bet · GA01AU7 · 1986-12-31 00:00:00 — AU 1986/87:7 I betänkandet behandlas åtta motioner omanställningsskyddslagen (LAS) och en motion om främjandelagen, avlämnade underallmänna motionstiden föregående . De frågor som tas upp i motionernaär i sammanfattning följande: Översyn avanställningsskyddslagen (LAS) Utskottet har avstyrkt samtliga motionsyrkanden.Reservationer har avlämnats av moderata samlingspartiet (punkterna 1-3, 5-9),(punkt 1) och vpk (punkterna 4, 8 och 9). Anställningsskyddslagen (1982:80), ofta förkortad LAS,omfattar i princip alla arbetstagare i såväl allmän som privat tjänst. Endastett fåtal kategorier arbetstagare är undantagna. I likhet med den ordning som gäller för andraarbetsrättsliga lagar kan det genom kollektivavtal fastställas regler sommedför avvikelser från anställningsskyddslagens bestämmelser. De grundläggandebestämmelserna om skydd för arbetstagarna är dock tvingande, dvs. de kan intesättas ur spel genom avtal. Lagen utgår från att anställning tills vidare är dennormala anställningsformen. Tidsbegränsade anställningar får endast ske medstöd av regler i lagen eller i kollektivavtal. De fall som avses i lagen ärtidsbegränsade anställningar på grund av "arbetets särskildabeskaffenhet" samt vikariat, praktik- och feriearbeten och tillfälligaarbetstoppar. Tidsbegränsade anställningar får vidare beredas arbetstagare somantingen väntar på att börja värnplikts- eller motsvarande tjänstgöring ellerhar uppnått pensionsåldern. Sluthgen ger lagen möjlighet till provanställning ihögst . Enanställning tills vidare upphör genom att den sägs upp av arbetsgivaren 1 1986/87. En tidsbegränsad anställning upphör utan uppsägning AU1986/87:7 när anställningstiden löper ut eller arbetet har slutförts. I vissafall - det gäller bl. a. vid provanställning- skall arbetsgivaren i förväglämna besked om att anställningen inte kommer att fortsätta. För uppsägning från arbetsgivarens sida krävs sakliggrund. Motsvarande krav ställs inte för de besked som lämnas när tidsbegränsadeanställningar inte skall fortsätta. När det gäller begreppet saklig grund finnstvå typfall med olika rättsverkningar och procedurregler. Det ena fallet ärarbetsbrist, det andra är uppsägning på grund av en arbetstagares personligaförhållanden. I det senare fallet skall skälen vara starka. Ännu starkare skallskälen vara om anställningen skall upphöra genom avskedande med omedelbarverkan. Avskedande får tillgripas enbart i mycket allvarliga fall. Oavsett om en uppsägning sker på grund av arbetsbristeller arbetstagarens personliga förhållanden krävs att arbetsgivaren först harprövat möjligheterna till omplacering. I annat fall anses det inte föreliggasaklig grund för åtgärden. Vid uppsägning från arbetsgivarens sida skall iakttasvissa uppsägningstider. Dessas längd är beroende av arbetstagarens ålder. Förarbetstagare under är uppsägningstiden en månad, för dem som fyllt 25 , etc. Längsta uppsägningsfid är ochgäller arbetstagare som år eller äldre. Det är att märka att omanställningen pågått är uppsägningstiden oavsett åldern enmånad. För en arbetstagare som vill sluta sin anställning är uppsägningstidenockså en månad. Vid uppsägning på grund av arbetsbrist skall fastställasen turordning där huvudprincipen är att den som senast anställts blir den somfår gå först. En tillsvidareanställd arbetstagare som har sagts upp pågrund av arbetsbrist har företrädesrätt till återanställning. En motsvarandeåteran-ställningsrätt gäller för arbetstagare som haften tidsbegränsad anställning. Oriktiga uppsägningar och avskedanden kan ogiltigförklarasav domstol. De kan också leda till att arbetsgivaren åläggs att betalaskadestånd. De lokala fackliga organisafionerna har medinflytandegenom rätt till insyn i och överläggningar om arbetsgivarens beslut beträffandeuppsägningar, avskedanden och permitteringar. Slutligen föreskriver lagen att arbetstagare sompermitteras har rätt till lön och andra anställningsförmåner som omarbetstagaren hade fått behålla sina arbetsuppgifter. Denna rätt inträdernumera från första permitteringsdagen enligt en ny regel som antogs hösten 1984samfidigt med att statsbidrag infördes till arbetsgivarnas kostnader förpermitteringslöner. 