bet · GA01JuU26 · 1986-12-31 00:00:00 — om anslag till Rättshjälp m. m. 1986/87:100 bil. 4 F, jämte motioner) Rättshjälp m. m. I. Rättshjälpskostnader. Regeringen häri proposition 1986/87:100 bilaga 4() under punkt (s. 95) föreslagit atl lillRällshjälpskoslnader anvisa ett förslagsanslag av . I motion l986/87:Ju404 av m. fl. (fp)hemställs, såvitt nu är i fråga, alt beslutar dels alt ändralagstiftningen om offentliga försvarare såsom anges i motionen, delsatt underanslaget F I, Rättshjälps-kostnader, anslå 5 milj. kr. utöver vad regeringenhar föreslagit (yrkande 3). I motion 1986/87:Ju502 av ()hemställs att som sin mening ger regeringen lill känna vad imotionen anförts om rättshjälp ät intagna pä kriminalvårdsanstalt. I motion l986/87:Ju629 av m. fl. (vpk)hemställs, såvitt nu är i fråga, alt begär förslag om rätt förmisshandlade kvinnor att fä eget juridiskt biträde i samband medförundersökning, rättegång m. m. (yrkande 4). I motion l986/87:Ju705 av () hemställsall hos regeringen begär förslag till ändring i rättshjälpslagen ienlighet med motionens text. I motion l986/87:Ju707 av m. fl. (s)hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om behovet av juridiskt biträde i vissa fall. I motion l986/87:Ju709 av (vpk) och BoHammar (vpk) hemställs all hos regeringen begär en översyn avreglerna om rällegångskoslnader i brottmål där enbart målsäganden föransvarstalan, i syfte atl möjliggöra alt sådana kostnader i vissa fall kanbetalas av statsverket. I motion 1986/87:Ju713 av m. fl. (s)hemställs atl som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen angetts 1 J9S6/S7. Rättelse: S. 2 rad 14 och 15 Tillkommer: (yrkande i) resp.(yrkande 2) S. 14 rad 19 Tillkommer: (yrkande I) Rad 27 Står: Ju709 Riitiat till: Ju719'i denna del(yrkande 2) om behovetav en väsentlig utvidgning av de lagliga möjligheterna atl få JuU1986/87:26 offentlig försvarare i brottmål. I motion 1986/87:Ju716 av ()hemställs alt beslutar att hos regeringen begära alt det snarastläggs fram ett förslag om ersättning för kostnader i skalleärenden ochskattemål enligt motionen. I motion 1986/87:Ju7l7 av m. fl. (m)hemställs, såvitt nu är i fråga, att hos regeringen begär förslag omersättning för kostnader i skatteprocessen enligt vad som anförts i motionen(yrkande 2). I motion 1986/87:Ju718 av () hemställs allriksdagen begär all regeringen återställer rättshjälpen för enskilda miljömål. I motion l986/87:Ju719 av () och SiwPersson (fp) hemställs att som sin mening ger regeringen lill kännavad som i motionen anförts angående dels rätten till offentlig försvarare(yrkande 1) och dels utvidgade möjligheter till rättshjälp (yrkande 2). I motion 1986/87:Ju720 av () hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförtsom behovet av förbättrade möjligheter att få offentlig försvarare. I motion 1986/87:Ju72l av m. fl. (m) hemställsalt som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ifråga om rätten till ersättning för processkostnader i taxeringsprocessen. I motion 1986/87;Ju808 av m. fl. (c)hemställs, såvitt nu är i fråga, att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförs om möjligheten för misshandlade kvinnor atlerhålla eget juridiskt biträde i vissa fall (yrkande 14). I motion 1986/87:Ju809 av m. fl. (m)hemställs, såvitt nu är i fråga, att lill rätlshjälpskostnader /88 anvisar ett förslagsanslag av . (yrkande 7). I motion 1986/87:Ju818 av () ochBirgitta Rydle (m) hemställs, såvitt nu är i fråga, att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om atl frågan omjuridiskt biträde måste få en lösning (yrkande 2). Medelsberäkningen m. m. Frän anslaget betalas de rättshjälpskostnader som enligträllshjälpslagen skall betalas av allmänna medel. Det är främst fråga omersättningar lill offentliga försvarare, biträden vid allmän rättshjälp samtoffentliga biträden. Anslaget har beräknats på grundval av utfallet budgetåret1985/86. I motionerna 404 och 809 begärs att anslaget höjs med 5 milj. kr.utöver regeringens förslag. Höjningen