yttr · G905LU4 · 1985-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsyttrande /86:4 y om betalningsvillkor vid kreditköp (prop. 1985/86:150 bil.1 delvis) har beslutat bereda lagutskottet tillfällealt yttra sig över proposition 1985/86:150 (komplelleringspropositionen) bil, 1såvitt avser betalningsvillkoren vid kreditköp och över eventuella motioner, I proposiiionen bereder regeringen tillfälle attta del av vad statsrådet , Å, har anfört ombetalningsvillkoren vid kreditköp (hemställan mom, 46), Med anledning av propositionen har väckts bl, a,molionerna 1985/86:565, 566, 574 och 598, I motion 565 av m,fl, (m) yrkas (yrkande 3)alt beslutar avskaffa all lagstiftning som bemyndigar regeringen allförordna om betalningsvillkor vid kreditköp, I motion 566 av m, fl, (fp) yrkas (yrkande18) att beslutar upphäva lagen om betalningsvillkor vid kreditköp, I motion 574 av () yrkas att riksdagenbeslutar atl lagen (1985:580) med bemyndigande för regeringen all meddelaföreskrifler om betalningsvillkor vid kreditköp skall upphöra alt gälla vidutgången av juni månad 1986, I motion 598 av m,n, (c) yrkas atl riksdagenbeslutar alt fr, o, m, upphäva lagen med bemyndigande allmeddela föreskrifler om betalningsvillkor vid kreditköp. får anföra följande. Regler om krediter till konsumenter finns ikonsumentkreditlagen (1977:981). Lagen gäller kredit (betalningsanslånd ellerlån) som är avsedd huvudsakligen för enskilt bruk och som lämnas eller erbjudskonsument av näringsidkare i dennes yrkesmässiga näringsverksamhet. Lagen ärockså tillämplig pä kredit som lämnas av någon annan än en näringsidkare omkrediten förmedlas av näringsidkaren som ombud för kreditgivaren. Bestämmelserna i lagen är av både näringsrättslig ochcivilrättslig nalur och omfattar såväl krediter som lämnas utan direkt sambandmed köp av varor, dvs, fristående krediter, som kreditköp. Med kreditköpförstås enligl lagen köp av vara då säljaren läinnar köparen anstånd med någondel av betalningen. Kreditköp föreligger också då betalningen helt eller delviserläggs med belopp som köparen får låna av säljaren eller av annan 1 1985/86. kreditgivarepå grund av en överenskommelse mellan kreditgivaren och LU 1985/86:4 y säljaren.Som kreditköp räknas vidare vissa avtal om uthyrning m, m. Vid kreditköp skallenligt 8 § konsumentkreditlagen i princip av varans konlantprisbetalas kontant (kontantinsats). Av 9 § följer atl en näringsidkare somunderlåter alt ta ut kontantinsats kan meddelas elt vitesförbud avmarknadsdomstolen att fortsätta härmed. Enligt 30 § gäller dock reglerna omkontantinsats och ingripande av inle sådana kreditköp förvilka regeringen meddelat föreskrifter med stöd av lagen (1975:90) rnedbemyndigande att meddela föreskrifter om betalningsvillkor vid yrkesmässigförsäljning av bilar eller av lagen (1985:580) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp. Enligt de båda bemyndigandelagarna får regeringen meddelaföreskrifter om betalningsvillkor vid yrkesmässig försäljning av bilar resp,betalningsvillkor som säljare eller kreditgivare skall tillämpa gentemotkonsument vid kreditköp av varor, tjänster och andra nyttigheter, Lagen med bemyndigande att meddela föreskrifter ombetalningsvillkor vid kreditköp antogs av (prop,1984/85:217, LU 1984/85:44) och trädde i kraft , Den ersatte enlag som gav regeringen bemyndigande atl meddela föreskrifter om betalningsvillkorendast vid kontoköp. Bakgrunden till lagstiftningen var atl den ekonomiskautvecklingen är 1985 gjort det nödvändigt altbegränsa sådan konsumlionsökning som byggde på ell ökat utnyttjande avkrediter. Syftet med den nya lagen var atl regeringen skulle få möjlighet altvidta åtgärder beträffande också andra kreditköp än kontoköp för atl begränsaden länefinansierade privata