yttr · G905SoU1 · 1985-12-31 00:00:00 — Socialutskottetsyttrande /86:1 y om förslag till ny plan- och bygglag (prop. 1985/86:1) SoU 1985/86:1 y har berett socialutskottet tillfälle attyttra sig över proposition 1985/86:1 med förslag till ny plan- och bygglagjämte e/j de under den allmänna motionstiden väcktamotionerna 1984/ 85:664 av m. fi. (m), 783 av m. (m), 1478 av (), 2135 av () och (), 2152 av . m. fi. (c), såvitt avser yrkande 5, 2217 av TageSundkvist m. fi. (c), 2319 av m. fi. (c), 2674 av ChristerEirefelt (fp), 2676 av () och (), 2684 av IvarVirgin (m) och (), 2707 av m. fi. (m), såvitt avseryrkande 20, och 2801 av m. (fp), såvitt avser yrkande 10 och12, dels de med anledning av propositionen väckta motionerna1985/86:66 av m. fi. (m), 67 av (), 68 av OveKarlsson m. n. (s), 69 av m. fi. (c), 70 av (),71 av (), 72 av (m), 73 av m. (vpk), 74 av (), 75 av (), 76 av BrittaBjelle (fp), 77 av ()och (), 78 av m. fi. (c), 79 av . m. fi. (c) och 80 av BengtWesterberg m. fi. (fp). tar i yttrandet upp frågor omtillgänglighet/handikappanpassning av byggnader och den yttre miljön,förebyggande av allergiska reaktioner, handikapporganisationernas ställningsamt medverkan i samhällsplaneringen. 1 propositionen läggs fram förslag om en ny plan- ochbygglag (PBL) som skall ersätta bl. a. byggnadslagen (1947:385),byggnadsstadgan (1959:612) och lagen (1976:666) om påföljder och ingripandenvid olovligt byggande m. m. Förslaget bygger i väsentliga delar på principernai gällande rätt men innebär en genomgripande systematisk omarbetning av dagenslagstiftning samt en förenkling och modernisering av regelsystemet. 1 1985/86. Lagförslaget gäller dels planläggning av mark och vatten,dels byggande. SoU 1985/86:1 y 1 lagförslagets inledande paragraf (I kap.I §) anges att bestämmelserna syftar till att med beaktande av den enskildamänniskans frihet främja en samhällsutveckling med jämlika och goda socialalevnadsförhållanden för människorna i dagens samhälle och för kommandegenerationer. Alla kommuner föresläs ha en översiktsplan som omfattarhela kommunen. Översiktsplanen kan fördjupas för olika delområden.Översiktsplanen skall ange grunddragen i användningen av mark- ochvattenområden i kommunen. Planen skall också ange riktlinjer förbebyggelseutvecklingen. Den har dock ingen bindande verkan vid prövning avenskilda ärenden om bygglov. När översiktsplanen upprättas eller ändras skall kommunensamräda med bl. a. och andra intressenter. Samrådet syftar tillutbyte av information och synpunkter under pågående planarbete. Resultatet avsamrådet skall redovisas i en samrådsredogörelse. Planen antas av kommunfullmäktige. Områdesbestämmelser skall enligt förslaget kunna antas bl.a. om kommunen vill säkerställa syftet med översiktsplanen inom ett begränsatområde. Dagens stadsplan och byggnadsplan föreslås ersatt av enenda plan, detaljplan. I den skall olika områdens huvudändamål anges, dvs.allmänna platser, kvartersmark osv. Även andra inslag i miljön än byggnader kanregleras i detaljplan, t. ex. idrotts- och rekreationsanläggningar m. m. Vid upprättandet av detaljplan skall kommunen samråda medlänsstyrelsen, fastighetsbildningsmyndigheten samt berörda kommuner. Sakägareoch de bostadsrättshavare, hyresgäster och boende som berörs av förslaget skallberedas tillfälle till samråd (5 kap. 20 §). Detsamma gäller myndigheter,sammanslutningar och enskilda i övrigt som har ett väsentligt intresse avförslaget. Detaljplan antas av kommunfullmäktige med viss möjlighettill delegation beträffande planer som inte är av större vikt. I ett särskilt kapitel (2 kap.) anges de allmännaintressen som skall beaktas vid planläggning och lokalisering av bebyggelse.Enligt 2 kap. 1 § skall planläggning ske så att den främjar en från allmänsynpunkt lämplig utveckling och ger förutsättningar för en från socialsynpunkt god bostads-, arbets-, trafik- och fritidsmiljö. De hänsyn som skalltas vid utformning av miljön inom områden med samlad bebyggelse anges ikapitlets 4 §. a. skall beaktas möjligheterna för personer med nedsattrörelse- eller orienteringsförmåga att använda området (2 kap. 4 § 5 p. Kraven på byggnader anges i 3 kap. Bl. a. föreslås ettgenerellt krav på att nya byggnader skall anpassas till den omgivande miljön (I2 §§). De hygieniska kraven framgår av 5 §. Där anges att byggnader skall gemöjlighet till trevnad, god hygien, en god arbetsmiljö och etttillfredsställande inomhusk-limat. Gällande krav på tillgänglighet/handikappanpassning harmed viss skärpning förts över till de nya bestämmelserna. 