yttr · G905JoU3 · 1985-12-31 00:00:00 — om förslag till lag om hushållning med naturresurser m. m. Genom beslut har bostadsutskottetberett jordbruksutskottet tillfälle att avge yttrande över proposition1985/86:3 om en lag om hushållning med naturresurser m.m. (NRL) jämte motioner. Utskottet har funnit lämpligt att i sitt yttrande behandladelar av partimotionerna 1985/86:86 (c), 1985/86:88 (m), 1985/86:89 (fp) och1985/ 86:93 (vpk) samt av motion 1985/86:92 av (), vilkasamtliga väckts med anledning av propositionen. Utskottet yttrar sig även överden fristående niotionen 1984/85:2146 av m. fl. (s) vilkenhänvisats till bostadsutskottet för beredning. Slutligen överlämnas ett antaltill jordbruksutskottet hänvisade fristående motioner med utskottets yttrandetill bostadsutskottet för behandling i samband med propositionen, nämligenmotionerna 1984/85:2237 av () och 1984/85:2244 av . (c), yrkande 3 samt motionerna 1985/86:Jo301 av (),1985/86:Jo727 av () och 1985/86:Jo799 av m.fl. (c)yrkande 22. Uppvaktningar, hearings m. m. Enligt överenskommelse mellan jordbruksutskottet ochbostadsutskottet har jordbruksutskottet mottagit uppvaktningar och anordnathearings angående NRL-förslagets verkningar för de areella näringarna ochsamordningen med naturvårds- och miljöintressen m. m. Ett flertal skrifter ochandra opinionsyttringar i angivna ämne har inlämnats till utskottet. Företrädare för , och har lämnatsynpunkter på bl. a. bestämmelserna i om skyddet av jordbruks-och skogsmark då fråga uppkommer om markanvändning för andra ändamål samt påvissa frågor i proposition 1985/86:1 om en ny plan-och bygglag (betr. plan- ochbygglagen, se JoU 1985/86:ly). Också från och har synpunkter lämnats på NRL-förslagets effekterför markägandet m. m. har anfört synpunkter pårennäringens ställning i det kommande planarbetet m. m. Representanterför lantbruksstyrelsen, , statens naturvårds- 1 1985/8Ö. verk ochdoinänverket har lämnat ingående information om de aktuella JoU 1985/86:3ylagförslagens verkningar inom sina resp. ansvarsområden. Enligt lagförslaget skall naturresurslagens bestämmelsertillämpas enligt vad som är föreskrivet i bl. a. plan-och bygglagen (PBL). Förslagtill ny plan-och bygglag har framlagts i proposition 1985/86:1. Åven denpropositionen har av bostadsutskottet överlämnats till jordbruksutskottet föryttrande. Härvidlag hänvisas till JoU 1985/86:2 y. Några huvuddrag i propositionen I propositionen föreslås en lag om hushållning mednaturresurser m.m. Lagen föreslås träda i kraft som plan-och bygglagen, dvs. Bostadsministern framhåller inledningsvis att förslagettill en ny plan- och bygglag (prop. 1985/86:1) har som ett av sina viktigastesyften att decentralisera ansvaret för planläggning och för den lokala miljöntill kommunerna. Staten skall kunna ingripa mot kommunala planer endast omvissa i lagen angivna intressen, främst riksintressen och frågor som berörflera kommuner, inte blivit tillgodosedda. PBL-förslaget förutsätter att dessastatliga intressen preciseras genom lagbestämmelser. Sådana bestämmelser meddelasi NRL där en övergripande lagreglering sker om hushållning med naturresurser. Den nya lagen innebär att den nuvarande fysiskariksplaneringen (FRP) lagfästs för att ligga till grund vid beslut enligt PBLm.fl. lagar, varvid beslutsrätten i stor utsträckning decentraliseras tillkommunal nivå. riktlinjer i den fysiska riksplaneringen skallupphöra att gälla när NRL träder i kraft. Den nya lagen reglerar till skillnadfrån FRP även intressen som icke upphöjs till riksintressen. Enligt lagens inledande paragraf skall marken, vattnet ochden fysiska miljön i övrigt användas så, att en från ekologisk, social ochsamhällsekonomisk synpunkt god hushållning främjas (1:1). Genom lagen vill man åstadkomma en samordnad syn på mark-och vattenhushållningen i samhället. Lagen är därför enligt förslagetövergripande i förhållande till ett antal andra lagar. Dess bestämmelser skalltillämpas när beslut fattas enligt PBL och vissa andra