bet · GA01KU33 · 1986-12-31 00:00:00 — Det förhållandet att en förundersökning pågår harsamtidigt begränsat tillgången till information som kan offentliggöras. Ingenkan nämligen ha intresse ay att försvåra åklagarens arbete. Inteminst mot denna bakgrund har det varit särskilt angeläget att inte åsidosättaden boskillnad som måste råda mellan det arbete som bedrivs i regeringskanslietoch det arbete som polis och åklagare har att ulföra. Även för utskottets delhar det varit angeläget att dra en motsvarande gräns i sin granskning. Endast iden utsträckning misstankarna om brott haft betydelse för den pågåendebehandlingen i regeringen av utförselansökningarna har utskottet haft anledningatt gå in på dessa frågor. Utskotteträknar med att regeringen underlättar för utskottet att fullgöra singranskningsuppgift. För den framlida hanteringen av dessa frågor vill utskottetsålunda understryka vikten av att en så stor öppenhet som möjligt tillämpas.Utskottet har med tillfredsställelse noterat tillsättandet av enmedborgarkommission med uppgift att ytterligare klarlägga den svenskakrigsmaterielexporten och välkomnar de uttalanden som gjorts om ökad öppenhet.Utskottet förutsätter att resultatet av medborgarkommissionens arbete i störstamöjliga omfattning kommer att ges offentlighet. En ökad öppenhet kommer ocksåatt kunna underlättas av att förundersökningen slutförts. Vadsom förekommit i denna del föranleder inte något ytterligare utskottetsuttalande. Utskottethar till granskning tagit upp de åtgärder som vidtogs i regeringskanslietefter kärnkraftsolyckan i Tjernobyl i närheten av iUkraina i . har från miljö- och överlämnats en redogörelse i form av dagboksanteckningar av händelseförloppet samt en promemoria som upprättats,inom . Vidare har utfråg ning inför utskottet ägt rum med departementschefen, statsrådet som åtföljdes av statssekreteraren (bilaga A 11). Utskottet lämnar i det följande en kort redovisning för reaktorhaveriet i . fråga samt förregeringens åtgärder med anledning härav. Utdrag ur protokoll den 12maj 1986 fogas som bilaga B 9. Isamband med en planerad avställning av en reaktor i Tjernobylanlägg- ningen skulle ett prov genomföras för att undersöka förutsättningarna att förbättra viss strömförsörjning. Emellertid misslyckades man med att stabilisera effekten. För att undvika snabbstopp sattes i strid mot säkerhets föreskrifterna ett antal automatiska säkerhetssysterri ur funktion. Åtgärden vidtogs mellan . Följden blev en explosionsartad energiutveckling i reaktorn. Ett stort övertryck medförde att reaktorhärden sprängdes sönder. efter olyckan gjordes ett misslyckat försök att kyla härden. Olyckan resulterade i utsläpp av radioakti vitet i stor omfattning. uppmättes förhöjdradioaktivitet vid Fors- KU 1986/87:33 marks kärnkraftverk. Efter kontrollervid verket och på andra ställen i landet, bl. a. i Studsvik, konstaterades attradioaktiviteten inte kommit från någon svensk anläggning.Väderleksförhållandena närmast föregående dygn samt analyser av nedfalletssammansättning tydde på att det kunde vara en reaktorolycka i somgivit upphov till det radioaktiva nedfallet. efter olyckan stoddet klart att nedfallet av radioaktiva ämnen i var väsentligtallvarligare och mera omfattande än i de flesta andra länder i Västeuropa.Nedfallet, särskilt över delar av och , blevjämförelsevis stort på grund av de väderleksförhållanden som rådde då molnetmed de radioaktiva ämnena passerade över . fick kunskap om de förhöjda strålnivåerna . Hon sökte kontakt med cheferna förkärnkraftiri-spektionen, strålskyddsinstitutet och vattenfallsverket. En förstagenomgång av läget skedde därvid med kärnkraftinspektionens chef. En åtgärd sombl. a. vidtogs av kärnkraftinspektionen var att besluta om neddragning aveffekten vid samtliga tre enheter vid Forsmarks kärnkraftverk. I anslutningtill denna genomgång informerade statsministern, som befann sigpå . Vidare uppdrogs åt ansvariga inom och berördamyndigheter att kontinuerligt följa händelseförloppet. En rad