1 7 § anges att bostäder, arbetslokaler och lokaler till vilka allmänheten har tillträde skall vara till gängliga för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. det behövsskall byggnaderna vara försedda med hiss e. d. Undantag frän SoU 1985/86:1y kravet på hiss görs för bostäder med färre än tre våningsplan. Huset skalldock byggas så att hiss eller annan lyftanordning kan installeras utan svårighet. Undantag från tillgänglighetskraven fär medges för en- ochtväbostads-hus om det är befogat med hänsyn till terrängen, samt förarbetslokaler om det är befogat med hänsyn till arten av den verksamhet somskall bedrivas där. Reglerna om tillgänglighet gäller inte heller fritidshus (9§). Vid till- och ombyggnad skall byggnaden i princip uppfyllasamma krav pä tillgänglighet som vid nybyggnad (3 kap. 10 §). Hänsyn skall docktas till byggnadens förutsättningar. Kommunen kan vidare, såvitt gäller ombyggnader,i områdesbestämmelser eller detaljplan ställa lägre krav, om bebyggelsen inomområdet som helhet ändå får långsiktigt godtagbara egenskaper. För ombyggnadförutsätts särskilda föreskrifter komma att meddelas med stöd av PBL. Andraändringar av byggnader än om- och tillbyggnad skall utföras så att de i skäligutsträckning uppfyller kraven. När det gäller tomter och allmänna platser anges i 3 kap.15 § bl. a. att det skall tillses att tomter som tas i anspråk för bebyggelsekan användas av personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmäga, om detinte är obefogat med hänsyn till bl. a. terrängen. Detta är en utvidgning avkravet på tillgänglighet i förhållande till nuvarande bestämmelser. Beträffandeallmänna platser och områden för andra anläggningar skall kraven för tomtertillämpas i skälig utsträckning (3 kap. 18 §). Bestämmelser om bygglov m. m. finns i 8 kap. De åtgärdersom kräver bygglov uppräknas i I 7 §§. I 8 och 9 §§ finns bestämmelser om s.k. rivningslov och marklov. Skyldigheten att söka bygglov skall enligt förslaget kunnavarieras genom kommunala beslut. Kommunen skall under vissa förutsättningarkunna besluta att vissa ätgärder inom områden utan detaljplan får utföras utanbygglov, bl. a. komplementbyggnader och mindre tillbyggnader. För områden meddetaljplan kan kommunerna i planen besluta att enklare fritidshus m. m. fåruppföras eller byggas till utan lov. 1 13 kap. finns bestämmelser om överklagande. Beslut omöversiktsplan skall enligt förslaget kunna överklagas genom kommunalbesvär.Beslut om detaljplan, områdesbestämmelser, bygglov m. m. skall kunna överklagastill genom s. k. förvaltningsbesvär. Kretsen av principielltbe-svärsberättigade vid beslut om detaljplan etc. vidgas till att omfatta allaboende inom det område som berörs av planen samt organisation av hyresgäster.Rätten att överklaga är dock begränsad till sakägare som senast underutställningstiden skriftligen framfört synpunkter som inte tillgodosetts. PBL skallenligt förslaget träda i kraft . I motionerna 1985/86:66 av m. fl. fm), 69 avThorbjörn m. fl. (c) och 80 av m. fl. (fp) har yrkatsavslag pä propositionen i dess helhet. behandlar i det följande endastpropositionen och motio nerna i de delar som rör utskottets beredningsomräde. Utskottet går sålun da inte in på det principiella ställningstagandet till lagförslaget i desshelhet. Tillgänglighet/handikappanpassningav byggnader SoU 1985/86:1 y Flera motioner tar upp frågan om tillgänglighet/handikappanpassningav byggnader. 