bet · GA01TU7 · 1986-12-31 00:00:00 — I motion 1986/87:T104 (vpk) yrkas, såvitt nu är i fråga,avslag på de i propositionen framlagda förslagen till dels lag om ändring iyrkestrafiklagen, dels lag om ändring i lagen om rätt att driva visslinjetrafik. Motionärerna framhåller att de motsätter sig en ytterligareuppluckring av samhällskontrol-len i fråga om den i yrkestrafiklagen regleradegodstrafiken. Utskottet har för sin del ingen erinran mot attbehovsprövningen för godslinjetrafik avvecklas och avstyrker därförmotionsyrkandet om avslag pä det i propositionen framlagda förslaget till lagom ändring i yrkestrafiklagen. Av detta ställningstagande följer att utskottetäven avstyrker mofionsyrkandet om avslag på det i propositionen framlagdaförslaget till lag om ändring i lagen om rätt att driva viss linjetrafik. Lagförslagen har inte givit utskottet anledning till annanerinran än att tiden fram till den angivna tidpunkten för ikraftträdandena synes alltför knapp. Tidpunkten bör därför bestämmas tillden . Som en följd av detta ställningstagande bör den iövergångsbestämmelsen till förslaget om lag om ändring i yrkestrafiklagenangivna tidpunkten ändras till . Meddessa ändringar tillstyrks lagförslagen. I motion 1986/87:T106 (m) framhålls att det är angelägetatt transportbranschen behandlas på samma sätt som andra branscher. Det räckerdärför inte att avskaffa ifrågavarande behovsprövning, säger mofionärerna, utanman bör även få till stånd ett slopande av lämplighetsprövningen för utövare avgodslinjetrafik. Med anledning av detta motionsyrkande vill utskotteterinra om att det i /87:7 det föregående tillstyrkt förslaget ipropositionen att begreppen "beställningstrafik för godstransporter"och "linjetrafik för godstransporter" utmönstras ur yrkestrafiklagenoch ersätts av benämningen "godstrafik". Utskottet ansluter sig försin del till föredragandens uppfattning att bestämmelserna omtillståndshavarnas lämplighet bör gälla för all yrkesmässig godstrafik ochavstyrker därför motionsyrkandet. Föredraganden framhåller att grunden för regleringen avtransportförmedlingen som infördes i svensk rätt genom 1940 årsyrkestrafikförordning var bl. a. att skydda godslinjetrafiken. Denna trafikhade som redan framhållits tidigare en betydande omfattning men spelar en mycket liten roll för trafikförsörjningen. Inom transportförmedlingsverksamheten fortsätterföredraganden har behovsprövningen medverkat till en koncentration av dennasom gynnat tillkomsten av rikstäckande företag och befäst dessasstordriftsfördelar. Behovsprövningen kan emellertid också ha förkvävt fruktbarainitiativ från mindre företag. Mot den angivna bakgrunden föreslår föredraganden attnuvarande bestämmelse i lagen om transportförmedling om verksamhetensbehövlighet och lämplighet slopas och att vissa andra härav föranleddajusteringar i lagtexten görs. Föredraganden är emellertid inte beredd att föreslå ett upphävandeav den bestämmelse i lagen om transportförmedling som föreskriver att tillståndtill sådan får ges endast till den som med hänsyn till personliga ochekonomiska förhållanden samt andra omständigheter av betydelse bedöms varalämplig att driva verksamheten. I sammanhanget erinras om de krav på lämplighetsom ställs på innehavare av tillstånd av beställningstrafik för godstransporteroch att mänga åkerier i hög grad är beroende av transportförmedlarnasverksamhet. Det kan därför vara rimligt säger föredraganden att prövalämpligheten också hos förmedlingsföretagen. I motion 1986/87:T104 (vpk) yrkas, såvitt nu är i fråga,att avslår det i propositionen framlagda förslaget till lag omändring i lagen om transportförmedling. Enligt motionärerna börbehovsprövningen bibehållas för att motverka en från flera synpunkter skadligöveretablering inom den yrkesmässiga trafiken. I motionerna 1986/87:T103 (fp) och 1986/87:T106 (m) yrkasatt , beslutar upphäva lagen om transportförmedling. I bådamotionerna framhålls att lagens krav på förmedlingsföretagens lämplighet utgören icke önskvärd konkurrensbegränsning. Utskottet ansluter sig för sin del till föredragandensuppfattning att behovsprövningen vid tillståndsprövningen för transportförmedling bör slopas och att prövningen av förmedlingsföretagens lämplighet bör bibehål las. Härav följer att utskottet avstyrker de motionsyrkanden som är i fråga. Lagförslaget har inte givit utskottet anledning till annan erinran änatt , I** 1986/87. tiden framtill den angivna tidpunkten för ikraftträdandet TU1986/87:7 1987 synes alltför knapp. Tidpunkten bördärför bestämmas till den 1april 1987. Med denna ändring tillstyrks lagförslaget. 