prot · G90943 · 1985-12-31 00:00:00 — De här frågorna är oerhört viktiga. Vi resonerar i vårt samhälleom den nya fattigdomen. Då avses ofta den ekonomiska fattigdomen för mångabarnfamiljer och småbarnsföräldrar. Men det är inte bara fråga om en ekonomiskfattigdom, utan här är det också fråga om en kulturell fattigdom. Det är frågaom fattigdom när det gäller känsla och ansvar. Vi vet att väldigt många barn ivårt samhälle tyvärr inte känner sig älskade av någon. Det är här som vi måstevidga synen på föräldraansvaret och föräldrarätten. Jag tror att om vi inte ärberedda att göra det, kan vi inte heller lösa de problem som finns i vårtsamhälle . Frånmoderat sida vill vi ha en inriktning av familjepolitiken som innebär att detär föräldrarna själva som har huvudansvaret för barnen. Man måste kunna leva påsin lön, och därför skall det föras en skattepolitik som tar hänsyn tillförsörjningsbördan. Finns det många i en familj att försörja skall skatten varalägre, för vi vet att det är dyrare att mätta många munnar. Vård av egna barnmåste också uppvärderas som ett viktigt arbete. Vårdnadsersättning måste finnasi det framtida samhället. Statsbidragettill barnomsorgen skall vara neutralt. Det skall inte vara så att enbarnomsorgsform ensidigt gynnas därför att vissa politiker anser att den ärbäst, utan det skall vara lika statsbidrag oaktat om det gäller ,kyrklig eller annan ideell eller privat barnomsorg. Vimåste införa existensminimiregler som gör det möjligt för föräldrarna att fåjämkning när det gäller skatteuppbörd inom ramen för deras möjlighet att självata hand om barnen och även rätten att bo i en normal villa. Vi måste se tillden totala effekten av inriktningen beträffande familjepoHtiken, Närdet gäller innehållet i barnomsorgen har vi moderater den uppfattningen attåret närmast före skolstarten måste i större utsträckning än nu inriktas påskolförberedande verksamhet. Vi anser därför att skall hahuvudansvaret för det pedagogiska innehållet under detta år. Förskolaför alla barn, m.m. Förskola för alla barn, m. m. När det i övrigt gäller innehållet i det pedagogiskaprogrammet ställer vi oss givetvis bakom många av de honnörsord i propositionensom är viktiga och värdefulla - demokrati, hänsyn och ansvar. Vi visar dock ien reservation att vi är negativa till bl, a, viss litteratur i förskolan . Vi är negativa till materialet Barnens kärleksliv och Världen i förskolan.Det är inte förskolans uppgift att gå in i sådana kontroversiella frågor somdär redovisas. En annan fråga som tas upp i en reservationär de kristna grundvärderingarna i förskolan. Vi moderater anger i motiveringentill en motion och i reservationen att de kristna grundvärderingarna, utifrånden tradition och den värdering som vi har i vårt samhälle, självfallet måstefinnas med när det gäller inriktningen av pedagogisk verksamhet i förskolan. Demåste finnas med, därför att i annat fall blir vårt kulturarv och vårkulturella bas omöjliga att föra vidare tiH kommande generationer. Jag vill sammanfattningsvis säga att jag harförståelse för att en socialdemokratisk regering lägger fram en proposition meddetta innehåll. Från moderat sida är vi, utifrån vad jag har sagt, starktkritiska till många delar i propositionen. Vi anser att den på viktiga punkterförändrar föräldramas ställning och ansvar för barnen och deras fostran. Jag vill med detta yrka avslag påpropositionen och bifall tiU reservationerna 1, 6, 7, 9, 13, 15, 17, 19, 23, 24och 25 i utskottets betänkande 5 samt bifall till den reservation som är fogadtill utskottets betänkande 10. 