prot · G90970 · 1985-12-31 00:00:00 — Om vi skall lyckas med denna uppgift måste vi ha lönsammaföretag och dugliga, gärna kreativa företagsledare. De vinner respekt genom sinyrkesskicklighet, och vi har visat förtroende för denna yrkesskicklighet. Detär obegripligt och beklagligt att en del vill riskera att spela bort dennaställning genom den här typen av privata affärer. Det är helt enkelt en frågaom att motsvara eller icke motsvara ett förtroende. Jag villklart deklarera att regeringen för sin del inte kan godta dessa företeelserpå aktiemarknaden, och jag är övertygad om att vi i detta avseende har stödäven stark folkopinion. Om man inte förmår rätta till detta av egen kraft,tvingas vi att överväga lagstiftning. Under åtskilliga år diskuterades löntagarfonder. Deskildrades som en fruktansvärd maktkoncentration och som ett hot mot friheten.Taggtråden rullades ut i de borgerliga hotbilderna. har vi löntagarfonder.De gör en konstruktiv insats i den svenska ekonomin. Något hot mot friheten utgörde sannerligen inte. Däremot har svenska folket fått anledning att ställafrågan värden verkliga maktkoncentrationen finns i det svenska ekonomiska livetoch var de verkliga riskerna för maktmissbruk finns. Det är icke den hänsynslösa egoismen som kan föra oss urkrisen. "Det är de utpräglade egoisternas natur att de kan sätta eld päett hus bara för att steka sina ägg", formulerade den engelske författarenFrancis Bacon det för snärt . Det är icke den privatamaktkoncentrationen som skapar mångfaldens samhälle. Det är bara om vigemensamt tar ansvar som vi har möjlighet att lyckas. Under de borgerliga åren fick de svenska löntagarnauppleva sjunkande reallöner och större otrygghet. De fick höra att deras jobbvar i fara, att de s. k. välståndsbildande krafterna skulle gynnas och attklyftorna måste öka. Framtiden tedde sig dyster. Missmodet spred sig. har vi haft framgång i den ekonomiska politiken. Mankan börja se mot framtiden med viss tillförsikt igen. Man kan räta på ryggenoch börja ställa krav. Det är detta som sker. Det betyder infe att vi kan uppge kravet på en fast ochåterhållsam ekonomisk politik i syfte att pressa ner budgetunderskottet ochminska inflationen. Det finns ingen lättsinnets väg udenom när det gäller attfullfölja den ekonomiska politiken. Den budget som vi nu lagt fram fullföljer precis den linjesom vi lade fram i valrörelsen. De förbättringar som genomförs har en klarfördelningspolitisk prägel till förmån för de handikappade, en sjuprocentigförbättring av pensionerna, förhoppningsvis en familjepolitisk reform och enskattereform. Mer har vi inte råd med just . Detta har föreslagits samtidigtsom vi minskar budgetunderskottet. Det är precis det vi sade i valrörelsen attvi skulle göra. Det vi nu kan skönja är en viktig förändring isamhällsklimatet. Nyliberalismens och nykonservatismens utmaning motvälfärdssamhället har slagits tillbaka. Högerns ekonomiska politik harmisslyckats i de länder där den har prövats. Den leder till massarbetslöshetoch ökade klyftor. Det har människorna genomskådat. , efter oljekriser ochinflationschocker, började många fråga sig om det kanske inte var nödvändigtatt offra tryggheten och jämlikheten för att få till stånd tillväxt igen. Vad som håller på att hända är att människorna - då desett resultatet i form av massarbetslöshet och ökade klyftor - ställer kravetpå en utveckling som innebär bäde tillväxt och jämlikhet. Och det är till osssocialdemokrater som blickarna då vänds. Det är slående hur ointressanta borgerlighetens lösningarpå problemen blir i detta perspektiv. De motioner som oppositionen nu lämnat fill riksdagenvisar att de borgerligas politik inte utgör något fungerande sammanhängandealternativ till den socialdemokrafiska politiken. För det första är de djupt splittrade inbördes. De harhelt olika uppfattningar om jordbrukspolitiken, om hur barnfamiljernas ekonomiskall , om skatterna och om budgetpolitiken. Nyss hörde vi ochAdelsohn fördöma den kommunala expansionen som höll