bet · GA01JoU2 · 1986-12-31 00:00:00 — I betänkandet behandlas ett antal motioner från allmännamotionstiden om olika avfallsfrågor. Utskottet framhåller att regeringenförväntas lämna en redovisning till om avfallspolitiken och avstyrkerbl. a. mot den bakgrunden samtliga motionsyrkanden. Till betänkandet har fogats sex reservationer (fp, c, vpk)och två särskilda yttranden (fp, vpk). Motion 1985/86:Jo701 av och (), vari yrkas att hos regeringen begär förslag om insamling ochåtervinning av batterier som innehåller kvicksilver och kadmium. Motion 1985/86:Jo703 av m. fl. (s), variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionenanförts om nedlagda, kommunala soptippar. Motion 1985/86:Jo704 av m. fl. (s), variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionenanförts om åtgärder för att stoppa farlig förbränning av avfallsoljor. Motion 1985/86:Jo708 av m.fl. (m), vari yrkassåvitt nu är i fråga (yrkandena 7 och 10), 7. att hos regeringen begär förslag tillgränsvärden för utsläpp vid sopförbränning, 10. att beslutar upphäva monopol påomhändertagandet av miljöfarligt avfall. Motion 1985/86:Jo720 av (), vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts imotionen om att det statliga monopolföretaget skall ta emottomburkar. Motion 1985/86:Jo728 av m. fl. (vpk), variyrkas att hos regeringen begär ett förslag till program för reduktionav kvicksilverutsläppen i enlighet med vad som i motionen anförs. Motion 1985/86: Jo734 av i ochElving (), vari yrkas att som sin mening ger regeringentill känna behovet 1 1986/87.16 saml. av ettpantsystem för batterier, lysrör etc. för att minska problemen med JoU1986/87:2 tungmetaller i miljön. Motion 1985/86:Jo738av m. fl. (fp), variyrkas såvitt nu är i fråga (yrkandena 29-34, 36-37), 29. att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförs om ökad återanvändning avreturpapper, 30. att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförs om återglas och returglas, 31. att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförs om inventering av nedlagdasoptippar, 32. att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförs om insamling av batterier sominnehåller kvicksilver och kadmium, 33. att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförs om avvecklingsplan förPCB-innehållande utrustning, 34. att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförs om styrmedel för hanteringen avbilbatterier, 36. att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförs om lag om återvinning, 37. att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförs om monopolsituation. Motion 1985/86:Jo741 av (), vari yrkasatt beslutar att hos regeringen begära att de företag som harregeringens tillstånd för slutligt omhändertagande och återvinning avmiljöfarligt avfall också ges ett generellt tillstånd att transportera sådantavfall. Motion 1985/86:Jo744 av (), vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförtsom översyn och skärpning av gränsvärden för avloppsslam som tillförts åkerjordoch övrig jord. Motion 1985/86:Jo754 av och (),vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts angående förslag till pantsystem för bilbatterier. Motion 1985/86:Jo769 av (), vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om att lag om kemiska produkter ändrasså att även varor som är hälso- och miljöfarliga genom sina kemisk-fysikaliskaegenskaper omfattas av lagens försiktighetsmått. Motion 1985/86:Jo77l av m. fl. (vpk), variyrkas med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:N446, att riksdagenuttalar att nya sopförbränningsanläggningar inte får tas i drift och att sådanförbränning där tillfredsställande reningsåtgärder inte införts skall avvecklasinom en femårsperiod. Motion 1985/86;Jo776 av (), vari yrkassåvitt nu är i fräga' (yrkandena 5-6), 5. att beslutar begära attregeringen låter utarbeta förslag till åtgärdermot dioxinfaran vid sopförbränning och riktlinjer för ökad källsor- JoU1986/87:2 