1985/86: A212 av () vari yrkas attriksdagen beslutar anta följande lagförslag: Förslagtill AU 1986/87:7 Lag omändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd Härigenom föreskrivs att 21 § lagen (1982:80) omanställningsskydd skall ha nedan angivna lydelse. 21 § Arbetstagare som under anställ- Enarbetstagare som under an- ningstidenblir permitterad har rätt ställningstiden har varU permitlerad till lön och andra anställningsförmå- eller sam- ner . makalenderår har rätt till lön och andra anställningsförmåner för ytterligarepermitteringstid. Förmånerna får inte understiga vad som normalt skulle hautgått om arbetstagaren hade fått behålla sina arbetsuppgifter. Har en--------------------- förstastycket. Rätten till--------------------- till sin natur. 1985/86:A270 av () vari yrkas 5. att hos regeringen begär en översyn av lagenom anställningsskydd LAS, i enlighet med vad som anförs i motionen. Yrkandena1-4 har behandlats i betänkandet AU 1985/86:11. 1985/86: A721 av och () variyrkas att hos regeringen anhåller om en översyn av 1 § lagen omanställningsskydd i syfte att undersöka behovet av en utvidgning av den s. k.frikretsen i mindre företag. 1985/86:A723 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar att hänvisningen fill 6 § utgår i 2 § anställningsskyddslagen. 1985/86:A727 av m. fl. (vpk) vari yrkas 3. att riksdagenhos regeringen begär förslag om ändring i lagen om anställningsskydd somförhindrar arbetsköpare att köpa sig fria från arbetskraft och attskadeståndsbeloppen räknas upp enligt vad i motionen anförts, 4. att riksdagenhos regeringen begär förslag om koncernansvar inom arbetsrättens område ochförslag om turordningsregler enligt vad som anförs i mofionen. Yrkandena1 och 2 har behandlats i betänkandet AU 1985/86:14. 1985/86: A735 av m. fl. (m, fp, c)vari yrkas att beslutar att 21 § anställningsskyddslagen får följandelydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse En arbetstagare som permitteras En arbetstagaren som permitteras har rätt tHl samma lön och andra har rätttill samma lön och andra anställningsförmåner som om ar- anställningsförmånersom om ar betstagaren hade fått behålla sina betstagarenhade fått behålla sina arbetsuppgifter. Detta gäller dock arbetsuppgifter.Detta gäller dock Nuvarandelydelse f . Föreslagen lydelse AU 1986/87:7 inte om permitteringen är en följd av. inte ompermitteringen är en följd av att arbetet är säsongbetonat eller av - arbetstagarens eget vållande, andra skäl inte är sammanhängande - olovlig konflikt, fill sin natur. - semesterstängning i samband med huvudsemestern,dock högst , - offentligmyndighets beslut som arbetsgivaren inte bort räkna med, - otjänligväderlek som omöjliggjort arbete, - att arbetet ärsäsongbetonat eller av andra skäl inte är sammanhängande till sin natur. 1985/86:A739 av . (fp) vari yrkas att 3. hos regeringen begär förslag tillenhetlig definition av begreppen arbetsgivare ocharbetstagare. Motiveringen till yrkandet återfinns i motion 1985/86:N307.Yrkandena 1 och 2 harbehandlats i betänkandet AU 1985/86:8. 1985/86: A740 av () vari yrkas attriksdagen beslutar att anta följande Lag omändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd Härigenom föreskrivs att 1 § (1982:80) omanställningsskydd skall erhålla följande lydelse. 1§ Denna lag gäller arbetstagare iallmän eller enskild tjänst. Från lagens tillämpning undantas dock: 1. arbetstagare som med hänsyn till arbetsuppgifter ochanställningsvillkor får anses ha företagsledande eller därmed jämförlig ställning, 2. arbetstagaresom fillhör arbetsgivarens familj, 3. arbetstagaresom är anställda för arbete i arbetsgivarens hushåll, 4. arbetstagaresom har anvisats beredskapsarbete, skyddat arbete eller arbete i ungdomslag, 5. arbetstagaresom med hänsyn fill arbetsuppgifter och anställningsvinkor får anses ha annanchefs- eller specialistbefattning, om berörda arbetstagare och arbetsgivareträffat överenskommelse om att lagen inte skall gälla och att arbetstagaren istället skall vara tillförsäkrad minst sex månaders uppsägningstid med bibehållnaanställningsförmåner. Denna lag träder i kraft . 