prot · G909149 · 1985-12-31 00:00:00 — Den socialdemokratiska synen på näringslivet präglas avtydliga förmyn-darattityder. Ett utmärkande drag är att företagen hårtutnyttjas som beskattningsobjekt. Sammantaget uppgår skatteskärpningen förnäringslivet sedan det socialdemokratiska regeringstillträdet till över16,här i landet. har skatterna på inkomster,förmögenhet, arv och gåvor höjts med . För Bergslagen, med dess basnäringsberoende och frånbörjan sämre näringslivsförutsättningar, är det självklart att en sådan politik slår mycket hårt mot de kvarvarande utvecklingsmöjligheterna. Socialdemokraterna framhåller ständigt löntagarfonderna som en förbättring. Vi moderater kan självfallet inte dela den uppfattningen, att det skulle vara till fördel för företagen att de tvingas minska sina möjligheter till självfinansiering. Löntagarfonderna dränerar i själva verket näringslivet i Bergslagen pä stora pengar, som hade kunnat användas i företagen. På samma sätt förhåller det 144 sig självfallet i , somframhölls tidigare i debatten. avtrappningminskar naturligtvis företagens möjligheter att klara sig utan Prot,1985/86:149 Utöverdessa resursindragningar har också andra skattehöjningar haft ] ~ betydandenegativa effekter på näringslivets utveckling. Den nya fastighets- ° skattenoch avgifterna till förnyelsefonderna är exempel på sådana. Vissauppskattningar tyder på att enbart förnyelsefonderna kommer att dräneranäringslivet i landet som helhet på . Det är märkligt att socialdemokraterna inte förstår, inteser vad effekten av en sådan politik blir. Företag med höga och goda vinsterkan möjligen klara denna typ av brandskattning, men de företag som har detsvårt med lönsamheten, som har det svårt med utvecklingen, kämpar oerhört hårtför att överleva i en sådan politisk miljö. Det är naturligtvis lockande för politiker och ombudsmänatt försöka ge intryck av dådkraft och engagemang genom att vidta det enaspeciella ingreppet efter det andra i marknadernas funktioner. Men det ärsumman av alla dessa ingrepp under många och långa år som befolkningen ochföretagen i nu får betala genom frånvaro av tillräckligt brautvecklingsförutsättningar. Särskilt de små företagens växtkraft i en fri ekonomikommer att bli avgörande för att vi både skall kunna behålla och utveckla vårabasnäringar, men också för att vi skall få ny sysselsättningsutveckling iBergslagen. De små företagen utgör en plantskola för nya idéer. Att de flestastorföretag en gång har varit små är en självklarhet som understrykernödvändigheten av att småföretag kan startas och utvecklas under bästa möjligaomständigheter. Jag skall inte gå in på alla åtgärder som vi moderaterföreslår för att underlätta de små företagens möjligheter att utvecklas. Men ifråga om detta finns det naturligtvis mycket som behöver göras. Vi vill t. ex.avveckla fastighetsskatten. Vi måste få bättre beskattningsregler när detgäller möjlighet till generationsskiften. Krångel och byråkrati drabbar de småföretagen hårdare än de stora, eftersom de små företagen inte har råd attskaffa sig särskild juridisk expertis för att klara av alla krångelregler somideligen införs. De regionalpolitiska problemen kan beskrivaspå många olika sätt. Likafullt kan de i princip reduceras till attkostnadsläget i vid mening, i de områden som vi nu talar om och som har detsvårt, är för högt jämfört med övriga landet. Alla övriga problem som redovisasär bara konsekvenser av detta enkla faktum. För att varaktigt råda bot på de regionala obalansernamåste en lösning till som varaktigt sänker kostnadsläget i vissa delar av landet jämfört med de övriga delarna. Den bästa lösningen är att parterna på arbetsmarknaden, som är ansvariga för avtalsförhandlingarna, tar hänsyn till verkligheten såatt lönenivåerna .anpassas också till omständigheterna i de regioner som har dessa svårigheter. Så länge lönebildningen sker i nuvarande former och med nuvarande inriktning återstår för oss politiker bara skattepolitiken som medel för att uppnå riktiga regionalpolitiska mål. Den metod som prövats är sänkningar av arbetsgivar- och socialavgifterna - i mycket ringa utsträckning. För framfiden bör man överväga om inte även inkomst skattepolitiken är ett effektivt medel då det gäller att nå deregionalpolitiska 145 mål som vi eftersträvar. 