lagar, bl. a.miljöskyddslagen (ML), vattenlagen (VL) och naturvårdslagen (NVL). Däremot ärlagen inte överordnad skötsellagar som skogsvårdslagen (SkvL) och lagen omskötsel, av jordbruksmark (1:2). I 2 kap., anges de grundläggandehushållningsbestämmelserna. Utgångspunkten är att mark- och vattenområdenskall användas för ändamål som områdena är mest lämpade för. Följande kriterieranvänds: områdenas beskaffenhet och läge samt föreliggande behov. Enligtpropositionen inryms i formuleringen även behovet av att reservera mark- ochvattenområden för framtida aktiviteter. Företräde skall ges för allmännaintressen (2:1). - mot exploatering av stora mark-och vattenområden som är relativt opåverkade (2 kap. 2 §), - frånekologisk synpunkt särskilt känsliga områden (2:3), JoU 1985/86:3y - brukningsvärdjordbruksmark (2:4), -skogsmark somhar betydelse för skogsnäringen (2:4), -mark och vattenav särskild betydelse för rennäringen, yrkesfisket, vattenbruket (riksintresse)(2:5), -områden av betydelse med avseendepå naturvärden, kulturvärden, friluftslivet (riksintresse) (2:6), -omräden sominnehåller värdefulla ämnen eller material (riksintresse) (2:7), -områdensärskilt lämpliga för anläggningar för industriproduktion, vattenförsörjning,avfallshantering m.m. (riksintresse) (2:8). Vidkonkurrens mellan riksintressen enligt 58 §§ i ett område skall företräde gesåt ändamål som på lämpligaste sätt främjar en långsiktig hushållning.Försvarsintresset ges allmänt företräde (2:10). 13 kap. geshushållningsbestämmelser för vissa geografiska områden vilka i sin helhetbedöms vara av riksintresse i något visst hänseende (3 kap. 1 §). - Vissa angivna kust-, sjö-,fjäll- och andra områden. 1 dessa skall turismens och - främst det rörliga - friluftslivets intressen särskilt beaktas vid bedömningen av miljöingrepp genom exploateringsföretag m.m. (3:2), -Kustområdenalängs norra , från Simpe-varp till Arkösund, Högakusten i samt skall hållas fria från stora miljöstörandeanläggningar som kräver regeringsbeslut (3:3), -Vid övrigakustavsnitt och skärgårdar i västra, södra och östra söder om restriktioner för fritidsbebyggelsen samt för stora anläggningar påplatser som varit fria från sådana (3:4), -Inom vissafjällområden tillåts bebyggelse och anläggningar endast om det behövs förrennäringen, den bofasta befolkningen, den vetenskapliga forskningen och detrörliga friluftslivet (3:5), -ochälvsträckor som enligt tidigare riksdagsbeslut skall undantas från utbyggnad(3:6). I 4 kap. ges föreskrifter om att regeringen skall beslutaom tillstånd till nybyggnad av viss miljöstörande industri, motsvarandebestämmelserna i 136 a § byggnadslagen. Med hänvisning till bestämmelserna i meddelas i 5 kap.vissa bestämmelser om samspelet mellan staten och kommunerna vid beslut i naturresursfrågor.Bl. a. föreskrivs att myndigheter som har att tillämpa lagen skall se till attplaner och planeringsunderlag föreligger i målet. Vederbörande kommun ärskyldig att tillhandahålla planer. har ansvar för att ställasamman utredningar och annat material av betydelse. Den skall äventillhandahålla planeringsunderlag (5:1). Regeringen får i visst fall begära in redovisning avkommun beträffande tillgodoseende av intresse som rör naturresurshushållningen(5:2). enligt lagen är , medan decentrala förvaltningsmyndigheterna har uppsikt över naturresurshushållningen,var och en inom sitt verksamhetsområde. har den allmännauppsikten över hushållningen med naturresurser (5:3). Utskottet JoU 1985/86:3y Förutsättningar för en god hushållning - inledandebestämmelser Bostadsministern anför i propositionen att det enligt hansmening finns ett klart behov av en lagreglering med vars hjälp kraven pähushållning med och omsorg om naturresurserna kan ställas. Samhället harvisserligen ställt upp regler för hur olika intressen ochönskemål skall vägas mot varandra i konfliktsituationer om markens och vattnetsanvändning. Grundsynen präglas dock i många fall av att det är ett sektorielltintresse som