1 motion 1986/87:T104 (vpk) begärs en utredning avtransportförmedlingsinstitutet. Motionärerna framhåller att det vid sidan av de storaseriösa transportförmedlingsföretagen finns ett betydande antaltransportförmedlare, av vilka åtskilliga i sin strävan att prismässigtkonkurrera pressar de åkare de anlitar utan hänsyn till bestämmelserna omarbets- och vilotid, belastnings- och hastighetsbestämmelser m. m. Motionärernaförordar därför en etablerings-kontroll och en utredning med målsättningen attöka samhällets insyn och-ansvar i verksamheten. Därvid bör möjligheterna prövasatt söka sig fram efter samma linjer som enligt 1985 ärs riksdagsbeslut skallgälla för busstrafiken. Av motionen framgår att vad motionärerna vill få tillstånd är en ordning som innebär att samhället som huvudman skall ha ansvaretför transportförmedling och godstransporter på väg. Utskottet står för sin del främmande för denna tanke ochavstyrker följaktligen motionsyrkandet. 4 Beställnings-och turisttrafik med buss Den yrkesmässiga busstrafiken indelas ibeställningstrafik, linjetrafik och turisttrafik. Med turisttrafik avsestransporter vilka ingår som ett led i ett sammanhängande arrangemang, därsjälva transporten inte är huvudsaken. För all busstrafik gäller att tillståndendast får ges om den avsedda trafiken bedöms vara behövlig och i övrigtlämplig. Liksom vid annan yrkesmässig trafik görs också en prövning avtrafikutövarens lämplighet. Systemet med en behovsprövning förutsätter atttrafiken bedrivs på vissa sträckor eller inom avgränsade geografiska områdenför att möjliggöra avvägningar rörande utbud och efterfrågan. I propositionen belyser föredraganden vissa svårighetersom är förenade med att upprätthålla en strikt behovsprövning förbeställningstrafik med buss och turisttrafik. Som exempel anger han att det iett trafikområde med liten folkmängd kan finnas ett välskött busstrafikföretagmed en framgångsrik försäljning av tjänster även till kunder utanförtrafikområdet. Det kan i sådana fall te sig egendomligt säger föredraganden att företagets utveckling hindras av det egna trafikområdets storlek. I självaverket torde ett företags framgång inom beställningstrafiken ellerturisttrafiken ofta bero på företagsledningens förmåga att utforma attraktivatransporttjänster. Detta gör det svårt att upprätthålla en striktbehovsprövning, som ju i princip endast beaktar den tekniskatransportkapaciteten och inte tar någon hänsyn till kvaliteten pätransporterna. I propositionen återges vidare i sammandrag en skrivelsetill regeringen från i , som föreslår attbehovsprövningen för beställningstrafik med buss försöksvis tas bort i Malmöhuslän. Föredragandensäger att han i stort ansluter sig till den uppfattning om 12 behovspfövningensom redovisas i skrivelse. I sammanhanget /87:7 erinrasom reform av busslinjetrafiken som sägs innebära ett första steg moten upphandling av busstrafiktjänster under fri konkurrens. Reformen träderemellertid inte i kraft förrän . Frågan om och i vilken taktbehovsprövningen mera generellt kan avskaffas kräver ytteriigare överväganden.Föredraganden säger sig inte heller vara beredd att föreslå försök som innebärolika regler för skilda delar av landet. Däremot kan det redan hu finnasanledning att som ett led i en utveckling mot en friare konkurrens förenklaregleringen av behovsprövningen. Förenklingen avser en minskad detaljregleringi 2 kap. 21 § yrkestrafikförordningen (1979:871) i