bet · GA01SoU27 · 1986-12-31 00:00:00 — om bidrag till allmän sjukvård m. m. 1986/ 87:100,bil. SoU 1986/87:27 I betänkandet behandlas regeringens i proposition1986/87:100 bil. 7 () framlagda förslag om anslag /88 till hälso- och sjukvård, såvitt avser punkterna E17. Bidragtill Sjukvårdens och socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitutE18. Bidrag till allmän sjukvård m. m. och E19. Specialistutbildning av läkarem. I anslutning härtill behandlar utskottet ett antal motionsyrkanden frånden allmänna motionstiden . Med anledning av några motionsyrkanden (m, fp, vpk) omvården av läkemedelsberoende konstaterar utskottet att läkemedelsmissbruk ochläkemedelsberoende är problem som har uppmärksammats alltför litetoch att det föreligger stora brister på sjukvårdssidan när det gäller attupptäcka sådant missbruk och att ge erforderlig vård och hjälp. är det angeläget att konkreta åtgärder vidtas för att komma tillrätta med nuvarande brister. Utskottet anför att utformningen av vårdenvisserligen ankommer på sjukvårdshuvudmännen resp. på de för socialtjänstenansvariga primärkommunerna men att regeringen bör överväga lämpliga åtgärderför att uppmärksamma landsting och kommuner på de problem som finns och påtalabehovet av särskilda insatser. Vad utskottet anfört föreslås geregeringen till känna. Utskottets s-ledamöter reserverar sig och anser inte attnågot tillkännagivande till regeringen behövs. Utskottet behandlar också ett motionsyrkande (m) ombehovet av specialisttjänster inom mödra- och barnhälsovården. Utskottetuttalar därvid att tillgången på specialistkompetens bl. a. inom mödra- ochbarnhälsovården inte får försämras genom en integrering i primärvården. anfört föreslås ge regeringen till känna. Häremotreserverar sig utskottets s-ledamöter. Utskottet behandlar vidaremotionsyrkanden om vården av tortyroffer och krigsskadade flyktingar,förlossningsvård, vården av misshandlade kvinnor och barn, tandhälsan hos äldrem. Utskottet tillstyrker förslagen i budgetpropositionen och avstyrkermotionerna. Till betänkandet har utöver de ovan nämnda reservationerna fogatsytterligare sex reservationer (m, fp, c, vpk). 1 1986/87. Rättelse: S, 1 rad 8 Står: E18.Rättat till: E17 -S. 2 frän rad 3 tillkommer anslag E17 FEMTEHUVUDTITELN SoU 1986/87:27 Proposition 1986/87:100bil. Regeringen har under punkterna E17, E18 och E19 (s. 93-98)föreslagit (E17) att till Bidrag till Sjukvårdens och socialvårdensplanerings- och rationaliseringsinstitut för /88 anvisar ettanslag av , (E18) att till Bidrag till allmän sjukvård m.m.för /88 anvisar ett förslagsanslag av , (E19) att till Specialistutbildning av läkare m.m. för /88 anvisar ett reservationsanslag av . I motion 1986/87:So236 av m.fl. (vpk)hemställs 1. att hos regeringen begär att socialstyrelsenfår i uppdrag att utarbeta riktlinjer till landstingen om hur vård av misshandlade kvinnor skall bedrivas, 2, att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nödvändigheten av utbildning i familjevårdsproblematik både för nu anställda och för dem som kommer att vara anställda vid akutmottagningar, vårdavdelningar, socialbyråer m. m. Motiveringtill motionen finns i motion 1986/87:Ju629. I motion 1986/87:So240 av () ochCharlotte () hemställs att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om åtgärder för att tillgodose behovet avutbildning av vårdpersonal angående skador uppkomna på grund av misshandel avbarn och kvinnor. I motion 1986/87:So259 av m. fl. (m)hemställs, såvitt här är i fråga (yrkande 4), att hos regeringenbegär en grundlig kartläggning och granskning av tandstatusen hos patienternai långtidsvården och förslag till erforderliga åtgärder. Övrigayrkanden i motionen behandlas av utskottet i andra sammanhang, I motion 1986/87:So412 av Margö m. fl. (vpk)hemställs, såvitt här är i fråga (yrkande 3), att hos regeringen begärinitiativ till att vårdprogram och allmänna råd för vård av läkemedelsberoendemänniskor utarbetas. Övriga yrkanden i motionen har behandlats