i första hand skall tillgodoses. Mot den bakgrunden är det enligtföredraganden angeläget att skapa en för olika lagar gemensam grund för attavgöra konkurrensfrågor om mark- och vattenanvändningen. Bestämmelserna i en naturresurslag bör uttrycka samhälletsgrundläggande synsätt när det gäller vad som är en god hushållning med marken,vattnet och den fysiska miljön i övrigt. De bör vara tillämpliga i mål ochärenden enligt speciallagar som reglerar mark- och vattenanvändningen. Ennaturresurslag bör komplettera sådana speciallagar och få betydelse t. ex, närdet är fråga om att ett visst område helt eller delvis behöver tas i anspråkför ett nytt ändamål eller när någon vill starta en ny verksamhet som kanogynnsamt påverka möjligheterna att använda mark- eller vattenområdena i grannskapet. Förutsättningarna för en god bostads- och arbetsmiljö, förfriluftsliv och rekreation och för jord- eller skogsbruk kan påverkas negativtt. ex. av en olämplig lokalisering eller utformning av anläggningar av skildaslag, av utsläpp av giftiga eller försurande ämnen och av bullerstörningar.Omvänt kan möjligheterna att etablera eller utveckla industriell produktioneller energiproduktion i ett område begränsas av bostadsbebyggelse m. m.Skyddszoner kan behöva inrättas för riskdämpning. Vissa industriella och andraanläggningar har också sådan storlek att inverkan på landskapsbilden blirbetydande. Naturresurslagen bör enligt propositionen få en inriktningmot skydd av långsiktiga och för landet väsentliga värden som inte kan väntasbli tillräckligt beaktade utan stöd av en lag. Lagens grundläggande syfte börvara att främja en användning av naturresurserna som är förnuftig för samhälletvid en allsidig, samlad bedömning, både i ett långsiktigt och ett kortsiktigtperspektiv. Den valda inriktningen innebär att det skapas en för olika lagargemensam grund för att avgöra konkurrensfrågor i samband med beslut som rörändrad användning av mark- och vattenresurserna. Lagen är däremot inte avseddatt utgöra grunden för ingripande mot pågående användning av dessa resurser,anför bostadsministern. I propositionen erinras om naturresurs- ochmiljökommitténs utredning vilken sammanfattas i betänkandet (SOU 1983:56)Naturresursers nyttjande och hävd. Enligt kommittén bör ennaturresurshushållning omfatta alla led i naturresursutnyttjandet. Därvid börsträng sparsamhet iakttas med icke förnybara resurser. Ett hushållningsmål avdetta slag innebär enligt kommittén att krav behöver ställas päexploateringstakt, utvinnings- och produktionsmetoder, konsumtions- ochresthanteringspolitik samt på återbruk i JoU 1985/86:3y Bostadsministern framhåller att det inte är möjligt att idetta sammanhang anlägga ett så brett perspektiv på hushållningsfrågorna somkommittén har gjort. Det skulle medföra ett mycket omfattande arbete medöversyn av lagregler och andra handlingsregler av olika slag. I partimotioner har tagits upp frågor om behovet överhuvud taget av en naturresurslag resp. om lagens omfattning och allmännainriktning. Enligt motion 66 (m) är naturresurslagen sä vagt skrivenatt den blir till ringa stöd för beslutsfattarna. Motionärerna anser lagen varaobehövlig. Det lagskydd som är nödvändigt för en förnuftig hushållning medSveriges naturresurser och för ett bevarande av värdefulla naturområden kaninrymmas i byggnadslagstiftningen och angränsande lagar, t. ex. naturvårdslagenoch miljöskyddslagen. Med den motiveringen yrkas i motion 88 (m) att riksdagenavslår propositionen och hos regeringen begär förslag om ett starkare skydd förbevarandevärda naturområden (yrkandena 1 och 2). Enligt motion 85 (c) borde en lag om hushållning mednaturresurser innehålla övergripande miljöaspekter och utgöra ram förmiljölagstiftning och inte enbart för fysisk planering. Det behövs enövergripande målsättning för hur vi skall hantera våra naturresurser inom ramenför en ekologisk helhetssyn, anser motionärerna. I stället har regeringenpresenterat en restriktionslista för ett samhälle