ettvarmhjärtat tal till förmån för just den kommunala expansionen. För det andra är det märkligt att se hur borgerlighetenfantasilöst och litet uppgivet upprepar de förslag som väljarna förkastat debåda senaste valen: försämrad sjukförsäkring, höjda egenavgifter, höjdaavgifter för arbetslöshetsförsäkring osv. För det tredje håller de borgerliga fast vid sinorättfärdiga fördelningspolitik. som de är beredda att dra ned densociala välfärden, sjukförsäkringen och den kommunala servicen, delar derundhänt ut skattesänkningar för dem som har det bäst ställt. Medan kravet pårättvisa och solidaritet nu förs fram med förnyad kraft i samhällsdebatten,ställer sig de borgerliga vid sidan av och förespråkar en ojämnare och merorättvis fördelning. Hur kan ni försvara detta? sade att det intefinns mycket att ta av de högavlönade. Det är möjligt, men tydligen tycksfolkpartiet anse att det finns ganska sä mycket att ta av de lågavlönade. Mendet tycker vi är orättfärdigt. För det fjärde gäller - precis som tidigare - att deborgerliga är statsfinansiellt oansvariga. De stora nedskärningarna till trotsmedför löftena om skattesänkningar till de välbärgade att det inte blir någraegentliga förstärkningar av budgeten. Tvärtom försvagar både ochcentern budgeten på helår. har helt kapat trossarna till verkligheten.På helår försvagar man budgeten med . Och moderaternaupprepar sitt vanliga knep att lägga förslag till skattesänkningar för tre årframåt, men bara redovisa finansiering för . Sammanfattningsvis ser vi en opposition som upprepar sinagamla nederlagsrecept, som är djupt inbördes splittrad, som står för enorättfärdig fördelningspolitik och som försvagar våra gemensamma finanser. Dåhar jag i alla fall varit så vänlig jag kunnat i mina omdömen. Den socialdemokratiska regeringen vill med sin politikvärna ekonomiska styrka. Vi vill trygga jobben. Vi vill förbättravälfärden och de vanliga löntagarnas reallöner. Vi vill särskilt arbeta för attminska klyftorna och skapa en rättvis fördelning. Vi har kommit rätt långt på vägen när det gäller attrekonstruera, återskapa styrkan i den svenska ekonomin efter de borgerliganedgångsåren. gäller det att återvinna rättvisan också. Vi vill skapa etträttvist . Vi går inom socialdemokratin in i ett skede av enintensiv diskussion om framtidens politik, förberett eftervalet. Det är på många sätt en lockande uppgift. Efter , då det ekonomiska upprensningsarbetetefter de borgerliga regeringarna fått helt dominera, är det stimulerande attåter rikta blickarna mot framtiden i ett längre och vidare perspektiv. Vi känneratt våra idéer är hållfasta som grundval för en praktisk politik som är inriktadpå att försöka lösa 1990-talets och 2000-talets problem. Vi upplever att det nu finns väldigt många olösta problemoch kanske framför allt ännu icke utnyttjade möjligheter i vårt samhälle. Den syneförrättning som inleds ger besked om hur mycketsom återstår att göra när det gäller en rättvis fördelning, en god och tryggarbetsmarknad, en regional men rimlig fördelning, förnyelse av den offentligasektorn, en människovärdig miljö, goda uppväxtvillkor för barnen, en godutbildning för alla, jämställdhet mellan kvinnor och män - för att bara nämnanågra av de frågor som står i förgrunden när det gäller att forma riktlinjerför den framtida politiken. Ur dettaperspektiv framstår denna framtid som en lockande möjlighet. vet vi att allt detta kommer att förbli drömmaroch visioner om vi inte förmår att föra en rejäl och handfast ekonomiskpolitik som icke väjer undan för de dagsaktuella bekymren, dvs, helt enkelt harförmågan att reagera. Dagspolitiken är grunden. Det är genom att med framgånglösa dess problem som vi kan öppna de bredare vyerna mot framtiden. Det har vi begripit. Det är därför vi envist håller fastvid krisprogrammet Framtid för , Det skall vi fortsätta med. har gått bort. Vi har i dessadagar erinrats om hennes obändiga kamp för freden och förnuftet. Det finnsväldigt många människor i detta land som upplever det som