konsumtionen. Med stöd av 1975 och bemyndigandelagar haderegeringen redan före riksdagsbehandlingen utfärdat förordningen 1985:253 omvissa betalningsvillkor vid yrkesmässig försäljning av bilar och förordningen(1985:252) om vissa betalningsvillkor vid kontoköp. Båda förordningarnainnehöll särskilda regler om kontantinsats och amorteringstid. Efter den nyalagens ikraftträdande skärptes också reglerna för andra kreditköp genom förordningen(1985:610) om betalningsvillkor vid vissa kreditköp. Samtliga tre förordningargällde härefter i enlighet med den i proposition 1984/85:217 uttalade avsiktentill utgången av då de upphävdes av regeringen. För konlokrediternagäller numera en överenskommelse mellan kontoföre-lagen, handeln ochkonsumentverket angående bl, a, marknadsföring och amorteringstakt. Beträffandeövriga konsumentkrediler tillämpas åter kon-sumenlkreditlagens regler omkontantinsats. Vid riksdagsbehandlingen av förslaget till lag medbemyndigande all meddela föreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköpframhöll lagutskottet - efter alt ha förordat vissa preciseringar avregeringens lagförslag - att den nya lagen även med dessa preciseringar gavregeringen en tämligen långtgående fullmakt att av kreditpoliliska skäl ingripamol kreditköp och därmed i viss mån sätta konsumentkreditlagen ur spel.Lagstiftning som i likhet med den nu aktuella ger regeringen fullmakt att vidtakreditpoliliska åtgärder av extraordinär natur hade enligl utskottet tidigaregetts en begränsad giltighetstid, Mol denna bakgrund och med hänsyn lill atlskärpta betalningsvillkor skulle komma alt medföra nackdelar för konsumenteroch näringsidkareövervägde utskottet om den föreslagna bemyndigandelagen LU 1985/86:4 y ocksåborde tidsbegränsas, Utskottel stannade emellertid för atl så inle borde ske.Utskottet beaktade därvid bl, a, att de två dåvarande bemyndigandelagarnabeträffande bilförsäljningen och kontoköpen inte var tidsbegränsade, mening var det emellertid angeläget atl bemyndigandet inte kvarstodlängre än som var nödvändigt. Utskottet förutsatte därför alt - om denekonomiska utvecklingen visade alt det efter inte längre finnsnågot behov av skärpta regler för konsumenlkrediterna - regeringen förriksdagen framlade förslag om alt lagen upphävs. Skulle del vid denna tidpunktendast beträffande någon eller några kreditformer behövas ett bemyndigandeborde regeringen i stället framlägga förslag om en ny och mindre långtgåendelagstiftning. Om del däremot enligl regeringens bedömande även efter den 1 juli1986 finns etl behov av den nu aktuella lagen borde regeringen i skrivelse tillriksdagen redovisa skälen för sin bedömning, I den nu aktuella propositionen framhåller föredragandestatsrådet att syftet med en bemyndigandelag av förevarande slag är att geregeringen möjlighet att, i särskilt uppkomna lägen, påverka hushållenskreditvolym och konsumtion. Behov av sådana restriktioner som här avses kanenligt statsrådet uppkomma t, ex, i samband med andra penningpolitiska åtgärderoch de måste då kunna sättas in med omedelbar verkan. Statsrådet understrykeratt behovet av åtgärder, i likhet med vad som gällde , kan uppkommaocksä även om balansbristerna i ekonomin nu begränsats och denekonomiska utvecklingen går i rätt riktning. Utgångspunkten bör dock vara attbemyndigandet så långt möjligt inle skall behöva utnyttjas och om så skerendast för en begränsad period, Enligl statsrådet finns det således fortfarandebehov av en bemyndigandelag avseende konsumentkrediter, vilken gör det möjligtför regeringen all snabbt kunna ingripa med konsumlionsdämpande åtgärder, närdetta är motiverat av ekonomisk-politiska skäl. Motionärerna i motion 565 (m) framhåller att allakreditpolitiska åtgärder som syftar till att dämpa