bet · GA01SoU37 · 1986-12-31 00:00:00 — Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motionernaSol31 (c) yrkandena 1 och 3, Sol32 (fp), Sol34 (fp), Sol35 (s), Sol36 (m) samtSo426 (m) yrkande 4. I motion 1986/87:Sol33 av m.fl. (vpk)tillstyrks propositionsförslaget men hemställs att med anledning avproposition 1986/ 87:114 som sin mening ger regeringen till känna att enhuvudregel för extra statsbidrag till höftleds-, kranskärls, ochstarroperationer skall vara att operationerna utförs i egen regi. Utskottet anser inte att det finns skäl att föreskriva attdet föreslagna statsbidraget endast skall kunna utgå till vårdinsatser sommeddelas inom den offentligt bedrivna vården, vilket skulle kunna försvåra enförutsättningslös prövning av vilka åtgärder som kan bidra fill att förbättradagens kösituation. Utskottet vill betona att vad det här är fråga om är attavhjälpa ett akut sjukvårdsbehov, inte om synen på hälso- och sjukvården i ettvidare samhällsperspektiv. Med det anförda avstyrker utskottet motion 1986/87:Sol33 (vpk). Utskottet tillstyrker den i propositionen föreslagnamedelsanvisningen. 1 motion 1986/87:So423 av m.fl. (fp)hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om kartläggning av köerna inom sjukvården (yrkande 1). Motionärer na anför att tidigare redovisade uppgifter om kösituationen men att denna redovisning inte längre görs därför att statistiken ansågs vara av låg kvalitet. Motionärerna anser att det dock behövs en central samman ställning av kösituationen inom sjukvården. Man hänvisar till ett löfte av socialministern om att en undersökning inletts och anser att, när denna kartläggning är färdig, regeringen bör redovisa resultaten för . För att komma till rätta med den rådande kösituationenpågår på flera. håll ett omfattande inventeringsarbete. Som framgår av ett särskilt avsnitt ,., a. och riied att ta fram 2 1986/87.12 saml. underlagoch göra bedömningar när det gäller kranskärlssjukvårdens utbygg- SoU1986/87:37 nad. Som underlag för rekommendation tillsjukvårdshuvudmännen om särskilda åtgärder för att minska köerna i vården harLandsfingsförbundet tagit fram uppgifter när det gäller kösituationen ochbehovet av ögonoperationer. En särskild arbetsgrupp inom hälso- ochsjukvårdsberedningen arbetar också med att analysera och ta frammaterial om kösituationen när det gäller grå starr. Materialet är avsett attutgöra underlag för bedömningar i samband med det föreslagna anslaget om ettsärskilt bidrag till operationer. Arbetsgruppen avser sedan att gå vidare medatt ta fram material om kösituationen när det gäller höftleder. Inom ettflertal enskilda landsting pågår också ett omfattande inventeringsarbete. Utskottet kan sålunda konstatera att ett onifattandearbete pågår i fråga om inventering av köerna inom vården. Enligt utskottet fårmofionen därigenom anses tillgodosedd. Motion So423 (fp) yrkande 1 avstyrkssålunda. I några motioner tas särskilt upp frågan om behovet av enutbyggd thoraxkirurgi. I motion 1986/87:SoI31 av m.fl. (c)herriställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till kännavad som anförs om thoraxkirurgi i och (yrkande 2). Motionärernakonstaterar att kranskärlsoperationer utförs på ett begränsat antalsjukhus med stora resurser. Enligt motionärerna är det angeläget att öka såvälkapaciteten totalt som tillgängligheten genom att skapa thoraxkirurgiskamöjligheter i första hand i och i andra hand i . I motion 1986/87:So416 av och Karl-GöstaBiörsmark (båda fp) hemställs att hos regeringen skall begära åtgärdersom innebär att thoraxkirurgi som specialitet kan inrättas vid regionsjukhuseti . Motionärerna anför bl. a. att det är angeläget attregionsjukvården utvecklas lika över hela landet och anser det därför vara enriktig åtgärd att en thoraxkirurgisk specialitet etableras vid regionsjukhuseti . Även i motion 1986/87:So463 av () och () hemställs att beslutar att hos regeringenbegära åtgärder som innebär att thoraxkirurgi som specialitet kan etablerasinom sydöstra sjukvårdsregionen