bet · GA01JuU31 · 1986-12-31 00:00:00 — om ändring i m. m. (prop.1986/87: 89 jämte motioner) JuU 1986/87:31 Idetta betänkande tillstyrker utskottet enhälligt regeringens förslag till ettreformerat tingsrättsförfarande. Utskottet konstaterar att rättegångsbalkensedan den trädde 1948 generellt sett har ändrats i ganska litenutsträckriing. Utskottet uttalar därvid bl.a. att viktiga skäl för att införarättegångsregler som ger de allmänna domstolarna möjlighet till en störreflexibilitet i handläggningen är att möjliggöra att processförfarandet blirsnabbare och mindre kostsamt men också att domstolsarbetet i sig kan komma attframstå som mera aktivt och därmed mera anpassat efter moderna krav och meraeffektivt än . Utskottet anser att de förslag som lagts fram i propositioneni allt väsentligt motsvarar de krav som bör ställas. Ibetänkandet tar utskottet också avstånd från tanken att jourdomstolar skulleinföras i den svenska rättsordningen. De borgerliga partierna uttalar sig i engemensam reservation för ett system med jourdomstolar. Vidare behandlarutskottet i betänkandet en motion angående reglerna för nämndemans utevarofrån huvudförhandling. Utskottets betänkandebestår av följande delar: Lagförslagen .............................. ...... s.3-61 Motionerna ............................... ...... s.62 Utskottets redovisning av propositio nens huvudsakliga innehåll.............. ...... s. 63-65 Utskottets bedömning .................. ...... s.66-69 Utskottets hemställan ................ ...... s.69 Reservation(jourdomstolar)............ ...... s. 70 Propositionen m. m. Iproposition 1986/87:89 har regeringen () föreslagitriksdagen att anta de genom propositionen framlagda förslagen till 1. lag om ändring irättegångsbalken, 2. lag om ändring iförvaltningsprocesslagen (1971; 291), 3. lag om ändring irättshjälpslagen (1972:429), 4. lagom ändring i lagsökningslagen(1946:808), 5. lag om ändring i lagen (1969;246) om domstolar i fastighetsmål. I 1986/87. Rättelse: S. 2 rad 15 och16 Står; antaget av (JuU 1986/87: 13, rskr. Rättat till; tillstyrktav lagutskottet (LU 1986/87:26) 6. lag om ändring i lagen (1929;145) om skiljemän, JuU 1986/87: 31 7. lag om ändring ihandräckningslagen (1981; 847), 8. lag om ändring i lagen (1977;729) om patentbesvärsrätten, 9. lag om ändring iutsökningsbalken, 10. lag om ändring i lagen (1974;371) om rättegången i arbetstvister, 11. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 12. lag om ändring i lagen(1970:417) om marknadsdomstol m. m., 13. lagom ändring i vanenlagen(1983:291), 14. lag om ändring i lagen (1976:839) om statens va-nämnd samt 15. lag om ändring imiljöskyddslagen (1969; 387). Blandpropositionens lagförslag ingår två bestämmelser (9 § rättshjälpslagen och Ikap. 2 § lagen om rättegången i arbetstvister) där ännu ej antagna lagförslagredovisas som gällande lydelse av reglerna. Lagförslaget röranderättshjälpslagen är tillstyrkt av lagutskottet (LU 1986/87; 26). Detandra, som berör lagförslag 10, bereds av lagutskottet i sambandmed proposition 1986/87:90 om en ny konkurslag. har därföröveriämnat lagförslag 10 till lagutskottet. Rörande propositionenshuvudsakliga innehåll hänvisas till vad som anförs i det följande underrubriken på s. 62. Isamband med propositionen behandlar utskottet dels de med anledning avproposifionen väckta motionerna 1986/87: Jul 11 av () och1986/87: Jul 12 av m.fl. (m), dels de väckta motionerna 1986/87; Ju403 (yrkande 3) av BengtWesterberg m.fl. (fp), 1986/87; Ju4l I (yrkande 3) av m. fl. (c),1986/87: Ju636 (yrkande 2 delvis) av () och (),1986/87: Ju640 (yrkande 3) av m. fl. (m) samt 1986/87:Ju8l6 (delvis) av (). Motionsyrkandena redovisas på s. 62. propositionen fogade lagförslagen, av vilka de första åtta har granskats avlagrådet, har följande lydelse. 