bet · GA01LU18 · 1986-12-31 00:00:00 — ningarna utan också fleraomständigheter, bl. a. att undertecknandet skett LU 1986/87:18 i derasnärvaro eller att testator vidkänts sin namnteckning. mening saknas det således bärande skäl för ett bibehållande avvittneskravet för äktenskapsförord, bodelningsavtal och arvskifte. I ställetkan tungt vägande skäl anföras mot vittneskravet. När särskilda formkravuppställs för en rättshandling innebär det att handlingen blir ogiltig om intekravet uppfylls. Det är enligt utskottets mening inte ovanligt att parternaförbiser formkravets betydelse, något som kan leda till allvarligarättsförluster för dem. Pågrund av det anförda tillstyrker utskottet bifall till propositionen i aktuelldel och avstyrker bifall till motion Ll02 yrkande 2. Internationella rättsförhållanden rörande äktenskapsrättsverkningar Ifyra motioner framförs önskemål om ändrade regler såvitt avser internationellarättsförhållanden på äktenskapslagstiftningens område. GBär i princip tillämplig endast på rättsförhållanden mellan makar som är svenskamedborgare. Är den ena eller båda makarna utländska medborgare får frågan omvilken lag som skall tillämpas avgöras enligt internationellt privaträttsliganormer. Normerna kan medföra att svensk domstol har att tillämpa en främmandestats äktenskapsrätt i ett äktenskapsmål mellan utländska medborgare somanhängiggjorts här i landet. Bestämmelser om tillämplig lag beträffanderättsverkningar av äktenskap mellan medborgare i olika länder har sedan 1912funnits i en särskild lag, lagen (1912:69) om vissa internationellarättsförhållanden rörande äktenskaps rättsverkningar. Lagstiftningen föranleddesav att 1912 ratificerade en i avslutad konvention angåendekonflikter mellan olika lagar i fråga om vissa rättsverkningar av äktenskap.Enligt 1 § 1912 ärs lag fick Kungl, Maj:t rätt att under förutsättning avömsesidighet förordna att i fråga om tillämpning av främmande stats lag debestämmelser som meddelats lag och som var upptagna iHaagkonventionen skulle lända till efterrättelse här i landet. Beträffandemakars förmögenhetsförhållanden stadgas i lagen och konventionen attäktenskapets rättsverkningar i brist på avtal mellan makarna skall bestämmas avlagen i den stat manneri tillhörde vid tiden för äktenskapets ingående. Vidaregäller att frågan huruvida makar får upprätta avtal omförmögenhetsförhållandena under äktenskapet eller ändra eller upphäva ingångnaavtal skall avgöras enligt lagen i makarnas hemland. Den rättsliga giltighetenav sädana avtal eller vilken verkan avtal kan ha skall däremot bedömas enligtlagen i den stat mannen tillhörde vid tiden för äktenskapets ingående. slutits under äktenskapet tillämpas dock lagen i makarnas hemland vidavtalets ingående. Sedanvissa stater tillträtt konvenfionen förordnade Kungl, Maj:t genom kungörelser 1912 och 1929 med stöd a-v det ovannämnda bemyndigandet lag att bestämmelserna i lagen och konventionen skulle tillämpas i . Konventionen har sedermera sagts upp av . Eftersom ömsesidighetskravet i 1912 ärs lag i och med frånträde är uppfyllt har regeringen upphävt kungörelserna 40 om tillämpningen avHaagkonventionen. Något upphävande av LU 1986/87:18 lag har däremot intekommit till stånd, Lagen är emellertid inte längre direkt tillämplig i någotfall. Det har dock ansetts att lagen än så länge ger uttryck för allmännainternationellt privaträttsliga grundsatser på området och därför fortfarande iviss män är vägledande för rättstillämpningen (se NJA I 1970 s, 420 och prop,1973:158 s, 24), Beträffandemedborgare i de nordiska länderna finns särskilda bestämmelser om bl, a,makars förmögenhetsförhållanden i förordningen (1931:429) om vissainternationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption ochförmynderskap. Till skillnad års lag bygger nämnda lagstiftning päprincipen att rättsförhållandena mellan makar skall bedömas enligt lagen ideras hemland, Imotionerna 1986/87:L111 (fp). 