motiveras med önskemål om utvidgad rältlill offentlig försvarare. I konsekvens med det ställningstagande som utskottet gör iden frågan JuU 1986/87:26 under nästföljande avsnitt nämligen attriksdagen nu inte bör ändra reglerna anser utskottet att regeringens förslagtill medelsanvisning bör godtas och avstyrker i följd därav motionsyrkandena. I motionerna 404, 713, 719 och 720 kritiseras de sedan år1984 gällande reglerna om rätt till offentlig försvarare. Motionärerna anseratt rätten till offentlig försvarare blivit alltför inskränkt och atlrättssäkerheten härigenom sätts pä spel. I motionerna 713 och 720 tas särskiltupp frågan om behov av offentlig försvarare i mål om rattfylleri och i mål därpåföljden kan antas bli skyddstillsyn. Samma önskemål om utvidgad rätt lill offentlig försvarareligger bakom yrkandena om ökad medelstilldelning i motionerna 404 och 809, somutskottet behandlat ovan under . m. Reglerna om rätten till offentlig försvarare skärptes någotsamtidigt som de fick en mer preciserad lydelse genom en lagändring som träddei kraft den (prop. 1983/84:23, JuU 7, rskr. Enligt de då antagna reglerna skall en anhållen ellerhäktad person alltid få offentlig försvarare om han begär det. Detsamma gällerför den som är misstänkt brott för vilket inte är stadgat lindrigarestraff än fängelse . Härutöver skall offentlig försvarare utses omden misstänkte behöver det med hänsyn lill utredningen om brottet eller med hänsyntill att det är tveksamt vilken påföljd som skall väljas och det kan bliaktuellt att döma till annan påföljd än böter eller villkorlig dom. Slutligenskall offentlig försvarare förordnas om det annars finns särskilda skäl tilldet med hänsyn till den misstänktes personliga förhållanden eller till vadmålet rör (21 kap. 3 a § ). Enligt den tidigare lydelsen skulle offentlig försvarareförordnas om den misstänkte var anhållen eller häktad och han begärde det ellerom det pä grund av sakens beskaffenhet ellereljest ansågs att hans rätt inle kunde tillvaratas utan biträde. I fråga om unga lagöverträdare gäller särskilda regleromförordnande av offentlig försvarare. Dessa finns i 11 § lagen (1964:167) medsärskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. De innebär att om dentilltalade inle fyllt skall, om det finns anledning att döma till annanpåföljd än böter, offentlig försvarare förordnas. Detta gäller dock inte om detär uppenbart att den unge saknar behov av offentlig försvarare. Bakgrunden till lagändritigen var att andelentilltalade med of fentlig försvarare hade ökat och att offentlig försvarare inte sällan förord nades även i mål av enkel beskaffenhet. Riktmärket för lagändringen var i princip att åstadkomma en rättstillämpning som stämde överens med vad som ursprungligen avsetts i fråga om offentlig försvarare. I* 1986/87. Samhällets kostnader för offentlig försvarare hade årenföre lagändring- JuU 1986/87:26 en stigit kraftigt; de uppgick budgetåret1979/80 lill 59 milj. kr., 1980/81 lill 72 milj. kr., 1981/82 till 83 milj. kr.och 1982/83 lill 92 milj. kr. Därefter har den kraftiga ökningen av kostnadernaför offentlig försvarare avtagit; budgetåren 1983/84 och 1984/85 uppgick delill drygt 96 milj. kr. resp. 97 milj. kr. /86 ökade kostnadendock åter och uppgick till ca 108,5 milj. kr. Ökningen är enligtdomstolsverkets anslagsframställning för /88 huvudsakligen anhänföra lill höjning av broUmålstaxan, som mellan de båda budgetåren steg medomkring , men del bör också anmärkas att den genomsnittliga ersättningen perbiträde har ökat mer än vad som motsvaras av laxehöjningarna; ärendena har medandra ord också blivit mer tidskrävande. Utskottet anförde betänkande (s. 9 Q att detinte minst av slatsfi-nansiella skäl var befogat atl inskrida mot dendittillsvarande utvecklingen. Utskottet framhöll all de nya reglernas syftesjälvfallet måste vara atl den som har ett verkligt behov av offentligförsvarare också skall få det. Utskottet ansåg att del var väsentligt attprövningen av om offentlig försvarare skall