bet · GA01SoU17 · 1986-12-31 00:00:00 — I de forskningsprojekt på arbetsmiljöns område som syftartill att belysa samband mellan exponering för olika faktorer i arbetsmiljön ochohälsa är rökare/icke rökare regelmässigt en väsentlig variabel. I de allmännaråden om begränsning av tobaksrökning redovisas flera sådana samband. Exempelvisanses rökande asbestarbetare löpa ca tjugo gånger högre risk att få lungcancerän icke rökande asbestarbetare. Arsenik i smältverk och radondöttrar i gruvordrabbar rökande arbetare hårdare, eftersom de utsätts för förstärkt cancerrisk.Via fingrar och cigaretter kan giftiga ämnen, t, ex, bly och arsenik, tas upp ikroppen, Röriäggare som arbetar med teflon och röker kan drabbas avs, k, teflonfeber, eftersom rökverken kan bli förorenade av teflonpartiklar somomvandlas till mycket giftiga gaser. Flera fall där tobaksrökning samverkar med faktorer iarbetsmiljön till en förstärkt hälsorisk är alltså redan kända, Iforskningsprojekt på arbetsmiljöns område uppmärksammas dessutom regelmässigtom det förhällandet att en arbetstagare är rökare innebär en förhöjd risk förohälsa vid exponering för olika ämnen i arbetsmiljön. Utskottet ariser motdenna bakgrund inte att motion 1986/87:So493 yrkande 1 påkallar något initiativav i här aktuell del utan avstyrker motionen. Utskottet vill dockunderstryka vad som uttalades vid arbetsmiljölagens tillkomst om ätt det är enviktig uppgift för företagshälsovården att upplysa de anställda om rökningensspeciella risker med hänsyn till arbetsförhållandena. Vissa ändringar i arbetsmiljölagen Projektorers/konstruktörers arbetsmiljöansvar I motion 1986/87:So718 av () ochBengt-Ola () hemställs att hos regeringen anhåller om enöversyn av gällande lagstiftning rörande arbetarskyddsansvar i syfte attkomplettera lagstiftningen så att den även omfattarprojektorers/konstruktörers arbetsmiljöansvar. Många olycksfall ocharbetsskador inom byggbranschen kan förhindras genom en framsyntsäkerhetsplanering av arbetet, anför motionärerna. En förutsättning härför äratt man på ett tidigt stadium i byggprocessen planerar för en god arbetsmiljö.Planeringen påverkas starkt av projektorer och konstruktörer. De har emellertid- till skillnad från t. ex, byggherren och entreprenören - inte någonskyldighet att följa arbetsmiljölagen och arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter.Någon ordenttig genomarbetning av arbetsmiljömässiga värderingar ochhänsynstaganden kommer därför regelmässigt aldrig fill stånd, anförmotionärerna. Arbetarskyddsstyrelsen har uppmärksammatregeringen på SoU 1986/87:17 att arbetsmiljölagen är i behov av några kompletteringar och ändringar på en rad punkter för att styrelsen skall fä bättre möjligheter att ingripa för att förbättra arbetsmiljön. Bl, a, har styrelsen påtalat den i mottorien aktualise rade frågan. Styrelsen har påpekat att den inte har möjlighet att rikta krav mot arkitekter eller andra som inte är arbetsgivare eller leverantörer. Kraven måste i stället riktas rriot dem som bygger, levererar eller använder den färdiga produkten. Detta leder, enligt arbetarskyddsstyrelsen, till att detofta blir för sent att åstadkomma arbetsmiljöförbättringar, , Utskottet delar motionärernas uppfattning att det ärmycket viktigt att beakta arbetsmiljösynpunkter redan pä ett ttdigt stadium avplaneringsprocessen för att en god arbetsmiljö skall uppnås. Frågan ominförande av ett. skyddsansvar i arbetsmiljölagen för projektorer/konstruktörerkommer dock, enligt vad utskottet erfar, att utredas och övervägas avregeringen med anledning av arbetarskyddsstyrelsens skrivelse. Utskottetförutsätter att arbetet härmed bedrivs så skyndsamt som möjligt. Motion1986/87:So718 (s) påkallar därmed ingen åtgärd av , utan avstyrks. En snabbutredning om arbetsmiljölagens brister I motion 1986/87:So712 av m.fl. (vpk)begärs en snabbutredning om arbetsmiljölagens brister och förslag tillåtgärder, I motionen anförs att kommunisterna vidarbetsmiljölagens tillkomst levererade en omfattande kritik mot varje kapitel