som inte är i balans mednaturen. är dock beredd att pröva lagförslaget från de förutsättningarsom nu gäller. Motionärerna anser att det inledande stadgandet i lagen geruttryck för en grundinställning som innebär ett kraftigt försvagande avbevarandeaspekten jämfört med den inställning som präglade arbetet med denaktuella lagstiftningen under center-folkparti-regeringens tid. En lag som harsom ambition att ge ramen för att skydda unika natur- och kulturvärden måste haen relativt precis utformning. En definitiv inriktning som skall ligga fastmåste därför vara att vi skall hushålla med naturresurser, vara aktsamma medvår natur och skydda unika naturvärden för varje ingrepp. Kortsiktigaekonomiska intressen får inte föranleda en omprövning av denna grundinställning(yrkande 2). I motion 89 (fp) markeras uppfattningen att det nuframlagda förslaget ger främst naturvärden en alltför svag ställning. Avstörsta betydelse är att lagens tillämpningsområde inte gäller för jord- ochskogsbruk. Detta innebär enligt motionärerna en allvarlig försvagning frånnaturvårdssynpunkt. 1 kap. 2 § bör därför kompletteras så att NRL skalltillämpas även enligt lagen om skötsel av jordbruksmark resp. skogsvårdslagen(yrkande 1). Enligt motion 93 (vpk) bör ett bredare perspektiv påhushållningen med naturresurserna anläggas än det som kommer till uttryck ilagförslagets 1 kap. 1 §. Motionärerna hänvisar till riksdagsbeslut dåkravet på en ekologisk inriktning och förändring av varuproduktionen lades fastsom ett viktigt och långsiktigt mål (prop. 1975:32, JoU 1975:10). Ett liknandehushållningsmål anges också i naturresurs- och miljökommitténs betänkande (SOU1983:56) Naturresursers nyttjande och hävd. Vpk anser att det nu är rätttillfälle att anlägga det bredare perspektivet på hushållning som pä sikt ledertill att produktionens inriktning och metoder inrättas efter ekologiska,sociala och samhällsekonomiska intressen (yrkande 1). r 1985/8Ö. Utskottetfår för sin del anföra följande, JoU 1985/86:3y Utskottet vill först erinra om att det nu föreligganderegeringsförslaget är resultatet av fleråriga överväganden. Den 9 september1982 remitterade den dåvarande regeringen (c, fp) ett förslag till lagomhushållning med mark-och vattenområden av riksintresse till lagrådet.Lagrådsremissen återkallades av den senare tillträdda socialdemokratiskaregeringen med hänvisning till att denna lagstiftning lämpligen borde behandlassamtidigt med den planerade plan- och byggnadslagstiftningen. hadesamma är att ta ställning till en motion (s) om ändring av naturvärdslagen. 1det sammanhanget anförde utskottet bl. a. följande: Utskottet anser i likhet med motionärerna att omsorgen omvåra begränsade naturresurser måste vara utgångspunkten för all verksamhet somkräver utnyttjande av sådana resurser. Därför är det nödvändigt att alltutnyttjande av dessa tillgångar föregås av en noggrann planering. Vid den måsteomsorgen om naturvärdena beaktas. Innan en icke förnyelsebar naturresurs tas ianspråk måste det klarläggas om den kan ersättas i produktionen med annatmaterial. Det gäller att stimulera en övergång från icke förnyelsebara tillförnyelsebara naturresurser. 1 det sammanhanget måste möjligheterna tillåteranvändning belysas. Som i samband med behandlingen av förslagenom återvinning och omhändertagande av avfall 1975 anslutit sig till bör detinnan en produktionsprocess sätts i gång klarläggas hur det avfall som blir enföljd av produktionen skall tas om hand och återanvändas på nytt. uppfattning finns det. som motionärerna framhåller, skäl att utredafrågan om behovet av en övergripande lagreglering med vars hjälp kraven påhushållning med och omsorg om naturresurserna kan ställas. (JoU 1982/83:4.) Utskottet finner det angeläget att hanteringen avhushållningen med naturresurserna nu lagregleras. Naturresurserna utgör en avde grundläggande förutsättningarna för vårt välstånd. Ett fortsatt utnyttjandeav dessa resurser är nödvändigt för att vi skall kunna förverkliga sådancentrala mål som ekonomisk balans och tillväxt, en rättvis fördelning avvälfärden, full sysselsättning och regional balans. 