en förpliktelse attfullfölja det arbetet. Efter en period av djup och långvarig misstro mellansupermakterna har vi nu åter kunnat se tecken till en ljusning i detinternationella läget. Försikfiga ansatser till avspänning har gjort siggällande. Man har på ömse håll börjat inse att konfrontation och kapprustninghar fört oss in i en återvändsgränd. Dialogen mellan supermakterna har återupptagits. Toppmöteti innebar visserligen inga konkreta överenskommelser men gav ändåposifiva signaler till omvärlden. Man enades om att påskynda sina förhandlingarom kärnvapen och rymdvapen. Man var överens om att ett kärnvapenkrig aldrig fårutkämpas. Båda supermaktsledarna har också markerat en tydlig viljaatt nå resultat vid . Av allt att döma går konferensen nuin i ett aktivt skede med sikte på att nå fram till en överenskommelse i höst.Konferensen tycks på olika håll fillmätas ökad betydelse. Omvärldens blickar har börjat riktas mot nästa toppmötemellan supermakterna. Förväntningarna på att man då skall uppnå konkretaresultat på nedrustningsområdet kommer att öka allteftersom vi närmar osstoppmötet. Vi har därför anledning att välkomna alla konkreta förslag omrustningskontroll som kan komma att läggas fram före mötet. Regeringen har med intresse tagit del avgeneralsekreterare förslag om ett program för avskaffande avkärnvapen , Vi välkomnar det sovjetiska beslutet att förlängamoratoriet för kärnvapensprängningar. av misstro och kapprustning skall man intetro att det går att åstadkomma något snabbt genombrott, att det internationellaklimatet kan förbättras över . Men på ett område borde det ändå varamöjligt att Jag tänker på ett ömsesidigt och kontrollerat provstopp förkärnvapensprängningar. Om bara den politiska viljan finns, är det teknisktmöjligt att utan långdragna förhandlingar nå en överenskommelse om provstopp.Ett sådant vore en viktig signal om att supermakternas uttalade vilja att nåresultat på nedrustningsområdet verkligen betyder något, att man är beredd attbryta kapprustningens ständigt uppåtgående spiral. Fördelarna med ett provstopp är uppenbara. Det vore ett förstakonkret steg som kunde leda till ytterligare kontrollåtgärder. Det skulle bidratill att stoppa utvecklingen av nya vapen. Och det skulle ge tid tilleftertanke och dialog. En invändning mot provstopp har varit att det är svårt attkontrollera. Men det är ett argument som inte längre håller. har inbjuditsovjetiska experter att göra på-platsen-inspektioner i , ochgeneralsekreterare har lagt fram långtgående förslag när det gällermotsvarande inspektioner på sovjetiskt territorium. och de fem andra länderna i det s. k.femkontinentinitiativet -, , , och - hardessutom erbjudit sig att ta sin del av ansvaret genom att hjälpa till medverifikationen. Tillsammans har vi erbjudit oss att bygga upp erforderligaverifikationssystem på våra egna territorier. Med sin geografiska spridninghar dessa sex stater goda förutsättningar att effektivt bidra till enheltäckande verifikation. Ett provstopp skulle ligga i alla nationers intresse. Viskulle alla leva tryggare - nu och - om alla kärnvapenprovstoppades. Nästa toppmöte är det tillfälle då supermakterna kan och bör kommaöverens om ett fullständigt provstopp. Det är den signal som hela världenväntar på. 1986 kan vi se som ett möjligheternas år. Låt oss försökage ett bidrag till att de möjligheterna blir verklighet. 6 ULFADELSOHN (m) replik: får ursäkta men frågan är ominte socialdemokraterna har mest tumme med . Precis närsocialdemokraterna tillträdde 1982 - - inleddes en internationellhögkonjunktur, huvudsakligen stimulerad frånReagans . Den högkonjunkturenligger i viss mån kvar, om än inte i så stor utsträckning i som i ,främst tack vare det av vår partikollega ledda , När jämför siffrorna för tillväxt och reallönerjämför han äpplen och päron på ett sätt som skulle få vilken grönsakshandlaresom helst att blekna. Skall det vara någon mening med en sådan jämförelse måsteman jämföra tillväxt och reallöneökningar under