bet · GA01FiU2 · 1986-12-31 00:00:00 — omfinansieringen av statens investeringar och om införande avkapitalbudgetredovisning I detta betänkande behandlar utskottet två motioner somväckts under allmänna motionstiden och som tar upp principerna för den statligabudgetredovisningen. Motionärerna vill bl.a. att man undersöker om inte ettåterinförande av kapitalbudgetredovisningen skulle ge ett bättre underlag förekonomiska beslut. I den ena motionen diskuteras också frågan omfinansieringsformerna för investeringar. 1985/86:Fi714 av (), vari yrkas 1. att hos regeringen begär utredning omåterinförande av kapitalbudget i statens räkenskaper, 2. att hos regeringen begär utredning omkonsekvenserna av de statliga verkens olika sätt att finansiera investeringar. 1985/86:Fi715 av och (), variyrkas att begär att regeringen ser över metoderna för att redovisastatens utgifter och inkomster så att de kan ge bättre underiag för ekonomiskabeslut. I motion Fi715 hävdas att den statliga budgetredovisningeninte är anpassad till dagens ekonomiska förhållanden som kännetecknas av ensnabbt växande statsskuld, stora budgetunderskott och ett negativt statligtsparande. Under sådana omständigheter är det av stor vikt att få korrektauppgifter om hur omfattande statens investeringar är i förhållande till statenstotala upplåning. Det kan man få, hävdar motionärerna, endast om utgifter förden löpande verksamheten särskiljs från investeringsutgifter som ger avkastningpå . Motionärerna anser också att förändringar i statensförmögenhetsställning bör redovisas på ett adekvat sätt. Ett exempel på att såinte sker är, enligt deras mening, redovisningen av realiserade kursförlusterpå statens utlandsupplåning. Dessa förluster som varitbetydande har belastat budgetens utgiftssida trots att de saknar samband medden löpande budgeten. Däremot kan de ha en viss betydelse för statensförmögenhets- 1 1986187.5 saml. ställning.För att man skall kunna få fram ett bättre underlag för ekonomiska FiU1986/87:2 beslut bör nuvarande redovisningspraxis ändras, hävdar motionärerna.I samband därmed bör distinktionen mellan driftbudget och kapitalbudget på nyttinföras. Även i motion Fi714 tas frågan om ett återinförande avkapitalbudgetredovisningen upp. Motionären framhåller att det vore intressantatt undersöka om ett återinförande av kapitalbudgeten kunde hjälpa oss att fåen riktigare uppfattning om ekonomiska ställning. Utskottet får med anledning härav framhålla /81 slopades uppdelningen av statsbudgeten i en driftbudget ochen kapitalbudget. Den tidigare särredovisningen var betingad av att man ansågatt alla förändringar i statens produktiva förmögenhet skulle redovisas öppetpå kapitalbudgeten. Denna budget, vars utgifter således motsvarades av ökningeni statens avkastningsbara tillgångar, skulle i princip vara lånefinan-sierad.Driftbudgeten, som täckte de löpande utgifterna och oräntabla investeringarna,skulle däremot vara skatte- och avgiftsfinansierad. Beroende påkonjunkturläget kunde driftbudgeten över- eller underbalanseras. över enlängre tidsperiod borde den dock vara balanserad. Särredovisningen av statens löpande utgifter ochkapitalutgifter kom efter hand att framstå som mindre intressant.Uppmärksamheten riktades i stället på balansen mellan statens samlade inkomsteroch utgifter, eftersom även kapitalbudgetens utgifter hade stor konjunkturpolitiskbetydelse. Tillväxten i statens produktiva förmögenhet blev därmed inte längreutslagsgivande för det statliga upplåningsbehovet. Det grundades i stället påbedömningar av budgetunderskottets inverkan på samhällsekonomin vid varjetillfälle. I praktiken kom därigenom både drift- och kapitalbudgeten attfinansieras pä samma sätt, dvs. med skatter och med lån. Uppdelningen dememellan ansågs inte längre tillgodose något meningsfullt syfte. Det visade sigmed tiden också svårt att upprätthålla en klar skiljelinje mellan räntabla ochicke-räntabla investeringar, dvs. mellan de investeringsutgifter som skulleföras över kapital- resp. driftbudgeten. Såsom framhålls i de båda motionerna är det av intresseatt få belyst även andra ekonomiska samband än de som går att utläsa urstatsbudgeten med nuvarande redovisningsprinciper. Av denna anledning redovisassedan lång tid tillbaka ett antal specialundersökningar ikompletteringspropositionen, vilka är avsedda att ge en mer fullständig bild avstatsbudgeten och dess återverkningar. Av dessa är långtidsbudgeten den äldstaoch mest omfattande . I takt med de växande budgetunderskotten har i dessasammanhang ökad uppmärksamhet kommit att ägnas åt faktorer som är avgörande förautomatiken i statsbudgeten. I anslutning till långtidsbudgeten lämnas en sådanöversikt. redovisas där också statsbudgetens utgifter uppdelade pårealekonomiska kategorier, varvid åtskillnad görs mellan utgifter förkonsumtion, investeringar, transfereringar och finansiella transaktioner. Ikompletteringspropositionen återges också en balansräkning för staten, vilkenkan användas till att bl.a. belysa förändringar av det bokförda värdet avstatens nettoförmögenhet. Slutligen vill utskottet i detta sammanhang ocksånämna att riksgäldsfullmäktige i en bilaga till budgetpropositionen (prop. 100,bil. 17.1) redovisar sina beräkningar av anslaget räntor på statsskulden,och att de i det sammanhanget också belyser hur statsskuldrän- FiU 1986/87:2torna fördelar sig över åren om utgifterna periodiseras till de