ilagen. Vpk ansåg att lagen var otillräcklig, eftersom den slog fast attarbetsmiljöarbetet skulle bygga på klassamarbete. En avgörande brist var attarbetsmiljölagen inte gav fackföreningarna några konkreta maktbefogenheter.Motionärerna anser inte att arbetsmiljön kan betraktas som tillfredsställandenär det inträffade 92 dödsfall, 107 000 olycksfall, 29 700arbetssjukdomar och ett stort antal förtidspensioneringar, I motionen anförsvidare en rad exempel på vad motionärerna anser utgöra brister i regelsystemetpå arbetsmiljöområdet. Arbetsmiljölagen, som trädde i kraft , ärtill stor del en ramlagsttftning, som förutsätts bli kompletterad genom av arbetarskyddssty relsen utfärdade närmare föreskrifter för olika områden. Denna konstruk tion av lagstiftningen är bl,ä, avsedd att underlätta en utveckling som tar hänsyn till nya forskningsrön och till behovet av åtgärder inom olika områden. Vid riksdagsbehandlingen framfördes kommu nisterna motionsförslag som innebar att arbetet i arbetsmiljöfrågor borde . bedrivas genom en facklig kamp av arbetstagarna mot arbetsgivarna och att arbetsmiljölagen borde ge arbetstagarna fackliga maktbefogenheter i olika avseenden. . ,; Utskottet avstyrkte motionen och anförde i sitt avriksdagen godkända betänkande SoU 1977/78:1 att utskottet anslöt sig till den i propositionen framförda uppfattningen att samverkan mellan arbetstagare och arbetsgivare var en förutsättning för ett framgångsrikt arbete när det gällde att skapa en god arbetsmiljö. Den metod som kommunisterna anvisade stod i motsats till den för arbetsmiljölägstiftningen grundläggande principen 19 omsamverkan, ansåg utskottet, som i sammanhanget även ville peka på de SoU1986/87:17 möjligheter till inflytande över sin arbetsmiljö som arbetstagarnahade genom den s, k, kvarlevande stridsrätten enligt medbestämmandelagen, MBL, Utskottet avstyrkte en motion frånvänsterpartiet kommunisterna liknande den nu aktuella, I sitt av riksdagengodkärida betänkande (SoU 1984/85:16 s, 19-21) anförde utskottet att det försin del inte ansäg att det framkommit något som skulle motivera en översyn avarbetsmiljölagen på det sätt motionärerna begärt. Det sagda hindrade emellertidinte, fortsatte utskottet, att specifika frägor, såsom t, ex, hur asbestskadorskulle kunna förhindras, kunde behöva övervägas särskilt. Utskottet vidhåller sin inställning och avstyrker motion1986/87:So712 (vpk). En översyn av arbetsmiljölagen med hänsyn fill dehandikappades behov I motion 1986/87:So7I9 av () och IngvarBjörk (s) hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vadsom i motionen anförts om översyn av arbetsmiljölagen. Motionärerna anser inteatt den normalnivå som anges i arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter tar hänsyntill de handikappades behov och förutsättningar. Vidare kan denskyddsutrustning som finns ute på arbetsplatserna bara i undantagsfall användasav handikappade, trots att arbetsmiljölagen säger att den skall passa alla.Genom att ta hänsyn till de handikappades förutsättningar vid utformningen avföreskrifter och skyddsutrustningar kan man markera att de handikappade har enverklig förankring på den svenska arbetsmarknaden, 1 arbetsmiljölagen sägs att arbetsförhållandena skallanpassas till människans förutsättningar i fysiskt och psykiskt avseende (2kap, 1 § andra stycket i lagen). Enligt lagens förarbeten (prop. 1977:149 om arbetsmiljölagm. innebär detta bl, a, att man skall ta. hänsyn till den enskildearbetstagarens ålder, yrkesvana och övriga individuella förutsättningar.Bestämmelsen innebär också att man vid planering av arbetsmiljön måste beaktaatt människor är olika och att arbetshandikapp är vanliga i arbetslivet. Det ärangeläget att arbetsplatserna utformas så att inte stora grupper avarbetstagare utestängs. Föredraganden anför att arbetsgivarnas ansvar i dessahänseenden bör utmärkas genom en särskild bestämmelse i arbetsmiljölagen, Ilagens 3 kap. om allmänna skyldigheter åläggs arbetsgivare därför att ta hänsyntill arbetstagarnas särskilda