5ROSA ÖSTH (c): redovisades en ny rapport om attmänniskors förtroende för politiker är stadigt nedåtgående och att det förnärvarande är mycket lågt. Många menar att de beslut som fattas inte ärförankrade i verkligheten och inte överensstämmer med vad man är betjänt av. För oss politiker bör det förstås vara en självklarhet attvi ständigt är observanta på att våra ställningstaganden gagnar de människorsom berörs. Politiken vad gäller barnfamiljerna måste därför vara sådan attmänniskor kan känna trygghet i sin roll som föräldrar, vilket ju är enförutsättning för att de i sin tur skall kunna förmedla trygghetskänsla tiHsina barn. Småbarnsföräldrarna måste veta att de har tillgång tiH brabarnomsorg om de vill förvärvsarbeta, men också att de inte av ekonomiska skälskall vara tvingade till arbete utanför hemmet i så hög grad att de inte kan barn den tid och den omsorg som de önskar. Den här senare möjlighetenfinns inte , och det är alldeles tydligt att regeringen inte har någontanke på att ändra detta faktum, I propositionen Förskola för alla barn finnsinte en stavelse som antyder att så skulle vara fallet. Detta trots att den enaundersökningen efter den andra visar att det finns ett mycket brett stöd för attfamiljepolitik inte skall bestå bara av barnomsorg, utan också skallinnehålla någon form av vårdnadsersättning. Utskottsmajoritetens beslut att tillstyrka propositionenär således ett beslut som inte är förankrat i verkligheten, eftersom det innebären fortsatt ganska ensidig satsning på barnomsorg och inte öppnarnågra vägar för andra alternativ eller komplement. Det är av den anledningen,herr talman, som vi ifrån yrkar avslag på propositionen. I nämnda proposition kan man på ett ställe läsa:"Barnfamiljerna har fått allt bättre materiell standard och kunskaperna ombarns behov har ökat påtagligt. Jämfört med tidigare generationer har de flestaföräldrar nu större möjligheter att ägna barnen omsorg och intresse," Ja,är det riktigt sant? Är det inte i stället så att en rad företeelser isamhäHsutvecklingen har verkat i motsatt riktning? Hit hörbefolkningsomflyttningarna, som i många fall skilt generationerna åt, de istorstäderna åtskilda områdena för boende resp, arbete, som skapat en nyensamhet, de nya familjebildningarna med sina påfrestningar och, inte attförglömma, det faktum att en mycket stor del av vårdnadshavarna är ensamståendeoch ensamboende. Allt det här är exempel på förhållanden som blivit vanligaförst och som i många fall leder till synnerHgen pressadesituationer. Vi kan naturligtvis inte sopa undan aHa problem medfamiljepolitiska beslut, men vi kan, om vi vill, åstadkomma avsevärdaförbättringar. Vi i har föreslagit rättvisare statsbidrag tillbarnomsorgen, vårdnadsersättning på , till allasmåbarnsföräldrar, utbyggnad av barnbidrag och flerbarnstillägg samt ökadskattereduktion för ensamförsör-jare. Detta plus en rad andra förslag utgörsammantaget ett familjepolitiskt program som ökar jämlikheten mellan skildadelar av landet och mellan olika familjetyper. Det ger också en störrevalfrihet och en större trygghet för alla barnfamiljer. har vi ett nyttstatsbidragssystem till barnomsorgen, I propositionen hävdas att det givitkommunerna bättre möjlighet än tidigare att finna lokala lösningar, och det harlett till ett förbättrat resursutnyttjande. Jag kan bara konstatera, herrtalman, att det som kallas bättre resursutnyttjande undersocialdemokraternas oppositionstid kallades för nedrustning av barnomsorgen.Det handlar alltså om den s, k, överinskrivning som allt oftare tillämpas medhjälp av det nya bidragssystemet. När systemet antogs av riksdagsmajoriteten kritiserade videt från av flera skäl. Vi hävdade att styrningen motheltidstillsyn på daghem skulle tvinga kommunerna till ändringar iinskrivningsregler och taxor som skulle bli olyckliga för många barnfamiljer.Vi pekade på orättvisan i att deltidsförskolan ställdes utanför och i attfamiljedaghemmen och de privata daghemmen fick betydligt lägre bidrag än dekommunala daghemmen. Det var faktiskt ganska lätt att förutse att det skullebli reaktioner mot bl, a, de här punkterna, helt enkelt därför att systemetsuppbyggnad inte gynnar vare sig kvantitet eller kvalitet i barnomsorgen. hardet gjorts en enkät som visar att våra farhågor var riktiga. Av den enkäten harregeringen låtit sig bevekas något och har hyfsat till siffrorna på flerapunkter, vilket vi naturligtvis tycker är bra. Särskilt