lågkonjunktur och högkonjunktur,dvs, under en cykel. Vi kan tvista om mycket, men vad som är oomtvistligt isammanhanget är att under den kraftiga högkonjunktur då ni regerade sjönk ocksåreallönerna. De har gjort det - det är korrekt. Men vad som ärintressant är: Vad får vi nu för tillväxt, vad har vi nu för förutsättningaratt slåss med omvärlden? Vi kan konstatera att vi högkonjunktur ochen socialdemokratisk regering som är oändligt nöjd med sig själv - deterkännandet skall jag ge er; när det gäller självbelåtenhet saknas verkligeningenting - har den lägsta tillväxttakten av alla industriländer, t, o, m.enligt socialdemokraternas egna beräkningar,trots att de är ganska optimistiska, Det är det läget vi måste titta på.Jämfört med alla de högerländer som talade om har vi den lägstatillväxttakten. sitter de svenska löntagarna hemma och funderar införavtalsrörelsen. År har de hört-och så även i år-att vi måste hamåttliga löneavtal, vi måste visa solidaritet och vi måste hålla igen. De seratt de svenska arbetskraftskostnaderna är näst högst i - bara harhögre arbetskraftskostnader, beroende på sin olja. Människorna förstår inte dethär, och det begriper jag. Om man ser till vad man får behålla netto ligger vinästan sämst till: den lägsta nettolönen efter skatt har svenska löntagare. Deundrar då naturligtvis vad det beror på. Jo, det beror på den stora klump somär skatt. Vi talar om solidaritet med de anställda, solidaritet medde lågavlönade och många andra. För att åstadkomma det finns det faktiskt ingenannan väg att gå än att angripa den stora klump på som i alla situationergår till skatt; I princip är det kommuner och landsting som skall visasolidaritet med dem som arbetar. Det är alltså vi polifiker som skall genomföradetta. visade upp ett oerhört förvånat ansikte när hansade att vi upprepar vad vi sade inför valet. Dessutom sade han att vi harförlorat valet. Ja, vi vann inte det senaste valet, men vi vann valet . Ifolkpartiet kan man i hög grad säga att man vann det här valet. Det fanns ivarje fall en starkare borgerlighet efter valet än före. Men, , jagtycker inte det är så förvånande att vi politiker upprepar vad vi sade införvalet. Jag tycker det är naturligt att man efter valet står för den politik somman gick till val på! Men när man ser hur socialdemokraterna ändrat sig kan manmöjligen förstå den förvåning det väcker att andra parfier står fast vid vad desade i valrörelsen. Mycket av det ni kritiserade i valrörelsen ansluter ni ernu till. Socialdemokraterna säger att det inte finns någotfungerande borgerligt alternativ. Jag vill då säga att samstämmigheten när detgäller den ekonomiska helhetssynen är bra mycket större mellan de treborgerliga partierna än inom det socialdemokratiska partiet, där det nu pågårett fullständigt tumult om fördelningspolitiken och sättet att fördela, omskatter, inkomster, tillväxt och allt vad ni nu diskuterar internt. Då skall viinte tala om att majoritets-underiaget för inte precis är detstabilaste som jag skulle önska mig som regeringschef. är ju i vildfart på väg att överta vad ni sade i valrörelsen. På goda grunder klampar hanin i det stora och breda utrymme som socialdemokratin lämnat efter sig sedanman har övergett vad man sade i valrörelsen. Om jag vore socialdemokrat skullejag vara tacksam för att det finns partier som, trots att de är i opposition,är beredda att ställa upp och hjälpa er att driva igenom era besparingsförslag.Det är ju genom de moderata rösterna i riksdag som ni får igenom deflesta av era kommunala besparingsförslag. Vi har t, o, m, ställt upp på knattetandvården, därför attvi inser att det måste sparas. Vi har sagt att detta naturligtvisinte drabbar barnens tänder, vilket ni skulle påstå, men det är ett sätt attvara stramare mot kommunerna och göra det möjligt för folk att färeallönehöjningar. Om socialdemokraterna varit i opposition mot en borgerligregering, hur skulle ni då ha uppträtt med anledning av vad som sker vid t. ex. Uddevallavarvet?Hur skulle den här debatten ha förts, om varvs öde hade legat förett.avgörande regeringsbeslut ? Hur skulle det se ut om vi i dagförde den politik som ni förde i fråga om Landskronavarvet? Jo, då skulle detbli oerhörda problem för den socialdemokratiska regeringen. Var alltså tacksam,, för att det i finns en borgerlig opposition som är bereddatt ta ansvar och vara med om att fatta impopulära beslut samt att stå för vadsom sades inför valet. 