1 Förslagtill JuU 1986/87: 31 Lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om ' dels attnuvarande 20 kap. 15 a §, 37 kap. 4 och 5 §§, 39 kap. 3 §, 40 kap. 13 och 15 §§samt 42 kap. 8 a§ skall upphöra att gälla, dels an 1 kap. 9§, 2 kap. 4§, 6 kap. 6 och 9§§, 9 kap. 5,8 och 9§§, 10 kap. 20§, 11 kap. 5 §, 12 kap. 6 och 14 §§, 13 kap. 3 §, 14 kap.3-5 och 7 §§, 16kap.3§, 17kap.2§, 18kap. 14§, 19 kap. 7 §, 20 kap. 15§,21kap.2§,23 kap. 18 och 24 §§,30 kap. 2 §,32 kap. 6 och 7 §§,33 kap. 9§,35 kap.13 och 14§§,36kap. 1,7, 16-20, 22 och 23 §§, 37 kap. l-3§§, 38 kap, 6§, 39kap. 2 §,40kap. II och 16§§, 42kap. 1, 2, 6-18, 20 och21 §§, 43 kap. 3-5, 8, 10, 11 och 13 §§,44 kap. 10§,45kap. 7, 10 och 13 §§,46 kap. 3-8, 11, 13 och 15§§,47kap. 2, 6-12, 19, 20, 22 och 23 §§, 49 kap. 3 §, 50 kap. 1,2,4 och 15 §§,51 kap. 15 §,52 kap. 10 §, 54 kap. 8 § samt rubrikerna till 37, 42 och 44 kap. skall ha följande lydelse,. dels att i balken skall införas tretton nya paragrafer, Ikap. 3 a §, 10 kap. 8a§, 14 kap. 7 a§, 18 kap. 8 a §, 43 kap. 14 §, 44 kap. 7 a§, 46 kap. 17 §,49 kap. 12-15 §§, 50 kap. 10 a § samt 52 kap. 9 a §, avföljande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse I tvistemål där förlikning om saken är tillåten gäller istället för bestämmelserna 13 § att tingsrätten alltid skall bestå av enlagfaren domare, om värdet av vad som yrkas uppenbart inte överstiger hälftenav basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Första stycket gäller inte, om en part första gången hanskall föra talan i målet yrkar att allmänna regler skall tillämpas och därvidgör sannolikt att den bakomliggande tvisten rör ett högre värde eller attutgången annars är av synnerlig betydelse för bedömningen av andraföreliggande rättsförhållanden. Har talan väckts genoin ansökan ombetalnlngsföreläggande, skall den part som begär att målet hänskjuts tillrättegång senast i samband därmed framställa yrkande som sagts. Med värde enligt första stycket avses det värde som kanantas gälla vid tiden för talans väckande. Har talan väckts genom ansökan ' Senaste lydelse av 20 kap. 15a§ 1984: 400, 37 kap. 5§1977: 1020, 42 kap. 8a§ 1984: 131. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse JuU 1986/87: 31 om lagsökning, betalningsföreläggande eller handräckningeller som enskilt anspråk i brottmål, avses värdet vid rättens beslut atttvisten skall handläggas som tvistemål. Vid bedömningen skall hänsyn inte tastill rättegångskostnaderna. 9§- Till huvudförhandling å samma Till huvudförhandlingp må ej utan synnerliga skäl ut- dag/årinte utan synneriiga skäl ut sättas flera mål, än att de kunna sättasflera mål än som kan beräk- beräknas bliva slutförda under en nasbli slutförda av sex tid av . Hinner huvud- timmar.Hinner en huvudförhand- förhandling icke slutföras samma ling inteslutföras som dag som den påbörjats, skall sam- den påbörjats, skall sammanträdet manträdet pågå under erforderiigt pågåunder erforderligt antal ar- antal helgfria dagar i följd. Om det betsdagari följd. Om det kan ske kan ske utan olägenhet, må dock utanolägenhet, får dock så länge avbrott i handläggningen, så länge sammanträdetpågår avbrott i sammanträdet pågår, äga rum un- handläggningengöra.s under högst der högst tvåarbetsdagar eller, om eller, om särskilda skäl föranleda detfinns särskilda skäl, högst tre därtill, högst i vec- arbetsdagari veckan, kan. Hovrätt är domför med tre lagfarnadomare. I mål som överklagats från tingsrätt skall dock minst fyra lagfarnadomare delta i hovrätten, om tingsrätten bestått av tre eller flera lagfarnadomare. Flera än fem lagfarna domare får inte delta i hovrätten. I brottmål gäller, i stället för bestämmelserna i förstastycket, att hovrätten är domför med tre lagfarna domare och två nämndemän.Flera än fyra lagfarna domare och tre nämndemän får inte delta. Förekommer ejanledning att döma till svårare straff än böter och är det i målet inte frågaom företagsbot, är hovrätten dock domför även med den sammansättning som angesi första stycket. Detsamma gäller vid handläggning som ej sker vidhuvudförhandling. Vid behandling av frågor omprövningstillstånd skall hovrätten bestå av två lagfarna domare. Vid beslut om avskrivning av målefter återkallelse är hovrätten domför