1986/87:L407 (s) och 1986/87:L412 (s) begärs attregeringen skyndsamt skall lägga fram förslag till ändringar av deninternationella äktenskapslagstiftningen. Motionärerna anser att de principersom 1912 ärs lag bygger på är föråldrade i flera avseenden och att entillämpning av dem kan leda till allvariiga rättsföriuster. Det är därförangeläget att nya regler på området införs möjligt. Imotion 1986/87:L105 (m) yrkas (yrkande 3) att regeringen skall lägga framförslag om att makar vars inbördes rättsförhållanden regleras av utländsk lag ienklare former än genom äktenskapsförord skall kunna avtala att svensk lagskall tillämpas på deras rättsförhållanden. Motionären anser att makar genomexempelvis en anmälan till pastorsämbetet bör kunna åstadkomma att derasinbördes rättsförhållanden skall regleras av svensk lag. Som skäl för yrkandetåberopar motionären den risk för rättsförluster för invandrare som kanuppkomma genom tillämpningen av principerna bakom 1912 ärs lag. anfört dä motioner med samma syfte som de nu aktuella tidigarebehandlats i (se senast LU 1980/81:18) är de principer som 1912 årslag och bygger på inte förenliga med en. modern syn påäktenskapet och strävandena mot jämställdhet mellan makar. En annan nackdel medlagen är att tillämpningen av de internationellt privaträttsliga normer somlagen och konventionen innehåller kan leda till otillfredsställande och för vårrättsuppfattning främmande resultat i de enskilda fallen. Utskotteterinrar om att familjelagssakkunniga genom tilläggsdirektiv är . 1974 fick iuppdrag att överväga frågan om ny lagstiftning beträffande internationellarättsförhållanden rörande äktenskap. Som tidigare redovi- . sats avserfamiljelagssakkunniga att avlämna sitt slutbetänkande . Enligtvad utskottet inhämtat kommer i betänkandet att framläggas ett förslag tilllagstiftning beträffande de internafionella rättsverkningarna rörandeäktenskap som bl. a, innebär att lagen i det land där makarna har varakfigthemvist skall tillämpas i frågor rörande deras förmögenhetsförhållanden. Makarskall dock enligt förslaget ha rätt att genom avtal förordna annorlunda. mening kommer en lagsfiftning i enlighet med familje lagssakkunnigas väntade förslag att i väsentlig mån undanröja de nackdelar som är förknippade med nuvarande rättsfillämpning. Med hänsyn till att ett 41 betydande antal människorhär i numera lever i äktenskap där LU 1986/87:18 nägon av makarna ellerbåda är utländska medborgare vill utskottet - utan att ta ställning i saktill familjelagssakkunnigas förslag i likhet med motionärerna understrykavikten av att möjligt föreläggs en proposition med förslagtill en mera tidsenlig lagstiftning på området. Vad utskottet såliindaanfört med anledning av motionerna L105 yi"kandé 3, Ll 11, L407 och L4I2bör ges regeringen till känna. Denrättsliga regleringen av ogifta sambors inbördes förhållanden inskränker sigför närvarande till lagen (1973:651) om ogifta samboéndes gemensamma bostad.Denna lag, som är utformad efter mönster av lagen (1959:157) med särskildabestämmelser om makars gemensamma bostad, avser rätten till bostaden när enogift man och en ogift kvinna som har sammanbott under äktenskapsliknande förhållandenupplöser sitt samboende. Lagen gäller endast bostäder som innehas med hyres-och bostadsrätt, Lagen innebär att den av parterna som inte innehar bostadeneller bara har en andel av den har rätt att mot lösen överta bostaden om haneller hon bäst behöver bostaden och det med hänsyn till omständigheterna kananses skäligt: Om parterna inte har eller har haft barn tillsammans fårövertagande dock ske endast om det föreligger synnerliga skäl, I övrigt ärogifta samboende hänvisade till allmänria civilrättsliga regler när det gällerderas inbördes förmögenhetsförhållanden. Iproposifionen föresläs införandet av en lag om sambors gemensamma hem (sambolagen). Den nya lagen föreslås bli tillämplig i fräga om sådana samboförhållanden i vilka en ogift man och en ogift kvinna lever fillsam mans under äktenskapsliknande förhållanden. Genom