överläggningarägde rum samt en gemensam presskonferens i vilken deltog BirgittaDahl samt företrädare för nyssnämnda ämbetsverk. Sedan man fått klart för sig att olyckan inte inträffat iSverige anmodades att via de svenska ambassaderna iSovjetunionen, , och begära upplysningar om eneventuell kärnkraftsolycka i något av dessa länder. Vidare kontaktadesinternationella atomenergiorganets chef i , , som ombads attundersöka saken. kom bekräftelse från iform av en regeringskommuniké att en olycka inträffat vid kärnkraftverket iTjernobyl. En rad frågor om läget ställdes från svensksida genom ambassaden i till de ryska myndigheterna. Under de följandedagarna förekom en rad kontakter med om vilka åtgärder somvidtogs för att begränsa effekterna av det radioaktiva utsläppet. har vid utfrågningen inför utskottet bl. Redan från början när olyckan blev känd vidtogs en rad samordningsåtgär der både inom och med berörda myndigheter. En särskild organisation upprättades som sedan fungerade under de påföljande veckor na. På myndighetsnivå deltog kärnkraftinspektionen, strålskyddsinstitutet, , livsmedelsverket, lantbruksstyrelsen, natur vårdsverket samt en rad länsstyrelser. hade man att ta ställning steg för steg till hur de åtgärder som skulle vidtas i borde utformas. a. kunde konstateras att det inte förelåg en sådan situation att man behövde i någon mening vidta något som liknade undantagsåtgärder. Man skulle med utnyttjande av den ordinarie myndighetsorganisationen kunna vidta de åtgärder som behövdes för att skydda befolkningen och jordbruksproduktionen. Det gjordes bl. a. klart att det ankom på myndighe terna att självständigt fatta de nödvändiga besluten. understrukitatt regeringen t. ex. inte påverkat besluten om vilka riktvärden KU1986/87:33 som skulleläggas fast utan endast framhållit att säkerheten skall sättas fattade regeringen några viktiga beslut. a.fick energirådet i uppdrag att utvärdera vilka slutsatser som kunde dras avhändelserna i Tjernobyl. Det var också då som regeringen fattade beslut om enrad internationella initiativ med anledning av olyckan, bl. a. instruktionertill de svenska representanterna vid lAEA att där ta initiativ till avtal ominformationsutbyte och samarbete vid händelser av denna art. Sådanainternationella avtal har numera träffats. uppdrog regeringen åt ensärskild statssekreterargrupp att överta vissa samordningsuppgifter. En veckasenare uppdrog regeringen åt cheferna för de berörda myndigheterna underledning av generaldirektör, att handha samordningen påmyndighetsnivå. Med anledning av den utvärderingsrapport som sedermeraavgetts av generaldirektören i harBirgitta inför utskottet anfört att de uppgifter man från svensk och andraländers sida ställdes inför med anledning av katastrofen var av unik karaktäroch att det är riktigt som många, bl. a. , har påpekat, att Sverigeinte hade en organisation för den typen av extraordinära händelser. Sverigehade däremot en väl uppbyggd organisation för det fall att en olycka skulleinträffa vid någon anläggning i . Det är enligt regeringens avsikt att dralärdom av det inträffade och för framtiden förbättra beredskapen. En särskildutredning kommer att tillsättas för detta ändamål. Enligt utskottet är det angeläget att den aviseradeutredningen genomförs . I övrigt har granskningen inte gett anledningtill något uttalande från utskottets sida. Utskottet har till granskning tagit uppansvarsfördelningen mellan regeringen och mot bakgrundav arbetsmarknadskonflikten 1986 på den offentliga sektorn. Det kan erinras omatt utskottet har granskat regeringens åtgärder i samband medarbetsmarknadskonflikterna 1980 och 1985 (KU 1980/81:25 s. 23 ff. resp. KU1985/86:25 s. 17 ff). Vid årets granskning har utskottet tagit del redogörelse med anledning av medlingsuppdraget (sebilaga B 10). Vidare har till belysning av ärendet utfrågningar ägt rum ordförande, f. d. utbildningschefen ,med statsrådet . samt med förhandlingschefen ,/ SR, förste ombudsmannen , TCO-S och förbundsordföranden , (bilagorna