uppskattar vi att deprivata daghemmen nu får samma bidrag som de kommunala och att deltidsförskolanblir berättigad tHl stöd. Men om man verkligen viH åstadkomma en frihet förkommunerna att utnyttja sina resurser på mest ändamålsenliga sätt, måste mansjälvfallet gå ifrån central detaljstyrning och gå in för ett statsbidrag somär neutralt i förhållande till olika omsorgsformer. Då måste man också tillåtakommuner- Förskola för alla barn, m. m. Förskola för alla barn, m. m. na attavgöra om andra former av privat omsorg kan vara bra alternativ. Om man inte ärberedd att tillåta en större mångfald inom barnomsorgen kommer det knappast attbli möjligt att klara av en full utbyggnad med bibehäHande av hög kvalitet. Dethjälper inte med aldrig så stolta uttalanden, I det här sammanhanget måste jag beklaga attfamiljedaghemmen även fortsättningsvis tycks få en styvmoderlig behandling. Detär egentligen ganska märkligt eftersom man ute i kommunerna, även isocialdemokratiskt styrda sådana, konstaterat att de för många är ettnödvändigt och önskat alternativ. Det är en verksamhet kvalitetsmässigt somskulle kunna utvecklas betydhgt mer med en ändrad attityd, där man är bereddatt betrakta dagbarnvårdarna som de yrkesutövare de är och där man i olikasammanhang är beredd att ge stöd till en vidareutveckling av deras verksamhet.Vi saknar tyvärr den attitydförändringen i propositionen och iutskottsbetänkandet. Vi har från föreslagit att statsbidrag skallutgå av bruttokostnaden för all barnomsorg som finns upptagen ikommunernas barnomsorgsplan, dvs, för daghem, familjedaghem, deltidsförskola,öppen förskola, föräldradrivna daghem, kooperativ och andra förskolor i privatregi, I förslaget som vi behandlar talas det mycket om måloch inriktning i barnomsorgen och om att det måste finnas ett pedagogisktprogram. Från delar vi uppfattningen att det måste finnasövergripande riktlinjer för hur verksamheten skall bedrivas. Men vi menar attambitionerna på vad som anses vara pedagogik inte får överdrivas. Det står ipropositionen t. ex, att man skaH låta barnen arbeta, leka och lära imeningsfulla sammanhang. Och det finns gott om liknande uttalanden. Man frågarsig om det blir utrymme för spontan lek och för initiativ från barnen, sådantsom är en viktig del i utvecklingen från barn till vuxen självständig individ.Vi vill också understryka hur viktigt det är att föräldrarna får verkligmöjlighet att påverka innehåHet i barnomsorgen. Jag ber att få yrka bifall tiHreservationerna 2,6,11,13,16,17 och 20, Förslag tiH vårdnadsersättning brukar normalt behandlas isocialförsäkringsutskottet. Det är anledningen till att vi i det härsammanhanget inte har något särskilt motionsyrkande. Vi har tagit upp frågan iett särskilt yttrande, där vi också påpekar att vi återkommer i annatsammanhang. 6INGA (vpk): Proposition 209 är en förförisk proposition.Den heter Förskola för alla barn, och den får oss att tro att daghemsköernaskall vara borta , Så är det inte alls. T, o, m. harlåtit lura sig och skrev med anledning av socialutskottetsjustering: Plats på dagis . När man läser närmare i propositionstexten får man klartför sig att regeringen menar - och det skriver man också - förskola "inågon form", och det är mest i annan form än dagis, nämligen i form avdeltidsgmpper eller öppen förskola. Utbyggnaden av daghemmen har gått långsamt , ochmed regeringens proposition skall den också i fortsättningen gå långsamt. skall fåtillgång till förskola i någon form är något helt annat än dagis för alla barn.Fortfarande är det så, att de flesta familjer tvingas att ordna sin barnomsorgpå privat väg - genom släktingar, grannar, bekanta osv. Det finns faktiskt bara177 000 daghemsplatser och 109 000 famHjedaghemsplat-ser, och det finns 570 000barn från t, o. m. . Detta är regeringens siffror.Det fattas således närmare 300 000 platser, och skall man ta med de barn som äryngre än , så fattas det närmare 400 000 platser.Regeringen föreslår för att täcka detta behov - dessa 300 000 