förutsättningar för arbetet. Vid arbetets planläggningoch anordnande skall beaktas att människors förutsättningar att utföraarbetsuppgifter är olika. Föredraganden anför vidare, att arbetsplatserna börutformas så att sysselsättningsmöjligheterna främjas. Självfallet kan inte varje arbetsplats och där utfört arbete anpassas till de skilda förutsättningarna hos varje enskild människa. Det bör emellertid förebyggas att onödiga hinder uppstår när det gäller att sysselsätta människor med något slag av arbetshandikapp. Av arbetsmiljölagens uppläggning följer också, framhåller föredraganden, att det bör vara en uppgift för skyddskommittén och skyddsombuden att 20 Föredraganden konstaterar att detta är SoU 1986/87:17 ettskäl för att handikappfrågor skall beaktas i utbildning av bl. a. skyddsombud. Genom ett tillägg till 6 kap. 9 § arbetsmiljölagen medanledning av proposition 1984/85:89 om företagshälsovård och arbetsanpassninghar skyddskommitténs ansvar för människor med nedsatt arbetsförmåga ytterligareförstärkts. skall skyddskommittén verka för att en pålämpligt sätt organiserad arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhetbedrivs på arbetsstället. Däremot omfattas inte anpassnings- och rehabiliteringsfrågornaav föreskrifter från arbetarskyddsstyrelsen och tillsyn av yrkesinspektionen,eftersom yrkesinspektionens verksamhet i första hand måste gälla miljöerna,inte individerna (prop. s. 58). Inspektionen skall dock se till attarbetstagarna inte blir handikappade på grund av arbetsförhållandena. Arbetsmarknadsministern anförde i propositionen (s. 58)att det enligt hennas mening var förenat med utomordentligt stora svårigheteratt i lagstiftning eller föreskrifter närmare reglera vad som skall krävas avarbetsgivaren när det gäller anpassnings- och rehabiliteringsåtgärder, bl. a.därför att behovet av insatser varierar i dé enskilda fallen. Detta hindradesjälvfallet inte, fortsatte arbetsmarknadsministern, att parterna i avtalkommer överens om riktlinjer för anpassningsarbetet eller att berördamyndigheter genom information och allmänna råd vägleder parterna ochunderlättar för dem att bedriva en bra verksainhet. Genom de företagna ändringarna i arbetsmiljölagen haralltså ytterligare markerats att frågor om anpassning och rehabilitering skallhanteras inom ramen för det lokala skyddsarbetet och att de i första hand ärarbetsgivarens ansvar. Anpassningsfrägorna är ocksä en viktig uppgift förföretagshälsovår-. Motion 1986/87:So719 (s) påkallar därför inte någotriksdagens initiativ. Utskottet vill understryka vikten av attanpassnings- och rehabiliteringsarbetet verkligen bedrivs målmedvetet ocheffektivt. I motion I986/87:So706 av () begärs enöversyn av arbetsmiljöförordningen i syfte att undanröja hinder för ungdomarunder att få arbete. Motionären tar särskilt upp bestämmelserna iarbetarskyddsstyrelsens kungörelse om minderåriga i arbetslivet (AFS 1980:13,ändrad genom AFS 1982:16) som hon anser vara alltför detaljerade och prägladeav teknikfientlighet. Det borde vara fullt möjligt att ändra en mängd bestämmelsersom hindrar ungdomar frän att fä arbete. Bestämmelser om minderårigas arbete har länge utgjort enviktig del av arbetarskyddslagstiftningen. Grundtanken bakom detta är att barnoch ungdom inte genom arbete skall utsättas för risker för olycksfall, överansträngningeller annan menlig inverkan på hälsa eller kroppsutveckling. I arbetsmiljölagenfinns de grundläggande bestämmelserna beträffande minderårigas arbete i ettsärskilt kapitel (5 kap. 1-5 §§). I motsats till tidigare lagstiftning tar arbetsmiljölageninte enbart sikte på skyddssynpunkterna för minderåriga, utan betonar också att ungdomen inte 21 1986/87. skallavskärmas från arbetslivet utan måste ges möjligheter att genom praktik SoU 1986/87; 17 eller på annat sätt få arbetslivserfarenheter (prop.1976/77:149 s. 319). Med minderårig menas i arbetsmiljölagen den som inte har fyllt . I minderårigkungörelsen finns olika åldersgränser, t. ex. 13och , i vissa bestämmelser. Regler, som berör minderåriga, finns