förordnas i de fall däförordnande inle är obligatoriskt i varje enskilt fall sker med oinsorg ochpä ett nyanserat sätt under hänsynslagande till både den misstänktes behov ochintresset av sparsamhet med statens medel. Utskottet fann slutligen deföreslagna lagändringarna väl ägnade att tillgodose det angivna syftet. I fråga om behovet av offentlig försvarare irattfyllerimål ställde sig utskottet bakom ett uttalande i propositionen attoffentlig försvarare inte bör förordnas enbart av den anledningen att det kanbli fråga om en frihetsberövande påföljd. Utskottet anslöt sig också tilltanken på restriktivitet när det gällde att förordna offentliga försvarare imål, främst angående ansvar för vissa förmögenhetsbrott, där del står i delnärmaste klart att påföljden kommer att bli skyddstillsyn. När utskottet ånyo behandlade frågan om rätten tilloffentlig försvarare är 1986 (JuU 1985/86:26) ansåg utskottet under hänvisninglill en då pågående utvärdering av lagändringarna att det saknades anledningför att då vidta någon åtgärd för att utvidga rätten till offentligförsvarare. Den åberopade utvärderingen föreligger nu i (DV Rapport 1986:4) om bl. a. rätten till offentlig försvarare. Enligt rapporten har andelen tilltalade med offentligförsvarare minskal från fill . Av dem som dömdes tillfängelse är 1985 hade offentlig försvarare jämfört år 1983.Större delen av denna nedgång i antalet försvararförordnanden för fängelsedömdahänför sig lill gruppen rattfylleriålalade. av de rattfylleriåtalade hadenämligen offentlig försvarare mot . Om raltfyllerimålenräknas bort stiger andelen av dem som dömts lill fängelse och som haft offentligförsvarare lill . Motsvarande tal är 1983 var . I fråga om tilltaladesom dömts till skyddstillsyn eller villkorlig dom har antalet försvararförordnandenenligt rapporten minskat från är 1982 lill . Också förtilltalade som har erkänt gärningen har antalet försvararförordnanden sjunkit,i deUa fall från är . skettnågon förändring av andelen tilltalade som först i hovrätten fått of- 4 Däremot har andelen tilltalade som anlitat privat försvarare ökatfrän till . Del finns vidare vissa skillnader i andelenförsvararförordnanden mellan JuU 1986/87:26 de olika hovrättsomrädena. Sådanaskillnader fanns enligt rapporten också tidigare men om man ser lill samtligalingsrältsdomar har skillnaden ökat. /82 var skillnaden mellan delhovrättsområdesom hade högst andel försvararförordnanden jämfört med del somhade lägst andel medan motsvarande tal för är 1985 var 12procentenheter. Om man däremot ser till endast tilltalade som dömis tillfängelse har skillnaden minskal från är 1983 till 8procentenheter är 1985. Enligt rapporten ändrades av de överklagadetingsrättsdomarna mot är 1985. Av de tillfrågade tingsrätterna haren tredjedel uttalat att rättssäkerheten för de tilltalade kan ha försämrats.De flesta åklagarna har motsatt uppfattning medan de tillfrågade advokaternagenomgående anser all rättssäkerheten har försämrats. har efter lagändringen prövat frågor omförordnande av offentlig försvarare i sex fall som har refererats i Nyttjuridiskt arkiv (NJA). I NJA 1984 s. '/iJ förordnade HD offentlig försvarare iell mål om ansvar för misshandel ät en tilltalad som hade bristande kunskaper isvenska. HD ansåg alt del med hänsyn till den tilltalades personligaförhållanden kunde befaras atl han kunde få svårt all klargöra både sininställning och vilka frågor han ville ha ställda lill målsäganden. Till dettakom all ytterligare en person var inblandad i händelseförloppet på sådant sättall del eventuellt kunde bli aktuellt atl begära ytterligare utredning i målet.De problem som kunde uppkomma i målet var till stor del sådana alt de inlekunde avhjälpas genom anlitande av tolk och förmodligen inte heller kompenserasgenom en mera aktiv processledning från domstolens sida. HD förordnade i NJA 1984s. /(/offentlig försvarare ät entilltalad, som av lingsräiien dömts till villkorlig dom och dagsböter förrattfylleri. Åklagaren fullföljde talan