10 protokoll 1985/86:148-149 Prot.1985/86:149 pör att göra sänkningar av inkomstskatterna ekonomisktmöjliga måste 22 maj1986 naturligtvis en del av nuvarandestödformer avvecklas eller omvandlas och ReeionalDolitik -n delarav de medel som används för att skapa konstgjord sysselsättning tas i Jag vill också understryka kommunalskattens betydelse som En mycket vanlig missuppfattning bland socialdemokrater äratt det skulle vara möjligt att på politisk och administrativ väg fastställavilka företag och branscher som kommer att vara livskraftiga . Detär naturiigtvis inte möjligt. Avslutningsvis, herr talman: visar på tregrundläggande ting. För det första: Socialdemokraterna är blinda för deeffekter som deras skatte-, avgifts- och lönepolitik får på de områden i landetsom har ursprungliga svagheter i förhållande till storstadsregionerna. Iställethar man mage att kritisera det privata näringslivet för att det inte ställerupp när företagen i själva verket kippar efter andan under socialdemokraternasekonomiska strupgrepp. För det andra: När effekten av socialdemokraternas politiknar smärtgränsen för näringsliv och människor i Bergslagen satsar man på enselektiv paketpolitik och kontrollerar själv delegationer, fonder och styrelsersom tror sig i stort och smått kunna bestämma näringslivets utveckling.Förmyn-darpolitiken består under effektiv socialdemokratisk politisk kontroll. För det tredje: Industriministern har, herr talman, lovatatt ett tredje och eventuellt ett fjärde Bergslagspaket av samma karaktär somdet vi nu diskuterar kommer att läggas fram. Folket i Bergslagen vet vad det har att vänta under ensocialdemokratisk regering- fortsatt högskattepolitik, fondpolitik,regleringspolitik och ett och annat rött paket. Möjligen kan, herr talman,skriet från vildmarken störa den politiska planeringen i kanslihuset. Jag yrkar bifall till samtliga moderatareservationer som är fogade till arbetsmarknadsutskottets betänkande. 146 (): Regioner kan råka in i sysselsättningsmässigakrissituationer på många olika sätt, vilket tillsammans med deras väsentligtolika förutsättningar gör att erforderliga stödåtgärder blir av helt olikaslag. Varvsorterna , och har nära nog kastats in ikriser då varven, deras samhällsbärande industriföretag, lagts ned på en gånggenom ett enda beslut. Motsatsen härtill är den långsamma men ständigt pågåendeutflyttningen från kommunerna i Norriands inland, där krisen kommer genom ettstort antal små beslut på familjenivå att flytta från en kär hembygd därför att inga jobb finns att få där. Men landets sannolikt största krisregion i dagligger i Bergslagen, där 12 000 jobb föriorats,huvudsakligen inom bergshanteringen men även inom annan industri och inomjord-och skogsbruket. Det äruppenbart att vad Bergslagen behöver för att komma ut ur dagens kris äratt områdets järnhantering kompletteras med en ny industristruktur, 146 helst uppbyggd av högteknologiskaföretag inom flera olika branscher. sådan nystruktur tar att bygga upp, eftersom även framgångsrika företag måstebörja i blygsam skala och behöver på sig för att konsolideras innan de kannyanställa personal i större omfattning. är det ett faktum, att destrukturellt