vid i . Utskottet har vid flera fillfällen tidigare behandlatfrågan om en utbyggnad av thoraxkirurgin, senast i betänkandet SoU 1985/86:16.Utskottet hänvisade därvid till pågående utredningsarbete inom socialstyrelsenoch till att frågan ock.så bereddes inom och avstyrkte bl.a. mot den bakgrunden de då aktuella motionerna (betänkandet s. 14-15). Fullständig thoraxkirurgisk verksamhet bedrivs förnärvarande vid fyra regionsjukhus, nämligen vid lasarettet i , i , i samt i . Patienter från Umeåregionen hänvisas enligt avtal mellan 18 berördasjukvårdshuvudmän - till i . Patien- SoU1986/87:37 ter från sydöstra sjukvårdsregionen, dvs. a. , hänvisastill lasarettet i . presenterade i skriftserien Socialstyrelsenredovisar 1983:5 ett principprogram för thoraxkirurgi somunderlag för sjukvårdshuvudmännens planering och beslut inom området.Programmet baserades bl. a. på en av publicerad expertrapport,Thoraxkirurgisk verksamhet 1981 1985, samt på remissyttranden över denna.Socialstyrelsen förklarade i programmet att det mot bakgrund av då fillgängligtfakta- och prognosmaterial inte fanns skäl för ytterligare centrum förfullständig thoraxkirurgisk verksamhet i . Emellerfid förklaradesocialstyrelsen att man avsåg att göra en ny samlad översyn av thoraxkirurgin imitten av . har därefter uppdragit åt en expertgruppinom byrån för läns- och regionsjukvård på styrelsen att ta fram ett nytt underlagför utveckhngen av kranskärlssjukvården i landet inför 1990-talet. Expertgruppensbedömningar har presenterats i skriftserien redovisar 1986:14(Kranskärlssjukdom - operation, dilatation, trombolys). arbete begränsades fill utredning ochbehandling av patienter med sjukdom i hjärtats kranskärl, eftersom endast dennadel ay thoraxverksamheten ansågs ha genomgått större förändringar sedan socialstyrelsensföregående utredning. Dessutom är denna sjukdom den helt dominerande när detgäller vården av patienter med hjärt- och kärlsjukdomar. Experternaöverlämnade sin rapport till som ställde sig bakomexpertutredningens bedömningar av det framfida behovet av omhändertagande avpatienter med kranskärlssjukdom. Den framlagda rapporten redovisar ett utbyggnadsbehov förkranskärlskirurgin från nuvarande ca 2000 operationer (motsvarande 250operationer per miljon invånare) till ca 6 500 interventioner - operationer -I-ballongdila-tationer (motsvarande 800 ingrepp per miljon invånare). En såkraftig utbyggnad får genomgripande konsekvenser för hela den svenska hälso-och sjukvården. Vissa frågor av avgörande betydelse för planeringen av utbyggnadenåterstod fortfarande att utreda. och har hösten 1986tillsatt en gemensam utredning (Kranskärlssjukvårdens utbyggnad i ,) för att bl. a. lösa en rad kvarstående frågor främst på utredningssidansamt vissa utbildnings- och kompetensfrågor. Utredningen skall vara slutfördvid . beslutade (styrelsen) att utfärda en rekommendation till att i samarbete med landstingen i norra sjukvårdsregionen planera för en thoraxkirurgisk klinik vid i . Sammantaget gjorde styrelsen den bedömning en att behoven av thoraxkirurgi blir av sådan omfattning att en viss spridning av resurserna är försvarlig. Med hänvisning till bl. a. de höga konsumtionstalen i norra regionen och den planering som pågått i har styrelsen ansett det rimligt att den femte thoraxkirurgiska kliniken i riket förläggs till . Vid samma tillfälle beslutade att rekommendera landstingen och medlemskommuner dels att 1" fidigarerekommenderade upptagningsområden tills vidare skall gälla, dels SoU1986/87:37 att beslut om utbyggnad av kranskärlskirurgi på ytterligare orterfattas först efter förbundsstyrelsens ställningstagande till det pågåendeutredningsarbetet (bl. a. ). vände sig länslandsting fill regeringen i en skrivelse med begäran om att regeringen skulleföreskriva att () bör medverkai planeringsarbetet för den blivande thoraxkirurgiska kliniken i . Enligtvad som anfördes i skrivelsen var det angeläget att planeringssamråd omedelbartkunde upptas med NUU i enlighet med gällande