1985/86:A745 av m. fl. (c) vari yrkas 3. att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts om provanställning. Övrigayrkanden behandlas i andra betänkanden. 1985/86:A746 av () och () vari yrkas att AU1986/87:7 hos regeringen begär en översyn av främjandelagen. 1985/86:A748 av m. fl. (m) vari yrkas 17. att hos regeringen begären översyn av arbetstagarbegreppet i lagen (1982:80) om anställningsskydd ienlighet med vad som i motionen anförts, 18. att hos regeringen begärförslag till ändring i 1 § lagen (1982:80) om anställningsskydd i enlighet medvad som i motionen anförts angående utvidgning av de kategorier som ärundantagna i lagen, 19. att hos regeringen begärförslag till ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd i enlighet med vadsom i motionen anförts angående ändring av de s. k. turordningsreglerna, 20. att hos regeringen begärförslag till ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd i enlighet med vadsom i motionen anförts angående anställning vid arbetstoppar, 21. att hos regeringen begärförslag till ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd i enlighet med vadsom i motionen anförts angående generella regler för sex månadersprovanställning, 22. att hos regeringen begärförslag till ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd i enlighet med vadsom i motionen anförts angående möjligheter för provanställning i upp till 12månader för vissa kategorier. Den nuvarande lagen, vars huvudsakliga innehåll beskrivitsinledningsvis, tillkom (prop. 1981/82:71, prop. 90, AU 11). Lagenbyggde på erfarenheter av bl. a. en lag . Översyn av anställningsskyddslagen (LAS) I mofion 1985/86:A270 av m.fl. (c) framhållsatt LAS har ändrats åtskilligt . Lagen var komplicerad redan frånbörjan vilket har medfört olika tolkningar och svårigheter vid tillämpningen.Lagen svarar mot den angivna bakgrunden inte fullt ut mot uppställda önskemål.Den bör därför bli föremål för en genomgripande översyn. Som framgått inledningsvis tillkom den nu gällande lagenför efter det att anställningsskyddslag hade varitföremål för en omfattande genomgång. Det föreligger enligt utskottetsuppfattning inte tillräckliga skäl för att ta initiativ till en genomgripandeöversyn av lagen. Med hänvisning härtill samt till det fortlöpandeöversynsarbetet på det arbetsrättsliga området inom regeringens kansli avstyrksmotion A270 i aktuell del. LAS gäller i princip alla arbetstagare. Det fåtalkategorier som undantas anges i lagens 1 §. Dit hör arbetstagare som tillhörarbetsgivarens familj eller är anställda för arbete i arbetsgivarens hushåll.Vidare undantas arbetstagare 1* 1986/87. som har anvisatsberedskapsarbete, skyddat arbete eller arbete i ungdoms- AU 1986/87:7 lag.Slutligen görs undantag för arbetstagare som med hänsyn till arbetsuppgifteroch anställningsvillkor får anses ha företagsledande eller därmed jämförligställning. I motionerna 1985/86: A748 av m. fl. (m),1985/86: A721 av och () samt 1985/86: A740 av SiriHäggmark (m) föreslås en vidgad undantagskrets i LAS. I motion A748 anförs attavgränsningen av de kategorier arbetstagare som undantas från lagenstillämpning är för snäv. Motionärerna pekar bl. a. på de särskilda problem somkan uppstå vid rekryteringen av högt kvalificerade befattningshavare medspecialistfunktioner och föreslår en utredning av möjligheterna att vidga denkrets av anställda som med hänsyn till sina arbetsuppgifter och därmed förenatansvar bör undantas från lagen eller ges ett begränsat skydd. Undantag frånlagen i sin helhet bör kunna medges under förutsättning av att ett särskiltavtal träffas mellan parterna. I motion A721 förs förslaget fram främst medutgångspunkt i de mindre företagens situation. Utskottet har behandlat frågan