syfte att medge en friareresursplanering än för företag som driver beställningstrafik medbuss. Vidare erinras om att den inom kommunikationsdepartementetpågående översynen av yrkestrafiklagstiftningen bl. a. omfattar vissabusstrafikfrågor, såsom t. ex. turisttrafikbegreppets utformning. I motion 1986/87;T105 (c) yrkas att beslutar geregeringen till . känna vad som i motionen anförs om åtgärder för att slopatillståndskravet för beställningstrafik och turisttrafik. Äv motionen framgåratt vad motionärerna åsyftar närmast är ett slopande av behovsprövnirigen förbeställnings-och turisttrafik med buss. Utskottet ansluter sig för sin del till föredragaridensuppfattning att frågan om en avveckling av behovsprövningen förbeställningstrafik med buss kräver ytterligare överväganden. I avvaktan påresultatet av dessa och på den översyn av turisttrafikbegreppet som förnärvarande pågår inom finner utskottet någonriksdagens åtgärd inte påkallad med anledning av motionsyrkandet, varfördetsamma avstyrks. I propositionen erinras om att taxi i betydandeutsträckning utnyttjas av kommuner och länstrafikföretag för t. ex. färdtjänst,skolskjutsning och kompletteringstrafik. Genom framför allt färdtjänstenskraftiga expansion, som riksfärdtjänsten införts, har andelensamhällsbetalda resor ökat kraftigt och kommit att svara för drygt hälften avtaxis intäkter. Taxi har därmed allt mer börjat betraktas som en del av kollektivtrafiken,och taxitrafiken har i många delar av landet fått en allt större betydelse förmöjligheterna att uppnå det trafikpolitiska målet om en tillfredsställandetransportförsörjning. Den tekniska utvecklingen här dessutom givit taxinä-,.ringen nya möjligheter att effektivisera verksamheten. Ökade krav och önskemål'har också ställts på taxi från skilda kundgrupper i fråga om effektivitet, nyatransportuppdrag, serviceförmåga, samverkan med andra färdmedel, kapacitet ochfillgänglighet. Anpassningen till de ändrade förhållandena framhålls detvidare i proposifionen har för taxis del inte gått utan problem. Med de olika förutsättningar som taxi verkar under från storstadsområden till gles bygdsregioner skiljer sig problemen meMan olika delar av landet. Gemensamt är dock i flera fall problem med lönsamhet, effektivitet och 13 För att främja en sund utveckling av taxinäringen och lösade nämnda /87:7 problemen kan enligt föredraganden åtgärderdiskuteras på dels kort sikt, dels lång sikt. Som exempel på åtgärder på kort sikt nämner föredragandenmöjligheten att, där behov finns, förbättra taxiutbudet genom att öka antalettillstånd och därvid i första hand ge dessa till företag som kan förautvecklingen av näringen framåt. Länsstyrelserna bör också bättre övervaka attde taxibilar som enligt kommenderingsplanerna skall vara i trafik verkligen ärdet. Därigenom skulle tillgången på bilar kunna öka väsentligt. En annantänkbar kortsiktig åtgärd är att inom ramen för gällande reglering i vissa fallfrångå huvudregeln att taxiföretagen skall tillhöra en endabeställningscentral. Därigenom skulle konkurrensen öka. Erfarenheter frånprojekt där kommuner och landsting engagerat sig i taxifrågor ochutvecklingsarbete som taxi själv bedriver visar också att förändringar kan skegenom nya samverkansformer och organisationslösningar. Utvidgningar av trafikområden och möjlighet till trafikmellan olika trafikområden skulle också framhåller föredraganden i mångafall sannolikt innebära minskade kostnader för samhället, ökad lönsamhet förtaxinäringen och bättre service för taxis kunder. Taxinäringen har sålunda betonar föredraganden tillsammans med ansvariga myndigheter och kundgrupper betydande möjligheter attinom ramen för gällande reglering åstadkomma en effektivare och merkundinrik-tad trafik. Valet av lämpligaste form för taxis verksamhet måste dockhela tiden anpassas till de skilda förhållanden som råder i landets olikadelar. En kostnadsanpassad taxa utgör också enligtföredraganden ett exempel på en åtgärd som kan vidtas på kort sikt och somskulle kunna leda