s. k. läkarutbildningsavtal (LUA).Från NUU hade dock framförts att nämnden av formella skäl inte akfivt kundemedverka i det aktuella planeringssamarbetet. Förbundets skrivelse remitteradestill NUU och . Dessa liksom har därefterförklarat att något formellt hinder inte föreligger för upptagande avplaneringssamråd. Utskottet har ovan redovisat att regeringen den 7 maj 1987beslutat att inrätta en ny hälso- och sjukvårdsberedning. Denna skall enligtvad som anförs i beslutet bl. a. uppmärksamma den högspecialiserade vården ochområden där kunskaps- och resursmässiga skäl talar för en koncentration tillnågot eller några ställen i landet. När det gäller bakgrunden till den nuvarande indelningen isex sjukvårdsregioner och koncentrationen av vissa medicinska specialitetertill vissa av regionerna kan följande redovisas. I proposition 1980/81:9 redovisades riktlinjer förregionsjukvårdens innehåll, omfattning och organisation. En ändrad indelning isjukvårdsregioner (från sju till sex) föreslogs. I propositionen lades vidarefram förslag till ändring av den då gällande sjukvårdslagen. Innebörden avförslaget var att regeringen skall få föreskriva att riket skall delas in iregioner för hälso- och sjukvård som berör flera landstingskommuner. Vidareföreslogs att landstingskommuner skall samverka i frågor som rör sådan hälso-och sjukvård. Motsvarande bestämmelser har sedan förts över även till den nugällande hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). När det gällde koncentration av vissa medicinskaspecialiteter anförde föredragande statsrådet, dåvarande sjukvårdsministernElisabet , att specialiseringen inom länssjukvården inte borde drivasalltför långt. Hon anförde vidare att det var viktigt att en noggrann avvägningsker mellan regionsjukvårdens och länssjukvårdens resurser. I vissa fall ansåghon det nödvändigt med ett relativt stor patientunderlag för att vidmakthållaoch utveckla kunnandet inom den högspecialiserade vården. En samverkan mellanflera landsting kan vara nödvändig för att inte splittra resurserna, anfördesdet också. Införande av nya specialiteter får inte heller leda till splittringpå alltför många kliniker. Föredraganden uttalade uppfattningen att så långtmöjligt eftersträva sammanhållna kliniker. Statsrådet ansåg det nödvändigt att koncentreraantalet enheter för barnkirurgi och transplantationskirurgi till fyra platser i landet. Hon delade därvid regionsjukvårdsutredningens och flertalet remissinstansers uppfatt ning. Samma ansågs gälla för thoraxkirurgi. Operativ behandling av vissa 2n medföddaoch komplicerade hjärt- och kärlsjukdomar hos barn ansågs böra SoU 1986/87:37koncentreras till en eller två platser. Där behövdes dock viss ytterligare utredning.Föredraganden ansåg vidare i enlighet med vad regionsjukvårdsutredningenföreslagit att den högspecialiserade brännskadevården borde koncentreras tilltvå platser och i första hand organiseras inom ramen för plastikkirurgi.Resurser för vård av vissa infektionssjukdomar, särskilt tropiskainfektionssjukdomar, samt specialkoagulationslaboratorier borde finnas på högsttre platser, medan andra typer av högspecialiserad vård, t. ex. dövpsykiatriborde kunna ha hela landet som upptagningsområde. I propositionen hemställdes att skulle delsgodkänna de förordade riktlinjerna för den framtida regionsjukvården, dels antadet framlagda förslaget till lag om ändring i sjukvårdslagen. Vid sin behandling av propositionen gjorde utskottet intenågra direkta uttalanden om hur vissa medicinska specialiteter skullelokaliseras. Man ansåg dock att de beräkningar som återfanns i propositionen ombehovet av vårdplatser borde läggas till grund för den framtida utformningen avregionsjukvården (SoU 1980/81:6 s. 12). När det i övrigt gällde riktlinjernaanförde utskottet att de i propositionen förordade riktlinjerna inte föranlettnågon erinran från utskottets sida (betänkandet s. 20). Utskottet hemställdedärefter bl. a. att med bifall till propositionen skulle godkänna de föreslagna