1 det längatidsperspektivet beror kommande generationers välfärd i hög grad på hur väl viförmår hushålla med naturresurserna och slå vakt om markens och vattnetsproduktionsförmåga. Som utskottet framhöll är det därförnödvändigt att allt utnyttjande av våra naturresurser föregås av en noggrannplanering, att en övergång från icke förnyelsebara till förnyelsebara resurserstimuleras och att möjligheterna till återanvändning belyses. Mot denbakgrunden avstyrker utskottet moderata samlingspartiets yrkanden i motion 88om avslag på regeringens förslag kompenserat endast av vissa naturvårdsinsatser(yrkanden 1 och 2). Vid de intresseavvägningar som är ofrånkomliga innanbeslut fattas i frågor om hushållning med naturresurser är det som bostadsministernframhåller de ekologiska, sociala och samhällsekonomiska intressena avlångsiktig karaktär som behöver få stöd i en naturresurslag. De får därigenomökad tyngd i avvägningssammanhang. Det sagda innebär inte att en sådan lagensidigt bör främja bevarandeintressen och långsiktiga försörj- ningsbehov.I partimotion 85 understryks angelägenheten av att JoU 1985/86:3yväsentliga bevarandeintressen får ett effektivt stöd genom den nya lagen. Utskottetfinner liksom motionärerna att den inriktningen bör ligga fast. att vi skallhushålla med våra naturresurser, vara aktsamma med vår natur och skydda unikanatur- och kulturvärden för ingrepp. Kortsiktiga samhällsekonomiska skäl skallinte få föranleda att skyddet omprövas eller naggas i kanten. Det är å andrasidan angeläget att ambitionen när det gäller skyddsvärda objekt icke sträckersig längre än till vad som är en realistisk nivå. En begränsning av skyddsvärdaområden kan i vissa fall vara nödvändig. Sedan ett objekt väl har förklaratsskyddsvärt bör emellertid samhället också ta de ekonomiska konsekvenserna.Utskottet finner således skäl föreligga att preciserar riktlinjernaför tillämpningen av 1 kap, 1 § i enlighet med vad utskottet anfört om enstarkare betoning av bevarandeintressena och en avgränsning av de skyddsvärdaområdena, med anledning av motion 85 såvitt nu är i fråga (yrkande 2). Utskottets ställningstagande innebär i viss mån även attsyftet med kommunisternas yrkande i motion 93 om ett vidgathushållningsperspektiv tillgodoses (yrkande 1). Som bostadsministernframhåller skulle det dock föra för långt att i detta sammanhang anlägga ett säbrett perspektiv pä hushållningsfrågorna som naturresurs- och miljökommitténgjort. De grundläggande synsätten i kommitténs förslag bör bilda utgångspunktför det mer begränsade reformarbete som pågår för att åstadkomma en bättrehushållning med våra naturresurser. I 1 kap. 2 § anges de lagar vid vilkas tillämpning naturresurslagenssamordnande hushållningsbestämmelser skall gälla, nämligen PBL, vattenlagen,miljöskyddslagen, naturvårdslagen m.fl. lagar. Enligt partimotion89 (yrkande 1) bör även skogsvårdslagen och lagen om skötsel av jordbruksmarkinordnas under den nya lagen för att säkerställa att naturvårdshänsynentillbörligen uppmärksammas inom skogs- och jordbruksnäringarna. Utskottetfinner icke de skäl motionärerna anfört övertygande. De i motionen nämndalagarna är till sin grundkaraktär skötsellagar som den enskilde skogs- ochjordägaren har att följa under pågående markanvändning. Representanter förskogsstyrelsen har för utskottet framhållit att exempelvis ett införande avtillståndsplikt för all slutavverkning, vilket skulle bli en konsekvens av ettbifall till inotionsyrkandet beträffande skogsvårdslagen, skulle ökaskogsvårdsstyrelsernas arbetsbörda alldeles orimligt, utan att nämnvärt höjaskogsvårdens kvalitet. Utskottet noterar vidare att det i båda lagarna finnsregler om hänsyn till naturvårdens intressen. Som bostadsministern påpekar börman kunna utgå från att såväl skogsägarna som jordbrukarna frivilligt medverkartill en god efterlevnad av de båda lagarnas