A 3-5). förhandlingsrättsreform innebar att avtals- ochförhandlingsrätt samt rätt till stridsätgärder infördes även på den offentliga arbetsmarknaden. Den äldre ordningen innebar-formellt att de offenthga tjänstemännens anställnings- och avtalsvillkor reglerades ensidigt av staten, dvs. påoffenthg- rättslig väg. Genom reformer 1976 utvidgades ytterligare de privaträttsliga 3 inslagen iregleringen av förhållandet mellan de statsanställda och staten som KU1986/87:33 arbetsgivare. Dé grundläggande reglerna finns i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (MBL) och lagen (1976:600) omoffentlig anställning (). års reform förekom vissa förhandlingarmellan staten och tjänstemännens organisationer. För statens räkning fördesdessa förhandlingar av . Förhandlingsöverenskommelseranmäldes för i proposition, och ärendet behandlades som andrariksdagsärenden. I samband med att den nya förhandlingsrätten infördes fr. o.m. 1966 inrättades med uppgift alt överta bl. 1 proposition 1965:77, ivilken förslaget om inrättande av lades fram, framhöllföredragande statsrådet bl. a. att även om avtalsverket hade en självständigställning som förhandlingspart, var det självfallet nödvändigt med kontaktermed företrädare för regeringen. fick genom inrättandet av riksdagenslönedelegation ett organ för att ta till vara det parlamentariska inflytandet överförhandlingarna. Lönedelegationens uppgift har fr. o. m. 1986 övertagits avfinansutskottet. beslöt att avtalsverket skulle ombildastill ett nytt ämbetsverk (prop. 1977/78:157, AU 39). Anledningen härtill varbl.a. de tidigare nämnda lagändringarna, vilka ansågs kräva en organisatoriskändring för att staten effektivt skulle kunna utöva sin funktion somarbetsgivare. Ansvaret för alla centrala förhandlingar som syftade tillkollektivavtal sammanfördes till en ny myndighet - (). Verket fick ställning som central myndighet i frågor där statenuppträder som arbetsgivare och ett samordningsansvar för den statligaarbetsgivarpolitiken. Departementschefen framhöll bl. a. att syftet var attlägga fast en klarare rollfördelning och befogenhetsfördelning mellan demyndigheter inom statsförvaltningen som har centrala arbetsgivaruppgifter. Idet nya verkets styrelse borde ingå representanter för bl. a. regeringskans;Het, myndigheterna och administrativa fackmyndigheter med uppgifter inom detavtalsbara området. Styrelsens ordförande borde vara statssekreterare hosbudgetdepartementets personalenhet. Enligt förordningen (1978:813) med instruktion för statensarbetsgivarverk leds SAV av en styrelse. Ledamöter av denna är verketsgeneraldirektör samt 18 andra ledamöter som regeringen utser särskilt. Inomstyrelsen finns en förhandlingsdelegation. Den består av generaldirektören ochhögst fem andra ledamöter som styrelsen utser. I ingår numerainte någon företrädare för på statssekreterarnivå. Syftet medden förändringen är, enligt vad löneministern, statsrådet . Johanssonuttalade vid en utfrågning inför , att markeraSAV:s självständiga ställning som förhandlingspart. En för hela den offentliga sektorntillsattes sedan konflikt utbrutit på /SR-K:s förhandlingsområde. De olika arbetstagarparterna på den offentliga sektorn - SKAF, SF, TCO-S, KTK, /SR-S och /SR-K - hade skilda uppfattningar i olika frågor och förhandlingarna hade därför inte förts särskilt långt. Arbetsgivarsidan - SAV, och Svenska 54 kommunförbundet- som tidigt offentligt uttalat att man ville föra samordna- KU 1986/87:33de förhandlingar, såg i det läget ingen annan lösning på problemen än att enkommission tillsattes för hela den offentliga sektorn. De flesta arbetstagarorganisationernavar dock mer eller mindre skeptiska till att en kommission tillsattes. Kommissionen arbetade med ett uppehållunder två sommarmånader. Huvudfrågorna var avtalsperiodens längd, löneutrymmetoch den s. k. överhängsproblematiken samt följsamhets- och fördelningsfrågor.I ett första skede () avvärjdes "läkarkonflikten" samtgjordes försök att få i gång konstruktiva förhandlingar. I ett andra