bet · GA01KU33 · 1986-12-31 00:00:00 — Om en myndighet skall få begärapersonalkontroll måste den ha ett särskilt tillstånd, och när man vänder sigtill säkerhetspolisen måste ju säkerhetspolisen för att fullgöra sinkontrollskyldighet ha uppgift om vilka tjänster som är placerade i skyddsklass.Jag är konfunderad över hur kan fylla sin uppgift, om man inte har enfullständig förteckning över antalet tjänster i både skyddsklass 1 ochskyddsklass 2, uppgifter sorin följaktligen borde finnas också iregeringskansliet. 5re« W/cA:fcom.-Var stården uppgiften i vår promemoria? KU 1986/87:33 5 att vad avser tjänster i klass 2 har;M5f(r('erfe/7arfewe/ifenntet Bilaga A 16 underlag för att göra enbedömning. Att inte har överblick över antalet tjänster iklass 2 behöver inte betyda alt säkerhetsavdelningen på rikspolisstyrelsensaknar det. BoHammar: Längre ner på s. 5,står det att någon central registrering av tjänsteri klass 2 inte finnsj och några säkra uppgifter om antalet tjänster före ochefter reformen kan därför inte lämnas. Rimligenmåste en sådan central registrering finnas hos säkerhetspolisen och därmed varatillgänglig för regeringen. Annars förstår jag inte hur säkerhetspolisen skallkunna fullgöra sitt arbete. StenWickbom: Står det att det saknas en central registrering, är det väl så, mendet är uppenbart att det går att anordna en sådan. Det är bara att frågasamtliga berörda myndigheter. BoHarnmar: Det innebär att den uppgift som vi har efterlyst om antalet ,skyddsklassade tjänster skulle utan någon större svårighet kunna förmedlas tillkonstitutionsutskottet? StenWickbom: Problemet sitter inte där, utan problemet är att del gäller sådanakvalificerat, hemliga uppgifter som vi inte lämnar ut. Därför har jag integjort någon sammanställning eller tagit med mig något material till det härsammanträdet. Men om beslutar att uppgifter skall lämnastrots denna kvalificerade sekretess, får vi naturligtvis ta ställning till det. BoHammar: En av de viktiga frågor som har varit aktuella vid många tillfällen gällerkommunikationen till de människor som utsätts för personkontroll. Det sägs häratt det inte är säkerhetsavdelningen på som avgör denfrågan, utan myndigheten skall göra en självständig kontroll. Nuundrar jag hur den självständiga kontrollen skall gå till när myndighe ten ofta inte får några uppgifter från annat än om att personen inte rekommenderas och att uppgifterna är hemligstämplade. Därvid har myndigheten enligt vad jag kan förstå ytterst svårt att göra någon självständig bedömning: ; . StenWickbom: Det ligger två frågor i detta. Detsvenska systemet som sådant skiljer sig från t.ex. det tyska. 1 harman yrkesförbud för personer som är medlemmar i vissa organisationer. Vi harinte det systemet. I kan man lätt tala om: "Du är med i denorganisationen, och därför får du inte bli småskollärare." Vårtsystem innebär i stället att vi skyddsklassar vissa funktioner. Det utfärdasett registerutdrag för den som vill söka ett arbete i en sådan funktion. Jagkan nämna två ytterligheter för de uppgifter som ett sådant registerutdrag kaninnehålla. Den ena är en uppgift om all vederbörande varit dömd . Det är väl ganska harmlöst att lämna ut den uppgiften, ochdét bör man naturligtvis göra. Somdenandraytterlighétentar jag exemplet . ström hade sökt en skyddsklassad tjänst, skulle del med nuvarande KU1986/87:33 regelsystem ha stått i registret att han var föremål för misstankeom spioneri. Bilaga A 16 Det är självklart att man inte kommunicerar ensådan uppgift. Sedan finns det hela skalan av uppgifter. Man får därbedöma hur vederbörandes eget intresse ur integritetssynpunkt förhåller sigtill vårt intresse att upprätthålla säkerheten i riket. Det är den ena frågan som jag uppfattar ligger i vad dusäger. Den andra gäller vem som skall göra bedömningen, om en viss person skallfå anställning i en vi.ss funktion på grundval av registerutdrag. Jag är självav den bestämda uppfattningen att det är anställningsmyndigheten som skall göraden bedömningen. skall