med en lagfaren domare. Regeringen bestämmer i vilken omfattning åtgärd, som avserendast beredandet av ett mål, får vidtas av en lagfaren domare i hovrätteneller av en annan tjänsteman vid denna. Senaste lydelse 1969:244. ' Senaste lydelse 1986: 120. I protokoll skall antecknas utsaga av vittne, sakkunnig,part under sanningsförsäkran eller målsägande, då han höres i anledning avåklagarens talan, i den omfattning utsagan kan antagas vara av betydelse imålet, samt vad rätten vid syn å stället iakttager. Vid huvudförhandling i hovrätt vareej nödigt att i protokollet antecknas utsaga eller iakttagelse, som sagts,med mindre anteckning därav kan antagas bliva av betydelse vid fullföljd tillhögsta domstolen. Ej heller vare sådan anteckning nödig vid huvudförhandlingi högsta domstolen. I protokollet skall berättelser som lämnas under förhör ibevissyfte antecknas i den omfattning berättelserna kan antas vara av betydelsei målet. Detsamma gäller vad rätten iakttar vid syn på stället. Första stycket gäller inte berättelserav tilltalade i brottmål. Vid huvudförhandling i hovrätt behöver berättelser elleriakttagelser enligt första stycket antecknas endast om anteckningen kan antasbli av betydelse vid fullföljd till högsta domstolen. Vid huvudförhandling ihögsta domstolen behöver sådana anteckningar inte göras. Rätten äge förordna, att utsaga av part, målsägande,vittne eller sakkunnig skall i stället för att antecknas i protokolletupptagas genom stenografi eller på fonetisk väg. / denna ordning må ock upptagassammanfattning av utsaga, avseende vad som kan antagas vara av betydelse imålet. Stadgandet i 8 § andra stycket i detta kapitel skall itillämpliga delar gälla beträffande utsaga, som upptagits genom stenografi,ävensom beträffande på fonetisk väg upptagen sammanfattning av utsaga. De berättelser som lämnas under förhör i bevis.syfte får istället för att antecknas i protokollet tas upp genom stenografi eller påfonetisk väg. Detsamma gäller sådan sammanfattning av berättelse som omfattardet som kan antas vara av betydelse i målet. Bestämmelsen i 8 § andra stycket idetta kapitel gäller i tillämpliga delar berättelse, som tagits upp genomstenografi, och sådan sammanfattning av berättelse, som upptagits på fonetiskväg. Stenograf utses av rätten. Ej måden anlitas som stenograf, vilken fill saken eller till någondera parten står isådant förhållande, att hans tillförlitlighet därigenom kan anses förringad.Vad i 5 kap. 7 § är stadgat om tolk äger motsvarande tillämpning beträffandestenograf, som utsetts av rätten. Sådan stenograf har rätt till skäligersättning för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget krävt. Ersättningenbetalas av allmänna medel. Bestämmelser om återgivande i vanlig skrift av vad somupptagits enligt denna paragraf meddelas av regeringen. " Senaste lydelse 1979:289. JuU 1986/87:31 Den som vid sammanträde inför rätten stör förhandlingeneller fotograferar i rättssalen eller bryter mot föreskrift eller förbud, somhar meddelats med stöd av 5 kap. 9§, döms till böter. Till samma straff dömsden som muntligen inför rätten eller i rättegångsskrift uttalar sigotillbörligt. Den som vid sammanträde inför rätten stör förhandlingeneller fotograferar i rättssalen eller bryter mot föreskrift eller förbud, somhar meddelats med stöd av 5 kap. 9§, döms till böter, högst ettusen kronor.Till samma straff döms den som muntligen inför rätten eller i rättegångsskriftuttalar sig otillbörligt. Då enligt denna balk vite förelägges part eller annan,bestämme rätten vitet till belopp, som med hänsyn till hans ekonomiska förhållandenoch omständigheterna i övrigt kan antagas förmå honom att iakttagaföreläggandet. Vite må ej bestämmas eller över femtusenkronor. Har vite utdömts och förelägger rätten nytt vite, må vitet bestämmastill högre belopp, dock ej . Vitesföreläggande skall delgivasden som föreläggandet avser. Bestämmelserna i första stycket om högsta vitesbeloppgäller ej i fråga om föreläggande enligt 15 kap. 3§. Vite må ej föreläggas, då