betingade friställningarna inom bergshanteringen ofta berövarstora grupper av anställda deras jobb på en gång: Bångbro, ochMorgårdshammar erbjuder färska exempel härpå, och i orter som , ,, , och hänger hotet om framtida,av konkurrensskäl nödvändiga strukturförändringar eller nedläggningar tungtöver samhällena. Det förhållandet att den gamla industrin reduceras genom storaoch snabbt verkande åtgärder, som den nya industristrukturen växerfram långsamt och i små steg, innebär automatiskt att övergångsproblemen iBergslagen fram kan bli betydande och svårlösta. Ett sätt att minska dessa övergångsproblem är att undvikacentralt fattade -beslut som minskar vår kvarvarande järnhanteringskonkurrenskraft, ett annat att i handelsförhandlingar med andra länder bevakaden svenska specialstålexportens intressen. Här kan bl. a. följande bliaktuellt: Den planeradeenergiskattehöjningen kommer att höjaenergiskattenotan för järnhanteringen från 360 miljoner till 460 efterden genomförda höjningen. Den utländska stålindustri med vilken vi har attkonkurrera har klart lägre energiskatter, vilka dessutom i flera fall ärutformade enligt vårt momssystem. Om detta tillämpades i skulle vårstålexport ej belastas av energiskatterna, vilket skulle öka vår konkurrenskraft. Den avregeringen föreslagna höjningen av gasolskatten /ton ärett exempel på en åtgärd som verkligen drabbar Bergslagens industrier, där trefjärdedelar av landets industriella gasolkonsumtion ligger. Om den genomfördesskulle den kosta regionen 70 miljoner i extra kostnader, förutom attinvesteringar i storleksklassen nära 1 miljard - som genomfördes då gasolen varhelt skattefri för blott ett drygt år sedan - skulle bli av tvivelaktigt värde. Planerföreligger på att slopa rådande exportförbud på skrot. Om vår omvärld - och dåinte minst våra grannländer och - gjorde detta voreåtgärden konkurrensneutral och helt acceptabel. Men att ensidigt slopaskrotexportförbudet skulle kosta den helt på skrot baserade stålindustrin iBergslagen ungefär en kvarts miljard kronor och är därmed ett typexempelpå en åtgärd sorn ej ensidigt bör genomföras. I högre grad ännågot annat lands stålindustri är vår svenska inriktad på export. Denna hindrasi dag fortfarande - särskilt i fråga om rostfritt och höglegerat stål - avavsevärda tullar, även i industriländerna. Det är därför värdefullt omstatsmakterna kan bidra till att minska handelshindren på stålområdet, vilketkan bli aktuellt i den rond av förhandlingar som förestår inom GATT.Statsrådet insatser på området är värda en eloge! Löntagarfondernadrar avsevärda belopp från Bergslagen, men deras satsningar sker sällandär. Det var ett olyckligt beslut för en region där medlen borde behållits föregna behov. Regionalpolitiken, m. m. Regionalpolitiken, m. m. Om vi är överens om att Bergslagen behöver en nyindustristruktur, kommer frågan upp hur denna skall åstadkommas. Efter attförut endast ha givit "utredningspengar" till området har regeringennu i en proposition föreslagit att 425 miljoner skall satsas på Bergslagenunder en treårsperiod, vartill bör läggas ordinarie anslag till de berörda sexlänens länsstyrelser och utvecklingsfonder samt medel som satsats av privataföretag i ett antal investmentbolag. Men all respekt för uppläggningen av dennaBergslagssatsning måste man ändå konstatera att den är orimligt liten om denjämförs med de åtaganden statsmakterna gjort i varvskrisernas städer -. Dessa orter har ju ett förnämligt läge"på framsida" och borde därför kunna lösa sinaproblem med mindre statliga stödåtgärder än vad som erfordras i dengeografiskt, administrativt och klimatologiskt mycket sämre belägnaBergslagsregionen. Om satsningar där kräver mer pengar borde dessa ibudgetbesparingssyfte