i betänkandetSoU 1986/ 87:16. I motion 1986/87:So413 av () och SiriHäggmark (m) hemställs att som sin mening ger regeringen till kännaatt de invandrarkvinnor som så önskar bör ha rätt att bli undersökta avkvinnlig gynekolog, I motion 1986/87:So414 av () och SiriHäggmark (m) hemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts om att specialistläkare inom gynekologi/obstestrikoch barnsjukdomar samt övrig specialistutbildad vårdpersonal, t, ex, barnsjuk- sköterskor,barnmorskor och kuratorer, skall ha sin givna plats inom SoU 1986/87:27primärvården. I motion 1986/87:So429 av () hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionenanförts om screeningverksamhet för att i tidigt skede spåra prostatacancer. I motion 1986/87:So433 av () ochBlenda Littmarck (m) hemställs att begär att regeringen tillsätter enbred parlamentarisk utredning om den framtida förlossningsvården medinriktning på olika alternativ. I motion 1986/87:So436 av m.fl. (s)hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om behovet av samordning av sjukvårdsinsatser för vård avkrigsskadade. I motion 1986/87:So438 av m. fl. (c)hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till kännavad som anförts om inrättandet av ett nationellt behandlingscenter förtortyroffer. Motivering till motionen finns i motion 1986/87:Sf513. I motion 1986/87:So465 av (fp) hemställs,såvitt här är i fråga (yrkande 3), att begär att regeringen tarinitiativ i syfte att inom hälso- och sjukvården få till ståndbehandlingsmöjligheter för de människor som hemfallit till missbruk av lugnandemediciner och sömnmedel. Övriga yrkanden i motionen har behandlats i betänkandetSoU 1986/ 87:16. I motion 1986/87:So475 av m.fl. (fp)hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en kartläggning av pappors möjligheter att stanna kvar påförlossningsavdelningarna efter förlossningen. Motiveringtill motionen finns i motion 1986/87:A813. I motion 1986/87:So483 av () och SiriHäggmark (m) hemställs, såvitt här är i fråga (yrkande 3), att somsin mening ger regeringen till känna att sjukvårdshuvudmännen bör beakta deläkemedelsberoendes speciella behov i vad gäller tillgången påbehandlingsmöjligheter. Övriga yrkanden i motionen har behandlats i betänkandetSoU 1986/ 87:16. I motion 1986/87:So484 av m. fl. (m)hemställs, såvitt här är i fråga (yrkande 1), att vid behandlingen avproposition 1986/87:100 bil. 7 beslutar att för /88 underanslaget E18, Bidrag till allmän sjukvård m.m., anvisa . Yrkande 2i motionen har behandlats i betänkandet SoU 1986/87:22. Förmotivering till motionen hänvisas även till motion 1986/87:Fi215. r 1986/87. Utskottet SoU 1986/87:27 I anslutning till regeringens förslag tillmedelsanvisningar för Bidrag till allmän sjukvård m.m. och Specialistutbildningav läkare m.m. behandlar utskottet ett antal motioner väckta /87. Specialisttjänster inom mödra- och barnhälsovården I ntotion 1986/87:So414 av och (båda tn) begärsatt skall uttala att specialistläkare inom gynekolog!/ , obstetrikoch barnsjukdomar samt övrig specialistutbildad vårdpersonal, t. ex.barnsjuksköterskor, barnmorskor och kuratorer skall ha sin givna plats Motionärerna anser att kvinnor och barn har rätt att ställakrav på tillgång till specialister, bl. a. eftersom deras sjukdomar ofta Kvinnosjukdomar upplevs ofta som mycket "känsliga"av patienterna och många bävar inför risken att behöva bedömas av fleraläkare efter remiss från primärvården om inte detta är oundgängligen Grundläggande för organisationen av hälsovården för mödraroch barn har varit ett av fastställtnormalreglemente för mödra- och barnhälsovården (MF 1969:39). Mödrahälsovårdenoch barnhälsovården skulle enligt normalreglementet meddelas vid lokalacentraler, mödravårdscentraler och barnavårdscentraler, av vilka det varderafanns två typer. Centraler av typ I skulle vara knutna till kvinnoklinik resp.barnklinik vid sjukhus och förestås av specialist. Centraler av typ II skulle förestås av distriktsläkareför allmän läkarvård och vara