tering och återvinning av hushållssopor, 6. att beslutar hos regeringen begära förslagtill restriktivare lag om förbränning av spilloljor. Motion 1985/86:Jo778 av m. fl. (c), variyrkas såvitt nu är i fråga (yrkande 1), 1. att beslutar hos regeringen begära enutredning om resursef-fektivisering och avfallshantering i enlighet medmotionen. Motion 1985/86:Jo784 av (), vari yrkas attriksdagen beslutar att hos regeringen hemställa om förslag till lagregler somgör det möjligt för regeringen eller den myndighet som regeringen utser att gevissa återvinnings- och åkeriföretag rätt att hämta miljöfarligt avfall i helalandet utan krav på tillstånd från varje berörd kommun. Motion 1985/86:Jo789 av m. fl. (m),vari yrkas 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angåendereducering av skadligt kemiavfall i slam, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om bättreproduktkontroll vid försäljning av slam, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angåendeökade krav på konsumentinformation om slammets hantering i konsumentledet, 4. att riksdagenhos regeringen begär förslag till lägre gränsvärden för högsta tillåtna halt avtungmetaller i slam, 5. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts ominriktningen av fortsatt forskning rörande slammets påverkan på ekosystemet. Motion 1985/86:Jo791 av och (),vari yrkas att beslutar att hos regeringen begära förslag om höjdpant pä aluminiumburkar samt ändrade regler för pantbolaget enligt deriktlinjer som anges i motionen. Motion 1985/86:Jo792 av (c), vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om pantsystem pä batterier. Motion 1985/86:Jo795 av (), vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om att de transformatorer ochkondensatorer som innehåller PCB och är i bruk skall bytas ut motPCB-fria . beslut om återanvändning och omhändertagande avavfall fattade grundläggande beslut omavfallshantering (prop. 1975:32, JoU 1975:10, rskr. Därvid betonadesatt sparsamhet, hushållning och återanvändning bör vara grundläggande för vårtutnyttjande av naturresurser och för inriktningen av vår varuproduktion. 1 * 1986/87. k. återanvändningsprincipen fastslogs ochformulerades på följande JoU 1986/87:2 sätt; avfall är en resurs som istörsta möjliga utsträckning skall användas på nytt. Återanvändning måste varaen ledande princip vid omhändertagande och behandling av avfall. Vidare antogs principen om producentens ansvar. Enligtriksdagsbeslutet måste producenten i första hand bära ansvaret för att detavfall som uppkommer vid produktionen kan tas om hand på ett från miljö- ochresurssynpunkt riktigt sätt. Innan produktionen av en vara påbörjas bör detvara känt hur det avfall som är en följd av själva produktionsprocessen skallbehandlas liksom hur den färdiga varan skall omhändertas sedan den använts. Mot bakgrund av dessa principiella överväganden beslötriksdagen om en rad åtgärder för att förbättra avfallshanteringen. Detkommunala renhållningsmonopolet utvidgades till att - efter resp. kommunerseget åtagande -omfatta även annat avfall än hushållsavfall. till att möjliggöra en intensifierad pappersinsamling (tidningar,tidskrifter, emballage samt kontorspapper) för återvinning. Försöksverksamhetmed separering av papper, glas och plåt från annat avfall i hushållen skulleuppmuntras. Statligt stöd skulle utgå till förbättrad hantering avhushållsavfall med högst av investeringskostnaden till anläggningar föråtervinning eller annat nyttiggörande av hushållsavfall. För att ta hand om miljöfarligt avfall skulle ett samhällsägtbehandlingsföretag' bildas med ensamrätt att behandla och långtidsförvaramiljöfarligt avfall. 