med ledning av den upplysningsom finns i registerutdraget, antingen det kommuniceras med honom eller inte,bedöma, om det finns anledning med hänsyn till arbetsuppgifterna ochmöjligheterna att övervaka vederbörande i hans arbete att vägra honom tjänsten. På den senare punkten har jag personligen denuppfattningen att anställningsmyndigheterna inte fullt lever upp till sittansvar. Det är mycket en fråga om kunskap och utbildning och träning i atthantera sådana årenden. : Jag tror vi alla är angelägna att skydda riketssäkerhet. Wennerströmaffären är ett sorgligt exempel, och där fungerade intepersonalkontrollen särskilt väl. Jag förstår också alt det finns fall där man inte börkommunicera, men jag tror det finns många fler fall där man skulle kunnakommunicera. Vad jag är ute efter är hur myndigheten skall kunna kommuniceranär man inte får tillgång till någon uppgift om vad RPS säkerhetsavdelninglägger vederbörande person till last. Det tycker jag är kardinalfrågan. : får väl reda på vadsom finns i registret. : chef i har aldrig fåtthöra vad som läggs till last utan bara att RPS Säk efterpersonalkontroll har sagt att man lägger honom något till last, ovisst vad. Detsynes vara regelbundet förekommande att myndigheterna inte får sådana uppgifterutan bara får veta att personen i fråga är svartlistad. Då är det svårt förmyndigheten att kommunicera och få några kommentarer från den som sökertjänsten. : Om det går till så: ja. : Jag går vidare och ställer en fråga som gällerett uttalande som justitieministern gjorde i sambandmed att justitieministern hade någon kommentar till om personalkontrollen. I en intervju sade justitieministern öchrättschefen någonting sådant som att det aldrig kan komma i frågabeträffande tjänster i skyddsklass 2, som är det klart övervägande antalet, utlämnar några uppgifter. Sedan citerar jag ordagrant ur TT-referatet:"Rättigheten är teoretisk." Min fråga är: hur kan en rättighet varateoretisk? : Anledningen till att det i praktiken ärytterst ovanligt att man 310 kommunicerarregisteruppgifter i skyddsklass 2 är att man där får lämna ut KU 1986/87:33endast mycket kvalificerade uppgifter. Det är i skyddsklass 1 som man kan Bilaga A 16 råka ut för att uppgifter om rattfylleri lämnas ut - det sker intei skyddsklass 2. Men jag medger att det är en spänning mellan författningstextensordalydelse och den praxis som man av nödvändighet har utbildad. Jag har sagt då och jag fortsätter att säga , att jag äröppen för att pröva framgångsvägar som innebär större öppenhet. : § 13 i personalkontrollkungörelsen kan enligtframstående jurister tolkas ungefär hur som helst: den kan användas för attsekretessbe-lägga allting, och den kan också användas för större öppenhet närdet gäller kommunikation. Jag tycker det är anmärkningsvärt att justitieministernsäger att denna rättighet är teoretisk. Det gör mig förbryllad. Finns det andraexempel på teoretiska rättigheter i personalkontrollkungörelsen eller andraförfattningar? : Jag skall inte upprepa vad jag sade nyss.Författningstexten står i dålig överensstämmelse med praxis. : Jag har en avslutande fråga omjustitieministerns uppfattning angående åsiktsregistreringsförbudet. I PKK § 2står det att man inte får registrera någon enbart på grund av hans eller hennesåsikter. Anser justitieministern att det är fråga om åsiktsregistrering omregistrering sker t.ex. av att man deltagit i en laglig demonstration, att mandeltagit i ett offentligt politiskt möte eller att man deltagit isolidaritetsarbete för ? Är defta åsiktsregistrering? : Det är omöjligt att bedöma sådana enskildafall utan att känna till mer om dem. Att åsiktsregistrering inte får förekomma innebär att detskall vara någonting annat än att man hyser en viss åsikt eller är medlem i enviss organisation som föranleder registrering. : Jag vill fråga justitieministern om han tyckeratt det är särskilt lyckat att personalkontrollen sker mot ettspaningsregister, dvs. ett register som primärt är uppbyggt för ett helt annatändamål