förlagda till föreståndarens mottagningslokaleller annan lämplig lokal. normalreglemente ersattes avsocialstyrelsens allmänna råd (1981:4) om hälsovård för mödrar och barn inomprimärvården. Råden är avsedda att vara ett underlag för planering och drift avsjukvårdshuvudmännens verksamhet. Den del av hälsovården för mödrar och barnsom inte behöver länssjukvårdens resurser bör enligt de allmänna rådenföriäggas till primärvården (vårdcentraler). Den khnikanslutna organisationenför mödra-och barnhälsovården, dvs. centraler av typ I, bör därför försvinnapå sikt. I allmänna råd förutsätts att antingenspecialister i gynekologi/obstetrik och i pediatrik eller läkare iallmänmedicin med vidgad erfarenhet inom nämnda specialistområden skall svaraför denna hälsovård. har gjort beräkningar i fråga omtillgången på specialister inom gynekologi/obstetrik och pediatrik. Enligtdessa beräkningar torde ca 300-350 specialister i gynekologi/obstetrikoch ca 400-450 specialister i pediatrik vara disponibla för primärvården. I de allmänna råden förutsätts vidare att barnmorskor istor utsträckning skall ha hand om hälsovården för blivande mödrar. I områdendär det inte finns underlag för en barnmorska, t. ex. i glesbygder, bör enligtde allmänna råden distriktssköterskorna få möjlighet att vidareutbilda sig igynekologi/ obstetrik. I de allmänna råden påpekas också att, eftersom det förnärvarande ofta finns gott om barnsjuksköterskor främst inom storstadsområdena,det är lämpligt att de utför en stor del av arbetet inom hälso- och framhåller dock att hälso- och SoU1986/87:27 sjukvård för barn i princip skall bedrivas av distriktssköterskor. I proposition 1984/85:181 om utvecklingslinjer för hälso-och sjukvården, m.m. uttalades att huvuddelen av primärvårdens insatser kommeratt ske genom vårdlag där allmänläkaren, distriktssjuksköterskan ochundersköterskan i kontakt med åtskilliga andra personalkategorier svarar förinsatserna och förmedlingen av kontakt med andra specialister. bedömde att det framför allt i vissa tättbefolkade områden kan varaen praktisk lösning att specialister i t. ex. gynekologi och pediatrik arbetarpå heltid vid en vårdcentral. I andra fall kan tjänstgöring , menmed organisatorisk anknytning till länssjukvården, vara en bättre lösning.Ibland kan sjukhusanknuten mottagning vara den bästa modellen. uttalade dock att den enskilde bör ha möjlighet att utan administrativahinder få söka specialist om önskemål därom finns. Utskottet har vid ett flertal tillfällen tidigarebehandlat motioner som tar upp behovet av specialister inom mödra- ochbarnhälsovården. Senast behandlade utskottet frågan i betänkandet SoU1985/86:16 (s. 15-16). Utskottet har därvid hänvisat till att det isocialstyrelsens allmänna råd om hälsovård för mödrar och barn inomprimärvården förutsätts att antingen specialister i gynekologi/obstetrik ochpediatrik eller läkare i allmänmedicin men med vidgad erfarenhet inom nämndaspecialistområden skall svara för denna hälsovård. Utskottet har också hänvisattill att tillgången på specialister inom de berörda områdena gör det möjligtför ett betydande antal av dem att arbeta inom primärvården. Utskottet haruttalat att det delar den i propositionen om utvecklingslinjer för hälso- ochsjukvården uttalade uppfattningen att det bör finnas specialistläkare inomprimärvården. Från utskottets sida har understrukits att de kvinnor som såönskar bör ha möjlighet att få konsultera en gynekolog utan att först behöva gåtill en allmänläkare och att detsamma bör gälla föräldrar som vill vända sigdirekt till en barnläkare. Vidare har utskottet uttalat att det givetvis -anpassat efter lokala förhållanden även bör finnas tillgång till annanspecialistutbildad personal än läkare, t. ex. psykologer, barnmorskor,barnsköterskor och kuratorer. Enligt utskottet får inte tillgången påspecialistkompetens bl. a. inom mödra- och barnhälsovården försämras genom enintegrering i primärvården. Detta bör med anledning av motion1986/87:So414 (m) ge