till en effektiviserad taxitrafik och en ökad kundservice. När det gäller en mer långsiktig lösning anser föredragandenatt utövarna av yrkestrafik så långt möjligt bör få agera utankonkurrensbegränsande regleringar. Utvecklingen mot bättre kundservice inomtaxinäringen skulle stimuleras genom en ökad konkurrens och en minskadreglering. Ett närmande skulle kunna ske till de regler som redan gäller pågodstrafikområdet. En minskad reglering får dock inte avse de regler iyrkestrafiklagen som gäller tillståndshavarnas lämplighet. Garantier för en fillfredsställande trafikförsörjning överhela dygnet och i olika regioner bör betonar föredraganden mycket väl kunnaskapas även om en minskad reglering av näringen genomförs. I glesbygdskommunerkommerpraktiskt taget hela den inkomst som taxi har från stat och kommun. Enminskning av den statliga regleringen och ett ökat kundinflytande skulle därförsannolikt inte få några negativa effekter på tillgången på taxi. Avslutningsvis erinrar föredraganden om att en översyn avtaxinäringen har inletts inom för att följa pågåendereform- och utvecklingsarbete för vilket en närmare redogörelse lämnas ipropositionen och för att fortlöpande se över olika regleringsfrågor kringtaxi. Avsikten är att genom detta arbete få fram underlag för en generellförändring av taxitrafikens reglering öch därmed främja en högre effektivitetoch en ökad kundservice. När åtgärder som föranleder en omprövning av grundernai gällande lagstiftning aktualiseras är det föredragandens avsikt att 14 Taxifrågorbehandlas i ett flertal motioner, avseende främst en allmän /87:7avreglering av taxinäringen samt de regler som gäller i fråga om beställningscentraleroch överlåtelse av trafiktillstånd. I motion 1985/86:T389 (fp) yrkas att hosregeringen begär förslag till avveckling av taximonopolet. Motionärernaframhåller till en början att behovsprövningen i praktiken lett till atttaxinäringen blivit ett skråväsende. I sammanhanget påtalas att bestämmelsen omskyldighet för taxiföretagen att tillhöra en beställningscentral förorsakatsvåra tillämpningsproblem. Vidare framhåller motionärerna att nuvarandeindelning i . trafikområden motverkar ett rationellt utnyttjande av fordonen.Den reglerade prissättningen sägs också verka hämmande förkonkurrensiniti-afiv, varför motionärerna förordar en taxekonstruktion sommedger prisvariationer i takt med variationer i efterfrågan. I mofion 1986/87:T103 (fp) begärs att behovsprövningenavskaffas och att kravet på att tillhöra en beställningscentral upphör.Lämplighetsprövningen bör enligt motionärerna inskränkas till att omfattavederbörandes lämplighet från trafiksäkerhetssynpunkt. Slutligen framhållermotionärerna att regeringen bör utarbeta en plan på hur taxinäringen skallavregleras. I motionerna 1985/86:T424 (m) och 1986/87:T106 (m)framhålls att samhällets styrning av taxinäringen måste inskränkas till någonform av auktorisation av förarna och fastställande av en taxekonstruktion sombättre än den nuvarande ger möjlighet till priskonkurrens och lönsamhet.Nuvarande krav på anslutning till en beställningscentral och behovsprövningenär enligt motionärerna exempel på olämpliga, hämmande åtgärder. I motion 1985/86:T407 (fp) påtalas behovet avkonkurrerande beställningscentraler samt framhålls att behovsprövningen böravskaffas. I motion 1985/86:T296 (m) yrkas att hosregeringen begär ett förslag till avveckling av den nuvarande regleringen avtaxinäringen. I mofionerna 1985/86:T249 (m) och 1986/87:T105 (c) framhållsatt konkurrerande beställningscentraler bör upprättas i storstadsregionerna och att anslutning till beställningscentral inte minst i glesbygd bör varafrivillig. Sistnämnda krav framförs även i motionerna 1985/86:T263 (c), 1985/86:T399 (c) och 1985/86:T430 (m). I motionerna 1985/86:T221 (c) och 1986/87:T105 (c) begärsen ändring i yrkestrafiklagen i syfte att underlätta överlåtelse avtaxitillständ. I den förstnämnda motionen erinras om att nuvarande reglerhärom, som trädde i kraft , innebär att