1 enlighet med beslutet ombildades () till ett huvudsakligen statsägt företag med uppgiftatt bygga en central behandlingsanläggning för miljöfarligt avfall. Med hänsyntill att resurserna för att ta hand om det kemiska avfallet bedömdesotillräckliga medgavs kommunerna att tills vidare själva avgöra huruvida deskulle införa renhållningsmonopol för miljöfarligt avfall. Vissa senare vidtagna åtgärder, utredningar och beslut Centrala anläggningar för separering/kompostering avavfall resp. förbränning Med ledning av riksdagsbeslut har under detgångna decenniet en intensiv investeringsverksamhet ägt rum i kommunernasavfallsbehandlings-anläggningar. Fram lämnades enligt uppgift frånstatens naturvårdsverk statsbidrag om sammanlagt 165 milj. kr. till byggandetav ett tjugotal anläggningar, varav flertalet byggts för återvinning avhushållsavfall genom separering/kompostering. Vid sidan därav har åtskilligakommunala värmeverk försetts med anläggningar för att utnyttja avfall sombränsle. Fr. o. m. /82 har statsanslagen till investeringar iavfallsbe-handlingsanläggningar successivt minskat. Naturvårdsverketsbefattning med stödåtgärder i detta avseende har upphört. Stöd åt ny teknik kandock fortfarande beviljas av styrelsen för teknisk utveckling, STU. ' JoU 1986/87:2 De centrala behandlingsanläggningar som byggts försortering och kompostering av hushållsavfall har vållatrenhållningsmyndigheterna åtskilliga bekymmer. En systematisk uppföljning avvunna erfarenheter från olika behandlingsanläggningar för avfall har därförgenomförts av i samarbete med statensnaturvårdsverk . Studien gjordes i form av ett projektkallat DRAV -Driftstudie avfallsbehandling. Teknik, ekonomi samt miljö vidbefintliga avfallshanteringsanläggningar har studerats i avsikt att få framunderlag och kunskaper för att påskynda utvecklingen mot förbättradbehandlingsteknik, minskade driftproblem och minskad miljöpåverkan. Islutrapporten från projektet (3032) erinras om attseparering/ kompostering är en jämförelsevis ny teknik som introducerats ilandet . På grund av avfallets komplexa ochvarierande sammansättning är det med nuvarande teknik svårt att nå debehandlingsmål som eftersträvas i avfallsverk för separering och kompostering,framhåller författarna. Det har visat sig svårt att återvinna papper, plast ochliknande material ur blandat avfall och ytterligare utveckling krävs. Lättareär det att framställa bränsle (RDF) och kompost, men avsättningen av sådanaprodukter har varit otillfredsställande låg. Större delen av deutvunna produkterna har därför fått deponeras. Jämfört med andrabehandlingsalternativ är kostnaden för att behandla avfall genomseparering/kompostering alltför hög. Föroreningarna i avfallet kan enligtutredningen endast reduceras i marginell omfattning genom behandlingen, vilketför bränsle och kompost betyder att produkterna inte får användas utanrestriktioner i miljöhänseende. Således har kompostens användning i jordbrukhittills begränsats till små givor per ytenhet. Bränslet kan inte eldas utanatt förbränningsanläggningen är försedd med långtgående rökgasrening. Någrapåtagliga miljövinster av avfallsseparering i centrala anläggningar har enligtslutrapporten inte kunnat konstateras. Sammanfattningsvis konstateras att separering/komposteringfår anses vara en kommersiellt tillgänglig behandlingsteknik som dock krävermer utveckling om man vill nå ställda behandlingsmål. Några nya anläggningarbör inte byggas , anser projektgruppen. Avfallsförbränning i kombination med energiåtervinning ärenligt DR en relativt väl fungerande teknik. Utvecklingsarbetekrävs dock för att bl. a. förbättra kvicksilveravskiljningen och kontrollen avutsläpp av organiska ämnen som dioxiner. Det ekonomiska resultatet har hittillsvarit gynnsamt. Fallande oljepriser och en skärpning av miljökraven kan dockkomma att medföra en kärvare prisbild. Enligt rapporten har erfarenheterna frånavfallsförbränning inneburit att allt fler kommuner planerar för utbyggnad avavfallsvärmeverk. beräknas av allt hushållsavfallbehandlas i sådana anläggningar. Regeringen uppdrog genom beslut åt statensenergiverk och att utreda energitekniska förutsättningaroch utsläppskrav som bör gälla vid förbränning av avfall. Sedan uppdragetslutförts överlämnade