regeringen till känna. Två motioner tar upp frågor om förlossningsvården. I motion 1986l87:So433 av och (båda m) hemställs att skall begära att regeringentillsätter en bred parlamentarisk utredning om den framtida förlossningsvårdenmed inriktning på olika alternativ. Motionärerna anför att har denmest storskaliga förlossningsvården i och att det finns tecken påatt säkerhetsåtgärder i form av ökade tekniska hjälpmedel har fått för stortutrymme i den förlossningsvård som erbjuds mödrarna. redovisarolika alternativ till föriossningsvård, bl. a. s.k. ABC-kliniker i SoU1986/87:27 och arbetet på förlossningsavdelningen vid Ystads lasarett.Enligt motionärerna är det viktigt att sådana och andra alternativ fårutvecklas för att kanske ge möjligheter att skapa mindre förlossningsenheter.Motionärerna anser det också viktigt att det finns möjligheter tillhemförlossning. I motion 1986187:So475 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande till regeringen om en kartläggning av papporsmöjligheter att stanna kvar på förlossningsavdelningarna efter förlossningen.Motivering till motionen finns i samma motionärers motion 1986/87:A813 omjämställdhet. Motionärerna anför att många pappor numera är med vid barnensfödelse. En del nyblivna fäder reagerar dock mot att de är tvungna att sedan gåhem. Det är därför, anser motionärerna, angeläget att landstingen kan erbjudanågon förlossningsavdelning där det finns möjlighet för pappor att stanna kvar,även övernatta, efter förlossningen. bör enligt motionärerna fåi uppdrag att genomföra en kartläggning av dessa möjligheter. Pappans likaansvar för barnen bör markeras redan från början. Utskottet har tidigare under detta behandlatfrågan om valfrihet i förlossningsvården. I betänkandet SoU 1986/87:1 (s. 12-16och 20-21) redovisades dels vissa statistiska uppgifter om bl. a. antal föddaoch olika vårdnivåer, perinatal dödlighet och frekvenser av smärtlindring ochkejsarsnitt. Vidare redovisades olika försöksverksamheter och utländska erfarenheterav bl. a. alternativa barnmorskeledda förlossningsenheter (ABC-kliniker; frånengelskans Alternative ). Av betänkandet framgår att socialstyrelsenår 1985 uppdragit åt en expertgrupp att se över behovet av en fortsattcentralisering av förlossningsvården. Resultatet av gruppens arbetepresenterades i rapporten före, under och efter förlossning utvecklingen inför 1990-talet (PM 151/86). Rapporten harvarit föremål för en omfattande remissbehandling. Remisstiden har gåttut och en sammanställning av remissvaren har just påbörjats. Enligt uppgifterfrån kommer en särskild utredning med bred sammansättning atttillsättas för att gå vidare med frågorna om den framtida förlossningsvården.Utredningens arbete kommer sannolikt att kunna påbörjas efter sommaren.Avsikten är att senare skall ge ut Allmänna råd för förlossningsvård,eftervård och neonatal-vård. Därvid skall även hänsyn tas till konsekvenser avhälso- och sjukvårdslagen i författningar och allmänna råd, en fortsattutbyggnad av primärvård, erfarenheter av en bättre omvårdnad, behovet av ökadpatientsäkerhet och fortsatt utbyggnad av farmakologisk smärtlindring,förebyggande behandling vid förlossning och födelse, ökade möjligheter tilltidig hemgång efter förlossning samt ekonomiska konsekvenser av skillnader iverksamhet/ praxis. Utskottetgör följande bedömning. När det gäller den ovan först nämnda motionen, motionSo433 (m), vill utskottet erinra om vad utskottet uttalade i betänkandet SoU1986/87:1 (s. 20 f.). Det överordnade målet för hälso- och sjukvårdens insatseri mödra- och förlossningsvården måste enligt utskottets mening vara attsäkerställa att graviditetoch förlossning förlöper så säkert och tryggt som möjligt för mor /87:27 och barn.Mödra- och föriossningsvården i har i det avseendet uppnåttäven internationellt sett mycket goda resultat. vården ärväl utbyggd. Mödra- och den tidiga barnadödligheten är mycket Möjligheterna till överlevnad för för tidigt födda barnhar ökat kraftigt . Det är givet att