skede(augustiseptember) återupptogs förhandlingar samt gjordes försök att nåuppgörelser. I nästa skede () fortsatte förhandlingarna.Kommissionen lade ett slutbud, som förkastades av parterna . Enav arbetstagarorganisationerna uppgav dock att man lämnat ett s. k. mjukt nej.Samma dag arrangerades en presskonferens där företrädare för regeringen,och redovisade varför de offentligaarbetsgivarna hade förkastat slutbudet. Vid presskonferensen kommenteradesfrån regeringshåll avtalskonstruktionen på vissa punkter, bl. a. när det gälldeföljsamheten och låglönesatsningen. Under utfrågningarna inför utskottetriktade företrädarna för de fackhga organisationerna viss kritik itiot attregeringen uttalat sig i frågor av förhandlingskaraktär.Samtidigt uttryckte de förståelse för att regeringen som ansvarig för landetsekonomi känt ett behov av att uttala vissa uppfattningar. Kommissionen strandade förhandlingarna. Det varslades omomfattande stridsåtgärder. Efter sonderande samtal och fortsatta överläggningarlade kommissionen fram förslag som inte godtogs. Stridsätgärder utlöstes ochkommissionen konstaterade åter att förhandlingarna strandat. I ett sista skede (oktobernovember) inledde kommissionensonderingar för att undersöka om det förelåg förutsättningar för alt på nyttstarta förhandlingarna. Stridsåtgärderna ställdes in och direkta förhandlingarinleddes. De bröt emellertid samman för KTK:s del och konflikt utlöstes pånytt. Varsel lades också om nya omfattande stridsåtgär- , der. Efter intensivaslutförhandlingar lade kommissionen fram ett slutligt förslag den 30 oktober.Alla parter accepterade förslaget, vilket förutsatte fortsattadirektförhandlingar. Avtalen i deras helhet signerades . Vid förra årets granskning uttalade utskottsmajoritetenatt den svenska modellen på området naturligen inte utesluter kontakter mellan den politiska ledningen i landet och arbetsmarknadens parter speciellt i ett allvarligt konfliktläge, under det att företrädare för de borgerliga partierna i en ' a. anförde att det rått betydande oklarhet vad gäller ansvarsfördelningenmellan regeringen och arbetsgivarverket samt att handläggningen inomregeringen av 1985 varit ägnad att skapa missförstånd. Vidareuttalades enhälligt att det är värdefullt att vissa förändringar vidtagitsbeträffande uppläggningen av-förhandlingsarbetet med en fastare markering avarbetsgivarverkets ansvar. Vad gällerårets granskning vill utskottet uttala följande. uppfattning hade uppläggningen av förhandlingsarbetet på den statligaarbetsgivarsidan avtalsrörelse vissa fördelar jämfört KU 1986/87:33med vad tidigare gällt. Det måste emellertid konstateras att denna uppläggningmed försök till en klarare ansvarsfördelning mellan regering ocharbetsgivarverket inte helt kunnat fullföljas bl. a. på grund av det kompliceradeförhandlingsläget. I känsliga lägen gjorde regeringen uttalanden vilka väcktenegativa reaktioner hos företrädare för de fackliga organisationerna. Trots denförändring som skett behöver således enligt utskottets uppfattning ytterligareuppmärksamhet ägnas åt frågan att klarlägga ansvarsfördelningen mellan regeringenoch arbetsgivarverket. Granskningen har i övrigt inte gett anledning tilluttalande från utskottets sida. Regeringens åtgärder beträffande jämställdhetsfrågorm. Konstitutionsutskottethar under de senaste årens granskningsarbete tagit upp regeringens åtgärderbeträffande jämställdhetsfrågor. Utskoftet har även gjort en granskning avvissa av regeringens vidtagna åtgärder för jämställdhet. Igranskningsarbetet har sålunda belysts vissa grundläggandeförfattningsbestämmelser för jämställdhetsarbetet, jämställdhetsarbetetsorganisation i , kvinnorepresentationen i statliga utredningarm.m., vissa av regeringen vidtagna ändringar i jämställdhetsförordningen,handlingsprogram för jämställdhet i , ett antaltillsättningsärenden som varit föremål för gemensam beredning iregeringskansliet ävensom vissa ytterligare åtgärder på jämställdhetsområdet.För en utförligare redovisning hänvisas till