mot domen och yrkade i hovrättenfängelse. H D uttalade, att redan del förhällandet att tingsrätten utdömt enicke frihetsberövande påföljd för ett rattfylleribrott och åklagaren yrkat ettfängelsestraff i allmänhet är ägnat atl göra påföljdsvalet sä tveksamt alt dentilltalade behöver biträde av en försvarare. I NJA 1985s. 81 fanri HD inte skäl att förordna offentligförsvarare åt en tilltalad som av tingsrätten dömts till en månads fängelse förrattfylleri och som i hovrätten yrkade en icke frihetsberövande påföljd ellerstraffnedsält-ning. De omständigheter som var av betydelse för bestämmandet avpåföljden, bl. a. körkortsindragningens följder för den tilltaladesyrkesutövning, var enligt H D sådana att de borde kunna klarläggas pä elltillfredsställande sätt inom ramen för hovrättens processledning. I ett mål om ansvar för stöld förordnade HD i NJA 1985s.éP'offentlig försvarare med hänsyn till valet av påföljd för en person somtidigare dömts för bl. a. stöld till villkorlig dom. Han hade i tingsrättendömts till fängelse och tingsrätten hade som skäl för den påföljden angivit dentidigare domen. I hovrätten yrkade han en icke frihetsberövande påföljd. HDuttalade att det i ell fall som det förevarande fick anses tveksamt vilkenpåföljd som skulle väljas. Med hänsyn därtill behövdes en försvarare i målet. I NJA /Pij-. <90i5förordnade HD offentlig försvarare iett mål om häleri. I tingsrätten hade de tilltalade dömts på grund av eventuellt uppsåt. De tilltalade hade inte lagförts tidigare. De hade begärt muntlig bevisning i hovrätten. HD fann att del i rättegången i hovrätten kunde antas uppkom ma utrednings- och rättsfrågor av sådan natur alt del behövdes offentlig 5 försvarare. I NJA /P5ö.y. Utskottet vill understryka atl frågan om missslänkias rätttill offentlig försvarare gäller ett mycket viktigt rätlssäkerhetsintresse. Iett rättssamhälle kan någon annan ordning inte accepteras än att den som harett verkligt behov av offentlig försvarare också kommer i åtnjutande av dennaförmån. Enligt ankommer det i första hand på denmisstänkte atl själv sörja för sitt försvar. Syftet med offentliga försvarareär all skapa en garanti för att en misstänkt som inte själv har skaffat enförsvarare, inte lämnas utan juridisk hjälp när sådan hjälp behövs. Dettagäller som framgått ovan oavsett om den misstänkte själv insett sitt behov avbiträde eller ej. De mer preciserade regler om rätten till offentlig försvararesom infördes fr. o. m. syftade till alt offentlig försvarare skulleförordnas endast om del fanns ett verkligt behov. Grundtanken var atlrättsväsendets begränsade resurser borde användas där de bäst behövdes. Dettaskulle åstadkommas genom att praxis genom mer preciserade lagregler återfördestill vad som ursprungligen avsetts gälla. Utskottet ställde sig bakom dessatankegångar i lagstiftningsärendet och har alltjämt samma grundinställning. Den nu föreliggande utvärderingen visar, enligt utskottetsmening, att de nya reglerna haft avsedd effekt. Det har, som ovan framgått,skett en tydlig nedgång i andelen försvararförordnanden. Nedgången har främstinträffat inom gruppen rattfylleriåtalade, men minskningar föreligger ocksåförändra grupper där behovet av försvarare typiskt sett inte är stort. Dettahar kunnat ske utan att det uppstått annat änmarginella förändringar av andelenändrade domar. Något samband mellan ändrad dom och förekomst eller frånvaro avoffentlig försvarare har heller inte kunnat visas. Vad gäller frågan om den tilltalades eller misstänktesrättssäkerhet minskat pä grund av de nya bestämmelserna ger utvärderingen inleunderlag för någon helt säker slutsats. Olika mätbara faktorer pekar somframgått inte pä alt såskulle vara fallet. Å andra sidan har domare, åklagare och advokater /87:26 skiljaktiga uppfattningar i denna fråga. Detta kan som framhålls irapporten (s. 94) vara en effekt av de olika roller dessa personer intar i enrättegång. Man kan dock i delta sammanhang inte heller bortse från det i delnärmaste självklara att