yttr · G905FiU1 · 1985-12-31 00:00:00 — Finansutskottetsyttrande /86:1 y omändrade grunder för bestämmande av den statliga bostadslåneräntan (prop.1985/86:63) Bostadsutskottethar berett finansutskottet tillfälle att yttra sig över dels proposition1985/86:63 om ändrade grunder för bestämmande av den statligabostadslåneräntan, dels de motioner som väckts med anledning av propositionen. Ipropositionen föreslås att den statliga bostadslåneräntan skall beräknas enligtdelvis nya principer för och efterföljande år. Propositionentillstyrks i motion 216 av m. fl. (fp). I motion 221 tar ElverJonsson (fp) och () upp förslagets effekter för låntagare medförvärvslån. I övriga motioner avstyrks propositionens förslag. Det gällermotion 217 av (), motion 218 av . m. fl. (c),motion 219 av m. fl. (m) och motion 220 av m. (vpk). Finansutskottethar vid upprepade tillfällen framhållit vikten av att budgetpolitiken ges enstram inriktning. Ansträngningarna måste inriktas på att successivt begränsabudgetunderskottet. Finansutskottettar därför i detta sammanhang upp förslaget i propositionen framför alltutifrån dess statsfinansiella betydelse. Det får ankomma på bostadsutskottetatt bedöma de fördelningspolitiska effekterna av förslaget. Nuvarandegrunder för beräkning av bostadslåneräntan infördes . slog dåfast att den statliga långivningen inte skulle innefatta några subventioner.Räntan skulle fastställas på grundval av den kostnadsnivå som gällde förstatens egen upplåning (prop. 1967:100, SU 100, rskr 265). skeddestatens upplåning i allt väsentligt genom långa obligationslån. Man beslötdärför att räntan skulle fastställas så att den motsvarade den ränta som gälldeför statsobligationer med en löptid ökad med 0,25procentenheter. Numerasker den statliga upplåningen i helt andra former . Nyupplåningenhar alltmer kommit att få en marknadsmässig inriktning. I allt mindreutsträckning sker den med stöd av olika regleringar. Likviditetskvoterna förbankerna har avskaffats och placeringsplikten har förändrats. Denya upplåningsformerna har medfört att statens kostnader för den egnaupplåningen ökat. Detta har dock inte kommit att återspeglas i bostadslåneräntansnivå, vilken styrts av statens kostnader för den långfristiga,prioriterade upplåningen. Bostadslånegivningen har därmed kommit att 1Riksdagen 1985/86. inrymma ettsubventionsmoment som inte varit avsett i form av för låg ränta pju1985/86:1 y på lånen. Medhänsyn härtill finner utskottet det naturligt att man i enlighet medpropositionens förslag anpassar bostadslåneräntan till de förändringar sominträtt i fråga om villkoren för den stathga upplåningen. Ipropositionen anges inte närmare hur den nya räntenivån skall fastställas.Föredraganden framhåller emellertid att bostadslåneräntan bör beräknas medbeaktande av statens kostnader för den samlade marknadsmässiga upplåningen. Detpåpekas också att bostadslåneräntan för därmed blir högst 2,5procentenheter högre än den som skulle ha fastställts med tillämpning av nugällande grunder. Räntan för bostadslån för beräknad med nuvarandegrunder skulle uppgå till 11,. mening bör bostadslåneräntan liksom fastställasenligt enkla principer. Utgångspunkten bör i enlighet med propositionen varaden marknadsmässiga räntenivån på statspapper som ger ut. Medhänsyn till bostadslånens karaktär bör beräkningarna grundas på räntenivån förvärdepapper med en löptid överstigande åtminstone . Ipropositionen saknas uppgift om vilka statsfinansiella effekter förslaget får.Detta förhållande kritiseras i flera motioner. Även finansutskottet anser detvara en brist att propositionen inte innehåller någon konkret redovisning av deinkomstförstärkningar och utgiftsökningar som förslaget väntas medföra. Det ärenligt utskottets mening angeläget att