kunna tas från regioner som, eller i stor skalafått proportionsvis.mycket större anslag än Bergslagen! Stor enighet råder - både i propositionerna och i mängamotioner - om att infrastrukturen i måste utbyggas'ochförbättras för att underlätta tillkomsten av en ny industristruktur. Vägar,järnvägar, flygförbindelser, naturgasledningar, telekommunikationer och inrevattenvägar i och måste inte bara finnas utan också ge så snabboch tät service som det moderna samhället kräver i den avancerade teknikenstidevarv. Men det vore fel att uppta kammarens tid med frågor som så utförligtbehandlats av andra! Utbildning och teknikspridning, lokalt förankrad genomförläggning av skolor, högskolor och universitet inom eller i omedelbaranslutning till Bergslagen, är av vital betydelse för åstadkommande av en nyindustristruktur. Vikten av att kommer tillstånd i enligt de planer som upprättats i samråd med Uppsalauniversitet kan inte nog understrykas. Bergskolan i är en värdefullresurs, med förnämlig utrustning på det materialtekniska området. Med litet merpengar till personal kan denna skola göra stora insatser både för östraVärmland och för hela Bergslagen! En god infrastruktur och tillgång till lämpliga skolor ärnödvändiga förutsättningar för strukturomvandlingen i Bergslagen - men därtillbehövs tillgång till duktiga, välutbildade entreprenörer med verkligframåtanda. Utan sådana finns inga möjligheter att på administrativ vägkommendera fram nya företag inom branscher som ofta ej finns i regionen förut.En av den föreslagna Bergslagsdelegationens viktigaste uppgifter borde därförbli att systematiskt organisera en omfattande utbildning av blivandeföretagsledare . Detta innebär inte alls att någon ny skola behövs - skoloroch kurser finns det gott om! Men lämpliga kandidater måste lockas att gåigenom dem, och att fullfölja den utbildning de påbörjat. Den centrala frågan blir slutligen med vilka metoderskapandet av nya företag skall uppmuntras och stödjas inom Bergslagsregionen. Iflera olika motioner har därvid hävdat att generella stödåtgärderär bättre än i viss mån godtyckliga selektiva stöd. Vi har därför efterlyst enreduktion av arbetsgivaravgifternaoch de sociala avgifterna för nya eller expanderande Prot, 1985/86:149 företag iregionen, varvid dess värre viss kontroll måste ske av att sådana 22 maj1986 eftergiftermedges endast genuint nya företag eller företag som verkligen Det stöd i form av nedsättning av avgifterna sorn i " ' dag utgåri är slösaktigt och i orter som och knappast nödvändigt.Med vårt förslag skulle avgiftsnedsättningarna riktas enbart till nya ochexpanderande företag, vilket dels gör dem effektivare, dels minskar Den ofta kapitalintensiva utrustning som erfordras inomnya, högteknologiska förslag innebär dock att generella stödåtgärder måstekompletteras med "mjuka" lånemöjligheter. I regeringens propositionanses en permanentad Bergslagsdelegation vara ett lämpligt organ för attfördela sådana lån. I Bergslagsmotion har Bergslagsdelegationentilldelats en samordnande och rådgivande roll. Själva beviljandet av lån-och ivissa fall stöd-skall, har vi förutsatt, ligga kvar hos länsstyrelserna ochutvecklingsfonderna i de sex berörda länen. I linje härmed har folkpartietyrkat pä att länsanslaget skall ökas med 100 milj. kr. Vi ställer oss tveksammatill att ge Bergslagsdelegationen egen utlåningsrätt - detta kan leda tillökad byråkrati och till viss administrativ oreda på grund av att alltför mångainstanser har rätt att låna ut pengar till samma låntagare för samma ändamål. Det finns inga hopplösa situationer, bara hopplösamänniskor! Om vi i Bergslagen får den uppbackning sorn nu diskuterats finns detförvisso många områden inom vilka goda satsningnar kan göras