en tilltalad känner sig säkrare och tryggare före ochunder en rättegång om han biträds av en offentlig försvarare. Utskottet anseremellertid, i linje med vad som uttalades i lagstiftningsärendet, atl det intekan komma i fråga att utse offentlig försvarare enbart av kurativa skäl. Istället bör domstolarna upplysa om möjligheten till rådgivning enligträttshjälpslagen. Ett samtal med en advokat inom ramen för denrättshjälpsformen bör enligt utskottets mening ofta vara tillräckligt för attinformera den tilltalade om rättsläget och stilla hans oro inför den kommandehuvudförhandlingen. I anslutning särskilt till de allmänna önskemålen imotionerna 713 och 720 vill utskottet framhålla atl, i mål där det är tveksamtvilken mer ingripande påföljd som skall väljas, del ofta krävs atl dentilltalade biträds av en offentlig försvarare för att man skall kunna varasäker på att alla relevanta omständigheter kommit fram. Om det inte föreliggernågon egentlig tveksamhet i påföljdsfrågan bör däremot offentlig försvarare inteförordnas om det inte behövs av andra skäl. Som ovan framgått varierar andelen tilltalade medoffentlig försvarare mellan de olika hovrättsområdena. Till viss del kanskillnaderna som framhålls i sannolikt förklaras avskillnader i målstruktur. Materialet visar emellertid också att de nyareglerna påverkat rättslill-lämpningen olika mycket i olika hovrättsområden.Detta kan i och för sig tänkas ha samband inte endast med målstrukturen utanäven med domstolarnas tidigare praxis och med normala variationer mellan olikaår. Rapporten ger inte underlag för några slutsatser härvidlag. Enligt utskottets synsätt är det naturligt att det kan taen efter det att ny lagstiftning införts innan en sådan praxis hunnitbildas att det finns förutsättningar för att kunna bedöma lika fall lika.Högsta domstolens sex publicerade beslut om förordnande av offentlig försvararebelyser hur de nya reglerna bör tillämpas. Detta bör medverka till en merenhetlig rättstill-lämpning. har också vidtagit åtgärder i dettasyfte. Sammanfattningsvis anser utskottet att det för närvarandeinte finns anledning att vidta några lagstiftningsåtgärder vad gäller rättentill offentlig försvarare. Utskottet avstyrker därför bifall till de härbehandlade yrkandena i motionerna 404, 713,719 och 720. Utskottet kommer dockmed hänsyn till de rättssäkerhetsintressen som frågan rör att med storuppmärksamhet följa utvecklingen. Om det visar sig påkallat får frågan aktualiseraspå nytt. I motion 502 förespråkas att intagna ikriminalvårdsanstalt skall fä vidgade möjligheter till rättshjälp idisciplinärenden. Bestämmelserna om disciplinär bestraffning av den som ärinlagen i kriminalvårdsanstalt finns i 47 51 §§ lagen (1974:203) omkriminalvård i anstalt. Disciplinär bestraffning kan komma i fråga för intagen sombryter mot JuU 1986/87 :26 anbefalld ordning eller meddelade anvisningar närhan befinner sig inom anstalten eller utanför anstalten under tillsyn avpersonal frän kriminalvärden. Disciplinär bestraffning får åläggas om det inteföreligger anledning att den intagne skall låta sig rätta av anvisning ellertillsägelse eller om gärningen är av sådan beskaffenhet att bestraffning ärpåkallad med hänsyn till ordningen eller säkerheten inom anstalten. Som disciplinär bestraffning kan den intagne tilldelasvarning eller förordnande meddelas alt viss bestämd tid, , inteskall räknas in i verkställighetstiden (disciplinärt tidstillägg). Genomupprepade sådana förordnanden får den tid som inte skall inräknas iverkställighetstiden uppgå lill sammanlagt för den som undergårfängelse i högst en månad, för den som undergår fängelse . Beslut i disciplinärenden meddelas av styresman vidanstalt. Har styresmannen beslutat att inte skall räknas in iverkslällighelstiden, skall disciplinärendet underställaskriminalvårdsstyrelsens prövning. I sistnämnda hänseende pågår vissförsöksverksamhet med deiegering (prop. 1985/86:147, JuU 31, rskr. I fråga om förfarandet i disciplinärenden tillämpas