lagen införs en gif torättsliknande konstruktion beträffande sådan bostad och sådant bohag som samborna har förvärvat för gemensamt begagnande. Detta sker på så sätt att vardera sambon ges en rätt att, då samboförhållandet upphör, påkalla bodelning. Vid bodelningen skall den berörda egendomen delas lika mellan samborna. Skulle en likadelning leda till oskäligt resultat ges dock en möjlighet att, i likhet med vad som föreslås gälla för gifta, frångå likadelningen. De föreslagna reglerna innebär också en viss förstärkning av rätten för en sambo att efter en behovs- och skälighetsprövning överta den gemensamma bostaden när samboförhållandet upphör. Vidare införs en rätt för sambo att överta bohag som ingår i det gemensamma hemmet och har förvärvats för gemensamt bruk. För att hindra att små hem splittras när en av samborna dör införs en s. k. basbeloppsregel liknande den som gäller för gifta, dock begränsad till två gånger det vid tiden för dödsfallet gällande basbeloppet. För de sarnbor som inte önskar att bodelningsreglerna skall tillämpas ges en möjlighet att gériom avtal bestämma härom. Slutligen skall anmärkas att även om bostaden inte skall bli föremål för bodelning kom mer sambo, i likhet med vad' som gällei" enligt lagen om ogifta samboendes gemensamma bostad att under vissa förutsättningar ha rätt att överta den andre sambons bostad, ' 42 Denföreslagna sambolagen föranleder vissa ändringar i ÄB:s regelsy- LU1986/87:18 stem, Imotionerna 1986/87:L102 (m) yrkande 5, 1986/87:L103 (c) yrkande 4; 1986/87:L104(m) och 1986/87:L108 (fp) yrkande 1 yrkas avslag pä förslaget till lag omsambors gemensamma hem. Också i motion 1986/87:L110 (m) yrkas avslag påpropositionen i denna del. Som en följd av avslagsyrkandena när det gällersambolagen yrkas i motionerna L102 yrkande 5 och L103 yrkande 5 att begreppetsambo inte införs i . Vidare yrkas i motion 1986/87:L106 (m) attriksdagen ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utformningoch marknadsföring av standardavtal för sambor. 1 mofion L108 yrkandena 2 och3 yrkas ocksä att i samband med beslut om avslag på sambolagen gerregeringen till känna vad som i motionen anförs om 'dels ett förstärkt skyddför sambor med gemensamma barn, dels förslag till förbättring av samborsmöjligheter att ingå frivilliga avtal om deras gemensamma hem, Imotion L104 anförs som skäl för avslagsyrkandet att äktenskapet är den bästaformen för skapandet av stabila familjeförhållanden och juridiskt välordnadevillkor för de berörda. Enligt mofionärerna undergräver förslaget äktenskapetsbetydelse. Motionärerna anser dessutom att den föreslagna lagstiftningen äronödig. De personer som vill leva tillsammans utan att gifta sig, men ändåönskar reglera sina mellanhavanden, har alltid möjlighet att ingå avtal.Enligt motionärerna föreligger dock ett behov av att medborgarna informeras ommöjligheten att ingå avtal. Motionärerna anför också att förslaget medför eninskränkning av valfriheten genom att de som vill undvika reglering måste ingåett särskilt avtal härom. Vidare anser motionärerna att den föreslagnalagstiftningen öppnar vägen för äktenskap av andra klass med ett sämrerättsligt skydd. Genom att lagen endast i begränsad utsträckning reglerarsambornas förhållanden kan,den inge människor en falsk känsla av trygghet.Motionärerna varnar för att detta kommer att medföra krav på ytterligarelagstiftning vilket i sin tur kommer att leda till att den juridiska skillnadenmellan gifta och sambor urholkas. Enligt motionärerna leder regleringen ocksåtill rättsosäkerhet. Mofionärerna påtalar därvid bl. a; vad lagrådet haranfört om svårigheterna ätt fastställa när ett samboförhållande har inletts ochom de känsliga integri-tetsfrågor som en sådan prövning kan ge upphov till.Mofionärerna anser vidare att bl. a. de föreslagna jämkningsreglerna kommer attmedföra svårigheter för samborna att förutse hur egendomen kommer att delas. Argumenteringeni motionerna L102, L103 och LllO