1 motion 1985/86:77av och (båda s) anförs bl. a. att det är en förutsättning för att människor med olikafunktionsnedsättningar skall kunna fungera i samhället att bostäder, offentligmiljö, arbetsplatser och utemiljö är tillgängliga. Utan tillgänglighet blirfunktions-nedsättningarna till betydande handikapp. Isolering, ensamhet och ettstort beroende blir följden. Motionärerna yrkar därför att PBL:s krav påtillgänglighet skärps på fiera punkter. Det stora problemet uppstår enligtmotionärerna vid ombyggnad. Man yrkar här att 3 kap. 10 § ändras sä atttillgänglighetsaspekterna beaktas i högre utsträckning (yrkande 5). Kommunensmöjlighet att göra avsteg från tillgänglighetskravet om området som helhet färgodtagbara egenskaper vill motionärerna ha preciserad. Omrädesplanerna börbrytas ned kvartersvis sä att inte avsteg från tillgänglighet skall kunna görasi för stora områden (yrkande 6). I samma motion yrkas vidare att fastighetsägareskall kunna ersättas av kommunen om det blir uppenbart oskäliga kostnader vidkrav på handikappanpassning. Det exempel som ges är att kommunen ställer kravpä hiss (yrkande 7). Man vill också ha ökade tillgänglighetskrav pä fritidshus(yrkande 4). I motion 1985/86:73av . (vpk)yrkas att 3kap. 7 § ändras sä att hiss eller annan lyftanordning skall installeras även ibostadshus med två våningsplan, och inte som bara i hus med tre eller fieraplan (yrkande 8). Förslaget att endast förbereda för hiss anser motionärernavara en halvme-syr. Motionärerna understryker vidare behovet av närmareföreskrifter bl. a. vad gäller orienterbarhet (yrkande 5 delvis). Man villockså att möjligheten till avsteg från kravet pä tillgänglighet vid ombyggnadendast skall få utnyttjas ytterst restriktivt (yrkande 6). Bestämmelserna i 3kap. 10 § om tillbyggnader och ombyggnader m. m. föreslås ändrade pä fierapunkter. Enligt motionen bör föreskrivas att ombyggnader skall utföras så attstor hänsyn tas till byggnadens brukare (yrkande 9 a). Möjligheten för kommunenatt sänka kraven inom ett område i det fall att området ändå får långsiktigtgodtagbara egenskaper, bör enligt motionen utgä (yrkande 9 b). 1 samma niotionyrkas också att kommunen skall ha möjlighet att ställa krav pä ätgärder för attöka tillgängligheten även när ombyggnad inte planeras (yrkande 9 c). 1 propositionen anförs bl. (s. 232 f) att en miljö somär tillgänglig för alla är ett självklart mål för samhällsbyggandet. Krav börställas att varje bostadslägenhet skall kunna nås av personer med nedsattrörelse- eller orienteringsförmåga. Beträffande ombyggnad måste man dockenligt propositionen (s. 237 f) ta hänsyn även till ytterligare två aspekterförutom tillgänglighet. Den ena är att förnyelsen måste ske på sådant sätt attden redan byggda miljöns värden beaktas. Den andra är att kraven måste vägasmot de resurser som kan sättas in för förnyelsen av byggnader. Vilka egenskapersom behövs betingas också av förhållandena inom det område där byggnaden ärbelägen. Bedömningen bör enligt propositionen göras med utgångs- punkt frånvad man vill uppnå med bebyggelsen som helhet inom området. SoU 1985/86:1 y Ensådan avvägning mot områdets behov kan bara göras av kommunen. Det är ocksåkommunen som mäste ta ansvar för och formulera målen för ett område som behöverförnyas. Det föresläs därför att kommunen fär möjlighet att ställa lägre kravän vad som generellt gäller. En förutsättning är att bebyggelsen inom områdetändå lar långsiktigt godtagbara egenskaper. har tidigare behandlat frågan omtillgänglighet/handikappanpassning. I bostadsutskottets betänkande BoU1984/85:13 anfördes bl. (s. 36) att betydelsen av att öka tillgängligheten ibostadsområden och i samhället i övrigt torde vara obestridd. Olika ätgärderhar vidtagits frän samhällets sida för att göra det möjligt för personer medfunktionsnedsättningar att leva ett sä självständigt liv som möjligt. Tillgångtill hiss i fiervä-ningshus angavs vara av central betydelse för att tillgodosetillgänglighetskraven. Man betonade dock att det var av stor vikt attbostadsområdet ses som en helhet där även