trafiktillstånd förtaxi "får överlåtas på någon annan endast om det finns synneriigaskäl" (2 kap. 21 § yrkestrafiklagen). har det visat sig sägermotionären att framför allt glesbygden blivit lidande av den nyabestämmelsen, något som inneburit en försämrad service och minskade möjligheterför kombinerade företag att leva vidare. På landsbygden och i mindre orter ärofta taxiverksamheten kombinerad med annan verksamhet t. ex. busstrafik,kioskrörelse e. d. Om en sådan rörelse överlåts är taxiverksamheten en viktigdel av det sammanlagda underlaget för verksamheten, varför taxitillståndetmåste kunna överlåtas. Enligt motionärerna bör det också generellt vara möjligtatt till skillnad från vad som gäller kunna överlåta en taxirörelsetill en son eller dotter. Liknandesynpunkter framförs i den sistnämnda motionen. Utskottetvill i anslutning till vad föredraganden anfört och med anledning av TU1986/87:7 motionerna erinra om att frågorna om en allmän avreglering avtaxinäringen, beställningscentraler och överlåtelse av trafiktillstånd senastbehandlades av utskottet i dess av godkända betänkande /86:2. I betänkandet sade sig utskottet inte stå främmande för tankenatt modifiera den nuvarande regleringen av taxinäringen. En minskad regleringfick dock inte innebära att man slopade kravet på trafikutövarnas lämplighet.Vidare fann utskottet det angeläget med en översyn av möjligheterna att genomen modifierad behovsprövning eller på annat sätt åstadkomma ett ökat inslag avkonkurrens inom taxitrafiken, främst i storstadsområdena. I fråga om skyldigheten att tillhöra enbeställningscentral konstaterade utskottet att bestämmelsen härom hade givitupphov fill tre olika tillämpningsproblem. Detta förhållande ansågs böraföranleda "närmare överväganden huruvida det trafikpolitiska intresset aven effektiv förmedlingsverksamhet för taxitrafiken kan tillgodoses pä annatsätt än genom nuvarande reglering". Beträffande den skärpta regleringen avöverlåtelser av taxitillstånd erinrade utskottet vid behandlingen av ettmotionsyrkande med samma innebörd som de nu aktuella yrkandena - attskärpningen hade tillkommit för att stävja vissa missförhållanden inom taxinäringen.På grund av behovsprövningen hade på vissa orter antalet taxitillstånd inteutökats . Att överta ett befintligt tillstånd hade därför förmånga kommit att bli den snabbaste och enklaste vägen att själva få ett sådanttillstånd. I praktiken hade detta medfört att höga ersättningsbelopp kommit attbetalas för själva tillståndet. Frestelsen att använda oseriösa konkurrensmedelför att finansiera förvärvet kunde i många fall vara stor. Utskottet såg i ochför sig inget skäl att ändra regleringen men konstaterade dennas samband medbehovsprövningen. Frågan borde därför beaktas vid den översyn av behovsprövningensom utskottet hade funnit önskvärd. Mot'den sålunda angivna bakgrunden är det medtillfredsställelse som utskottet noterar föredragandens uttalande att enutveckling mot bättre kundservice inom taxinäringen skulle stimuleras genom enökad konkurrens och minskad reglering, omfattande bl. a. ett närmande till deregler som redan gäller på godstrafikområdet. I likhet med föredraganden finner utskottet dock angelägetatt en minskad reglering av taxinäringen inteomfattar de regler i yrkestrafiklagen som avser tillståndshavarnas lämplighet. Det är likaså med tillfredsställelse som utskottet noterarvad föredraganden anför om möjligheten att inom ramen för gällande reglering ivissa fall frångå huvudregeln om att täxiföretagen skall tillhöra en endabeställningscentral. Detsamma gäller vad som sägs i propositionen om att enminskning av den statliga regleringen och ett ökat kundinfiytände sannoliktinte skulle fä nägra negativa konsekvenser pä tillgången till taxi i glesbygd.Kommuner och landsting svarar ju där för en mycket stor del av taxis inkomsteroch synes ha goda möjligheter att kunna säkerställa en kostnadsbesparande samordningav de samhällsbetalda resorna. Vad gäller de motionsledes frarhställda kraven på enutvidgning