föratt ge oss en ny industristruktur. Låt mig nämna några: Elektronik,ofta kombinerad med finmekanik. Dataför-etagvilka med det moderna telenätets hjälp kan lokaliseras även till glesbygden. Mineralletning,ledande till både små- och storskalig gruvdrift. Vattenbruk medproduktion av fisk och kräftor. Varför skall importera kräftor för 100miljoner ? Byggande avminikraftverk i befintliga dammlägen. Tillverkning avfastbränsle av skogsavfall, torv och eventuellt även av energiskog. Kvalificeradsatsning pä turism, med för regionen gemensam marknadsföring inom och utomSverige. Utnyttjande avöverblivna sjukvårdsinrättningar till specialsjukvård åt hela landet eller tillvård av utlänningar. Odling ochförädling av svamp och bär. 10.Satsningpå hantverk, uppbackad av ett återinfört lärlingssystem. Satsning på ochuppmuntran av deltidsjordbruk utan vilket glesbygden löper risk att avfolkas. Optimism ochframåtanda behövs för att lyckas med det jag uppräknat. Den av kalla, internationella marknadsvindar karakteriserade verkligheten är därvid det största hindret. Vi politiker har all anledning atti bästa samarbete hjälpa Bergslagen till en ny industristruktur som skall komplettera den sviktande industriella ryggrad som järnhanteringen dock fortfarande utgör i regionen. 11 protokoll 1985/86:148-149 Regionalpolitiken, in. Jag yrkar bifall tillfolkpartiets reservationer beträffiinde regionalpolitiken. 147 (): "Ber'gslagen förblöder". Dettasedan 1960-talet smått klassiska uttryck för kan nu med eftertryckanvändas för Bergslagen och Bergslagslänen. Den statistik som bifogasutskottets utlåtande talar i detta fall sitt tydliga språk. harflyttlassen ut från Bergslagen ökat i synnerligen oroande takt, ochfolkminskningen är stor i många kommuner. Prognoser tyder på att dennautveckling kommer att accentueras om inte omedelbara åtgärder vidtas. Det nästan tragiska är att det, som alltid, i första handär ungdomarna som flyttar på grund av brist på arbete efter avslutad skolgång.I vissa kommuner är det av ungdomarna som flyttar eftergenomgången gymnasieskola. Vad sorn nu måste komma till är samlade, kraftfullaåtgärder - och snara åtgärder, annars kan det vara . Det är ju intebara människor i bygder som uttunnas som kommer i kläm. Även de som dras tillutvecklingen i storstadsområdet får ofta problem. Bostads- och miljöproblemenökar, och kulturrnönstret för den enskilde kan skapa oro och otrygghet. Motdenna bakgrund är det illa att de senaste årens regionalpolitik varit så svagatt obalansen mellan och också inom regioner har ökat. Denna ökade obalans, genom en allt snabbarestrukturomvandling, har hårt drabbat Bergslagen och Bergslagslänen. Kommunernai Bergslagen har sedan gammalt varit uppbyggda kring en stor och oftadominerande industri. Det är ju just dessa företagsom drabbats avstrukturförändringar, strukturrationaliseringar och i många fallnedläggningar. Statsmakterna var inte observanta tillräckligt tidigt på vadsorn komma skulle. Genom socialdemokraternas tidigare starka satsning påstorföretagen dä flyttningsprocessen hade sin grund, alltså redan på 1960-taletoch , inleddes centraliseringen. fick länge kämpa för en aktiv lokaliserings- ochsenare regionalpolitik och en satsning på de mindre företagen. Det är ju ingentvekan orn att Bergslagens räddning är en utveckling av den mindreföretagsamheten, som har en given plats vid sidan av de större företagen.Politiken måste starkt inriktas på att stimulera de små och medelstoraföretagen och skapa goda förutsättningar för dessa. Vad skall nu göras? gör LO-chefen en"eriksgata" i Bergslagskommunerna. Enligt pressuppgifter har haninhämtat råd av förre finansministern om hur han skall"tala" med de stora företagen för att få dem att satsa på