straffar utsatt. Ej heller måvite föreläggas kronan. Finnes, då fråga uppkommer omutdömande av vite, ändamålet med vitet hava förfallit, må vitet ej utdömas. "Vite får inte föreläggas närstraff är utsatt. Staten får inte föreläggas vite. År i denna balk straff utsatt i böter, dock ej idagsböter, skall lägsta bötesstraffet vara och högsta . Om ett sammanträde ställs in i förväg därför att den somvid vite förelagts att infinna sig vid sammanträdet anmält förhinder, kanvitet ändå dömas ut, om han inte i ' Senaste lydelse 1980:262. * Senasie lydelse 1981:828. Senaste lydelse 1982: 1123. JuU 1986/87:31 efterhand kommer In med utredning som gör det sannoliktatt han hade laga förfall. I tvist mellan konsument och näringsidkarerörande vara, tjänst eller annan nyttighet som tillhandahållits förhuvudsakligen enskilt bruk får näringsidkaren sökas där konsumenten har sitthemvist. Detta gäller dock endast om målet i tingsrätten kan antas bli prövatav en lagfaren domare enligt 1 kap. 3 a§. Meddelas i högre rält beslut, varigenom lägre rättförklaras icke vara behörig att upptaga mål, som där väckts, äge den högrerätten på yrkande av part hänvisa målet till lägre rätt, som finnes behörig. Hava skilda domstolar genom beslut, som vunnit laga kraft,funnits obehöriga, äge högsta domstolen, om någon av dem finnes behörig, påansökan av part hänvisa målet fill den domstol, av vilken målet bort upptagas. Förklarar högre rätt att lägre rätt inte är behörig att taupp ett mål som väckts där, får den högre rätten på yrkande av part hänvisa målettill lägre rätt som är behörig. Har flera domstolar genomla-gakraftvunna beslutförklarats obehöriga, får högsta domstolen, o.m någon avdomstolarna ändå är behörig, på ansökan av part hänvisa målet till dendomstolen. I fråga om behörighet att ta uppmål, som på grund av högsta domstolens förordnande enligt 14 kap. 7 a § skallförenas i en rättegång, gäller vad högsta domstolen bestämmer. Part skall vid huvudförhandling i underrätt eller hovrättinfinna sig personligen, om hans närvaro ej kan antagas sakna betydelse för utredningen.Vid huvudförhandling i högsta domstolen vare part skyldig att infinna sigpersonligen, om hans närvarofinnes erforderlig för utredningen. / underrättskall part ock infinna sig personligen vid muntlig förberedelse, om det kanantagas, att förberedelsen därigenom främjas. Vid annan förhandling än nu En part skall infinna sig personligen vidhuvudförhandling i tingsrätt och hovrätt, om inte hans närvaro kan antas varautan betydelse för utredningen. Vid huvudförhandling i högsta domstolen är en part skyldigatt infinna sig personligen, om domstolen finner att hans närvaro är nödvändigför utredningen. Vid ett sammanträde för förberedelse och vid annanförhandling är en part skyldig att infinna sig per- nämntsvare part skyldig att infinna sig personligen, om det finnes erforderligt. Vad nu sagts om parts skyldighet att infinna sigpersonligen gälle ock parts ställföreträdare. Åro flera ställföreträdare, ägerätten bestämma, vilken eller vilka skola infinna sig. Äger part ej själv förasin talan, vare han dock skyldig att infinna sig personligen, om hans närvarofinnes erforderlig för utredningen. Är part eller ställföreträdareskyldig att infinna sig personligen, meddele rätten förordnande därom. sonligen,om hans närvaro kan antas främja syftet med sammanträdet. Vad nu sagts om en parts skyldighet att infinna sigpersonligen gäller också en parts ställföreträdare. Finns det fleraställföreträdare för en part, får rätten bestämma vilken eller vilka av dem somskall infinna sig. Får en part inte själv föra sin talan, är han ändå skyldigatt infinna sig personligen, om rätten finner att hans närvaro är nödvändigför utredningen. Är en part eller hans ställföreträdare skyldig attinfinna sig personligen, skall rätten förordna om detta. Avvisas ombud, skall rätten, om ej parten är tillstädesoch själv vill föra sin talan,förelägga parten att för sig ställa ombud, som kan godkännas. Underlåterparten det och infinner