en fortsatt positivutveckling skall eftersträvas. Födelsen är i och för sig en naturiig process ochbehandlingsinsatserna bör naturligtvis anpassas därefter. Ansträngningar görspå många olika håll att skapa goda och så hemliknande förhållanden som möjligtpå förlossnings-och BB-avdelningar. Det är i det sammanhanget viktigt, anserutskottet, att det för de föräldrar som föredrar andra alternativ finnstryggheten att om komplikationer uppstår snabbt kunna få adekvat vård.Utskottet vill i det sammanhanget understryka att en kvinna som valthemföriossning men sedan blir i behov av sjukhusvård självfallet måste tas emotakut på sjukhus om hon begär det. I betänkandet erinrade utskottet också om deförsöksverksamheter som pågår pä olika håll med utveckling av omhändertagandeti samband med förlossning. Detta ansåg utskottet värdefullt. Utskottethänvisade också till arbete med att ta fram allmänna råd omföriossningsvården. Utskottet anförde vidare: Erfarenheterna från alternativa former är ännu intesärskilt stora. Säkerheten för mor och barn får heller inte eftersättas.Utskottet anser därför att resultaten av det pågående försöks- ochutredningsarbetet måste avvaktas innan några principiella förändringar av dennuvarande förlossningsvården kan övervägas. De av utskottet tidigare uttalade synpunkterna gör sigalltjämt gällande. Utskottet vill också erinra om att avser atttillsätta en utredning med bred sammansättning för en översyn avföriossningsvården. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion1986/87:So433 (m). När det gäller fädernas närvaro i samband medföriossningar vill utskottet inledningsvis understryka betydelsen av attpapporna är närvarande och medverkar i samband med förlossningar. De flestafäder deltar också numera vid förlossningarna. Inte minst för mödrarna utgör deett gott stöd som kan medverka till att göra barnets födelse till en av de mestpositiva händelserna i familjens liv. Utskottet har ovan redovisat en av utgivenPM om förlossningsvården, vilken varit föremål för remissbehandling.Enligt vad utskottet erfarit har frågan om fädernas medverkan vid barns födelseoch deras möjligheter att stanna kvar på sjukhuset efter förlossningen tagitsupp i flera remissvar och kommer därför också att behandlas av den utredningsom avser att tillsätta . Utskottet finner medhänvisning härtill och till vad utskottet i övrigt anfört syftet med motionSo475 (fp) vara tillgodosett. Motionen avstyrks därför. 1** 1986/87.12saml. Rättelse: S. 20 rad 25 Står: den------------------ E19.Rättat till: de E19, S. 21 12.ny text Vården avmisshandlade kvinnor och barn SoU 1986/87:27 I motion 1986l87:So236 av m.fl. (vpk) hemställsatt hos regeringen skall begära att får i uppdrag attutarbeta riktlinjer till landstingen om hur vården av misshandlade kvinnorskall bedrivas (yrkande 1). I motionen begärs vidare ett tillkännagivande tillregeringen om nödvändigheten av utbildning i familjevårdsproblematik både förnu anställda och de som kommer att vara anställda vidakutmottagningar, vårdavdelningar, socialbyråer m.m. (yrkande 2). Motiveringtill motionen finns i en motion 1986/87:Ju629 av samma motionärer om åtgärdermot kvinnomisshandel. Motionärerna pekar bl. a. på vikten av sjukvårdensmöjligheter att upptäcka och dokumentera kvinnomisshandel som en länk tillvidare insatser. Motionärerna menar att det är viktigt att åtgärderna motkvinnomisshandel, vården av de misshandlade och de som misshandlar förstärksbetydligt och blir mer enhetlig över hela landet. bör därför,anser motionärerna, få i uppdrag att utarbeta riktlinjer för hur misshandladekvinnor skall behandlas. Det behövs också förstärkningar inom utbildningen. Deanställda på akutmottagningar, vårdavdelningar, socialbyråer m. fl. bör enligtmotionärerna erbjudas utbildning i hur man bäst hjälper misshandlade kvinnoroch barn och deras misshandlare. Det är självklart att problematiken kringfamiljevåld också skall ingå som en viktig del i utbildningen till läkare,vård- och sociala