riktlinjerna för den framtidaregionsjukvården (hemställan p. 10, betänkandet s. 21). följdeutskottet i denna del (rskr. 1980/ 81:123). Utskottet gör nu följande bedömning. har omfattande landvinningar gjorts inomthoraxkirurgin. Nya diagnostiska metoder, nya behandlingsformer och nyakirurgiska tekniker har utvecklats. har i en expertrapportnyligen gjort bedömningar om thoraxkirurgins kommande utvecklingsbehov.Ytterligare utredningsarbete pågår emellertid alltjämt. I detta arbete är ävenLandstingsförbundet engagerat. har i enrekom-mendafion föreslagit en utbyggnad av thoraxkirurgin i . I proposition 1980/81:9 om riktlinjer för regionsjukvårdenanfördes bl. a. mot bakgrund av att det för att kunnandet inom denhögspecialiserade vården skall kunna vidmakthållas och utvecklas är nödvändigtmed ett tämligen stort patientunderlag samt att koncentrera antalet enheter förbl. a. thoraxkirurgi till fyra platser i landet. De i propositionen framlagda riktlinjerna godkändessedermera av . Mot bakgrund av de tidigare gjorda uttalandena anserutskottet att det finns skäl för att nu klarlägga sin inställning att det inte bör föreligga hinder för en utbyggnad av thoraxkirurgin i . Det kunskaps underlag som finns visar entydigt på att det både finns behov av och underlag för en utbyggnad av thoraxkirurgin. Utskottet vill understryka att kraven på en inte alltför uppsplittrad vård alltjämt måste fillgodoses. Utskottet tar inte ställning till om det fortsattaplaneringsarbetet för thoraxkirurgin i berör villkoren för olika statliga bidrag. Det ankommer på regeringen att i sådant fall aktualisera ärendet hos . Vad utskottet nu anfört med anledning av mofion1986/87:Sol31 (c) SoU 1986/87:37 yrkande 2 i här aktuell del bör gesregeringen till känna. När det gäller den fortsatta utbyggnaden av thoraxkirurginoch då till andra orter som och får utskottet hänvisa till detpågående utredningsarbetet inom och Landstingsförbundet.Utskottet anser att resultatet av detta arbete bör avvaktas innan ytterligareställningstaganden görs i frågan om den vidare utbyggnaden av thoraxkirurgin.Med det anförda avstyrker utskottet motion 1986/87:Sol31 (c) i denna del, So416(c) och So463 (fp, c). Utskottet har vid åtskilliga tillfällen behandlat fråganom läkarförsörjningen i landet och därvid konstaterat att det - trots att olikaåtgärder vidtagits för att få till stånd en jämnare fördelningav vårdresurserna, särskilt i fråga om läkartillgången - är svårtatt rekrytera läkare fill mindre attraktiva verksamhetsområden och orter ochatt det därför fortfarande råder en både verksamhetsmässig och geografisksnedfördelning av läkarresurserna. Läkarförsörj ningsfrågan behandlades senast av utskottet ibetänkandet SoU 1985/86:10 och i yttrandet SoU 1986/87:ly tillsocialförsäkringsutskottet. Utskottet återkommer härtill i det följande. I motion 1986/87:So4l8 av m.fl. (c) hemställsatt beslutar begära att regeringen lämnar förslag tillläkarrekryteringsfrämjande åtgärder i enlighet med motionen. a. öronmärkning av läkartjänster i landsorten som motiverar högtprioriterad rekrytering. Där bör färdiga specialister anställas med kontrakt på4-5 år. Specialisten bör enligt motionärerna kunna få sin studieskuld minskadmed visst belopp , men om kontraktet bryts utan acceptabla skäl böravkortning av studieskulden inte komma i fråga. När kontraktstiden gått ut bör,anförs det också, en ny bedömning göras om tjänsten på nytt bör prioriteras förkontraktsmetoden. I motion 1986/87:So423 av m.fl. (fp)hemställs att hos regeringen skall begära förslag till åtgärderför.att stimulera läkarrekryteringen till läkarglesa områden enligt vad somanförs i motionen (yrkande 3). Motionärerna anser att den regionalafördelningen inte förbättrats nämnvärt efter genomförandet av den s.k.Dagmarreformen. Motionärerna anser vidare att man bör iaktta återhållsamhet mednya läkartjänster så länge det är brist på läkare. Enligt motionen måste manockså vidta positiva åtgärder för att stimulera läkarförsörjningen i