om en utvidgning avundantagskretsen alltsedan lagens tillkomst. Utskottet hardärvid bl. a. erinrat om att antagandet av LAS innebar en preciseringav undantagsreglerna som gjorde dem mer restriktiva . a. definitionen av arbetstagare i företagsledande ställning. Syftet härmedvar att ge så många arbetstagare som möjligt det skydd för anställningen somlagen erbjuder. Att undanta nya grupper av arbetstagare från lagens fillämpninghar utskottet därför ansett stå i direkt strid med de intentioner som gällerför denna lagstiftning. Detta har utskottet inte velat medverka fill. Slutligenhar utskottet pekat på möjligheten att träffa kollektivavtal om tidsbegränsadeanställningar. Utskottet har samma inställning . De i sammanhangetaktuella motionerna bör därför avslås. Utskottet tar härefter upp två motioner som rör arbetstagarbegreppeti den arbetsrältsliga lagstiftningen. m.fl. (m) i motion 1985/86:A748 framhåller att begreppet har stor räckvidd även utanför arbetsrättensområde och att det är väsentligt att det finns entydiga regler för bedömningenav om en person är att betrakta som anställd eller företagare. Det anförsvidare att fackliga organisationer har en ambifion att vidgaarbetstagarbegreppet och att detta får vittgående konsekvenser för enskildapersoner. Man erinrar om att eftersom lagreglerna är allmänt hållna överlåts åträttspraxis att tolka arbetstagarbegreppet. Motionärerna menar därvid attarbetsdomstolen i vissa domslut givit begreppet en så vid tolkning att det kanifrågasättas om den står i samklang med de avsikter lagstiftaren troligen hadeursprungligen. Motionärerna slår fast att en alltför vid tolkning av arbetstagarbegreppetmedför orimliga ekonomiska konsekvenser och utgör hinder för en dynamiskutveckling. Arbetstagarbegreppet i den arbetsrättsliga lagstiftningen bördärför utredas. m.fl. (fp) efterlyser i motion1985/86:A739en enhetlig definition av begreppen arbetsgivare och arbetstagare. I ett fidigare betänkande har utskottet redovisat hurarbetstagarbegreppet utvecklats (se AU 1984/85:3). I samband med behandlingenav ett liknande yrkande som det nu aktuella uttalade utskottet ibetänkande AU 1985/86:3 följande: Arbetstagarbegreppetdefinieras inte direkt i den arbetsrättsliga lagstiftning- AU 1986/87:7 enbortsett från att det i 1 § medbestämmandelagen (MBL) finns enfilläggsföreskrift som innebär att s.k. beroende uppdragstagare skall jämställasmed arbetstagare. Med arbetsgivare och arbetstagare åsyftar lagen dem som ärarbetsgivare och arbetstagare i civilrättslig mening. I förarbetena till lagen(prop. 1975/76:105, bil. 1) angavs vissa grundläggande förutsättningar sommåste vara uppfyllda för att ett arbetstagarförhållande i civilrättslig meningskall anses föreligga. Förhållandet mellan parterna skall vara grundat påavtal. Avtalet skall gå ut på att ena parten skall prestera arbete för denandra partens räkning, och den part som åtar sig att prestera arbete skallsjälv delta i detta. Det civilrättsliga arbetstagarbegreppets innehåll i övrigtbestäms i rättstillämpningen. MBL avsågs inte medföra någon principiellrubbning av den dåvarande rättstillämpningen när det gäller det civilrättsligaarbetstagarbegreppet. Ett drag hos denna rättstill-lämpning beskrivs som enfortgående utveckling mot en mer vidsträckt tillämpning av begreppet. Detanfördes i propositionen att denna utveckling är önskvärd och att den ocksåhade stöd i förarbetena fill den fidigare lagen om anställningsskydd (prop.1973:129). Utskottet menade för sin del att det fanns flera skäl attinte härutöver göra några särskilda preciseringar av arbetstagarbegreppet. Ettskäl som angavs var att det allfid kommer att uppstå gränsdragningsproblem dären uttolkning slutligen likväl måste överlåtas åt rättspraxis. Ett annat skälansåg utskottet vara att arbetslivet undergår ständiga förändringar som skulleleda till att definifioner av arbetstagarbegreppet som upplevs som entydigaoch preciserade om skulle framstå som överspelade. Utskottet tillade slutligenatt det var väsentligt