perioder dekostnadsmässigt tillhör. Med hänsyn till att dessa specialstudier i betydandeutsträckning tillgodoser motionärernas synpunkter anser utskottet att behovinte föreligger av en allmän översyn av formerna för redovisningen av statensutgifter och inkomster. Till saken hör också att nuvaranderedovisningsprinciper inte tillämpats för att en utvärderingskall kunna ske. Självklart utgör det sagda inget hinder för attredovisningstekniska skevheter av det slag som påtalas i motion Fi715 rättastill. Den i motionen kritiserade metoden för redovisning av realiseradekursförluster på utlandslån har även utskottet satt i fråga vid upprepade'tillfällen, senast i betänkandet FiU 1984/85:36. Utskottet framhöll därvidföljande: Att valutaförluster över huvud taget tas upp i dessasammanhang kan också diskuteras utifrån redovisningsmässiga principer. Enligtnuvarande praxis bokförs valutaförluster i samband med att utlandslån omsättsoch ersätts med nya lån. Valutaförlusterna får visserligen till följd attutlandsskuldens bokförda värde i svenska kronor ökar, men de inverkar inte påstatens löpande utgifter och inkomster. Däremot minskar de löpanderänteutgifterna när ett lån ersätts av ett annat med fördelaktigare villkor.En sådan faktisk förbättring döljs emellertid bakom den skenbara försämring somvalutaförlusterna ger på våra löpande betalningar. Redovisningen avvalutaförlusterna kan t.o.m. ge det felaktiga intrycket att det ärofördelaktigt för att förtidsinlösa lån för att byta ut dem mot lån medfördelaktigare villkor. Utskottet har mot denna bakgrund tidigare ifrågasatt denuvarande principerna för redovisningen. Det är därför med tillfredsställelsesom utskottet noterar att håller på att seöver denna fråga i samråd med andra berörda myndigheter. Enligt utskottetsmening är det ängeläget att frågan snabbt får en lösning. Slutsatserna av denna översyn har redovisats i enpromemoria om statsskuldens värdering och redovisning påstatsbudgeten av vissa ränteutgifter och valutaförluster/valutavinster.Promemorian överlämnades till regeringen . Av de alternativaredovisningsmetoder som behandlas i den har fullmäktige inte funnit någon somhar så bestämda fördelar att fullmäktige varit beredda att förorda den framförnuvarande system. Regeringen har därefter överlämnat promemorian tillriksrevisionsverket och uppdragit åt verket att utreda möjligheterna attutforma redovisningen av valutaförluster/valutavinster på ett sådant sätt attdessa fr.o.m. /88 inte påverkar statsbudgeten samt konsekvensernaav alternativa omräkningstidpunkter. Verket skall också se över redovisningsformernaför ränteutgifter för statsskuldväxlar. RRV skall redovisa sitt uppdrag tillregeringen . Med hänsyn till de angivna omständigheterna ochvad utskottet tidigare anfört (FiU 1984/85:36) finns det enligt utskottetsmening inte anledning för att nu begära att , regeringen vidtar någraytterligare åtgärder. I motion Fi714 begärs också en utredning av vilkakonsekvenser som uppkommer på grund av att de statliga verken har olika sättatt finansiera sina investeringar.Vad motionären närmast åsyftar är att i motsats till FiU1986/87:2 vissa andra affärsdrivande verk erhåller medel över statsbudgetenäven för sina förräntningsbara investeringar. Enligt motionären gynnasVattenfall av att erhålla investeringsmedel direkt från skattebetalarna. Utskottet får med anledning härav framhålla följande.Sedan några år tillbaka har först och därefter SJ, luftfartsverketoch postverket givits möjlighet att finansiera sina fullt förräntningsbarainvesteringar på den öppna marknaden eller via . Motsvarandemöjlighet har ännu inte givits . har emellertid i ett brev till regeringennyligen lagt fram förslag om ett nytt system för ekonomisk styrning av verket.Enligt förslaget bör statsmakternas avkastningskrav på verket i fortsättningeni stort motsvara vad som skulle ha gällt vid drift i aktiebolagsform. Vadbeträffar frågan om upplåningsformerna anser att det är angelägetatt en marknadsanpassning kan skapas och upprätthållas. Man bör därför försökaåstadkomma former för finansieringen som ger följsamhet mot kapitalmarknadensvillkor. Med sitt förslag, som är dagtecknat ,vill alltså i likhet med vissa andra affärsverk få till stånd mermarknadsan-passade former för den ekonomiska styrningen av verksamheten.Motionärens önskemål om mer enhetliga finansieringsformer för affärsverkenkommer alltså upp till prövning av regeringen utan särskilt initiativ frånriksdagens sida. Med detanförda avstyrker utskottet bifall till motionerna Fi714 och Fi715. 1. beträffandeåterinförande av en kapitalbudgetredovisning attriksdagen avslår motionerna 1985/86:Fi714 yrkande 1 och 1985/ 86:Fi715, 2. hzXrMianåe. finansieringen av statensinvesteringar att avslår motion 1985/86:Fi714 yrkande 2. Närvarande: (), (), RolandSundgren (s), (), . Åsling (c), (), IrisMårtensson (s), (), (), iGamleby (s), i (vpk), (), HugoHegeland (m), () och (). Särskiltyttrande FiU 1986/87:2 Finansieringen av statens investeringar . Åsling och (båda c) anför: De statliga verken har i ökad utsträckning kommit attvända sig till kapitalmarknaden för finansiering av investeringar. Dettanödvändiggör en översyn av tillämpad praxis i redovisningen av verkensförräntningsbara investeringar för att klargöra skilda finansieringsvägar.Detta bör vara möjligt att uppnå utan att på nytt upprätta särskildkapitalbudget, som föreslås i motion Fi714.