även i vissa andraförfattningar. Här kan nämnas strålskyddslagen (SFS 1958:110 med ändririgar)som förbjuder minderårig under att arbeta med radiologiskt arbete utanstrålskydds-myndighetens medgivande samt vägtrafiklagstiftningen. Allmännaordningsstadgan (SFS 1956:617 med ändringar) innehåller bestämmelser om minderårigsmedverkan vid offentlig tillställning. Motiven bakom olika bestämmelser för ungdomar är bl. a.deras kroppsutveckling, bristande erfarenhet och mognad, behov av vila samttid för skolgång. Ungdomar har också en hög arbetsskadefrekvens. Enligt kungörelsenfinns möjlighet till både generella och individuella undantag. Endast ett fåtalsärskilt riskfyllda arbetsuppgifter är helt förbjudna för minderåriga. Det ärundervattensarbete under förhöjt,tryck, arbete med vissa cancerframkallandeämnen samt laboratoriearbete inom experimentell cancerforskning (9 § jämförtmed bilaga 2 i kungörelse). Här bör också nämnas att arbetsförhållandena för barn ochungdomar varit föremål för internationellt samarbete inom ramen föri första hand Internationella arbetsorganisationen () och Europarådet.Sverige har medverkat i detta samarbete och har åtagit sig förpliktelser ifråga om lagstiftningen till skydd för minderåriga. Utskottet kan inte dela motionärens uppfattning att desärskilda skydds-reglerna för minderåriga skulle vara för restriktivtutformade. Tvärtom anser utskottet att regelsystemet ger stort utrymme förungdomar att få närmare kontakt med arbetslivet under uppväxtåren. Utskottetavstyrker därför motion 1986/87:So706 (m). I modon 19S6l87:So703 av Lars-OVe m.fl. (vpk)begärs åtgärder som syftar till att skapa strikta regler påarbetarskyddets område för att därigenom åstadkomma en säker arbetsmiljö:Motionärerna anser att arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter,är luddiga ochoprecisa: Utvecklingen går också i allt högre grad mot föreskrifter utan kravpå provning och godkännande. Följden härav blir bl.a. att det importerasprodukter till svensk arbetsmarknad som orsakar olyckor och ohälsa hosarbetarna. I förarbetena till arbetsmiljölägen angavs vissa principerför utformningen av arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter (prop. 1976/77:149 s.353). Departementschefen framhöll att det borde eftersträvas att ange visstpreciserat krav i skyddshänseende utan att därför i detalj binda beträffandesättet för hur kravet skall uppfyllas. ansåg han att det bordeeftersträvas att foga rekommendationer, råd och upplysningar tillföreskrifterna till ledning i det praktiska arbetet. härmed somfunktionskrav, vilka ofta åtföljs av allmänna råd om lämpligt SoU1986/87:17 tillvägagångssätt, m.m. Arbetsmarknadens parter deltar hos arbetarskyddsstyrelseni föreskrifternas utarbetande, både på beredningsstadiet och vid besluten istyrelsen. Beträffande kraven pä provning och godkännande som tas uppi motionen anfördes i propositionen om arbetsmiljölagen att någon allomfattandeofficiell förprövning inte'kunde genomföras. Det gällde att inte inrikta sig påett alltför stort område och därigenom äventyra möjligheterna att åstadkommaen effektiv officiell förhandsbedömning i de fall då det verkligen påkallades(prop. 1976/77:149 s. 274). Arbetsmarknadsministern uppger i årets budgetproposition(s. 30) att i samband med en nordisk utredning om en eventuell nordiskarbetsmiljökonvention frågan om en ytterligare harmonisering avföreskriftsarbetet kommer att ägnas särskild uppmärksamhet, liksom frågan omolika former för teknisk kontroll och provning. Bl.a. skall frågor som. rörömsesidigt godkännande av provningsinstitutioner och provningsprocedurerbehandlas. Mot bakgrund av den här lämnade redovisningenavstyrkerutskottet bifall till motionen (vpk). I motion I986/87:So721 (fp) yrkas att regeringen ges tillkänna vad som i motionen anförts om 'arbetarskyddsstyrelsens översyn avgränsvärdena (yrkande 2). Enligt motionären måste arbetarskyddsstyrelsen seöver gränsvärdena på områden där de troligtvis'är på fel nivå, t:ex.beträffande buller, luftfukttghet, luftförorening