konsumtionen bör varamarknadskonforma, Alla kvarvarande regleringar av kreditmarknaden bör därföravskaffas, och motionärerna yrkar att båda de nu aktuella bemyndigandelagarnaupphävs. Enligt motionärerna i motion 566 (fp) är de skäl somanförs i propositionen för ett bibehållande av bemyndigandelag intetillräckliga. Motionärerna hänvisar fill att propositionen ger en mycket ljusbild av svensk ekonomi och att en väntad ökning av den privata konsumtionenuppenbarligen inte ger regeringen någon anledning till oro, Enliglmolionärerna är del därför inte befogal att lagstiftningen skall fortsätta attgälla, I molion 574 (m) framhålls att vad som anförs iproposiiionen inte står i överensstämmelse med lagutskottets uttalande ,Motionären anför att bemyndigandelag är alltför långtgående för attkunna accepteras. Motionären anser därför att lagen bör upphävas. Också i motion 598 (c) framhålls atl den ekonomiskautvecklingen inte ger skäl för ett bibehållande av bemyndigandelag.Motionärerna anser vidare att lagen ger regeringen alltför långtgåendemöjligheter alt införa kreditbegränsningar som i hög grad kan påverka enskildamänniskors normala livsvillkor och ekonomi. Rent faktiskt kan enligtmotionärerna regeringenhelt förbjuda kreditköp och därigenom sätta konsumentkreditla- LU 1985/86:4y gen ur spel, en lag som tillkommit till skydd för konsumenterna. 1985 årsbemyndigandelag bör därför upphävas. Mot bakgrund av de uttalanden som lagutskottet gjorde dåbemyndigandelagen beträffande kreditköpen infördes anser utskottet att dethade varil till fördel om regeringen mera utförligt än som skett haderedovisat skälen för sin bedömning alt lagstiftningen fortfarande behövs. Ensådan redovisning skulle ha givit ett bättre underlag för sittställningstagande i frågan, Det ankommer i och för sig inte på lagutskottet attbedöma den ekonomiska utvecklingen och vilka åtgärder som är erforderliga frånsamhällsekonomiska utgångspunkter, Utskottel anser sig dock kunna konstateraatt det övergripande mälet för politiken måste vara att återställa balansen ivår ekonomi. Även om, som framhålls i propositionen, balansbristerna i ekonominnu begränsats och den ekonomiska utvecklingen går i rätt riktning ärframlidsutsikterna ännu osäkra. Det kan således fortfarande uppkommasituationer då hushållens kreditvolym och konsumtion måste begränsas, I sädanalägen är det viktigt atl kreditpolitiska åtgärder kan sättas in snabbt.Erfarenheterna visar att del är nödvändigt atl regeringen häller en högreberedskap när det gäller konsumentkrediterna än som var nödvändigt,öm regeringen inle har bemyndigande atl vidta erforderliga åtgärder ulan måstebegära fullmakt från innan åtgärderna kan genomföras skulle enligtutskottets mening detta kunna medföra allvarliga konsekvenser församhällsekonomin. På grund av det anförda delar lagutskottet regeringensuppfattning att det fortfarande finns ett behov av en bemyndigandelag avseendekonsumentkrediler, vilken gör det möjligt för regeringen att snabbt kunnaingripa med konsumlionsdämpande åtgärder, när detta är motiverat av ekonomiskpolitiskaskäl. Något hinder pä grund av regeringsformens bestämmelser mot attbemyndigandelagen får fortsätta gälla finns lika litet nu som då lagen antogs.Med hänsyn till att lagen ger regeringen en tämligen långtgående fullmakt attingripa mot kreditköp och därmed i viss mån sätta konsumentkreditlagen ur spelvill utskottel stryka under att bemyndigandet inte är avsett alt las i brukannat än i nödfall. Som framhålls i propositionen bör utgångspunkten vara attbemyndigandet så långt möjligt inte skall behöva utnyttjas och om så skerendast för en begränsad period, I likhet med vad lagutskottet anförde år 1985förulsälter utskottet vidare alt regeringen, då föreskrifter med