att lagstiftningen om anställningsskydd liksom omföreningsrätt, förhandlingsrätt och kollektivavtal, med dess centrala betydelseför ordnade förhållanden på arbetsmarknaden, har ett vidsträcktfillämpningsområde. Preciseringar av arbetstagarbegreppet som skulle leda tillatt de arbetsrättsliga lagarnas tillämpningsområden minskades kunde utskottetmot den bakgrunden inte acceptera. Utskottet, som med det anförda avstyrkte det då aktuellamotionsyrkandet om en precisering av arbetstagarbegreppet, har ingen annanuppfattning i fiågan . Mofionerna 1985/86:A739 och 1985/86:748 börföljaktligen avslås i denna del. I LAS (22 §) finns turordningsregler som skall iakttas viduppsägningar på grund av arbetsbrist. Huvudregeln är att arbetstagarnas plats iturordningen bestäms av deras sammanlagda anställningstid hos arbetsgivaren.Arbetstagare med längre anställningstid har med andra ord företräde framförarbetstagare med (principen "sist in - först ut"). Vidlika anställningsfid ger högre ålder företräde. De arbetstagare som är 45 åreller äldre får dessutom tillgodoräkna sig extra anställningstid. Arbetstagareöver fick ett förstärkt anställningsskydd (AU 1983/84:22).Då bestämdes att avtal om avvikelser från turordningen i fråga om sådanaarbetstagare får tillämpas bara om den centrala fackliga organisationen gersitt medgivande. Turordningsreglerna tas upp i motion 1985/86:A748 av AlfWennerfors AU 1986/87:7 m. fl. (m) i vilken anförs att utvecklingen visar attlagen lett till såväl minskad rörlighet på arbetsmarknaden som svårigheter viddriftsinskränkningar. Vid inskränkningar av driften vid ett företag är detenligt motionärerna av avgörande betydelse att verksamheten såväl undernedskärningen som därefter kan bedrivas effektivt, vilket förutsätter attarbetsstyrkan har en lämplig sammansättning. Likaså innebär en förändradproduktion ofta nya krav på personalens sammansättning och kompetens. Imotionen framhålls att en strikt tillämpning av turordningsreglerna enligt LASi många fall kan innebära att fortsatt drift omöjliggörs, eftersom företagetinte kan behålla eller nyanställa den personal som fordras för att bedriva enkonkurrenskraftig verksamhet. Dessa problem är särskilt stora viddriftsinskränkningar vid mindre och medelstora företag. Motionärerna menar attturordningsreglerna i LAS bör ändras så att arbetsgivaren ges möjlighet att vidomläggning av verksamheten dels behålla arbetstagare med särskilt yrkeskunnandeeller annan kompetens, dels upprätta särskild turordning för arbetstagare med ihuvudsak jämförbara arbetsuppgifter. Den ekonomiska grundtryggheten för äldrefriställd arbetskraft bör i första hand lösas inom ramen för en reformeradarbetslöshetsförsäkring. Liknande ändringsyrkanden har framställts alltsedan dennya anställningsskyddslagen antogs . Utskottet har därvid uttalat somsin uppfattning att det är viktigt att man håller fast vid anställningsskyddslagenssyfte att värna om i första hand de äldre arbetstagarna och arbetstagare mednedsatt arbetsförmåga. Utskottet har vidare understrukit att den princip lagenhar-att de med längre anställningstid har företräde till fortsatt arbete framfördem med - inte är avsedd att vara undantagslös. Avsteg frånprincipen kan göras genom att utnyttja den möjlighet som står öppen att träffaavtal om avvikelser från lagens regler. Detta innebär att arbetsgivare och defackliga organisationerna i samråd skall försöka komma fram till lösningar somår anpassade till vad situationen kräver i de särskilda fallen. Utskottet harmenat att denna väg är att föredra med hänsyn till lagens syfte att skyddaäldre och handikappade arbetstagare. Utskottets inställning har varit den attnär undantag görs bör dessa sålunda grunda sig på samförståndslösningar ochinte, som ibland förespråkas, på beslut som ensidigt fattas av arbetsgivaren(se bl. AU 1985/86:3, s. 7). Inga nya omständigheter har tillkommit som föranleder ettändrat ställningstagande från utskottets sida. Motion A748 avstyrks därför ihär aktuell del. Skadestånd vid ogiltigförklarad