. föreslagits att eleverna skulle ges rätt att utseskyddsombud. Vidare kunde, enligt utskottet, väntas att man från regeringenssida skulle komma att verka för någon form av avtalsuppgörelse mellanarbetsmarknadens parter i syfte att reglera skyddsarbetet pä elevområdet.Mottonerna avstyrktes med hänvisning härtill (SoU 1985/86:12 s. 31). Utskottet har inhämtat yttranden över de föreliggandemotionerna från , barnmiljörådet (BMR), () och (), Tilläggtill 12 § socialtjänstlagen SoU 1986/87:2 konstaterar inledningsvis att antaletbarnolycksfall glädjande nog minskat . Styrelsen påpekar dockatt olycksfallsskador är ett stort hälsoproblem. Styrelsen hänvisar till att risken för att råka ut förolycksfall finns i praktiskt taget alla samhällsmiljöer. Det skadeförebyggandearbetet är därför i hög grad ett tvärsektoriellt arbete, där myndigheter ochorganisationer på olika nivåer i samhället agerar uttfrån sina speciellaansvarsområden. Det innebär för del att ansvaret för exempelvisbarnomsorgen även inbegriper ett ansvar för säkerheten inom denna verksamhet.Det innebär ocksä, anser styrelsen, att socialnämnden i enlighet medsocialtjänstlagens intenttoner bör agera för säkrare barnmiljöer generellt. är inte negativ till det tillägg till 12 §socialtjänstlagen av ordet "säkra" som föreslås i motionen men anseratt ordet "trygga" i den nuvarande lagtexten även innefattarsäkerhet. vill vidare betona behovet av attgenerellt förstärka det lokala skadeförebyggande arbetet. En stor del avinsatserna måste inriktas på att eliminera skaderisker i den fysiska miljön.Behovet av åtgärder är störst inom boendet, skolan och fritidsmiljön. Inomdessa områden, där barn och äldre är speciellt riskutsatta, är dockansvarsförhållandena oklara eller splittrade. På lokal nivå saknas därför,enligt bedömning, en myndighet som har en samlad bild avskaderiskerna inom kommunen och myndighetsansvaret för samordning ochkoncentration av skadepreventiva åtgärder. Mot den bakgrunden anser styrelsendet angeläget att den utredning av miljö- och hälsoskyddsnämndernas uppgifter idet skadeförebyggande arbetet samt den rättsliga regleringen som aviserades ipropositionen om utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården (prop,1984/85:181, se ovan s. 4) skyndsamt kommer ttll stånd, CTH, avdelningen för stadsbyggnad, tillstyrker motionensförslag, CTH tror att det praktiska resultatet av motionen blir attsocialnämnden får ta det direkta ansvaret för barnskyddet. Detta är enligt CTHatt föredra framför att låta kommundelsnämnder och andra lokala organ fåansvaret. Om ansvaret för barnskyddet läggs på lokala organ kan nämligenprincipen om likabehandling av barnskyddet i olika delar av kommunen komma ikläm, befarar CTH. Vidare försvagas möjligheten att stå emot tillfälliga ochopportunistiska opinioner. Även barnmiljörädet tillstyrker motionen. Rådet påpekaratt ansvaret för barnsäkerhet är splittrat på många nämnder. Det är svårtatt få en helhetssyn och en samlad bedömning av barnsäkerheten vid utformningav miljöer där barn vistas. Rådet anser därför att en nämnd måste ha detgrundläggande och samordnande ansvaret för barns säkerhet och kunna bevaka attfrågorna aktualiseras tidigt i olika planeringssammanhang. Rådet uppger vidareatt man har goda erfarenheter från de kommuner där socialnämnden aktivt arbetarmed att förebygga barnolycksfall, SÖ uppgersig se mycket positivt på förslaget och tillstyrker motionen. Registreringav barnolycksfall SoU 1986/87:2 delar motionärernas uppfattning att ettväl utbyggt och enhetligt system för olycksfallsregistrering är engrundförutsättning för ett resultatgivande skadeförebyggande arbete. Mot denbakgrunden har arbete med att utveckla det hälsopolitiskahandlingsprogram mot skador som föreslogs av HS 90 initialt koncentrerats påatt utveckla ett registreringssystem som förutom att ge adekvata kunskaper förett rationellt skadeförebyggande arbete också syftar till att ge möjligheter föruppföljning av vidtagna preventiva åtgärder. Ambitionen är, uppger styrelsen, att inom ett parlandsting åt gången inittera ett registreringssystem som omfattar samtligaolycksfallsskador som