regler om naturvårdshänsyn.Uppkommande frågor om ändrad markanvändning torde komma att bli bedömda enligtnågon, eventuellt flera, av de lagar som enligt 2 § är underkastadenaturresurslagens hushållningsbestämmelser. Mot den angivna bakgrunden saknasenligt utskottets mening anledning att biträda motionärernas förslag att naturresurslagensregler skall tillämpas även enligt skogsvärdslagen och enligt lagen om skötselav jorbruksmark. Grundläggandehushållningsbestämmelser JoU 1985/86:3y NRL innehåller en grundläggande bestämmelse - i 2 kap. 1 §- om avvägningar i fråga om den framtida användningen av marken och vattnet.Bestämmelsen uttrycker att mark- och vattenområden skall användas för det ellerde ändamål som områdena är mest lämpade för med hänsyn till beskaffenhet, lägesamt föreliggande behov. Företräde skall ges sådan användning som främjar enfrån allmän synpunkt god hushållning. Utskottet har ingen invändning motbestämmelsens utformning. Dock må framhållas, att vad som i det förgående sagtsom angelägenheten av att väsentliga bevarandeintressen får ett effektivt stödgivetvis i hög grad berör de avvägningar som regleras genom lagens andrakapitel. 1 2 kap. 3 § föreskrivs att mark- och vattenområden som ärsärskilt känsliga från ekologisk synpunkt skall så långt möjligt skyddas motåtgärder som kan skada naturmiljön. Bostadsministern anför i propositionen attbestämmelsen syftar till att skydda främst områden med instabilaproduktionsförhållanden och ogynnsamma återväxtförutsättningar, områden sominrymmer växt- och djurarter som är utrotningshotade samt områden i övrigt somär särskilt ömtåliga och som inrymmer särskilda ekologiska värden ochsom har betydelse som genbank e. d. Dessutom skall paragrafen användas för attskydda områden som är speciellt känsliga för försurning. Enligt motion 85 (c) är den aktuella paragrafen oprecistill sin utformning. Den kan därför komma att ges mycket skiljaktiga tolkningari olika kommuner och län. Ett sådant resultat är givetvis inte acceptabelt. Denegativa effekterna bör därför begränsas, exempelvis genom att länsstyrelsernaefter samrådsskedet i kommunernas översiktsplanering redovisar till regeringenhur kommunerna avser att tillämpa paragrafen, anser motionärerna. I propositionen framhålls att det ankommer pålänsstyrelser och kommuner att bl. a. genom planläggning enligt PBL ange inomvilka områden som särskild hänsyn behöver tas med tanke pä markens och vattnetskänslighet från ekologisk synpunkt. bör efter samråd medfiskeristyrelsen, lantbruksstyrelsen och lämna underlag i frågaom vilka ekosystem och vilka växt- och djurarter som bör uppmärksammas ilänsstyrelsernas och kommunernas arbete. Enligt vad utskottet inhämtat från harett projektarbete numera utförts inom i för attsammanställa underlag för tillämpningen av 2 kap. 3 § NRL inom länet. Projektetgenomförs i samråd med planverket och och utgör ett av flerautvecklingsprojekt som initierats av planverket vid länsstyrelsernasplaneringsavdelningar inför naturresurslagens och plan- och bygglagensgenomförande. Genom projektet avser man visa hur ekologiskt särskilt känsligaområden kan avgränsas och redovisa de metodfrågor och överväganden somuppkommit. Tanken är att skall förses med ettförord av planverket och naturvärdsverket gemensamt. Rapporten beräknas föresommaren kunna spridas till främst länsstyrelserna som information om detgenomförda arbete. Rapporten bör också kunna vara en enkel, preliminär vägledningtill länsstyrelserna om hur ett underlagsmaterial kan tas fram och JoU1985/86:3y redovisas. planerar att ge rapporten en granskningfrån vetenskapliga utgångspunkter. Med ledning av de synpunkter som då kommerfram avser verket att i samråd med , lantbruksstyrelsen,samt planverket sammanställa en samladvägledning om underlag m. m. för tillämpning av 2 kap. 3 § NRL. Genom de föreslagna bestämmelserna i 2 kap. 3 § ställsformella krav på att kommunerna skall göra ekonomiska överväganden bl. a. i sinplanering enligt PBL.