läkarglesaområden. Motionärerna pekar på möjligheten att ge privatläkare som etablerarsig i läkarglesa områden ett särskilt investeringsstöd, en högre ersättning frånsjukförsäkringen och en möjlighet fill avskrivning av studieskulden. I motion 1986/87:So426 av m.fl. (m) hemställsom ett SoU 1986/87:37 tillkännagivande till regeringen om åtgärder frånsjukvårdshuvudmännens sida i syfte att åstadkomma en bättre läkarförsörjning iglesbygd (yrkande 2). Enligt motionen måste i första hand stimulanser av skildaslag införas för att åstadkomma en jämnare fördelning av läkarresurserna.Sjukvårdshuvudmännen måste visa stor återhållsamhet med att inrätta nyatjänster. Fritidspraktikerförbudet måste upphävas och fritidspraktiker fritt fåansluta sig till sjukförsäkringen. Man föreslår bl. a. också en högre taxa förprivat läkarpraktik i glesbygd. Vidare föreslås lokaliseringsbidrag videtablering av läkarpraktik i regionalpolitiska stödområden och i andra områdendär glesbygdsstöd kan utgå. Specialistkompetenta läkare måste enligt motionärernages förbättrade möjligheter till fortbildning och efterutbildning. Man anförockså att det behövs en ökad intagning av studerande vid läkarlinjen i . I motion 1986/87:So447 av och (båda vpk) hemställs att hos regeringen skall begäraförslag om att öka tillgången på läkare och annan vårdpersonal i glesbygd ienlighet med mofionens förslag. Motionärerna föreslår bl. a. ett slags"finnbygdsstipendium" för att finansiera studier och uppehälle understudietiden mot att vederbörande förbinder sig att jobba ett visst antal år iområden där det är brist på läkare. En viktig del skall då vara attrekryteringen till utbildningen sker lokalt så att människor med rötter iglesbygden kommer i fråga i första hand. Motionärerna föreslår också att ividareutbildningen till specialist i allmänmedicin skall införas ettobligatoriskt praktikär i glesbygd. Tjänstgöringsår i glesbygd bör räknas somsärskilt meriterande. Även i denna motion föreslås en utökning avläkarutbildningen i . I motion I986/87:So448 av () hemställslikaledes att hos regeringen skall begära förslag om snabba åtgärderför att komma till rätta med glesbygdens läkarförsörjning. a. ändrat skattesystem och flera läkarutbildningsplatser i . I motion 1986/87:So474 av Bo Finnkvist och (båda s) begärs ett fillkännagivande till regeringen om vad som anförs imofionen om kvotering av läkare till vårdinrättningar med dåligläkarförsörjning. Motionärerna anför att det enda som återstår att prövaär någon form av kvotering. Regeringen bör ta upp förhandlingar medLandstingsförbundet och läkarnas organisationer så att i varje fall nyutbildadeläkare åläggs att tjänstgöra vid vårdinrättningar med dålig läkarförsörjning. I motion 1986/87:So488 av () hemställs attriksdagen hos regeringen begär förslag om att läkare som förbinder sig attupprätthålla tjänst i av läkarbrist drabbad region skall få endel av studieskulden avskriven. Även i motion 1986/87:So490 av . (fp) hemställs om ett fillkännagivande till regeringen om åtgärder föratt stimulera läkarrekryteringen till glesbygd. Motivering till motionen finnsi motion 1986/87:Sf349 av samma motionärer. Även dessa mofionärer föreslår bl.a. nedskrivning av studieskulden för läkare. Detta bör gälla ävenprivatpraktiserande läkare. I en mofion tas upp situationen för även annanvårdpersonal än läkare. I motion 1986/87:So434 av och (båda c) hemställs att riksdagenhos regeringen begär att en probleminventering görs och att SoU 1986/87:37därefter ett åtgärdsprogram framtas i vad gäller de yrkesområden som berörs imotionen. Motionärerna tar upp situationen för bl. a. sjuksköterskor inompsykiatri och diagnostisk radiologi och personalen inom social omsorg. Som framgått ovan behandlade utskottet problemen medläkarförsörjningen i betänkandet SoU 1985/86:16. a. preliminära resultat av en s. k. läkarbemanningsundersökning som gjortsav i samarbete med . Vidare redovisades attsocialdepartementet i samråd med tillsatt en arbetsgruppmed uppgift att studera