uppsägning m. m. I 39 § LAS behandlas de fall då en arbetsgivare vägrar atträtta sig efter en domstols dom som innebär att en uppsägning eller ettavskedande har ogiltigförklarats. I så fall skall anställningsförhållandetanses vara upplöst. Arbetsgivaren blir skyldig att - utöver tidigare utdömdaskadestånd - betala ett särskilt skadestånd som beräknas med hänsyn tillarbetstagarens sammanlagda anställningstid. Är mindre än fem årskall skadeståndet motsvara 16 månadslöner. på mellanfem och är skadeståndet24 månadslöner och för ännu längre anställningstid 32 månads- AU 1986/87:7löner. För arbetstagare som har fyllt är skadeståndet minst 24 och högst48 månadslöner. För kortvariga anställningar finns en jämkningsregel. Vadmånadslönen beträffar beräknas den efter den lön som utgick när anställningenupphörde. I motion 1985/86:A727 av m. fl. (vpk) yrkasatt lagen ändras så att arbetsgivare förhindras att köpa sig fria frånarbetskraft. Har en domstol ogiltigförklarat ett avsked bör den anställde självkunna välja mellan återanställning eller skadestånd. Härutöver föreslås attskadeståndsbeloppen räknas upp på sådant sätt att de får verklig betydelse. Utskottet vidhåller sin tidigare uttalade uppfattning attdet inte kan vara en prakfiskt genomförbar ordning att som motionärernaföreslår låta arbetstagare välja mellan skadestånd och att återgå i arbetet.Det sistnämnda skulle i sista hand medföra att arbetstagaren genom exekutivaåtgärder bereds fillträde till arbetsplatsen. Därför har lagsfiftaren stannatför den lösningen att om arbetsgivaren inte böjer sig för en domstols dom ochför det ekonomiska tryck som det särskilda skadeståndet utgör, fåranställningsförhållandet anses upplöst så att den ohållbara situationen kanbringas ur världen. Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte är påkallatmed något initiafiv fill den föreslagna lagändringen. Inte heller villutskottet ställa sig bakom motionärernas förslag om en uppräkning avskadeståndsbeloppen. Utskottet vill erinra om att skadeståndsbeloppen ökarautomatiskt i takt med höjningarna av lönenivåerna till följd av det särskildaskadeståndets konstruktion. Motion 1985/86:A727 i denna del avstyrks medhänvisning till vad utskottet anfört. LAS medger i 6 § provanställningar med en prövofid avhögst . Om arbetsgivaren inte vill att anställningen skall fortsättaskall arbetstagare få besked härom senast vid prövotidens utgång. Annarsövergår provanställningen i en anställning fills vidare ("fastanställning"). Bestämmelserna om provanställning är enligt 2 §dispositiva, dvs. de kan ändras genom kollektivavtal. I mofion 1985/86: A748 av m. fl. (m)konstateras att redan innan reglerna om provanställning fördes in i LAS fannsmöjligheter till provanställning genom kollektivavtal mellan parterna påarbetsmarknaden. På en större del av arbetsmarknaden gällde emellertid enbetydligt kortare tidsgräns än . Mofionärerna anför vidare attriksdagen vid beslutet om sex månaders provanställning utgick från att parternapå arbetsmarknaden skulle respektera riksdagsbeslutet och anpassa avtalen tillden beslutade sexmånadersgränsen, men att någon sådan anpassning i många fallinte har ägt rum samt att en stor del av de positiva effekter somsexmånadersregeln väntades få på arbetsmarknaden därigenom uteblivit. Lagensregler föreslås därför bli generellt verkande. Liknande synpunkter förs fram i motion 1985/86:A723 avStig (). I mofion 1985/86:A745 av m. fl. (c)understryks betydelsen av att möjligheterna fill provanställningar förbättras,vilket skulle De hinder och begränsningsregler som den AU1986/87:7 arbetsrättsliga lagstiftningen innebär i dessa hänseenden bör därförundanröjas. Slutligen anförs i motion 1985/86: A748 beträffandeprovanställning också att svårigheterna för framför allt nytillträdande att fåen fast fot på arbetsmarknaden leder till att möjligheterna fillprovanställning bör övervägas. En sådan förlängd provanställningbör enligt mofionärerna förenas med en viss uppföljning frånarbetsförmedlingens sida.