7BENGT () replik: har intresset frånsupermakterna för situationen i ökat högst väsentligt. betänkande från har alla de demokratiskapartierna dragit slutsatsen att det krävs större insatser för att vi skallkunna behålla och kanske rent av förstärka trovärdigheten för det svenskaförsvaret. Det kräver också att försvaret får större resurser under de närmasteåren, I det läget säger och kommunisterna att de istället vill minska försvarsansträngningarna och minska försvarsbudgeten. Jagär inte ett dugg förvånad. Om det skedde en omfattande uppladdning påKolahalvön från sovjetisk sida, då är kanske det precis det beteende från LarsWerner som man skulle vänta sig. Men jag förutsätter att det i finnsen utomordentligt stor majoritet för att tillbakavisa de kommunisfiska kravenpå minskade svenska försvarsansträngningar, fortsätter att göra jämförelser mellan olikaperioder av den ekonomiska utvecklingen, och jag kan förstå det. Det är klartatt det finns mycket att peka på som har gått bra. Jaghar understrukit att det finns positiva inslag i den ekonomiskabilden. Jag skall inte förneka det nu heller. Men om man skall göra enrealistisk jämförelse måste man ända ha klart för sig att förutsättningarnaunder och de första skiljer sigkraftigt från dem som gäller , dvs, , Mellan 1978 och1980 steg t, ex, den svenska oljenotan med räknat idagens priser. har den sjunkit med lika mycket. Ökningenav oljenotan förklarade hela försämringen av bytesbalansendå. Förbättringen av oljenotan nu förklarar i stort sett hela den förbättringav bytesbalansen som har skett. Även om regeringen är duktig på många sättkan man inte säga att det är regeringens förtjänst att oljenotan nu harminskat, lika litet som det var den borgerliga regeringens fel att oljenotansteg , Ta inflationen som ett annat exempel. Det har sagts frånregeringshåll, med all rätt, att inflationen var lägre än vad denhar varit tror jag det är, , Det är utomordentligtbra, men vad beror det på? Jo, det beror på en lägre inflationstakt i våromvärld. Bidraget från den internationella inflationen till Sverigevar , medan det t. ex. 1981/82 låg på . Det bidrag somvi genom inhemsk polifik har gett fill inflationen 1981/82 resp, 1985 är likastort, , Så hela nedgången i inflationstakt beror på de framgångarsom andra regeringschefer, t, ex, i , och , har haft idet här avseendet. Vi kan tycka vad vi vill om de regeringscheferna - jag kanmånga gångeruttrycka kritiska synpunkter på dem - men de har otvivelaktigt bidragit tillatt få ner inflationstakten och gett den möjligheter attpeka på en lägre inflationstakt. Regeringen har själv mycket liten förtjänst iatt inflationstakten har gått tillbaka, säger att någon hade talat om att när vi ficklöntagarfonder skulle taggtråden rullas ut i , Jag har då aldrig använtett sådant uttryckssätt, men det kan ha förekommit, Å andra sidan kan jag inteförstå hur man kan säga att löntagarfonderna är ofarliga därför att vi inte sernågra taggtrådar. Det som löntagarfonderna faktiskt gör är att de håller påatt köpa ut de enskilda aktieägarna ur de svenska företagen. Omlöntagarfonderna får fortsätta , kommer de enskildaägarnas andel av börsaktierna att sjunka från dagens kanske ned till 10%eller någonting sådant. kommer vi praktiskt taget inte att hanågra enskilda aktieägare kvar i . Det här ett resultat av kombinationen av löntagarfonder,som har fått resurser att köpa ut enskilda ägare, och en rad åtgärder -skattepolitiska åtgärder framför allt - direkt riktade mot de enskildaaktieägarna. Jag måste fråga om det är regeringens strävan att deenskilda