eller 400 000platser - bara en utbyggnad av 55 000 platser för heldagsomsorgen i daghemmen.Men man föreslår - och det är där förskola för alla kommer in - 170 000 platseri öppen förskola eller i deltidsgrupp, av kvinnorna med barn i förskoleåldernförvärvsarbetade 1983. Förmodligen har den höga siffran ökat än mer under desenaste två åren. Det innebär att nästan alla kvinnor förvärvsarbetar, ochförvärvsfrekvensen är lika hög för kvinnorna som för männen. Det skall alltså också i fortsättningen vara omöjligt förkvinnor att förena förvärvsarbete med barn och familj. Kvinnor - för det ärfaktiskt kvinnorna som har ansvaret, även om man skulle önska att det vore påannat sätt - skall fortfarande "tråckla" sig fram i tillvaron, fåanlita grannar och släktingar, få jobba skift. En gjord undersökningför DELFA:s räkning, som har gjort, visar att kvinnorna är desom väljer sist när det gäller arbetslivet. Först kommer männens arbete, sedananpassar man sig till barnens behov, och därefter kommer kvinnornas val avarbetstider. Det skall fortfarande vara på det sättet - att kvinnor skall fåvälja sist. Trots alla tal och alla lovord om ökad jämlikhet i vårt samhälle,på arbetsmarknadssidan och i andra sammanhang, skall alltså kvinnor tvingastråckla ihop sitt liv, vara de som väljer allra sist. Regeringen har backat i fråga om utbyggnaden avbarnomsorgen. har socialdemokraterna varit överens med vpk om att detär daghemsutbyggnaden som är det viktigaste inom barnomsorgen och att det ärden man måste slå vakt om. retirerar socialdemokraterna och går på enborgerligt konservativ linje. kommunisterna anser att alla barn skall harätt tiH en plats på daghem. Vi förespråkar en kollektiv barnomsorg och menaratt resurserna för en utbyggd och kvalitativt bra barnomsorg skall satsas justpå daghemmen. Det statsbidragssystem som vi har och som ocksåkommer att gälla i fortsättningen, enligt vad det verkar, är dåligt. Det byggerpå felaktiga och farliga premisser och kan leda till en kvahtativt dåligbarnomsorg. Socialministern har helt fel när han säger i propositionen - inteden nuvarande socialministern, som också är en man och som sitter här ikammaren - att statsbidragssystemet har haft gynnsamma effekter. Det är precistvärtom. Detta statsbidragssystem har lett till överinskrivningar, och det ärdåligt för barnen, för personalen och för föräldrarna. Föräldrar och personalhar också protesterat mot det här statsbidragssystemet. Med 20 000namnunderskrifter från ett 80-tal kommuner säger föräldrar och personal; "Runt om i vårt land pågår en allvarlig försämring avdaghemsverksamheten. Allt fler kommuner tillämpar systematisk överinskrivning.Det är en Förskola för alla barn, m. m. 2 protokoll 1985/86:43-44 Förskolaför alla barn, m. m. direkt följd avstatsbidragssystemet för barnomsorgen som gäller från . "Vidare säger man; 'T det gamla statsbidragssystemet utgick bidrag perfastställd plats, I det nya utgår bidrag per inskrivet barn. Ju fler barn somskrivs in per avdelning desto större bidrag får aHtså kommunen," Dessutomsäger man: "Kortsiktigt är överinskrivningar ett sätt för staten att sparapengar, men regering och riksdag borde verkligen fråga sig vad detta kommer attinnebära för samhället på lång sikt och vad det betyder för barnen och derasföräldrar." ILuleå är det nu 18 barn i syskongrupperna. Men det finns också exempel påkommuner som har 19 och 20 barn i en syskongrupp, I uppgår personalentiH 2,5 personer på 19 barn. Dessutom genomför man en segregering eller - medett finare ord - en rationahsering så att alla "sena" barn får gå isamma grupp. Detär inte så enkelt att man kan kompensera en för stor barngrupp med fleranställda. Det finns ingen s, k. relativitet mellan barngruppsstorlek ochpersonaltäthet. Det är mycket mer sofistikerade samband som gäller.Barngrupperna är helt enkelt för stora. Det hjälper inte att plussa på med merpersonal i de situationerna. De20 000 protesterande föräldrarna och personalen har uppvaktat socialutskottetinför