bilaga Bil till detta betänkande. Ibetänkandet KU 1983/84:30 (s. 21) betonade utskottet att strävandena ' att ökakvinnorepresentationen på olika områden måste öka. I betänkandet KU 1984/85:35(s. 21) uttalade utskottet att det när det gäller kvinnorepresentationen ärbetydelsefullt att sådana åtgärder i fråga om uppdrag m. m. som förutsätts iden förordning (1984:803) om jämställdhet i statlig verksamhet som antogs 1984verkligen kommer till stånd. Utskottet har även under detta års granskningundersökt kvinnors och mäns medverkan i statliga utredningar och kommittéer.Därvid har noterats att andelen kvinnor ökat något även , från 17.0till . Utskottet har också med utgångspunkt kommittéberättelsestuderat i vilken omfattning kvinnor erhållit ordförande- och sekreterarposteri utredningar som regeringen tillsatt . Även här har noterats enförbättring jämfört . Sålunda var 6 av 42 nya ordförande ellersärskilda utredare kvinnor (14,) och 45 av 106 nya kommittésekreterare ochbiträdande sekreterare kvinnor (42,). Regeringenhar beslutat om riktlinjer för nya åtgärder för att nå ökadjämställdhet vid meddelandet av uppdrag i statliga styrelser, nämnder ochkommittéer, t. ex. vid förordnande av ledamöter. Regeringen har mot denbakgrunden genomfört ytterligare skärpningar av förordningen(1984:803, omtryckt 1986:1395) om jämställdhet i statlig verksamhet. Iförordningens inledande paragraf anförs sålunda att som ett led iregeringens strävan att åstadkomma en i huvudsak jämn könsfördelning KU1986/87:33 i statliga anställningar och uppdrag meddelas i förordningen vissaföreskrifter för myndigheterna under regeringen. En skärpning har vidtagits avde föreskrifter i förordningen där myndigheterna åläggs särskilda åtgärder närde skall ge någon ett uppdrag eller föreslå någon till ett uppdrag. En erinranom jämställdhetsförordningens föreskrifter har även tagits in i 2 § kommittéförordningen(1976:119, senast ändrad 1986:1384). Regeringens nya riktlinjer innebär bl.a. också attdepartementen skall bereda regerings- och statsrådsärenden som gäller uppdragså att det under beredningen skapas möjligheter att välja mellan personer avbåda könen, om . detta kan ske inom ramen för sakliga urvalsgrunder. Ensärskild statssekreterarskrivelse har fogats till de riktlinjerna förjämställdhetsarbetet. Skrivelsen är avsedd att spridas såväl inomregeringskansliet som inom myndigheter, kommittéer m. fl. Innehållet redovisasutförligare i den nämnda bilagan B 11. Regeringen beslutade att tillkalla en sårskildutredare för att föreslå åtgärder för att öka andelen kvinnor i statliga organsstyrelser m. m. Till särskild utredare utsågs riksdagsledamoten (). Utredningen har avlämnat två delbetänkanden. Ska även morgondagenssamhälle formas enbart av män? (Ds A 1986:4) och Hit - men inte längre? (Ds A1986:5). Bakgrunden till och innehållet i de nämnda delbetänkandena redovisasutförligare i den nämnda bilagan Bil. Utredningen kommer attöverlärnna sitt slutbetänkande till regeringen. När det gäller åtgärder för att öka kvinnorepresentationenkan utskottet således konstatera att andelen kvinnor i statliga utredningar,kommittéer m. m. uppvisat en mindre ökning. Regeringen harunder 1986 antagit nya riktlinjer för jämställdhetsarbetet och som ett led häriför att åstadkomma en ökning av kvinnornas andel i olika stafiiga organsledning m.m. också genomfört ändringar i jämställdhetsförordningen och kommittéförordningen.Den tillsatta särskilda utredaren med uppdrag att föreslå åtgärder förökad kvinnlig representation har avlämnat två delbetänkanden. Utskottet, som ser positivt på de vidtagna åtgärderna,förutsätter att regeringen, sedan den sittande utredningen lagt fram sinaförslag, kommer att vidta ytterligare åtgärder. Det är, som utskottet ocksåtidigare anfört, mycket angeläget att kvinnorepresentationen på olika områdenkan öka. Utskottet har belystjämställdheten inom . I betänkandet KU 1984/85:35 redovisadesatt en arbetsgrupp inom lagt fram ett förslag tillhandlingsprogram för jämställdhetsfrågor