andra åtgärder mäste vidtas. delar den grundsyn som kommer till uttrycki motionerna, nämligen att kraven på tillgänglighet och handikappanpassning avbyggnader bör tillgodoses så långt det är praktiskt och ekonomiskt möjligt. Somframgår av propositionen är det dock ofrånkomligt att också ta andra hänsyn, vilkakan komma i konfiikt med tillgänglighetskraven. En äldre miljö kan sålunda varasvär att anpassa pä ett sätt som uppfyller moderna krav utan att denursprungliga karaktären gär förlorad. Ett annat problem är att kostnaderna föranpassning framför allt vid ombyggnad kan bli orimligt höga med hänsyn till defördelar som uppnäs. Även vid nybyggnad kan det i vissa fall te sig teknisktoch ekonomiskt orimligt att kräva att alla lokaler skall vara tillgängliga förrörelsehindrade. Det gäller t. ex. kravet i vpk-motionen (yrkande 8) om hiss ialla tväväningshus. En avvägning mellan sädana olika hänsyn är ofrånkomlig.Enligt utskottets mening har man i propositionen gjort en balanserad avvägningmellan alla de olika intressen som här gör sig gällande. Det är knappastmöjligt att nu komma längre i fråga om lagreglerade krav påhandikappanpassning. Utskottet vill emellertid framhålla att hänsynen tillrörelsehindrade, syn- och hörselskadade samt andra med olika former avhandikapp bör ingå som ett självklart led vid bedömningen av alla frågor ombygglov. Utskottet avstyrker med hänvisning till det anförda motion1985/86:73 (vpk) såvitt avser yrkandena 5 i här aktuell del, 6, 9 a och 9 bsamt motion 1985/86:77 (s) såvitt avser yrkandena 5 och 6. Beträffande förslaget i vpk-motionen om att kommunen skallkunna stäl la krav pä åtgärder för att åstadkomma tillgänglighet även när ombyggnad ej planeras, vill utskottet erinra om vad som anförs i propositionen (s. 244) om att byggnadslagstiftningen i princip inte bör ha tillbakaverkande kraft. I propositionen erinras om de möjligheter som finns enligt bostads saneringslagen (1973:531) att ålägga en ägare av hyreshus med bostadslä genheter att rusta upp lägenheterna till viss minimistandard. Med stöd av arbetsniiljölagen (1977:1160) kan förbättringsåtgärder krävas beträffande arbetslokaler. Vissa krav som återfinns i byggnadsstadgan kommer till uttryck även i förslaget till PBL. Bostadsministern konstaterar i 5 anslutninghärtill (s. 245) att ytterligare krav på förbättringar mäste prövas SoU1985/86:1 y mot bakgrund av bl. a. mycket ingående samhällsekonomiska ochfinansiella överväganden. Utskottet ansluter sig till propositionens bedömningoch avstyrker således motionen i här aktuell del (yrkande 9 c). Inte heller kanutskottet biträda förslaget i motion 1985/86:77 (s) om att fastighetsägare idylika fall skulle ha ersättning av kommunen (yrkande 7). När det gäller tillgänglighetskraven pä fritidshus som tasupp i motion 1985/86:77 (s) yrkande 4, vill utskottet erinra om att fritidshussom ingår i en större anläggning av typ stugby inte avses bli undantagna frände allmänna kraven pä tillgänglighet. Vad som avses är således enskilda fritidshus,ofta byggda av ägaren i egen regi. Även i dessa avseenden skulle det föraalltför långt att uppställa långtgående generella krav. Ägarens önskemål bör isådana fall bli avgörande. Den som vill avstå frän bekvämligheter för att fäett enklare fritidshus till en rimlig kostnad bör kunna fä göra det. Vad som imotionen anförs om uthyrning av fritidshus föranleder inte till annanbedömning. Utskottet avstyrker således motionen även i här aktuell del. Utöver i de nu behandlade motionerna tas frågor om byggnaderstillgänglighet upp också i motionerna 1984/85:2152 (yrkande 5) och 2217 (bådac). Utskottet konstaterar att dessa motioner avgivits i avvaktan pä det kommande förslaget till PBL. De påkallar nuinget särskilt uttalande av . Tillgänglighet i den yttre miljön Frågan om tillgänglighet i den yttre miljön tas upp i tremotioner. 