de utredande myndigheterna rapporten ur avfalltill regeringen . Rapporten remissbehandlas för närvarande.Enligt uppgift har regeringen för avsikt att förelägga vissa förslagi frågan. Utredningen konstaterar att samhällets grundläggandestrategi när det gäller avfallsfrågorna är att så långt möjligt tillvaratarestprodukter och material. System för återanvändning av produkter äretablerade och fungerar i stort sett väl för bl.a. återvinning av papper, glasoch senast aluminiumburkar. Försök som har genomförts i en kommun med en merutvecklad form av källsortering av papper, glas, textilier m. m. tyder på genom sådana åtgärder kan reducera de nuvarande avfallsmängderna med upptill . Vill man ytterligare minska de mängder som måste tas om hand för bränningeller deponering krävs sannolikt betydligt mer långtgående åtgärder riktademot exempelvis insamlingssystemet, bostädernas utformning och prissättningenpå returprodukter. och har efter utredningendragit slutsatsen att avfallsmängderna i samhället inte kommer att radikaltminska . Ansträngningarna bör dock fortsätta attfinna vägar för att minska avfallsmängderna. Tills vidare är det angeläget attavfallet befrias frän hälso- och miljöskadliga produkter - bl.a. kvicksilveroch kadmium - så långt detta är möjligt. I detta syfte har naturvårdsverketföreslagit åtgärder för insamling av kvicksilverhaltiga batterier, vilka svararför en betydande del av kvicksilverinnehållet i hushållsavfallet. I konstateras med hänvisning tillslutrapporten från , att de centrala anläggningar som byggts föråtervinning av produkter och material genom separering/kompostering i praktikenfått en mycket mer begränsad effekt än den som åsyftades. Enligt utredningen bör avfallet i fortsättningen tas omhand antingen för energiproduktion genom bränning eller för deponering. De bådametoderna kompletterar varandra. Det finns enligt utredningen en potential atti stort fördubbla den nuvarande energiproduktionen baserad på avfall. Enförbränning av sammanlagt 4 Mton hushålls- och industriavfall betraktas somett maximivärde, vilket skulle kunna ge värme. Avgörande för möjligheternaatt utnyttja avfallsförbränning är dock om utsläppen till luften av vissaföroreningar kan begränsas till sädana nivåer att riskerna för människors hälsaoch miljö kan hållas på en acceptabel nivå. Enligt utredningen är det möjligtatt väsentligt reducera utsläppen av föroreningar genom en kombination av åtgärderi form av produktkontroll för att få ett renare avfall, genom effektivareförbränning samt genom införande av avancerad rökgasrening. I detta syfteföreslås riktlinjer för utsläppskraven när det gäller klorväte, kvicksilver,stoft och dioxiner. Även för deponering av avfall och av aska och slagg frånavfallsförbränning krävs miljöskyddsinsatser för att motverka vattenförorening,gasavgång och en allmänt negativ inverkan pä omgivningen. Källsortering joU 1986/87:2 1 enlighet med de riktlinjer som drogs upp genom 1975 årsriksdagsbeslut har byggts upp insamlingssystem för olika slagav avfall som avskiljs vid källan, dvs. Enligt uppgift återvanns av desvenska hushållens förbrukning av tidningar och journaler, vilketinternationellt sett lär vara en mycket hög siffra. Dagens prissättning pådetta returpapper täcker i stort sett kostnaderna för insamlings- ochåtervinningsverksamheten. Ca 240 av drygt 280 kommuner deltar på etteller annat sätt i verksamheten med returpappersåtervinning. Varje svenskbidrar med ca tidningar och journaler till denna. har ett antal kommuner startatinsamling av tomglas frän hushåll, restauranger och liknande. Vid årets börjanbedrevs enligt uppgift regelbunden kommuninsamling i ett 50-tal kommuner. Dessalevererar in glaset till glasbruken i och för att användas sområvara vid nyglastillverkningen. inlevererades totalt ca 5 000 tonvilket uppskattas till av den totala mängden glasrestprodukter inomhushällssektorn (/är). uttalade att det fortsatta arbetetför ökad återvinning