han sig ej personligen, skall han anses År ombud, som avvisas, advokat, skall anmälan omavvisandet göras hos styrelse. Om den som avvisas eller förkla-. ras obehörig enligt 5 §är advokat, skall anmälan om åtgärden göras hos styrelse.. Fullmakt medför behörighet förombudet att å partens vägnar angående saken 1. väcka talan samt påkalla åtgärd, även om åtgärdenankommer å annan myndighet än rätten; 2. mottagadelgivning av inlagor och andra handlingar, dock ej föreläggande för partenatt infinna sig personligen; 3. företaga allahandlingar för utförande av partens talan samt avgiva svaromål å alla motparten framställda yrkanden; 4. avstå frånyrkande, som framställts av parten, och medgiva motpartens yrkande; 5. ingåförlikning; 6. sökaverkställighet av rättens dom; samt 7. uppbära parten fillerkändersättning för rättegångskostnad. Ej må på grund av fullmakt, som avser rättegång iallmänhet, ombudet väcka talan eller mottaga stämning angående sak, varomförlikning ty är tillåten. Avser fullmakt allenast viss domstol, äge ombudet vid dendomstolen samma behörighet, som Ett ombud får inte på grund av en fullmakt, som avserrättegång i allmänhet, väcka talan eller motta stämning angående en sak varomföriikning inte är tillåten. Om en fullmakt avser endast en viss domstol, har ombudetvid den domstolen samma behörighet som JuU 1986/87:31 sägs iförsta stycket; ombudet äge ock anmäla missnöje eller vad mot beslut eller dom,som meddelas av domstolen. Gäller fullmakt allenast särskilt rättegångstillfälle, ägeombudet vid det rättegångstillfallet samma behörighet, som sägs i förstastycket 2-5; ombudet äge ock anmäla missnöje eller vad mot beslut eller dom,som då meddelas. sägs iförsta stycket. Ombudet/ir även anmäla missnöje mot ett beslut som meddelas avdomstolen. Om en fullmakt gäller endast förett visst rättegångsfillfälle, har ombudet vid det rättegångstillfället sammabehörighet som sägs i första stycket 25. Ombudet får även anmäla missnöje motett beslut som då meddelas. Väckt talan må icke ändras. 1. på gnind av omständighet, som inträffat under rättegången el ler först då blivit för honom känd, kräva annan fullgörelse än den, varom talan väckts; 2. yrka fastställelse enligt 2 § and ra stycket; samt 3. kräva ränta eller annan till- läggsförpliktelse, som följer av hu vudförpliktelsen, så ock eljest framställa nytt yrkande, såvitt det stöder sig på väsentligen samma grund. Väckes yrkande, som avses i 2 eller 3, sedan målet företagitstill huvudförhandling, och kan yrkandet ej utan olägenhet prövas i målet, mådet avvisas. Ej må sådant yrkande väckas i högre rätt. Såsom ändring av talan anses icke,att käranden beträffande samma sak inskränker sin talan eller, utan att saken ändras,åberopar ny omständighet till stöd för sin talan. Väckt talan/or inte ändras. Käranden/År dock 1. på grund av omständighet, som inträffat under rättegången el ler först då blivit för honom känd, kräva annan fullgörelse än den, om vilken talan väckts, 2. yrka fastställelse enligt 2 § and ra stycket samt 3. kräva ränta eller annan till- läggsförpliktelse, som följer av hu vudförpliktelsen, och även i övrigt framställa nytt yrkande, om det stö der sig på väsentligen samma grund. Framställs yrkande enligt första stycket 2 eller 3 sedanhuvudförhandling påbörjats eller målet på annat sätt företagits ////avgörande, får del nya yrkandet avvisas, om det inte utan olägenhet kan prövasi målet. Ett yrkande enligt första stycket 2 eller 3 är inte tillåtet i högrerätt. Såsom ändring av talan anses inte att käranden beträffandesamma sak inskränker sin talan eller, utan att saken ändras, åberopar nyomständighet till stöd för sin talan. Vill svaranden fill gemensam handläggning väcka talan motkäranden angående samma sak eller sak, sorri har gemenskap med denna, ellerrörande fordran, som kan gå i avräkning mot kärandens, och Vill svaranden till gemensam handläggning väcka talan motkäranden angående samma sak eller en sak, som har gemenskap med denna, ellerrörande fordran, som kan gå i