yrken. Även motion 1986187:So240 av ochCharlotte (båda fp) tar upp frågan om utbildning om misshandel förvårdpersonal. I motionen hemställs sålunda att som sin mening skallge regeringen till känna vad som anförs i motionen om åtgärder för atttillgodose behovet av utbildning av vårdpersonal angående skador uppkomna pågrund av misshandel av barn och kvinnor. Motionärerna anför att det visserligensedan många år finns riktlinjer för omhändertagande av barn som misstänks hablivit misshandlade men att det behövs förnyad information och utbildningangående barnmisshandel eftersom riktlinjerna hunnit falla i glömska på mångahåll. Motionärerna pekar på att den personal som skall ta hand om misshandladekvinnor och barn måste vara väl insatt i de resurser som finns och kunnainformera om möjlighet till inläggning, om kontakt med kvinnojour och socialjouroch olika typer av samtalsbehandling. beslutade omgenomförandet av en registrering av samtliga skadefall som kommer i kontakt medhälso- och sjukvården. När en sådan kommer till stånd, kommer sannolikt flerafall av skador än orsakade av våldshandling att upptäckas. Enhandlingsberedskap måste därför enligt motionärerna byggas upp. Dettaunderstryker ytterligare behovet av utbildning/fortbildning av vårdpersonalangående diagnostik och handläggning, när den ställs inför skador uppkomna pågrund av våldshandling. har haft ett särskilt uppdrag ochdisponerat 1 milj. kr. för utbildning och information av landstingens personalnär det gäller vården av misshandlade kvinnor och barn. anordnadesom ett led i detta arbete ett antal modellkonferenser riktade till framförallt landstingens utbildningsplanerare och sammanställde även en rapport överkonferenser- har också i samarbete med statens invandrarverk SoU1986/87:27 anordnaten konferens om invandrarkvinnor och kvinnojourer. redovisasi PM 86/84, Kvinnomisshandel. gettsärskilda stimulansbidrag till sjukvårdshuvudmännen för anordnande av utbildnings-och informationsinsatser för vårdpersonalen. också haftnågon form av utbildning, vanligen i form av en endagsutbildning Tanken bakom såväl modellkonferenser som landstingensutbildningsdagar har varit att dessa skulle utgöra upptakten till ytterligareutbildning på det lokala planet och på enskilda arbetsplatser, Någon uppföljning av utfallet har dock inte Ett antal av landets kvinnojourer har uppvaktatsocialdepartementet om nödvändigheten av att gå vidare med utbildnings- ochinformationsarbetet. I sammanhanget kan redovisas vissa pågåendeförsöksverksamheter när det gäller vård och behandling av familjer där detförekommit misshandel och sexuella övergrepp. Två av projekten bedrivs inomkriminalvården och är framför allt riktade till män. Ett av projekten bedrivsinom den psykiatriska barn- och ungdomsvården med inriktning på barnen. Tvåprojekt pågår inom med inriktning på kvinnornas situation.Försöksverksamheterna pågår och skall sedan utvärderas. En gemensamslutrapport kan förväntas och bör kunna ge synpunkter på hur mankan bedriva verksamheten. , , ochriksåklagarämbetet har gemensamt sammanställt en informations- ochutbildningsskrift om misshandel och sexuella övergrepp mot kvinnor och barn.Skriften är avsedd att fungera som en handledning för alla som i sitt arbetekommer i kontakt med offer för misshandels- eller sexualbrott, t. ex. anställdainom sjukvården, , rättsväsendet samt advokater. Den har gått uti mycket stor upplaga framför allt till personal inom rättsväsendet men äventill kvinnojourer, socialbyråer och andra. För att föra ut detta materialanordnade tre konferenser liknande de av socialstyrelsenanordnade och ovan redovisade länskonferenserna. Avsikten med de avrikspolisstyrelsen anordnade konferenserna har också varit att de skulle utgöraupptakten till vidare informations- och utbildningsinsatser. Utskottet behandlade i betänkandet SoU 1984/85:14 vissamotionsyrkanden om åtgärder mot bl. a. kvinnomisshandel. Utskottet redovisadedärvid bl. a. en inom litärbetad rappört omkvinnomisshandel.