1 motion 1984/85:1478 av ()anförs att motions- ochrekreationsintresset domineras av verksamhet i utemiljö. För att även handikappadeskall kunna utnyttja samhällets rekreationsutbud bör också den yttrefriluftsmiljön skidspår, joggingslingor, promenadvägar, bryggor ochbadstränder m. m. omfattas av bestämmelserna om tillgänglighet. 1 ntotion1984/85:2135 av och (båda s) anförs att för personermed funktionsnedsättningar stora problem uppstår när de skall förfiytta sig isamhället. Integrering av människor med handikapp förutsätter en genomtänktplanering. Brister i en länk av kedjan av ätgärder medför svårigheter och ökadekostnader i form av t. ex. ledsagarservice och färdtjänst. Motionärerna villatt tillgängligheten i den yttre miljön skall säkerställas genom lagstiftning. I den tidigare nämnda motion 1985/86:77(s) anförs att nästanall handikappanpassning i vårt samhälle har ästadskommits med föreskrifter. 1motiveringen till 2 kap. 4 § 5 p. i lagförslaget står att bebyggelsemiljönskall utformas med hänsyn till möjligheterna för handikappade att använda området.Detta bör följas av föreskrifter för den yttre miljön (yrkande 1). Enprecisering bör enligt motionärerna också göras av 3 kap. 14 §, så att idrottsplatseroch liknande görs tillgängliga (yrkande 8). I förslaget till PBL utökas kraven på tillgänglighet i denyttre miljön. I nuvarande lagstiftning finns krav att det skall vara möjligt att ta sig över tomten till de byggnader som finns. Kravet utökas nu till att avse tomten som sådan (prop. s. 233 f). Bl a. skall ytor för lek och utevistelse kunna 6 användasav personer med funktionsnedsättningar. Människor som har SoU 1985/86:1 y svårt attgä, äldre synskadade, rullstolsbundna, föräldrar med barnvagn m. fi.,har svårt att ta sig till affärer och busshållplatser därför att den yttre miljön ärdåligt anpassad till deras behov. Enligt propositionen är det ofta mycketenkla ätgärder som behövs, t. ex. att gångvägar görs släta och halk- säkraeller att räcken sätts upp. Allmänna bestämmelser om tillgänglighet i den yttre miljönfinns främst i 3 kap. 15 § PBL. I propositionen anförs (s. 525) att kravet atten tomt skall kunna användas av personer med nedsatt rörelse- ellerorienteringsförmäga mäste tillämpas med beaktande av platsens elleranläggningens ändamål. Som allmän plats avsätts mänga gånger sådan mark som ärsvår att bebygga eller som man på grund av naturförutsättningarna vill bevara.Det kan t. ex. vara bergiga partier med stora höjdskillnader. För sådan mark ärdet enligt propositionen inte rimligt att kräva åtgärder för att den skallkunna nyttjas av personer med nedsatt rörlighet eller orienteringsförmäga.Däremot är det befogat att anlagda parker och torg anordnas sä att de kanfungera för alla människor. 1 propositionen erinras vidare om att mängaanläggningar bygger pä att man utnyttjar naturförutsättningarna pä platsen, t.ex. slalombackar och golfbanor. Inte heller i dessa fall anses det skäligt attställa de allmänna kraven på tillgänglighet. Enligt 8 kap. 2 § krävs vidare bygglov för bl. a. idrotts-och campingplatser, friluftsbad m. m. om inte kommunen föreskrivit annorlundaenligt 5 §. 1 sådana fall kommer samma regler om tillgänglighet att gälla somför byggnader (3 kap. 14 §). Enligt propositionen finns t. ex. skäl att ställakrav att åskådarplatser i lämplig omfattning görs tillgängliga förhandikappade. Frågan om anpassning av den yttre miljön har behandlatstidigare av . I betänkandet BoU 1984/85:24 anförde bostadsutskottetbl. a. att en anpassning enbart av bostaden och utrymmen i anslutning till deninte är tillräckligt för att ge förutsättningar för ett självständigt boende(s. 17). Även närmiljön mästegöras tillgänglig för personer med funktionsnedsättningar.Bostadsutskottet tillstyrkte i anslutning härtill ett förslag av regeringen ominförande av statligt bidrag för tillgänglighetsskapande ätgärder påkvartersmark, vilket godtogs av (rskr. 1984/85:347). Utskottet delar motionärernas uppfattning om det angelägnai att den yttre miljön så långt möjligt görs tillgänglig för alla och i attstor hänsyn tas till framkomligheten vid planering av olika fritids- ochrekreationsanläggningar. Propositionen