av vin- och spritbuteljer borde inriktas pä införande avett återglassys-tem, innebärande att alla flaskor samlas in och krossas för attanvändas som råvara vid tillverkningen av nya glas. I det sammanhanget framhöllutskottet att ett viktigt inslag i ett sådant system måste vara attallmänhetens återlämning underlättas. Systemet borde syfta till att störstamöjliga kvantiteter tomglas återtas för att hushållsavfallet skulle minska ochför att använt glas i ökad utsträckning skulle kunna nyttjas som råvara förglasindustrin (JoU 1982/83:39, NU 6 y). uttalande har icke lett till införandeav ett äterglassys-tem för flertalet vin- och spritbuteljer, då Vin- &Spritcentralen och Systembolaget vid tiden för uttalandet påbörjat enomfattande utvidgning av sitt returglassystem som returpanten höjts.Enligt vad utskottet inhämtat har den mängd vin- och spritbuteljer som hamnar isophanteringen minskat . beräknas den dockuppgå till ungefär 100 miljoner flaskor . Av den totala mängden vin- ochspriibuteljer i samhället återlämnades (1981 ). För öl- och läskburkar av aluminium fungerar sedan ett parår ett särskilt återtagningssystem i enlighet med lagen (1982:349) omåtervinning av dryckesförpackningar av aluminium. Med stöd av lagen harregeringen givit ReturpackAB tillstånd att inrätta och driva ett pantsystem för aluminium- JoU 1986/87:2burkar. Enligt de villkor som gäller för tillståndet skall återvinningen senastunder uppgå till och därefter varaktigt hållas på lägstdenna nivå. Återvinningen skall redovisas till statens jordbruksnämnd tvågånger . Om återvinningen under två på varandra följande halvårsperioderfr.o.m. 1986 inte når är Returpack skyldigt att omgående tilljordbruksnämnden redovisa de åtgärder som beslutats i syfte att ökaåtervinningen. eller regeringen kan då föreskriva attytterligare åtgärder vidtas. Burkinsamlingen har ännu icke lämnat det resultat someftersträvas. uppgick återvinningen av aluminiumburkar till 66 %enligt Returpack AB:s redovisning. Enligt förordningen (1985:841) om miljöfarligt avfallgäller dess regler icke för sådant miljöfarligt avfall som ingår sombeståndsdel i hushållsavfall. Däremot betraktas förbrukade bilbatterier (batterisyra ochslam från blyackumulatorer) numera som miljöfarligt avfall, enligtnaturvårdsverkets vägledande förteckning (SNV allmänna råd 1985:7). De miljöproblem som härrör frän att utbrända småbatterierinnehållande kvicksilver och kadmium kastas i hushållsavfallet och bränns meddetta har ökat och varit föremål för och de miljövårdandemyndigheternas intresse. 1 samband med införandet av lagen (1985:426) om kemiskaprodukter, LKP, anfördes bl. a. att i första hand berörda företag (importörer)fär svara för att de miljöfarliga utsläppen från batterier minskar (prop.1984/85:118, JoU 30). Ett samlat åtgärdsprogram för att minskakvicksilverutsläppen från batterier har presenterats av miljöministerBirgitta . Enligt detta program skall batteribranschen genom särskildlagstiftning åläggas att ta ansvar och täcka kostnaderna för information ochslutligt omhändertagande av miljöfarliga batterier. Kommunerna skall ansvaraför och bekosta insamling av batterier. ombesörjer slutligt omhändertagande(bekostat av batteribranschen). Miljöfarliga batterier skall märkas. I samband med antagandet av lagen (1985:426) om kemiskaprodukter framhöll jordbruksministern att det är angeläget attavfallshanteringen i sin helhet blir föremål för samhällets insyn och kontroll.Eftersom numera tar emot allt miljöfarligt avfall kunde det inte finnasnågot hinder att tillämpa det kommunala renhållningsmonopolet också för sådantavfall. anslöt sig till uttalandet (prop. 1984/85:118. JoU1984/85:30, rskr. Genom ändring av renhållningsförordningen(1979:904)gäller kommunalt renhållningsmonopol förmiljöfarligt avfall i samtliga kommuner. I samband med införandet av det kommunalarenhållningsmonopolet har JoU 1986/87:2 vissa företag som tidigare hafttillstånd att transportera och