avräkning mot kärandens. sker detföre huvudförhandlingen, skola målen handläggas i en rättegång. Käromål, somsålunda förenats med huvudkäromålet, är gen-käromål. skallmålen handläggas i en rättegång. Käromål, som sålunda förenats medhuvudkäromålet, är gen-käromål. Vill någon, som ej är part i rätte gången, till gemensamhandläggning väcka talan mot båda parterna eller endera om det, varom tvistas,och sker det före huvudförhandlingen, skola målen handläggas i en rättegång. Vill någon, som inte är part i rättegången, till gemensamhandläggning väcka talan mot båda parterna eller en av dem om det, somtvisten gäller, skall målen handläggas i en rättegång. Vill part, om han tappar saken, mot tredje man framställaåtergångskrav eller anspråk på skadestånd eller annat dylikt, äge han, innanmålet företages till huvudförhandling, till gemensam handläggning med detmålet väcka sin talan mot tredje man. Vad nu sagts äge motsvarande tillämpning,om tredje man i anledning av den utgång saken kan få mellan parterna vill motnågon av dem eller båda väcka talan angående sådant anspråk. Vill part, om han förlorar målet, framställa återgångskraveller anspråk på skadestånd eller annat dylikt mot tredje man,/år han väckasin talan mot tredje man till gemensam handläggning med huvudkäromålet. Om tredje man i anledning av den utgång målet mellanparterna kan få vill väcka talan mot någon av dem eller båda angående sådant anspråksom sägs i första stycket, får han väcka denna talan till gemensamhandläggning med huvudkäromålet. Ej må i fall, som avses i I6§§, mål förenas, med mindremålen väckts vid samma domstol och denna är behörig samt för målen sammarättegångsform är tillämplig. I fall som avses i l-6§§/ör mål förenas endast om målenväckts vid samma domstol och denna är behörig samt samma rättegångsform ärtillämplig/ör målen. Väcks talan som avses i 3-5 §§ sedan huvudförhandlingpåbörjats eller huvudkäromålet på annat sätt företagits till avgörande, fårrätten handlägga målen särskilt, om de inte utan olägenhet kan handläggas isamma rättegång. Detsamma gäller, om part väcker talan som avses i 3 eller S §efter det att tiden för yttrande enligt 42 kap. 15 § har gått ut. Handläggs vid två eller fleratingsrätter eller vid två eller flera hovrätter mål mellan vilka råder sådantsamband som avses i I 6 §§, får högsta domstolen efter ansökan av part elleranmälan av tingsrätt eller hovrätt förordna att målen skall förenas i enrättegång vid en av domstolarna, om detta har väsentliga fördelar för handläggningenav målen och det inte innebär betydande olägenhet för någon part. Om det visarsig vara lämpligt, får den domstol som skall handlägga målen särskilja dem. Beslut som rätten fattat i ett mål, som på grund av högstadomstolens förordnande överlämnas från en domstol till en annan, skall gälla,om inte den domstol dit målet överlämnats bestämmer annat. Vid omröstning gälle den mening, som omfattats av mer änhälften av rättens ledamöter; har någon mening erhållit hälften av rösternaoch är bland dem ordförandens, gälle den meningen. Vid omröstning skall den mening gälla, som omfattats avmer än hälften av rättens ledamöter. Om någon mening har erhållit hälften avrösterna och ordförandens röst är bland dem, skall den meningen gälla. Vidavgörande av frågor om prövningstillstånd enligt 49 kap. 12 § skall dock, om enav ledamöterna vill bevilja prövningstillstånd, hans mening gälla somhovrättens beslut. Dom skall, om huvudförhandling vid rätten ägt rum, grundaså vad vid förhandlingen/öreowwf/. I domen må ej deltaga domare, som ejövervarit hela huvudförhandlingen. Har ny huvudförhandling hållits, skall domengrundas å vad därvid förekommit. Om huvudförhandling har hållits, skall domen grundas påvad som förekommit vid förhandlingen. I domen får delta endast domare somvarit med om hela huvudförhandlingen. Om ny huvudförhandling har hållits,skall domen grundas på vad som förekommit vid den. I fall som avses 143 kap. 14§ andra meningen får domen grundas även på "Senaste lydelse 1971:218.