stöd av lagenskall utfärdas, noga överväger vilka kreditköpsformer som behöver regleras ochi författningstexten försöker precisera dem, Ulskotlet vill också hänvisa tillsitt tidigare uttalande om vikten av att regeringen därvid tar hänsyn till desärskilda problem som till följd av en kredilåtstramning kan drabba vissabranscher av näringslivet och mindre kapitalstarka konsumenter. Avslutningsvis vill utskottet hänvisa till att lagen(1974:922) om kreditpoh-tiska medel gäller för en lid av . Efter densenaste förlängningen gäller lagen till utgången av , Ikompletteringsproposifionen framhålls att det kan finnas skäl att överväga ennärmare samordning mellan bemyndigandelagarna och övrig kreditpolitisklagstiftning. Ett sådant övervägande bör lämpligen kunna ske i samband medberedningen av frågan om en eventuell förlängning av denkreditpolitiska lagstiftningen. Utskottet vill med anled- LU 1985/86:4 yning av det anförda framhålla att några lagtekniska hinder inte möter mot ensådan samordning, som kan ha vissa fördelar. Medhänvisning till det anförda förordar lagutskottet att motionerna 565 yrkande 3i denna del, 566 yrkande 18, 574 och 598 avstyrks av finansutskottet, Mofion565 yrkande 3 i vad det avser bemyndigandet för regeringen att meddelaföreskrifter om betalningsvillkor vid yrkesmässig försäljning av bilarföranleder inte något uttalande från lagutskottets sida. Närvarande:Per-01ofStrindberg (m), (). (), (),(), (), (), (), (), (), (),(), (), () och HugoHegeland (m). Per-OlofStrindberg (m), (), (), (),(), () och () anser att dendel av utskottets yttrande som börjar på s. 4 med "Mot bakgrund" ochslutar på s. 5 med "av finansutskottet" bort ha följande lydelse. Lagutskottetvill för sin del framhålla att det nuvarande bemyndigandet för regeringen attmeddela föreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp innebär en långtgåendefullmakt att av kreditpolifiska skäl ingripa mot konsumentkrediterna och därmedsätta konsumentkreditlagen ur spel. Formellt sett ger bemyndigandet möjlighetatt helt förbjuda köp som inte sker mot kontant betalning. Enligt utskottetsmening kan en så vittgående fullmaktslagstiftning inte accepteras av fleraskäl. a. kan regeringens möjligheter att med stöd av bemyndigandet stramaåt handeln på kredit få allvarliga effekter på den fria prisbildningen och ledatill inte godtagbara ingrepp i enskilda konsumenters levnadsvillkor. Särskiltallvarlig kan situationen bli för mindre kapitalstarka konsumentgrupper. Utskottetvill vidare framhålla att det är tvivelaktigt om bemyndigandet kan ansesförenligt med grunderna för reglerna om normgivnings-kompetens i 8kap. 2 § regeringsformen. Frågan berördes inte närmare under förarbetena tilllagen, och lagstiftningen blev inte heller föremål för granskning av lagrådet. Redanpå grund av anförda skäl ställer sig utskottet avvisande till att bemyndigandetskall få fortsätta att gälla. Härtill kommer att vad som anförs i propositioneninte ger belägg för att det fortfarande finns ett behov av lagstiftningen.Tvärtom ger uttalandena i propositionen om utvecklingen av samhällsekonomin närmaststöd för uppfattningen att några kreditåtstram- LU 1985/86:4 y ningar inteär erforderliga . Pågrund av det anförda delar lagutskottet motionärernas uppfattning attbemyndigandet bör upphöra att gälla. Utskottet förordar således att riksdagenmed bifall till motionerna 565 yrkande 3 i denna del, 566 yrkande 18, 574 och598 antar följande: Lagomupphävande av lagen (1985:580) med bemyndigande attmeddela föreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp Härigenom föreskrivs att lagen (1985:580) med bemyndigandeatt meddela föreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp skall upphöra attgälla vid utgången av juni månad 1986,