omhänderta sådant avfall ansett sig missgynnadeav de kommunala myndigheterna. Detta förhållande har föranlett såväl motionersom interpellationer i .' I en interpellationsdebatt den 26 maj 1986sade miljöminister bl. a. följande: Det är nödvändigt att kommunernas monopol avser alltmiljöfarligt avfall och inte endast det som är mindre lönsamt för företagen atthantera. är det givetvis viktigt att en från miljösynpunkt värdefullåtervinning av det miljöfarliga avfallet kan genomföras. Genom avtal med kommunerna kan återvinningsföretag fätillgång till det miljöfarliga avfallet. Som jag ser det är det också enskyldighet för kommunerna att medverka till att ätervinningsföretag fårtillgång till avfallet i de fall då kommunerna inte kan ombesörja en frånmiljösynpunkt likvärdig behandling av avfallet. Det är bara att beklaga att ensmidig anpassning till de nya bestämmelserna inte förberetts införikraftträdandet. Inte minst denna debatt bör dock ge berörda kommuner ochföretag anledning att försöka åstadkomma smidiga lösningar inom ramen förgällande regler. Det finns en särskild komplikation när det gäller oljoroch lösningsmedel som har att göra med att kommunen ibland faktiskt kan ha ettekonomiskt intresse av att ha kvar dessa produkter i det avfall som kommunenunder alla förhållanden måste leverera till . Oljorna och lösningsmedlenär nämligen värdefulla delar av det miljöfarliga avfallet, och kommunenskostnader för att ta ansvaret - kommunerna har ju inte bara ett monopol utanockså ett ansvar - minskar, om man kan fä använda sig av oljorna ochlösningsmedlen. Utskottet behandlar i detta betänkande ett antal motioneroch motionsyrkanden från allmänna motionstiden berörandeavfallsfrågor. Utskottet har haft anledning att under nästanvarje behandla hithörande frågor och hänvisar som en allmän kommentartill de genomgångar som lämnats i de återkommande betänkandena om avfallsbehandling.Motionsförslagen behandlas i det följande under respektive rubriker. Enligt partimotion Jo738 av m. fl. (fp)yrkande 36 bör efterlysa en lag om återvinning. En sådan lag skullekunna påskynda utvecklingen mot slutna system vid tillverkning, samverkanmellan olika tillverkningsindustrier samt sådan sammansättning av produkter attåtervinning underlättas. Ett likartat yrkande framställs i gruppmotion Jo778 avKarl m. fl. (c), yrkande 1. Motionärerna begär utredning omresurseffektivisering och avfallshantering. Enligt motionen bör en ny avfallspolitikbygga på en teknik som, pä verksamhetsnivä, använder färre resurser samtframbringar avfall och föroreningar i ett mindre omfång, eller av mindremiljöfarlig karaktär, än använd teknik. I motion Jo776 av (), yrkande 5 delvis, begärs förslag till riktlinjer för ökad källsorteringoch återvinning av hushållssopor. Utskottet hänvisar till den bakgrundsredogörelse sominledningsvis läm- JoU 1986/87:2 näts om 1975 års riksdagsbeslut och deslutsatser som berörda myndigheter dragit av erfarenheterna från åtgärder somvidtagits därefter för att förbättra avfallshanteringen. Därav framgår attstatens naturvårdsverk och i DRAV-projektetdragit slutsatsen att några nya anläggningar för central separering och komposteringicke bör byggas , medan kommunernas planering för utbyggnad avavfallsvärmeverk bör uppmuntras. I föreslår naturvårdsverketoch statens energiverk att avfallet i fortsättningen skall tas om hand antingenför energiproduktion genom bränning eller för deponering. De båda metodernakompletterar varandra enligt utredningen. införs nya skärptariktvärden för utsläpp av klorväte. kvicksilver och stoft. Även för utsläpp avdioxiner införs riktlinjer med långtgående restriktioner. Enligt vad utskottet erfarit kommer regeringen attförelägga vissa förslag med anledning av bl.a. sistnämnda utredning. Utskottet finner det för sin del angeläget att slå fastatt principen om att avfall bör betraktas som en resurs som i största möjligamån skall återanvändas fortfarande äger full giltighet.