och temperatur. Ett hygieniskt gränsvärde anger den högsta halt av enluftförorening, under vilken en person som utsätts för föroreningen anses varaskyddad mot ohälsa. gäller arbetarskyddsstyrelsens kungörelse omhygieniska gränsvärden, AFS 1984:5, vilken trädde i kraft . En närmare redogörelse för bakgrunden till systemet med hygieniskagränsvärden lämnades i socialutskottets betänkande SoU 1977/78:1 med anledningav proposition 1976/77:149 om arbetsmiljölag. rentpraktiska arbetet med framtagande av gränsvärdelistan hänvisas till betänkandetSoU 1984/85:16 (s. 26-27). Beträffande buller gäller sedan den 1 januari 1987arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter AFS 1986:15, De hygieniska gränsvärdena revideras löpande avarbetarskyddsstyrelsen, ' inte minst mot bakgrund av de nya forskningsrönsom framkommer. Utskottet har erfarit att ett förslag till ny gränsvärdelistakommer att behandlas i arbetarskyddsstyrelsens styrelse , Här kan vidare nämnas att arbetsmarknadsministern i ettpressmeddelande från , daterat ,uppgivit att hon kommer att föreslå regeringen att ge arbetarskyddsstyrelsen iuppdrag att utreda konsekvenserna - både de ekonomiska och de hälsornäs-siga -av att halvera alla nu gällande gränsvärden för lösningsmedel i arbetsmiljön. Utskottet förutsätter att arbetarskyddsstyrelsenfastställer de hygieniska SoU 1986/87:17 gränsvärdena på en så låg nivå sommöjligt, så att betryggande marginal uppnås till den nivå där oacceptabla skadeeffekterkan uppstå. Utskottet finner i övrigt inte anledning till något uttalande frånriksdagens sida med anledning av motionen. Motion 1986/87:So721 (fp) avstyrkssåledes i här aktuell del (yrkande 2), Störande ljud i arbetsmiljön I motion 1986/87:So713 av () och MajBritt () hemställs att arbetarskyddsstyrelsen får i uppdrag attnärmare studera inverkan på människan av ljud i arbetsmiljön. Enligtmotionärerna är det inte bara buller som direkt överstiger vissa decibel som ärskadligt för människan. Mycket tyder enligt motionärerna på att människanpåverkas betydligt mer än man trott av det moderna samhälletsljudkuliss, som skapas av exempelvis ventilationssystem, trafikbuller,bakgrundsmusik och datorer. Ingen kan med säkerhetsäga vilken betydelsedetta har för människans psykiska välbefinnande och därmed indirekt för hennesfysiska hälsa, I propositionen med förslag till arbetsmiljölag (prop,1976/77:149) betonade departementschefen att miljöfaktorer som buller äveninnebar komfortproblem, och att en god arbetsmiljö i ljudhänseende inteuppnåddes enbart genom att man åstadkom ljudnivåer som inte medförde risk förhörselskador. Ljudnivåerna på arbetsplatserna skall i största möjligautsträckning hållas pä en sådan nivå att de inte leder till trötthet ellerandra besvär, hette, det vidare i propositionen (s, 234). Arbetarskyddsstyrelsens tidigare nämnda föreskrifter ombuller, AFS 1986:15, tar främst sikte på sådant ljud som kan orsakahörselskada, 1 de allmänna råden, fogade till föreskrifterna, erinras dock omatt icke hörbart ljud, s, k, infraljud, kan vålla obehag, även om dess påverkanpå människan ännu inte är tillfredsställande klarlagt. Vid arbetarskyddsstyrelsens forskningsavdelning pågårforskning som tar sikte pä störningar generellt av buller och ljud iarbetslivet, I ett projekt studeras t, ex, det sätt pä vilket buller återverkarsom störningsfaktor i arbetslivet och vilka såväl psykiska som fysiskahälsoeffekter detta medför för arbetstagarna. Utskottet delar motionärernas uppfattning att störreuppmärksamhet bör riktas även mot det inte direkt hörselskadande bullret iarbetsmiljön och den påverkan detta kan ha på människan i form av stress,trötthet m,m. Mot bakgrund av det forskningsarbete som bedrivsvid arbetarskyddsstyrelsen anser utskottet emellertid inte att motionenpåkallar något .initiativ av . Motion 1986/87:So713 (s) avstyrksalltså. Jord- ochskogsbrukets arbetsmiljö SoU 1986/87:17 I motion 1986/87:So708 (c) begärs attarbetarskyddsstyrelsen får i uppdrag att inittera "säkerhetsdagar