förvaltningslagen(1986:223). Före beslutet skall förhör hällas med den intagne. Över förhöretoch vad som i övrigt förekommit skall protokoll upprättas. Kriminalvårdsstyrelsensbeslut i disciplinärende kan överklagas till kammarrätten. /86 meddelades 2 456 varningar. Beslut omdisciplinärt tidstillägg fattades i 2 086 fall. För /85 varmotsvarande antal 2 371 resp. I 711. Besluten om disciplinärt tidstilläggöverklagades i 154 resp. 127 fall. Av dessa ändrades 14 resp. 9 beslut. Devanligaste anledningarna till disciplinärt lidslillägg var rymning ochnarkotikarelaterade förseelser. Vid behandlingen av en liknande motion uttaladeutskottet i sitt betänkande (JuU 1985/86:26 s. 4) sin förståelse för de motivsom låg bakom motionsönskemälet. Utskottet konstaterade att rättshjälpslagen ioch för sig lämnar utrymme för allmän rättshjälp åt intagna som är föremål fördisciplinförfarande. Förutsättningen härför, noterade utskottet, är atl denintagne bedöms ha ell sådant behov av juridiskt bistånd som anges irällshjälpslagen, vilket dock inle annat än undantagsvis torde vara fallet.Ulskollel ansåg emellertid att regleringen i rällshjälpslagen i förening medden ordning som gäller för handläggningen av disciplinärendena innebar att deintagnas berättigade intressen på området är tillgodosedda. Utskottet finner inle skäl alt nu inta en annan ståndpunktän och avstyrker bifall lill motion 502. Juridiskt biträde åt målsägande I fyra motioner (629, 707, 808 och 818) begärs att kvinnorsom utsatts för misshandel eller sexualbrott skall få rätt till ell juridiskt biträde i samband med förundersökning och rättegäng. (Ju 1982:01) har ibetänkandet (SOU JuU 1986/87:26 1986:49) Målsägandebiträde föreslagit ennyordning vad gäller möjlighet för målsägande som inte är part all erhållarättsligt biträde. I belänkandet föreslås bl. a. all alla som är målsägande imål om allvarligare sexualbrott, nämligen sädana brott mot 6 kap. BrB som harenbari fängelse i straffskalan, skall ges rätt till ett eget biträde, s. k.målsägandebiträde. Biträdet, som skall vara kostnadsfritt för målsäganden,skall enligt förslaget ta lill vara målsägandens intressen samt ge målsägandenstöd och hjälp i brottmålet. Mälsägandebiträdet skall förordnas så tidigt sommöjligt efter polisanmälan och alltså biträda under både förundersökning ochrättegäng. Förordnandet skall meddelas av domstol. har däremot tagit avstånd från tankenatt även vissa misshandelsoffer skulle få målsägandebiträde. Kommittén hardärvid motiverat sitt ställningstagande med i huvudsak följande argument. Detfinns ett myckel stort antal misshandelsbroll och dessa varierar mycket tillkaraktären. Del är svårt alt hävda att det bland dessa misshandelsbrott justvid kvinnomisshandel skulle finnas ett särskilt stort behov av juridisk hjälpnär del gäller frågor som direkt rör brottmålet. Kommittén anser därför att dennyordning som ett målsägandebiträde ändå-innebär bör introduceras pä det områdedär behovet är störst och där omfattningen är relativt väl överblickbar. Dettaområde är enligt kommitténs bedömning sexualbrott-målen. Rällshjälpskommilléns belänkande remissbehandlas förnärvarande och skall därefter beredas i . Ett förslag lillriksdagen kan förväntas under innevarande år. Utskottet vill först uttrycka sin tillfredsställelse medatl det nu föreligger ett konkret förslag om juridiskt biträde åt personer somhar utsatts för sexuella övergrepp. Detta är en fråga som har varit aktuell förriksdagen vid upprepade tillfällen och utskottet har dåunderstrukit behovet av noggranna överväganden bl. a. vad avser frågan huruvidaen ny reglering bör ges en generell giltighet och omfatta t. ex. även fall avandra våldsbrott än sexualbron Ofr JuU 1983/84:25 s. 25 f, JuU 1985/86:3 s. 3ff, s. 18ff, JuU 1985/86:20 s. 5 0- Med hänsyn till att överväganden i den riktning sommotionärerna önskar sålunda pågår i , och dessa kan förväntasleda till förslag lill relativt snart, anser utskottet alt detsaknas anledning för att nu ta några initiativ i frågan.