ån det används för i detta sammanhang. Kunde man inte hitta en annanmetod? : Det är möjligt, men såvitt jag kan bedömafinns inte sådana förutsättningar just . Har du något bra uppslag? : Jag vill ta upp det som nämns omsjälvständig prövning. Som justitieministern påpekade skallanställningsmyndigheten göra en självständig prövning. Anser justitieministernatt anställningsmyndigheten generellt gör en självständig prövning? : Jag vågar inte uttala mig generellt. Jagstannar vid det som jag sade förut, att jag tror det begås försummelser pååtskilliga håll beroende på dålig kunskap och dålig utbildning. : TCO har skrivit: "Någonsjälvständig prövning görs inte i 3]j praktiken,utan enbart det förhållandet att RPS lämnat ut uppgifter anses KU1986/87:33 utgöra tillräcklig grund för en åtgärd från arbetsgivarens sida." Skullejustitieministern vilja kommentera det påståendet? : Om det är på detta sätt - jag bestrider inteatt det kan vara så ibland - är det en felaktig tillämpning. Jag har vid fleratillfällen talat med , närmast med säkerhetsavdelningenschef, och understrukit vikten av att man bedriver en aktiv utbildning i de härfrågorna. : Anser justitieministern att det finnsfog för att flytta ansvaret från anställningsmyndigheten tillrikspolisstyrelsen? : Jag brukar vara mycket återhållsam med attyttra mig om framställningar som kommer in. De skall remissbehandlas ochberedas på vanligt sätt. Men på den här punkten har jag föregripit utredningenoch sagt att det inte vore en lämplig åtgärd. Det vore att gerikspolisstyrelsen alltför stort inflytande. BirgU : Jag ställer en fråga som gäller rättssäkerhetenför människor som antingen inte får en tjänst eller som avstängs från en tjänstpå grund av rent felaktiga uppgifter i registret. Hur skall vi i dettarättssamhälle kunna garantera att människor inte råkar illa ut på grund av attdet finns rent felaktiga uppgifter eller att man helt enkelt missförståranteckningar som görs i registren? : Det är én bra fråga. Har du någon lösning? BirgU : Man skulle kunna tänka sig att mankommunicerade mer av uppgifterna än som görs . Det framgår inte riktigtklart i de papper som vi har fått, om kommunikationer som görs gällerfrågor där det förekommit brottslig verksamhet och vederbörande blivit dömd -det är ingen hemlig uppgift; den sökande vet om det själv - eller om det överhuvud taget förekommer kommunikation i fall där det är fråga om litet merkänsliga uppgifter av typen att man deltagit i ett möte eller har anknytningtill en organissation. : Det vore en bra och framkomlig väg om vikunde åstadkomma kommunikation i större utsträckning än vi gör . I övrigt vill jag hänvisa till den parlamentariska insynsom vi har både från justitieutskottets sida och från den parlamentarisktsammansatta sida, plus att man får förutsätta att de somsysslar med de här sakerna tar dem på allvar. Jag har själv ägnat ganska myckettid åt att studera delta på platsen både tekniskt och ur andra synpunkter ochträffat de människor som arbetar med detta. B/rgir Friggeöo.-Vi har svårt att bedöma hur mångatjänster det handlar om-är det 40 000, 50 000, 100 000, eller är det flermänniskor som omfattas av detta? Jag skulle vilja ha din kommentar till om det är möjligtatt med nuvarande system få de många människor som anställer personal att göraen riktig bedömning av uppgifter som de får ut från säkerhetspolisen. huvud taget en möjligutbildningsuppgift med tanke på den ganska stora KU 1986/87:33 omfattning som säkerhetskontrollen har? StenWickbom: Till att börja med strävar vi efter att minska antalet skyddsklassadetjänster, och jag menar att de ansträngningarna är framgångsrika. Sedananser jag att det inte är något oöverkomligt informations- ochutbildningsproblem. Jag har själv under närmare som verkschef handlagtsådana ärenden. I början förstod jag det här ganska dåligt, men jag lärde migdet rätt snabbt. BoHammar: Jag har en avslutande fråga. Jag begår inte att justitieministern skallkunna svara , men del vore bra om vi