aktieägarna skall bort från börsen och ersättas av institutioner. Ärdet regeringens mål att svenskt näringsliv bara skall ägas avinstitutioner och inte av enskilda aktieägare? Jag återkommer också till min fråga om tillväxten.Regeringen har i årets budgetproposition framhållit betydelsen av tillväxt.Olof var inne på vikten av tillväxt i sitt anförande här i , men i budgetpropositionen finns inte några förslag alls om hur dennatillväxt skall åstadkommas, och det gavs inte heller några besked istatsministerns anförande. Då måste jag upprepa frågan till : Trorregeringen att man kan åstadkomma en högre tillväxt genom att skärpamarginalskatterna som man gör , genom att enskilda drivs bort frånaktiemarknaden - en process som är i full gång - genom att offentliga monopolförstärks och genom att man fortsätter att urholka resurserna vid vårahögskolor och universitet? Allt det här är precis vad som just nu pågår. Är detta ett sätt att öka förutsättningarna för fillväxt?Vi tror inte det. Vi tror att man på ett helt annat sätt måste satsa påkreativitet och enskilda människors skapande förmåga, och min fråga tillstatsministern är: Vilket program har regeringen för att öka den ekonomiskatillväxten? 8KARIN SÖDER (c) replik: Först vill jag säga till statsministern attcentern har minsann inte kapat några trossar till verkligheten. Jag vill påståatt det som statsministern sade om vårt budgetförslag i själva verket är etttecken på att den räknekonst som regeringen där har exekverat väl är den somman tillämpade i valrörelsen, när man kunde säga att var på rätt vägmen efteråt visade på att förhållandet var någonting helt annat. Vår budget är balanserad, och vi har en besparing på 5miljarder för det första budgetåret och sedan 2 miljarder per helår. Vi harockså engångsbe-sparingar på . Det är verkligheten. Jag vill påstå att vår budget också i övrigt är mycket välförankrad i verkligheten. Den har närhiigen utgått från-det som regeringen harglömt bort, och det är fördelningsfrågan. Det är värt att konstatera att närdet gäller skattesidan t. ex. har finansministern - om jag läste rätt itidningarna -vid en presskonferens uttryckt det så, att centernsskattesänkningsförslag är intressant. Det står i bjärt kontrast till vadstatsministern säger i sitt tal, där han talar om rundhänt skattesänkning somskulle komma de bäst ställda till del. Det gäller inte centerpartietsskattesänkningsförslag, det vill jag kraftfullt understryka. Vi har också många förslag som just ärfördelningspolitiskt riktiga. Jag vill gärna fortsätta att frågastatsministern: är man från socialdemokratisk sida så främmande för atttillgodose eftersatta grupper? Jag nämnde undantagandepensionärerna, som vi harpåmint om år . De är en liten grupp som inte har fått sina rättmätigakrav tillgodosedda. Det kostar inte mycket, men betyder mycket för denenskilde. Vi har de frågor jag ställde om kvinnornas situation. Jagfick inget svar på dem i talet, men jag förväntar mig det i replikerna. Vad harsocialdemokraterna och regeringen att säga till alla de kvinnor som hari genomsnitt . lägre pension än männen, mycket pä grund av att de harägnat mer tid åt barnen än vad männen har gjort och därför naturligtvis också igenomsnitt har lägre lön? Det är en fruktansvärd orättvisa. Vi har där ettkonstruktivt förslag: en vårdnadsersättning som är beskattad och som ger ATP-poäng.Den ger jämställdhet mellan män och kvinnor, den ger möjlighet för en småbarnsförälder och kompenserar ända upp till nästan 100 000kr. Detta är en av de viktigaste jämställdhetsreformer som skulle kunnagenomföras. Jag har inte fått något besked om hur ni vill stödja dessa 250 000deltidsarbetande småbarnsföräldrar. Dessutom har vi alla de hemarbetande som vill ge barnenmera tid. Det är faktiskt fråga om att ge barnen i vårt samhälle bästa möjligastart i livet, och det gör man genom att ge föräldrarna valfrihet. Därutövermåste vi självfallet stimulera en sådan utveckling att kvinnor har en fastförankring på arbetsmarknaden.