i . I betänkandet KU1985/86:25 konstaterade utskottet att något handlingsprogram, trots att ettförslag till sådant förelegat , ännu inte antagits. Utskottetuttalade att det ansåg det angeläget att arbetet med jämställdhetsfrågorna iregeringskansliet m. m. intensifieras. Vid årets granskning har framkommit att styrelsen förregeringens förvaltningskontor beslutat om antagande av ett handlingsprogram för jämställdhet i . Utöver vad som framgår av bilaga B 11 kan här nämnas att det antagna programmet i 57 jämförelse med 1984 årsförslag till program inte innehåller några direkta KU 1986/87:33 uttalanden om ett visstprocenttal kvinnor i olika lönefält. anfördes sålunda att måletför jämställdhetsarbetet fram 1987/88 skulle vara 50 %kvinnor i lönefältet (dåvarande) F 21-23, kvinnor i lönefältet F23-26 och kvinnor på chefslöneplanet (exkl. statsråd ochstatssekreterare). Andelen-kvinnor av de rättssakkunniga borde enligt förslaget öka till40 %. I det numera antagna handlingsprogrammet återfinns inte några påmotsvarande sätt konkreta uppgifter om mål för olika I det gällandeprogrammet finns i stället mera allmänt utformade För biträdes- ochkontorskarriåren anges att det är svårt att fastställa , realistiska mål för ökadrekrytering av män inom området men att då rekrytering sker skalleftersträvas alt öka andelen män. åtgärder för att breddakvinnors yrkesområden liksom åtgärderför att öka andelen män itraditionellt kvinnodominerade arbetsområden skall ingå i Närdet gäller handläggare inkl. rätts- och övriga sakkunniga skall enligtdet antagna programmet strävan vara att i varje departement, under entreårsperiod med början /88, få till stånd en balanseradfördelning mellan kvinrior och män. att detunderrepresenterade könet i varje lönefält skall uppgå tijl , vilket år vedertagnanormer. I programmet uttalas också, att särskild uppmärksamhet skall ägnasanställda på chefslöneplanet, där åtgärder skall vidtas för att andelenkvinnor skall öka. På de departement som har en ; mycket låg andel kvinnorskall åtgärder ske så snart möjligheter för detta , Avden gjorda granskningen framgår vidare att Departementens tjänstemannaföreningvid lokala förhandlingar riktat kritik mot arbetsgivaren för att denne inteupprättat några jämställdhetsplaner i enlighet med det statligajämställdhetsavtalet för åren 1984/85, 1985/86 öch 1986/87. Föreningen harockså yrkat skadestånd av arbets.givåren. Denne har dock bestritt skadeståndsskyldighetoch bl. a. åberopat att det antagna jämställdhetsprögram-met utgörjämställdhetsplan enligt medbestämmandeavtalet. Sedan parterna vid lokalaförhandlingar konstaterat att de inte kunde enas har tjänstemannaföreningenbegärt centrala förhandlingar, vilka dock inte slutförts . Ifrågan om jämställdhetsprogram för gör utskottet följande bedömning. . . Eftersomförhandlingar ännu pågår mellan tjänstemannaföreningen och regeringensförvaltningskontor om det antagna jämställdhetsprogrammet är att bedöma som enjämställdshetsplan enligt det statliga medbestämmandeavtalet eller ej ingårinte utskottet i någon prövning av den frågan. Oavsett den utgång som tvistenkan få är det dock enligt utskottets mening beklagligt att den behövt uppkomma.Utskottet erinrar om sitt uttalande i förra årets granskningsbetänkande attarbetet med jämställdhetsfrägorna i m.m. måsteintensifieras. Utöverdet anförda har utskottet inte funnit anledning till något uttalande i dettagranskningsärende'. 13.Utlänningsärenden KU 1986/87:33 Utskottet har granskatregeringens handläggning av utlänningsärenden, bl.a. besvärsärenden omavvisning, utvisning och verkställighet av sådana beslut (s. k. väntarärenden)(KU 1979/80:50, 1981/82:35, 1982/83:30, 1983/84:30, 1984/85:35 och 1985/86:25).I anledning av granskningen 1984/85 underströk utskottet på nytt kraftigtvikten av att fortsatta ansträngningar gjordes för att möta en ökandetillströmning av ärenden så att handläggningstiderna inte förlängdes, varvidäven uttalades att detta givetvis inte fick ske på bekostnad avrättssäkerheten.