läkarförsörjningen i . Det erinrades ocksåom att en översyn av läkarnas vidareutbildning pågick, av vilken resultatetaviserats till slutet av 1986. Utskottet, som avstyrkte de då aktuellamotionerna, gjorde följande bedömning (SoU 16 s. Läkarvakanser och köer inom vården är problem som gällersåväl resursfördelningen mellan regioner som inom en region. Samhället har enskyldighet att förse hela befolkningen med en god hälso- och sjukvård. En sådankräver också god tillgång på kvalificerade läkaie och annan sjukvårdspersonal.Den ojämna fördelning som råder är en allvarlig orättvisa och kan i längdeninte accepteras. Som framgått av den lämnade redovisningen är emellertidläkarförsörj- ningsproblemen redan väl uppmärksammade av såväl regeringen som sjukvårdshuvudmännen. Utredningsarljete pågår på olika områden för att analysera situationen och finna lämpliga åtgärder. Mot bakgrund av det arbete som pågår anser utskottet det dock inte erforderligt med något inifiativ från sida- Den tidigare nämnda läkarbemanningsundersökningen har nubearbetats färdigt och föreligger i PM-serie (PM 134/1986).Rapporten har överlämnats till hälso- och sjukvårdsberedningen som ett underlagför beredningens fortsatta ställningstaganden beträffande läkarplaneringen. Läkarbemanningsstudien genomfördes den 25 september 1985.Av rapporten framgår att antalet läkarbefattningar för vidareutbildade läkareinom den offenfiiga hälso- och sjukvården var 12800. Härav fanns cirka tvåtredjedelar vid kliniker och ungefär en tredjedel vid öppenvårdsenheter. Avtotalt ca 12800 inrättade befattningar för vidareutbildade läkare var 1200befattningar eller 9,helt vakanta. ökadeantalet inrättade befattningar för vidareutbildade läkare inom den offentligavården med ca 2 800 befattningar. Den årliga ökningen låg på drygt 900befattningar, motsvarande en ökningstakt på . Jämfört , då antalet befattningar ökade med , harökningstakten varit betydligt högre. Denstörsta ökningen har varit inom den slutna vården. Antalet befattningar harökat snabbare än tillskottet av nya läkare. Härigenom har vakansläget 1985försämrats i förhållande till 1982. Antalet helt vakanta befattningar var år1985 av antalet inrättade befattningar mot . Vakanserna harframför allt ökat inom den slutna vården. Tillgångenpå läkare har ökat starkt under de senaste årfiondena. fanns ca6800 läkare. fanns över 22000 läkare, inkl. SoU 1986/87:37AT-läkare. Med nuvarande utbildningskapacitet beräknas totalantaletex-arninerade läkare komma att uppgå till 2000. Av läkarbemanningsundersökningenframgår att antalet läkare ökat med drygt 2000 personer eller . Det ökade läkarantalet har medfört en genomsnittligt settökad läkartäthet. Variationerna här är dock stora mellan enskilda landsfing.Jämfört med fidigare undersökningar uppvisar de landsting som förut hade högavakanssiffror fortfarande ett högt vakansläge. Generellt sett harglesbygdslänen alltjämt en sämre vakanssituation än övriga områden. Den ovannämnda arbetsgruppen inom meduppgift att analysera läkarförsörjningen i överlämnade i börjanav till hälso- och sjukvårdsberedningen rapporten iJämtlands län. Rapporten är tryckt och ingår i den s. k. Ds-serien (Ds S1986:9). Bakgrunden till att valts för en analys är att detta läni princip redan har en sådan sjukvårdsstruktur som ligger i linje med de avriksdagen 1985 antagna utvecklingslinjerna för hälso- och sjukvården (prop.1984/85:181, SoU 28, rskr. 400), dvs. en struktur med en koncentration avlänssjukvården och en utbyggd decentraliserad primärvård som i huvudsak byggerpå allmänläkarinsatser. Det har mot denna bakgrund ansetts angeläget attJämtlands läns landsfing får arbeta med tillfredsställande läkarförsörjning. I rapporten beskrivs läkarsituationen på nationell nivåoch i . Vidare beskrivs rekryteringsåtgärder som vidtagits inomJämtlands län men också inom andra närstående glesbygdslän ävensom andrainsatser för en förbättring av läkarrekryteringen. I rapporten läggs också framförslag till olika försöksåtgärder.