som underlag för sinaställningstaganden får en så allsidig belysning som möjligt av förslagensekonomiska konsekvenser i olika avseenden. Vadbeträffar det nu aktuella förslaget kommer enligt finansutskottets bedömningvarje procentenhets höjning av bostadslåneräntan att tillföra staten ökaderänteinkomster på ca 800 milj. kr. ökar emellertid statens utgifterför räntebidrag. Ett visst skattebortfall uppkommer också, eftersomsmåhusägarnas skatteavdrag ökar. Nettotillskottet till statsbudgeten av enprocentenhets höjning av bostadslåneräntan kan därmed uppskattas till 200-225milj. Omman knyter bostadslåneräntan till den marknadsmässiga räntenivån förstatspapper med löptid, kan bostadslåneräntan för beräknas till1313,, dvs. 1,25-1,över den nivå som enligt nuvarandeprinciper skulle gälla för . En dylik anpassning skulle jämfört medaktuell räntenivå innebära att statsbudgeten förstärktes med 400-450 milj. kr. Såsominledningsvis framhållits vill utskottet understryka' vikten av att olikamöjligheter till budgetförstärkningar tas till vara i nuvarande statsfinansiellaläge. Föreliggande förslag innebär en väsentlig minskning av budgetunderskottet.Det innebär dessutom att man återgår till den princip som tidigare gällt förräntesättningen på bostadslån. propositionens förslag ochföreslår att bostadsutskottet avstyrker motioner- FiU 1985/86:1 y na 217,218, 219 och 220. Stockholmden På finansutskottets vägnar Närvarande:Arne Gadd (s), (), (), (), RuneRydén (m), (), (), (), ArneAndersson i (s), (), iHallstahammar (vpk), (), (), () och (). 1.Lars , och (alla m) anser att den del avutskottets yttrande som på s. 1 börjar med "har" ochpå s. 3 slutar med "och 220" bort ha följande lydelse: Nuvarandegrunder för beräkning av bostadslåneräntan infördes . slog dåfast att den statliga långivningen inte skulle innefatta några subventioner.Räntan skulle fastställas på grundval av den kostnadsnivå som gällde förstatens egen upplåning (prop. 1967:100, SU 100, rskr 265). skeddestatens upplåning i allt väsentligt genom långa obligationslån. Man beslötdärför att räntan skulle fastställas så att den motsvarade den ränta som gälldeför statsobligationer med en löptid ökad med 0,25procentenheter. Dennakoppling av den statliga bostadslåneräntan till räntan på upplåningen förbostadsändamål utgjorde tidigare inget större problem. Skillnaden mellanbostadslåneräntan och den marknadsmässiga långa räntan var nämligen liten.Under senare år har emellertid skillnaden i räntenivå ökat markant, vilketmedfört att placeringsplikten för vissa kapitalinstitut alltmer fått karaktärav en extra beskattning. Såsompåpekas i motion 219 kan man komma till rätta med detta problem utan att ändragrunderna för beräkning av bostadslåneräntan. Slopas utgivningen avprioriterade statsobligationer till konstlat låg ränta kommer nämligenbostadslåneräntan automatiskt att anpassas till den långa marknadsmässigaräntan. En sådan koppling ter sig också mer naturlig med tanke på bostadslånenslångfristiga karaktär. Man bör alltså inte, som regeringen föreslår fastställabostadslåneräntan med hänsyn till statens kostnader för den samlademarknadsmässiga upplåningen. Vadbeträffar den statsfinansiella effekten har moderata samlingspartiet iupprepade motioner föreslagit ett system för avtrappning av de generella statligaräntesubventionerna, vilket skulle medföra betydhgt större bespa- FiU1985/86:1 y ringar än förslaget i propositionen. Det skulle också innebära ensuccessiv avveckling av subventionssystemet, medan regeringsförslaget betyderen utbyggnad av detsamma. ansluter sig sålunda till de synpunktersom förs fram i motion 219. Propositionen bör avslås och regeringen bör istället ges i uppdrag att utarbeta ett förslag till förändring avräntesubventionerna