behandlingen av propositionen och detta betänkande. Ja, det gäller intealla 20 000 människorna, utan ombud för dagisföreningarna i , ochStockholm. De berättade hur kvaliteten försämrats och att det hängde samman medstatsbidragssystemets utformning. Dessa erfarenheter från så många människorhar utskottet helt struntat i, precis som regeringen har gjort. Dettalas mycket om vikten av brukarinflytande och föräldramedverkan inombl. a. barnomsorgen. Hur kan man då ge sig på att helt avfärda en storexpertgrupps erfarenheter? Det är inte att förvåna - som jag hörde i TV förnågra dagar sedan - att förtroendet för politiker minskar. Här struntar man jui vad så många människor upplever i sin vardagssituation. Iutskottet var det ingen debatt vare sig under eller efter nämnda uppvaktning.Ingen berördes av vad de uppvaktande hade att berätta. Man vägrade helt enkeltatt lyssna på en opinion. Jag kan säga detta, eftersom vänsterpartietkommunisterna faktiskt är det parti som har liknande krav påstatsbidragssystemet som de uppvaktande har. Vpk menar, precis som de, attstatsbidragen skall knytas till kvaliteten och att de skall gå tillpersonalkostnaderna. Dessutom skall fasta normer gälla för personaltäthet,barngruppsstorlek och ytnormer. På så sätt kan man säga att vpk har 20 000namn bakom sin motion. Jag skall inte ytterligare hårdra detta. Det viktigaste är att barnenfår en bra kvalitet i sin omsorg, och det får de inte med nuvarandestatsbidragssystem. Det viktigaste är således inte att vpk har motionerat motöverinskrivningar. Men jag tycker att det är för hemskt att en sådan starkopinionsyttring helt går utskottet och regeringen förbi. Låtmig ta upp ytterligare en sak, en sak som har oroat mig. Den har med personalenatt göra, I har man undersökt hur ofta dagispersonal slutar, Igenomsnitt arbetar 26 personer på en daghemsavdelning . Om det ärett normalstort daghem kan ett barn ha att göra med 300 På ett mindre daghem blir det bara 70 personer. Det betyderatt barn på stora daghem sällan upplever varaktiga och stabila kontakter medpersonal och andra barn. Eller, som förskolepedagog , han somledde den här undersökningen, säger: "Hur skall det kunna uppstå stabilakontakter eller någon vettig pedagogisk verksamhet då?" Underförstått: närså många människor är inblandade. Särskilt svår måste en hög personalomsättning vara förotrygga barn. Jag har inget förslag tiH lösning i denna fråga annat än attsatsa på väl sammanhållna och lagom stora barngrupper, där barngruppen i sigger en kontinuitet. En väl tiHtagen personaltäthet med bra arbetsvillkor för deanställda kanske kunde motverka en hög personalomsättning. Det går ju inte attmed andra medel tvinga personal att stanna på en avdelning, men det är bra omen diskussion kan komma i gång om den höga omsättningen på personal och denegativa följder den har på barnen. Med det här yrkar jag bifall tillvpk-reservationerna i betänkandet. Förskola för alla barn, m. m. 7 () replik: Jag blir helt förbluffad när jag hör IngaLantz säga att utskottet struntar i den kritik som framförts motstatsbidragssystemet, I själva verket finns det fyra reservationer på denpunkten, Alla partier utom socialdemokraterna har reserverat sig och önskarförändring i statsbidragssystemet. 8 INGA (vpk) replik: Det är sant att det finns reservationer frånalla de borgerliga partierna, men inget av dessa partier har tagit intryck avdet som de uppvaktande anförde, nämligen att det statsbidragssystem vi har leder till överinskrivningar. De uppvaktande var absolut inte inne på detförslag som de borgerliga har fört fram och som innebär ännu kraftigareförsämringar i jämförelse med det nuvarande systemet. Jag är ledsen över att de svåraförsämringar som de uppvaktande påtalade inte föranledde någon allvarligdiskussion i utskottet och att man heller inte tog intryck av deras krav, 20000 namnunderskrifter tycker jag är en stark opinionsyttring. Anf.9 () rephk: Det diskuteras mycket i samhället vilkakonsekvensema av statsbidragssystemet