liknar i flera avseenden den som framförs imotion L104. Motionäreni motion Ll06 - som hänvisar till avslagsyrkandet i motion L104 vill fästa uppmärksamheten på att det, méd hänsyn till den rättsliga oklarhet och den brist på fasta regler som gäller vid upplösning av sambo förhållanden, är angeläget att sambor sluter ett egendomsrättsligt avtal och skriver testamente. Ett skäl härtill är att den svagare parten i ett förhållan de skall kunna få sin rättmätiga andel av gemensamma ägodelar vid förhål landets upplösning. Enligt motionären är det ovanligt att sambor uppiättar avtal om sina egendomsförhållanden resp. skriver testamenten med var andra som förmånstagare. För att underlätta att så sker bör man enligt 43 motionären utforma ettstandardavtal för sambor vilket skall marknads- LU 1986/87:18 föras på ettsådant sätt att åtminstone sambor med gemensamma barn alltid ställs inför etterbjudande att teckna ett sådant avtal. Avslagsyrkandeti motion L108 grundas på två huvudinvändningar. Dels berövar man enligtmofionärerna människorna möjligheten att sammanleva under oregleradeförhållanden, dels kommer det att vara förenat med stora svårigheter att avgöraunder vilka omständigheter lagen är tillämplig. Närdet gäller den första invändningen anför motionärerna att den främstaanledningen till att man och kvinna väljer att leva i ett samboförhållande äratt de önskar undvika äktenskapets rättsverkningar och att de är medvetna omatt de därmed lever i ett frän rättslig synpunkt oreglerat förhållande. Desambor som sä önskar han enligt motionärerna möjlighet att genom avtal reglerasina inbördes ekonomiska förhållanden och tillvägagångssättet vid en eventuellseparation. Motionärerna anser också att det ökande antalet samboförhällandenvittnar om att denna oreglerade samlevnadsform behövs. Närdet gäller den tekniska utformningen anför motionärerna att den föreslagnaregleringen är oklar såväl i fråga om ett samboförhållandeskall anses ha inletts resp, upphört som vilken egendom som omfattas. Dessabrister medför att många sambor kommer att få svart att överblickakonsekvenserna av lagen för dem. Motionärerna påtalar också det hot mot denpersonliga integriteten som är inbyggt i lagen på det sättet att bl. a,förekomsten av sexuellt samliv skall utgöra ett viktigt moment i bedömningen avom ett äktenskapsliknande förhällande har förelegat. Många sambor kan ocksä,påpekar motionärerna, missledas att tro att lagen ger ett större rättsligtskydd än som är fallet, Mofionärerna framhåller att många sambor så småningomgifter sig och att de därmed får en heltäckande reglering av sina förhållanden.Denna reglering är överlägsen den som sambolagen innehåller. Motionärernaanser dock att man i två hänseenden bör ha tvingande regler vid upplösningen avsamboförhällanden. Enligt motionärerna bör 1973 ärs lag om ogifta samboendesgemensamma bostad förändras på så sätt att övertaganderätten skall varaavhängig av om samborna har gemensamma barn samt omfatta inte bara hyres- ochbostadsrätt utan också bostadsfastighet och bohag. Vidare bör, anförmotionärerna, lag införas regler om efterlevandeskydd på det sättsom föreslås i propositionen, dock skall även detta vara avhängigt av attsamborna har gemensamma barn. Imotionen anförs ocksä att det finns anledning att förmoda att det beträffande flertalet samboförhållanden saknas avtal om vad som skall gälla i fråga om sambornas inbördes ekonomiska förhållanden och tillväga gångssättet vid en eventuell separation. Om avtal saknas riskerar den av samborna som under samlevnaden har statt för de dagliga utgifterna och inte kan hävda äganderätt till kapitalvaror m. m. att bli missgynnad. Mot denna bakgrund finns det, enligt motionärerna, motiv för det allmänna att bistå sambor som önskar ingå avtal med varandra t. ex. genom att tillhan dahålla standardavtal liksom att biträda och informera om samboendets rättsliga konsekvenser. Utskottetvill för sin del stryka under att det frän flera synpunkter är