kunde få ett kompletterande material.Jag har aldrig hört talas om att det förekommit kommunikation annat än iabsoluta undantagsfall. står det i promemorian aft det harförekommit i 180 fall. Det gör mig litet förvånad. Jag skulle vilja attjustitiedepartementet kontrollerade om det verkligen har handlat omkommunikation eller om det är en förväxling med de skyddssamtal söm skall förasmed befattningshavare som får tjänster i skyddsklass 1 a. Det kan föreligga enförväxling hår. Jagbegår som sagt inte att justitieministern skall kunna svara vid sittande bord,men om så inte är fallet kanske vi kan få en skriftlig precisering fråndepartementet. StenWickbom: Jag har ingen kommentar. : Vi får möjlighet att i anslutning till utfrågningen av företrädareför TCO diskutera inom utskottet om vi skall hämta in ytterligarekompletterande material. BertUFiskesjö: Jag har en kort fråga.av litet speciellt slag. Dethar framgått att det av naturliga skäl är fråga om en hög grad av sekretess. Nuhar ett fall aktualiserats i - hur långt det har hunnit vet jaginte, men det är i varje fall inte avgjort. Där skall regeringen försvara sig. Vilkakrav ställs i sådana sammanhang - det är inte säkert att detta blir det endafallet - på en öppen redovisning från den ? StenWickbom: har inte prövat det . BertUFiskesjö: Min fråga gällde vilka uppgifter man måste plocka fram och redovisaför domstolen, ja, redan för kommissionen. StenWickbom: I själva processen? BertU Fiskesjö: Ja. : Det kännerjag inte till. Det är UD som för processen. : Jag har ingen mer antecknad som vill ställa frågor. Då återstår förmig att rikta ett tack till justitieministern för att du har ställt upp ochkompletterat vår skriftiiga dokumentation med dina muntliga svar. Utfrågningmed f.d. handelsminister ku 1986/87:33 BurenstamLinder angående export av krigsmateriel, Bilaga a 17 : Jag hälsar vår förre riksdagskollegaStaffan välkommen hit i hans egenskap av tidigarehandelsminister J976-den 17 oktober 1978 och den 12oktober 1979-den 5 maj 1981. Du har fått en orientering om ärendet. Om duinledningsvis vill säga någonting om vad som hände på det område som berörkrigsmaterielexporten, ger jag först ordet till dig. : Jag tackar för tillfället attvara här. Jag värdesätter möjligheten att ge synpunkter och svar på frågor.Jag har inte ansett det lämpligaste vara att jag försöker redogöra för de olikaärendena, eftersom jag inte vet vad som närmast intresserar utskottet, utan jagtror det är bättre att jag svarar på de frågor som kan ställas. Rent allmänt kan jag konstatera att vi lade ner oerhörtstor möda på de här frågorna, för det första därför att det var min skyldighetsom departementschef, för det andra därför att det är extra grannlaga frågor,och för det tredje därför att jag anser att det är värdefullt även urneutralitetssynvinkel att kan bedriva vapenexport av de skäl som angavsi den proposition som innehöll de riktlinjer som gäller för den verksamhet jaghade att följa. För att det skall finnas rimliga förutsättningar för en sådanvapenexport fordras att man anstränger sig att hantera uppgifterna på ettgrannlaga sätt. Man kari självfallet inte utesluta, särskilt i efterhand,att det görs fel eller missbedömningar, men allmänt vinnlade vi oss extramycket om att denna typ av ärenden skulle hanteras riktigt. : Det finns många beslut om utförsel som harfattats av en rad regeringar. Vi har blivit orienterade om behandlingsgången. Men några frågor har uppstått, och därför är det bra att vi kan få upplysningar frånflera handelsministrar. Jag tänker t.ex. på Robot 70. Det fattades beslut omutförsel till och vidare . uppkom på ett rätt tidigt stadium frågan, omdet fanns farhågor för en vidare export, och om det gjordes någon bedömning avhuruvida exporten till svarade mot det behov som fanns inomSingapore. Om så inte var fallet, var man orolig för alt materielen skulleföras vidare och att det kunde förekomma smuggling? : På den första frågan svarar jagja. Det förekom alltid farhågor för att vapnen