ger uttryck ät samma syn. Reglerna i 3 kap. 14 § i lagförslaget är mycketlångtgående. Paragrafens ordalydelse motsägs dock i viss mån av motiveringen(se bl. a. s. 515 och 525). Utskottet delar därför uppfattningen att innebördenav denna bestämmelse behöver klargöras. Utskottet anser det i övrigt inte möjligt att gä längre änpropositionen med hänsyn till de avvägningar som alltid måste göras vid planering och byggande. Självklart bör handikappanpassning ske när det finns ett befogat intresse därav och erforderliga åtgärder kan genomföras utan alltför stor olägenhet eller kostnad. Den ökade medvetenheten pä detta område bör dessutom leda till att man allmänt mera uppmärksammar olika sätt att 7 Som anförs i propositionen är det ofta myc- SoU1985/86:1 y ket enkla ätgärder som behövs. Utskottet avstyrker med hänvisning till det anfördasamtliga här aktuella motionsyrkanden. 1 motion 1985/86:77(s)anförs att användningen av en mängdnya material vid byggande har utlöst allergiska reaktioner hos mänga människor.Material som kan medföra allergiska besvär bör enligt motionärerna inte fåanvändas om det finns andra likvärdiga material att tillgå (yrkande2). Motionärernaanför vidare att en allergisk persons möjlighet att vistas i en olämplig lokalkan vara lika obefintlig som möjligheten för en rörelsehindrad att gå i entrappa. 1 motionen yrkas därför att 3 kap. 7 § skall tolkas så att med nedsattrörelse- och orienteringsförmäga skall avses även allergi (yrkande 3). 1 motion 1985/86:73 (vpk) anförs att till de kvalitetskravsom bättre mäste preciseras i PBL bl. a. hör byggmaterial som är bra frånallergisynpunkt (yrkande 5 delvis). Enligt 3 kap. 5 § i lagförslaget skall byggnader bl. a. gemöjlighet till god hygien. Med god hygien avses enligt propositionen (s. 489) iförsta hand att risk för sjukdom eller ohälsa som orsakas av byggnaden skallbegränsas. Kravnivån bör bestämmas med utgångspunkt från begreppet sanitär olägenheti hälsoskyddslagstiftningen och frän vad som är tekniskt öch ekonomisktmöjligt. 1 propositionen anförs vidare att byggnader i möjligastemån skall fungera väl även för personer med allergiska besvär. Samtidigtpåpekas att kunskaperna är bristfälliga om olika materials inverkan päpersoner med anlag för allergiska besvär eller med redan utvecklad allergi. Pådetta område pågår forsknings- och utvecklingsarbete. Vid bedömningen av vadsom är sanitär olägenhet bör hänsyn tas till personer som är något känsligareän normalt pä samma sätt som vid bedömning av vad som är sanitär olägenhetenligt hälsoskyddslagen (1982:1080). Om material används som kan väntas medförabesvär för vissa personer, men tekniskt eller ekonomiskt likvärdig ersättninginte finns, bör enligt propositionen sädana material anbringas sä att de lättkan bytas ut. har fiera gånger behandlat frågan omallergi, senast i betänkandet SoU 1984/85:22. Utskottet framhöll dä (s. 23) ånyo angelägen heten av att man gör allt som rimligen kan krävas för att olägenheter för personer med allergiska/astmatiska besvär skall elimineras eller i vart fall sä långt möjligt minskas. Utskottet betonade också behovet av ökad kun skap om sjukdomarnas uppkomst. har också behandlat denna fråga. I betänkandet BoU 1984/85:19 anfördes bl. (s. 11) att det är angeläget att överkänslighetsframkallande ämnen i minsta möjliga grad används i byggandet. Enligt bostadsutskottets uppfattning skulle den forsk ning som pågår komma att skapa möjlighet att bedöma olika tillverknings metoder. förutsatte att de nya rönen kommer att påverka normgivningen på området. vill här erinra om de många olika typer avallergi som SoU 1985/86:1 y finns. Vad som är harmlöst för en allergiker kanvara besvärande eller skadligt för en annan. Det gär därför inte att finna enenkel och enhetlig lösning pä dessa problem. De riktlinjer som ges ipropositionen ligger enligt utskottets uppfattning väl i linje med vadriksdagen tidigare uttalat. Den utveckling och forskning som pågår kan ge underlagför mera specificerade krav.