LU 1986/87:18önskvärt att äktenskapet bevaras som den normala och naturliga formen avfamiljebildning för det helt övervägande antalet människor. Som utskottetframhöll vid reform av GB (LU 1973:20) mäste emellertid samhället somen realitet räkna med att det även i fortsättningen kommer att finnas kvinnoroch män som inte vill ge sin samlevnad äktenskapets form och att lagstiftningenmåste ta hänsyn till detta. Entydlig tendens har varit att allt fler kvinnor ochmän bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden utan att vara giftamed varandra. Samboende utan äktenskap förekommer framför allt bland yngre paroch det är ovanligt att äktenskap ingås utan att makarna dessförinnanhar bott tillsammans under en längre eller . Statistiska uppgifterfrån visar att av alla samboende par dä var ogifta. Resultaten avden folk- och bostadsräkning som genomfördes har ännu intefärdigställts men enligt vad utskottet har inhämtat tyder det hitfillssammanställda materialet som innehåller uppgifter från tolv län på attomfattningen av antalet ogifta samboende har ökat. En uppskattning medutgångspunkt i dessa uppgifter ger också vid handen att av samboparenhar barn. mening kan det i och för sig hävdas att de som väljer att levasamman i annan form än äktenskapet därigenom frivilligt ställt sig utanför detjuridiska system för samlevnad som samhället tillhandahäller. I linje härmedbör de dä själva få svara för att deras mellanhavanden regleras avtalsvägen pålämpligt sätt. Erfarenheterna visar dock att avtal mellan sambor förekommer iliten omfattning. Som anförs i propositionen är det ofta först vid upplösningenav samboförhållandet som samborna blir medvetna om behovet av regler rörandesina mellanhavanden. Utskottet vill också framhålla att det synes råda storoklarhet om vilka rättsverkningar som kan åstadkommas genom avtal mellan samboroch i vilken mån dessa kan bli gällande i förhållande fill tredje man. Dettorde emellertid stå klart att sambor inte med giltig verkan kan avtala om attgällande regler om makars egendomsförhållanden generellt skall tillämpas ifråga om sambors egendom. Vid en hearing inför utskottet har företrädare föradvokatkåren upplyst om att det i praktiken inte är möjligt att åstadkomma ettsamboavtal med regler om en framtida delning av sambornas egendom. Iavsaknad av avtal mellan sambor är man hänvisad till allmännacivilrättsliga regler för tvister mellan sambor om deras egendom och dessfördelning. I likhet med departementschefen kan utskottet konstatera attreglerna härvidlag inte ger tillräcklig ledning i den situation som uppstår vidupplösning av ett samboförhållande. Utskottet vill också framhålla atttillämpningen av dessa regler kan leda till resultat som framstår som stötandeinte minst med hänsyn till den ekonomiskt svagare partens intressen. På grundav det anförda och med beaktande av att avtalsvägen inte synes vara framkomliganser utskottet att det finns ett klart behov av regler som ger lösningar påpraktiska problem av juridisk art och som skyddar den svagare parten i ettsamboförhållande. Somframhålls i propositionen sker genom samlevnad med gemensamt hushåll och gemensam ekonomi en faktisk sammanflätning av sambornas 45 De regler sombehövs bör således enligt utskottets mening ge LU 1986/87:18 vägledning förupplösningen av det gemensamma hemmet, dvs. gemensamt bohag och bostad. Vid ensädan reglering bör även behovet av ett begränsat efterlevandeskydd beaktas. mening är det givetvis angeläget att man inte genom en begränsadreglering av rättsverkningarna av samboförhållanden inför ettäktenskapsliknande system av lägre dignitet. Till skillnad från motionärernaanser utskottet att en lagstiftning med den i propositionen föreslagnainriktningen inte får den effekten att det skapas vad som i motionernabetecknas som andra klassens äktenskap med sämre rättsligt skydd. Denföreslagna lagsfiftningen har som sagts begränsats till vad som urpraktisk synvinkel framstår som oundgängligt. De som