iskogen" och att medel härför anvisas ur arbetsmiljöfonden (yrkande 2).Arbetsskadorna bland ensamarbetare i skogen är ofiillständigt kända, anförmotionärerna. rapporteras ca 1 000 olycksfall och ca 10 dödsfall. Detfinns dock anledning anta att den förstnämnda siffran på grund av brister irapporteringen är alldeles för låg. Enligt motionärerna inträffar de flestaolycksfallen vid huggning. Olycksorsakerna kan hänföras till bl, a, bristandekunskaper om den säkraste arbetstekniken, bristande användning av personligskyddsutrustning och brister i kunskapen om utrustningen. Mot bakgrund av dennaarbetsskadesituation genomförde skogsbranschens organisationer under år 1985särskilda säkerhetsdagar i ett par län, då man informerade skogsarbetare omarbetsteknik, skyddsutrustning m, m. Deltagarna hade i hög grad tillägnat sig informationen.Motionärerna anser det angeläget att medel kan ställas till förfogande förliknande informationsverksamhet i hela landet. Arbetsmiljöfonden (arbetarskyddsfonden) är ettforskningsfirian-sierande organ, vars verksamhet finansieras av enarbetarskyddsavgift (8 § lagen 1981:691 om socialavgifter). Fondens styrelsebeslutar självständigt om användningen av de medel som finns för forsknings-,utbildnings- och utvecklingsinsatser, I styrelsen sitter företrädare förarbetsmarknadens parter. Det bör enligt utskottets mening ankomma på fondensstyrelse att prioritera vilka utbildningsinsatser som skall genomföras, I yrkesinspektionens verksamhet ingär information ochrådgivning i arbetsmiljö- och skyddsfrågor som en viktig del. En del informationsinsatserkan ske i form av riksomfattande projekt som riktas mot en speciell bransch. Enutgångspunkt för de prioriteringar yrkesinspektionen gör är skadefrekvensenenligt informationssystemet om arbetsskador (), Även branschens struktur,utvecklingen av det lokala skyddsarbetet och företagshälsovården har betydelseför prioriteringarna. Utskottet förutsätter att yrkesinspektionen kommer attägna arbetarskyddet i det självverksamma skogsbruket särskild uppmärksamhet omså är påkallat med hänsyn till olycksfallsfrekvens m, m. Motion 1986/87:So708(c) bör därför inte föranleda någon särskild åtgärd av , såvitt nu äri fråga (yrkande 2), Arbetsskadestatistik inom jord- och skogsbruk I motion I986l87;So7II av () och RosaÖsth (c) begärs att anslår medel till en arbetsskadestatistik enligti motionen angiven kravspecifikation inom jord- och skogsbruket. Enligtmotionärerna underskattar nuvarande officiella statistik antalet olycksfall ilantbruket, dvs, i jordbruket och det självverksamma skogsbruket. Statistikensaknar också den för det förebyggande arbetet nödvändigaarbetsmomentindelningen. SCB bördärför få i uppgift att ta fram en återkommande statistik vart femte SoU1986/87:17 år med början avseende arbetsolycksfall. Enligt vad utskottet erfar har sökt ochnyligen fått beviljat medel från arbetsmiljöfonden till en arbetsskadestatistik för jord- och skogsbruket avseende , Undersökningen skall genomföras'av ' ' I enstyrgrupp för undersökningen ingår, förutom Lantbrukshälsan,arbetarskyddsstyrelsen. Utskottetanser det angeläget att det tas fram korrekta uppgifter om ' arbetsskadornai jord- och skogsbruket så att arbetsmiljöarbetet kan riktas och prioriteras till de mest riskfyllda arbetsområdena inom näringen. Det är dock rimligt att avvakta med att ta ställning till frågan öm återkommande undersökningartill dess att den nu aktuella undersökningen utvärderats,-' Med det anfördaavstyrker utskottet bifall till motion 1986/87:So711 (c). I motion 1986/87;So709 av m.fl. (vpk) begärsförslag till en sådan ändring i arbetsmiljölagen att studenterna mer aktivt kandelta i skyddsarbetet. Motionärerna påpekar att arbetsmiljölagen inte gerstudenterna full möjlighet att med rösträtt vara representerade i högskolornasskyddskommittéer. De ställs därmed delvis utanför skyddsarbetet. På högskolornafinns en hel rad arbetsmiljöproblem såsom laboratorieförsök med farligaämnen, allergiproblem, dålig ventilation och psykosociala frågor.