i enlighet med vad som anges i denna motion. () och () anser attden del av utskottets yttrande som på s. 1 börjar med "har" ochpå s. 3 slutar med "och 220" bort ha följande lydelse: Nuvarande grunder för beräkning av bostadslåneräntaninfördes . slog då fast att den statliga långivningen inteskulle innefatta några subventioner. Räntan skulle fastställas på grundval avden kostnadsnivå som gällde för statens egen upplåning (prop. 1967:100, SU 100,rskr 265). skedde statens upplåning i allt väsentligt genom långaobligationslån. Man beslöt därför att räntan skulle fastställas så att denmotsvarade den ränta som gällde för statsobligationer med en löptid på minst 10år ökad . I propositionen föreslås att villkoren skall ändras medverkan redan från . Kapitalkostnaderna för låntagarna ökardärmed i ett slag . Denna ryckighet anser utskottet varafelaktig. Låntagarna bör ges rimlig tid att ordna sin upplåning på annat sättnär staten ändrar sina villkor så starkt som sker. Utskottet finner det anmärkningsvärt att propositionen ärså bristfälhgt utformad. Den innehåller inga.uppgifter om förslagets effekterför statsbudgeten. Ingen bostadspoHtisk avvägning sker. Endast småhus ochvissa lokaler belastas av den föreslagna räntehöjningen, eftersomflerfamiljshus blir undantagna genom den garaiiterade räntan.Kostnadsneutraliteten mellan upplåtelseformerna ändras därmed till nackdel föräganderätter. Härtill kommer att åtgärden drabbar fastigheter som redan innanbelastas av fastighetsskatten. Enligt utskottets mening kan förslaget ses som ytterligareett exempel på att regeringen väljer att öka statens inkomster för att kunnaupprätthålla en hög subvenfionsnivå. Utskottet vill erinra om att bostadskommittén (Bo 1982:02)gör en bred översyn av bostadspolitiken. Därvid prövas bl. Kommittén väntas slutföra sitt arbete i början av år1986. EnUgt utskottets mening bör kommitténs förslag avvaktas innan denuvarande låneformerna ändras. Det anförda innebär att finansutskottet delar de kritiskasynpunkter som återfinns i motion 218. Enligt utskottets mening börpropositionen avslås. i (vpk) anser att den delav utskottets yttrande som på s. 1 börjar med "I propositionen" och på s. 3 slutarmed "och 220" bort ha följande lydelse: Denföreslagna ändringen av beräkningsgrunden för bostadslåneräntan innebär att man lämnarlågräntepolitiken på området för att närma sig nivån FiU 1985/86:1 y förden s. k. marknadsräntan. En anpassning till marknadsränteläget är även ominte detta sker fullt ut - ändå en följsamhet gentemot den högräntepolitik somär aktuell . Somhuvudskäl för åtgärden har angetts dess statsfinansiella betydelse. mening kan emellertid förslaget inte ses isolerat från defördelningspolitiska effekterna, lika lite som någon annan åtgärd på detekonomisk-politiska planet. Detsom blir en besparing om ca 400-500 milj. kr. för staten blir ökadebostadskostnader för såväl egnahemsägare som hyresgäster. Därutöver drabbas bl.a. kommunerna som får höjd ränta på bl. a. markförvärvslån, tömträttslån ochhyresförlustlån. Där det är möjligt kommer kommunerna att övervältra dessakostnader på bostadskonsumenterna i takt med att avtal om t. ex. tomträttförnyas. mening bör en så grundläggande förändring av beräkningen avbostadslåneräntan som föreslås behandlas i samband med budgetpropositionen,där en allsidig bedömning av såväl bostads- som budgetpolitik kan göras.Propositionens förslag bör därför avvisas. Skulle emellertid bostadsutskottetställa sig bakom propositionen anser finansutskottet det angeläget att demedel som flyter in kommer bostadssektorn till godo. Detta är betydelsefulltinte minst mot bakgrund av de ökande sociala problem som framträder isamhället och som i betydande utsträckning sammanhänger med högabostadskostnader.