väljer att stå utanföräktenskapet kommer även i fortsättningen att vara hänvisade till att genominbördes avtal, testamenten och försäkringar skapa ett ömsesidigt skydd.Utskottet finner också att motionärernas farhågor för att sambor pä grund avden föreslagna lagstiftningen skulle invaggas i en falsk trygghets- . Utskottet, som i ett särskilt avsnitt kommer att ta upp frågor ominformation rörande de nya reglerna, förutsätter att information om bl, a,skillnaderna mellan reglerna om samboförhällanden och äktenskapslagstiftningenkommer att lämnas i en sådan omfattning att sambor i större utsträckning blir medvetna om vad som gäller i fräga om deras rättigheter och vilketindividuellt utformat skydd som de bör tänka på att skaffa sig genom avtal etc, Ianslutning till det anförda vill utskottet understryka att den föreslagnalagstiftningen tvärtemot vad mofionärerna påstår inte inskränker valfrihetenutan ökar den, kan sambor välja mellan att leva i ett förhållandevars rättsverkningar inte kan regleras och att gifta sig. Med den nyalagstiftningen blir det möjligt för dem att få ett begränsat skydd om de inteväljer att stå utanför sambolagen eller att gifta sig. Vadhärefter angår motionärernas påståenden om svårigheten att i praktikenfastställa omfattningen av sambolagens tillämpningsområde vill utskottetpåpeka att avgörande för om egendom skall bh föremål för bodelning mellansambor är huruvida egendomen anskaffats för gemensamt begagnande. Vad som skallutrönas är således parternas avsikt vid förvår- . vet av egendomen, och fråganom när samboförhållandet inleddes kommer därför i allmänhet att spela.en mindreroll, I vissa fall kan dock tidpunkten för inledandet av samlevnaden behövafastställas mer noggrant. Om parterna inte kan komma överens om dennatidpunkt, bör som anförs i propositionen den dag då de kyrkobokfördes pägemensam adress kunna användas, om inte övriga omständigheter talar i annanriktning. Att fastställa när ett samböförhållande upphörde torde enligt utskottetsmening inte vara förknippat med några större svårigheter. Frågan om vilken egendomsom anskaffats för gemensamt begagnande torde inte heller föranleda någrastörre problem. Utskottet finner därför att motionärernas farhågor ocksä idetta avseende är betydligt överdrivna. Sammanfattningsvisanser utskottet att det finns starka skäl för den föreslagna lagstiftningen. Den närmare utformningen av den nya lagen anser sig utskottet kunna godta. Det finns dock anledning att göra dels 46 några förtydligandemotivuttalanden, dels införa ett tillägg i 12 § sambola- LU 1986/87:18 gen. Somnämnts inledningsvis skall.det, i likhet med vad som föreslås gälla för gifta,finnas en möjlighet att frångå likadelningsprincipen vid bodelning mellansambor. Jämkning skall sålunda kunna ske om likadelning med hänsyn tillsamboförhållandets längd, sambornas ekonomiska förhållanden och övrigaomständigheter skulle framstå som oskälig (9 § sambolagen). Regeln harutformats efter mönster av den föreslagna jämkningsregeln i 12 kap, 1 § ÄktB,Som utskottet har framhållit (se s, 16) kan inom ramen för sistnämndajämkningsregel tillämpas en femårsschablon som riktvärde vid jämkningen.Utskottet har därvid uttalat att bostad och bohag som har anskaffats förgemensamt bruk inte bör bli föremål för jämkning enligt schablon vid bodelningmellan makar. Eftersom bodelning mellan sambor endast kan avse gemensam bostadoch bohag delar utskottet den uppfattning som framförs i propositionen att enschablonregel inte bör tillämpas vid jämkning enligt sambolagen. mening bör ,, . frågan om huruvida jämkning skall ske i ställetavgöras efter en helhetsbedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet,varvid samlevnadens längd utgör en av de omständigheter som skall beaktas.Utskottet vill i detta sammanhang ocksä understryka att, till skillnad frånbestämmelsen i 12 kap. 1 § ÄktB, skall jämkningsregeln i 9 § sambolagen varatillämplig även vid bodelning med anledning av en sambos död.