har varit. När vi hade uppvaktningen, somvar tidsbestämd till , tog de uppvaktande i anspråk föratt presentera sina synpunkter. Av det förhållandet att det inte följde någondiskussion i anslutning till den presentationen drar slutsatsen attutskottet tycker att det nuvarande systemet är bra. Jag vill rekommendera att studera dereservationer som har avgivits. Av dem framgår alldeles klart och tydligt attinget parti utom socialdemokraterna tycker att det nuvarandestatsbidragssystemet fungerar bra. Förskolaför alla barn, m.m. 10 INGA (vpk)replik; Idén med uppvaktningen var ju att man ville påtala att vi måste hakvalitativa normer att knyta statsbidragssystemet tHl, Det har vi inte ,och det protesterade vpk emot när den enda som fanns togs bort, nämHgenytnormen. Deuppvaktande tyckte att åtminstone en ytnorm borde finnas. Vpk vill gå längreoch ha kvalitativa normer, miniminormer för personaltäthet och gruppstorlek,och knyta statsbidragen till personalkostnaderna. Det skulle innebära enkvalitativ förbättring inom barnomsorgen. Attdet behövs kvahtativa normer är vi och de 20 000 föräldrar och daghemsanställdasom har upplevt försämringarna i barnomsorgen överens om. Talmannenanmälde att anhållit att till protokollet få antecknat att haninte ägde rätt till ytterligare replik. 11 (); Den proposition som vi nu behandlar. Förskola för alla barn, är enproposition som många har sett fram emot, framför allt alla deförvärvsarbetande eller studerande föräldrar som inte får tillgång tillnågon form av barnomsorg utan får anlita privat omsorg, s,k, svartadagmammor. Eller också får de ta släkten till hjälp. Det skall vara ensjälvklar rättighet för alla föräldrar med barn upp tiH att få tillgångtill barnomsorg, om de så önskar, och inte få sådana nedslående beskednär de går till att de måste vänta upp till , innan de kanfå en daghems- eller familjedaghemsplats, för att sedan när barnet börjarskolan inte få någon fritidshemsplats. Det är av småbarnsföräldrarnasom förvärvsarbetar, och det borde inte vara så svårt för kommunerna att inseatt alla dessa barn har behov av denna kommunala service. Men,herr talman, förslaget i propositionen tiH utbyggnad av barnomsorgen avserinte bara daghem eller familjedaghem till barn med förvärvsarbetande föräldrarutan omfattar alla barn, även barn till hemarbetande. Dessa barn skall,tillsammans med barn som är placerade i familjedaghem, från ett och ett halvtårs ålder ha rätt till en plats i öppen förskola och plats i deltidsförskola, om föräldrarna så önskar. Detta är enlagstadgad rätt som tillfaller endast sexåringarna. Av dessa utnyttjas den upptill . Då nu aHa barn får rätt till pedagogisk verksamhet i form avöppen förskola, framför allt deltidsförskola, kommer detta bl, a. att innebäraen kvalitetshöjning av den barnomsorg som bedrivs i familjedaghemmen. Utskottethar begärt en utbyggnadsplan beträffande barnomsorgen ochser med stor tillfredsställelse att målet nu slås fast att alla barn skall harätt till plats i den kommunala barnomsorgen och att behovet skall vara täcktfram tHl 1991, Det ankommer på kommunerna att avgöra hur utbyggnaden skallske. Kommunerna skiljer sig mycket, såväl i fråga om storlek som geografisktoch invånarmässigt, likaså beträffande förvärvsfrekvens blandsmåbarnsföräldrar. Det är därför endast kommunerna själva som kan avgöra vilkenomfattning av de olika formerna av barnomsorg som erfordras för att man skaHkunna nå målet att alla barn skall ha rätt till en plats , Närutbyggnadsbehovet beräknas är det viktigt att kommunerna särskilt uppmärksammarbehovet av omsorg för de barn som har föräldrar som arbetar på obekvämarbetstid, alltså kvällar, nätter, och , så att barnen inteutestängs från daghemmen. Problemet kan lösas genom att daghemmensöppethållande görs mer flexibelt, är dessa barn, om de över huvud tagetfår tillgång till barnomsorg, oftast hänvisade till familjedaghem. I flera motioner tas inriktningen av det familjepolitiska stödet ochutbyggnaden av barnomsorgen upp.