av /87:7 trafikområdena och en kostnadsanpassad taxakonstaterar utskottet också att föredraganden synes ha samrria uppfattning sommotionärerna. Utskottet förutsätter vidare att den inomkommunikationsdepartementet pågående översynen av taxinäringen även omfattarden i motionerna 1985/86:T221 (c) och 1986/87:T105 (c) aktualiserade ftågan omändrade regler för överlåtelse av taxifillstånd. I likhet med föredraganden vill utskottet understryka atten förutsättning för att en minskad reglering skall få åsyftat resultat ochleda till en effektivare taxitrafik är ett aktivt engagemang från såväl taxibranschensjälv som kommuner och landsting och andra stora kunder. De skilda förhållandenunder vilka taxi bedriver sin verksamhet i olika regioner talar också för somföredraganden betonar att hänsyn bör tas till lokala och regionalaförhållanden och att en betydande flexibilitet bör utmärka strävandena attåstadkomma en effektivare taxitrafik. Yrkestrafiklagstiftningen är som framhålls ipropositionen av komplicerad natur. Detta gäller inte minst regleringen avtaxitrafiken. Utskottet finner det därför värdefullt att den inomkommunikationsdepartementet pågående översynen syftar till att få framunderlag för en generell förändring av regleringen för att främja en högreeffektivitet och en ökad kundservice. Inom ramen för en sådan översyn bör detenligt utskottets mening finnas goda möjligheter att i ej obetydligutsträckning tillgodse de önskemål om förändringar och förbättringar somuttalas i samtliga de motioner som är i fråga. Med hänvisning härtill och till vad utskottet i övrigt nuanfört samt i avvaktan pä resultatet av översynen finner utskottetsammanfattningsvis inte någon åtgärd erforderlig med anledning avmotionsyrkandena, varför samtliga dessa avstyrks. I motion 1985/86:T250 (c) yrkas att antar vissaförslag fill lag om ändring i yrkestrafiklagen. Ändringsförslagen avserslopande av taxiföretagens trafikeringsplikt och av behovsprövningen. Enligt utskottets mening bör i avvaktan påresultatet av pågående översynsarbete ej besluta om ändringar i yrkestrafiklagen.Med det sagda avstyrks motionen. I motion 1985/86;T258 (s) yrkas att hosregeringen begär förslag till ändrade arbetsvillkor för yrkesbilförare ienlighet med bilarbetstidsutredningens förslag i betänkandet Bilarbetstid (SOU1977:2). Enligt vad utskottet erfarit har regeringen ej för avsiktatt lägga bilarbetstidsutredningens betänkande till grund för förslag tilllagstiftning. Utskottet förutsätter emellertid att bilarbetstidsfrågorna kommeratt behandlas i samband med det trafikpolitiska översynsarbete som inletts ikommunikationsdepartementet. Iakttagandetav gällande bilarbetstidsbestämmelser synes i ej obetydlig utsträckningvara en fråga om övervakningsresurser. Till följd av /87:7beslut innevarande år (prop. 1985/86:100 bil. 8 s. 5859, , rskr.136) att föra över tillsynen av yrkesförares arbetstid från arbetarskyddsstyrelsentill trafiksäkerhetsverket har också större samlade resurser skapats för dennaverksamhet. Innebörden härav är enligt vad utskottet erfarit att 74tjänstemän över hela landet, mot tidigare 14, kommer att kunna kontrolleraefterlevnaden av bilarbetstidsbestämmelserna. Med hänvisning till det anförda finner utskottet förnärvarande inte någon åtgärd påkallad med anledning av motionen,varför denna avstyrks. I motion 1985/86:T310 (s) behandlas sysselsättningen försvenska yrkeschaufförer. Motionärerna åberopar till en början en bestämmelse iförordningen (1981:96) om godkännande och utbyte av utländska körkort, enligtvilken ett utländskt körkort i regel inte medför rätt att föra lastbil ellerbuss i . om fordonet är registrerat här. Vidare åberopas en bestämmelsei nämnda förordning enligt vilken trafiksäkerhetsverket får meddela undantagfrån bl. a. den förstnämnda bestämmelsen. Enligt motionärerna tillämpar verketdispensmöjligheten alltför generöst, varför svenska yrkeschaufförer finner sigutsatta för en besvärande konkurrens om arbetstillfällena påsvenskregi-strerade fordon i .