inte skulle hamna där derimligen borde hamna. Vi tillämpade olika förfaranden för att så långt sommöjligt minska de riskerna. När det gäller specifikt krävde vislutanvändarintyg för robotar na. Under ett inledande stadium tillställde myndigheterna i intyg som vi tyckte var otillfredsställande utformade. Vi förklarade för att om det över huvud taget skulle bli någon export måste slutanvän darintygen tillfredsställa de krav som vi angav. Efter olika turer formulerades 314 till sistett slutanvändarintyg som vi ansåg vara i linje med vad som var KU1986/87-33 brukligt. Det fanns bara ett fel: att det inte stod klart angivetexakt antal Bilaga A 17 vapen, utan det hänvisades till ett visstkontrakt. I det läget bad jag min expeditionschef att göra ettundantag från det brukliga. Vi beställde in kontrakten för att kontrollera attde upptog de varor och de mängder som utförselbeslutet avsåg. Såvitt jag nu kommer ihåg gick det efter detatt vi hade bett om detta, men kom det ett sådant kontrakt som vikunde avstämma mot slutanvändarintyget och konstatera att det stämde. Den andra frågan, om man kunde anse att hadebehov av så ' mycket vapen, riktade vi inte bara tili oss själva utan ocksåtill annan expertis Som anlitades. Som utskottet vet är utrikesdepartementetinkopplat på detta och i vissa fall också militära myndigheter, inte minstgenom KMl, som har varit militärpersoner. Vår slutsats var att antalet robotarinte var orimligt med hänsyn till det läge befann sig i. Man skall dåbetänka att inte har något stort flygutrymme. Om man skall gekredibilitet åt försvaret måste man ha motmedel mot luftanfall, och det är fördet som robotarna är avsedda. Det var vår bedömning när vi ställde oss denfråga som ordföranden undrade om vi hade ställt oss. Man skall komma ihåg att länge har varit enmilitärbas, och de historiska erfarenheterna från den japanska tiden var sådanaatt man ville ha ett försvar som är starkt nog att avvärja ett anfall. : Jag förutsätter att det resonemanget ärtillämpligt också på utförseln av luftvärnskanoner till . Det fattadesett beslut när var t.f. handelsminister, men detvar under den regering där du var handelsminister. Ett annat beslut rörande luftvärnskanonerfattades : Jag vill fråga litet mer generellt, om uppmärksamheten påriskerna för en vidareexport ökade med tiden allteftersom man ställdes införbesluten. : Det var och början av 1980 som tillstånden förrobotarna beviljades. Också kanonerna levererades , om jag minns rätt, så det var inte någon utsträckt tid undervilken man kunde ändra sina bedömningar. Som herr ordföranden sade expedierades de första beslutenom kanonerna av Krönmark. Det är bara en saklig information-självfallet tar jagansvaret. Jag tar för givet, ehuru jag inte kommer ihåg det, att Krönmark ochjag diskuterade saken. Under alla omständigheter värdet mina tjänstemän somhade berett ärendet. Sedan fattade jag själv beslut om ett mindre antalkanoner. Under hela denna begränsade tid ställde vi oss frågor omdet berättigade i att skaffade dessa vapen. Vi kom fram till att det varrimligt med hänsyn till det militärstrategiska läget och den arkipelagSingapore består av. Kort sagt var vår slutsats att det var en rimlig order. : Jag kanske kan ställa en fråga också om detstora beslut om - 3,4- utförsel avluftvärnsartilleri till som fattades och KU1986/87:33 fullföljdes med beslut och . Härhar diskuterats mycket om ett första beslut om sådana vapenleveranser kan fåkonsekvenser för följande beslut. Det ingår i de tankegångar som ligger bakombestämmelserna att man måste ta vissa hänsyn till kunderna. Skulle du viljanågot kommentera den frågan utifrån de beslut som fattadesom att sända artilleri till ? StaffanBurenstam : Jag vill då klart deklarera att jag är beredd att stå förmina egna beslut utan att hänvisa till vad någon annan före mig har gjort. Omjag sedan går in mer specifikt på s.k. bindningar som det enligt pressen harresonerats om vill jag först och främst konstatera att några juridiskbindningar