behandlas säväl inom öppen som sluten vård, skolhälsovårdoch företagshälsovård, privatläkarvård samt tandvård. Arbetet har inriktats påatt ta fram en grundläggande variabeluppsättning som kan användas av samtligalandsting och vårdinrättningar. Därutöver skall det vara möjligt attkomplettera efter lokala behov och förutsättningar. uppger vidare att det förslag tillregistreringsmodell som tagits fram bygger på de principer för registrering ochklassifikatton av olycksfallsskador som framlagts av Nordisk Medicinal -(Nomesko 1984), Registreringssystemet ger bl, a,upplysningar om olycksplats, den skadades aktivitet vid olyckstillfället ochom vilka produkter som varit inblandade. Styrelsen anser att förslaget bör fåsin slutliga utformning i samråd med berörda landsting och övriga intressenterpå olika nivåer i samhället. uppger vidare att den under hand erfaritatt det finns ett stort intresse och även förutsättningar i många landsting föratt registrera olycksfall som ett led i ett förebyggande arbete. Det bör därför,enligt styrelsens bedömning, vara möjligt att mycket snart få till stånd enregistrering av olycksfall i enlighet med de intentioner som uttrycks i denhälso- och sjukvårdspolitiska propositionen. Styrelsen vill särskilt fästa uppmärksamheten på de möjlighetertill snabbt avläsbara resultat som förebyggande åtgärder inom skadeområdet kanleda till såväl genom besparande av mänskligt lidande som minskade kostnaderför samhället, CTH anser det vara en brist att större delen av inträffadeolycksfallsskador inte rapporteras, CTH avfärdar rapportering om olyckor viasjukhusens akutmottagningar, vilket beskrivits i barnolycksfallsutredningensbetänkande SOU 1979:28, Den vägen insamlat material ger i förhållande till detnedlagda arbetet mycket sparsam information om olycksorsaker och omförebyggande åtgärder, anser CTH och ansluter sig i stället till motionensförslag, Barn/ndjörådet stöder motionärernas önskan om attolycksskaderegistre-ring genomförs möjligt och uppger att rådet varjeår i sin anslagsfram-ställan pekat på att sådan registrering måstekomma till stånd. Rådet understryker vikten av att medel ställs tillförfogande för det rapporteringssystem för olycksfallsskador som föreslagits iproposition 1984/85:181 om utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården. det ärväsentligt att rutiner utarbetas för omedelbar lokal återkoppling och SoU1986/87:2 rapportering till kommunala organ. Även SÖ tillstyrker motionen såvitt nu är i fråga. SÖuppger att en särskild arbetsgrupp arbetar med elevernasskyddsfrågor. Gruppen består av representanter för arbetarskyddsstyrelsen,barnmiljörådet, elevorganisationen i , , SÖ ochsocialstyrelsen. Arbetsgruppen har bl.a. utarbetat en blankett förregistrering av svårare olycksfall i skolan, vilken sänts till samtligarektorsområden i landet, SÖ uppger vidare att styrelsen planerarett system för att följa hälsoläget hos landets elever genom insamling avuppgifter från skolhälsovården. Olycksfallen under skoltid och skolvägplaneras ingå i denna kartläggning, som beräknas kunna komma till /89, SÖ förutsätter att det planerade statistiksystemet beaktasvid behandlingen av motionen. Skyddsombud för bekämpande av barnolycksfall CTH och SÖ tillstyrker motionen i denna del. instämmer i motionens bedömning om en ökaduppmärksamhet på skolbarnens olycksfall och åtgärder för att förebygga dessa.Inom styrelsen pågår bl, a, ett arbete för att se över barnhälsovårdens"basprogram" och primärvårdens uppgifter på det förebyggandeområdet, där åtgärder riktade mot skolans arbetsmiljö är viktiga. Styrelsenanser att ett skadeförebyggande arbete i skolan bör innefatta ett reelltelevinflytande och att detta inflytande bör grundläggas i förskolan. redogör i sitt remissvar för bl, a,verksamhet på nivå med dels föräldrar som frivilliga barnmiljöombud ibostadsområden, dels det folkrörelsedrivna projektet , där främst barnoch ungdomar engageras i arbetet för en bättre barnmiljö, BMR anser atterfarenhet från många kommuner visar att det är nödvändigt att de frivilligabarnmiljöombuden fär stöd av en speciell tjänsteman som har attbevaka barnmiljöfrågor.