ingalunda existerade. Man kan möjligen såga att juridiska bindningarkunde föreligga om det gällde reservdelar eller ammunition, för i riktlinjernasägs att man även i ett mera spänt läge kan fullfölja leveranser av reservdelaroch ammunition. Men det nämns också ovillkorliga hinder mot vapenexport, dvs.FN-beslut, sorn tar över. Sedanär det fråga om huruvida det finns kommersiella bindningar. Jag vill dåkonstatera att jag eller de regeringar jag tillhörde inte gjorde några sådanautfästelser. Dåkommer man till nästa fråga, om kommersiella bindningar kan betyda industriellaeller företagsekonomiska förpliktelser med tanke på allmännahandelsförbindelser med något speciellt land som gjorde det lockande attfullgöra en leverans för att inte stöta sig med det landet. Dåvill jag med eftertryck upprepa det jag började med att säga, att varjeregering måste fatta sådana beslut för sin egen del. Det är en omdömesfråga. Omman i det här fallet vill tala om bindningar - vilket jag inte gör för min egendel - så tål det konstateras att den första soni fattade beslut i detta fallvar . Det gjordes föredragningar 1975 för honom där han gav gröntljus till att man skulle leverera kanoner till det skeppsvarv i somskulle bygga båtar åt . Det bekräftades ytterligaregenom beslut i rnars 1976. Vadjag gjorde 1978 var att utfärda de utförsellicenser som formellt behövdes föratt expediera tidigare beslut. Men vi gjorde självfallet en självständigprövning, i vad mån man skulle genomföra detta. Slutsatsen var att man skullegenomföra affären. Motivet var att läget på vid den här tidpunktenhade blivit mindre skärpt. , som alltid intagit en antiindonesiskhållning i denna regionala fråga, hade såvitt jag nu minns erkänt de facto dettillstånd som rådde på . Ävenom jag har sett bilder i TV av hur man kan skjuta med luftvärriskano- ner in i djungeln måste alla vara på det klara med att det är ett dyrt och opraktiskt sätt att utkämpa den typ av fientiigheter sorri hade ägt rum på . Endast om man har mycket dåliga resurser i övrigt skulle man tillgripa sådana vapen. är det inga svårigheter för ett land som att på vapenmarknaden få vapen som är mycket mer lämpade att utkämpa sådana strider som förekom på . Luftvärnskanoner måste bedömas som defensiva vapen, som inte kunde användas i dessa interna fientligheter. Deförsta besluten som vi fattade var alltså ett fullföljande av beslut som KU1986/87:33 hade fattats av den socialdemokratiska regeringen . Omman vill hänvisa till bindningar, vilket jag inte tycker man skall göra, måsteman också ta hänsyn till att statsrådet utfärdade utförsellicens förkanoner till medan han hände ansvaretför vapenexportärendena innan trädde till. Om det fanns någrabindningar på ett senare stadium, gällde de lika mycket det beslutet som någotannat beslut. Jagtycker också att argumentet märkligt på det viset att om detverkligen fanns bindningar hade man inte kunnat säga nej till utförsel 1985till som man gjorde. Var det bindningar, så var det bindningar. Dåblir det ologiskt att säga nej 1985. Minslutsats är att inga juridiska bindningar förelåg och inga kommersiellautfästelser från regeringen. Kommersiella och industriella överväganden fårvarje regering stå för själv. : Gjorde ni då du var handelsminister några övervägandenom att t. ex. ett byte av system skulle te sig mycket kostsamt för köparenIndonesien? StaffanBurenstam : Vi kom inte på grund av några sådana överväganden till någotannat ställningstagande än annars. Jag föredrog vid regeringssammanträde någongång ett ärende om expediering av beslut. Sedan återkom nyaregeringsbeslut när det byggdes båtar i . Jag hade denna frågauppe vid en lunchberedning i regeringen, och efter överläggningarna gavs detklarsignal. De överväganden som låg til 1 grund är de som jag redovisat här vidbordet. NilsBerndtson: Jag har ett par frågor som knyter an till . Antaletfartygskanoner som sålts och framöver förefallermycket stort i förhållande till landets behov. Det är en fråga som hardiskuterats mycket.