Bergslagen.Inte vet jag vad gav för råd. men tanken att inhämta råd varsjälvfallet bra. tror jag inte att det löser några problem att vifta medtvångsåtgärder, som gör. Det finns säkert andra åtgärder sorn är meraverkningsfulla. Men jag delar uppfattningen att de stora företagen ochsärskilt de multinationella företagen borde känna större ansvar förersättningssysselsättningar vid rationaliseringar och personalneddragningar. Imånga fall har vi verkligen anledning att vara kritiska. Jag tycker att det ärnödvändigt att främja enpositiv utveckling i deras tankevärld när det gäller att skapaersättningssysselsättningar. Det är ändå basnäringarna som Bergslagskomrnunernas människori stor utsträckning skall ha som grund också . Därför rnäste allaåtgärder vidtas som kan främja dessa näringars utveckling och framtid. Dåtänker jag inte bara på den industriella sektorn utan också på de areellanäringarna, skogs- och jordbruket, liksom turismen. Samhällets insatser måste i första hand inriktas på attskapa bättre och så långt möjligt lika förutsättningar mellan olika regioner.Här måste ett helt batteri av insatser till. Den redovisning som centernsföreträdare har gjort tidigare under debatten vill jag instämma i, och jagskall inte upprepa de många centerförslag vars genomförande skulle bidra positiv utveckling. Det paket på 425 milj. kr. somregeringen och utskottets majoritet presenterar för är alldelesotillräckligt. I motion 480 har vi representanter för från ,. och krävt en effektivare satsning. Det finns vissa inslag i paketet som är positiva pä längresikt, det.skall inte förnekas. Detta gäller särskilt insatserna för forskningoch utbildning. Att utveckla högskoleverksamheten inom regionen är en brasatsning för framtiden. De mindre högskolorna har en alldeles särskildmöjlighet att anpassa sin utbildning till företagen i området. Detta ärviktigt, för ropar vissa företag efter högskoleutbildad personal, medutbildning anpassad till deras verksamhet. Satsningen på teknisk utveckling är en framtidsfråga föricke minst Bergslagslänen. Självfallet bör det ske en samverkan där mankompletterar varandra. Det får bara inte bli så att större delen avelektronikutvecklingen och datautvecklingen sker i . Vi behöver faktiskt ett band av tekniskautvecklingscentra i Bergslagen och inland. Kommunikationer är självfallet viktiga för att utvecklaföretagsamhet och service. De 155 miljoner sorn anvisas för detta ändamål iBergslagspaketet är dock till större delen medel som ändå skulle fram. Dettagäller inte minst förbi . Den är planerad och skulle ha byggtsäven utan Bergslagspaketet. Jag vill också understryka att inlandsbanansjälvfallet är ett projekt som är av stort intresse och bör återuppbyggas i sinhelhet. Den skulle då bli en bra tillgång för industriell utvecklingsverksamheti och inland. I motion 480 yrkar vi att 10 milj. kr. skall anvisas fören bro över vid Hovnäs i kommun. Detta är ett angelägetprojekt. Jag vill erinra om att styrelse i vidplaneringen inför sista tioårsperioden beträffande länsanslagen praktiskt tageti sin helhet rekommenderade att denna bro skulle ingå i bygget. Företrädareför alla politiska partier var eniga om detta. Tyvärr upphävde regeringenlänsstyrelsens beslut. Det kan hända att man i efterhand försöker reparera denfadäsen. Det var inte bara det att bron inte kan byggas utan pengar. Det varockså så, att regeringen upphävde ett beslut som det rådde bred parlamentariskenighet om i , på ett som jag tycker felaktigt sätt gick in ochändrade ett Regionalpolitiken, m. m. Regionalpolitiken, 111. beslirt sorn lokala och regionala politiker bättre kundefatta med god kännedom om problemet och dess anknytning. I vår centermotion i anslutning till Bergslagspaketetyrkar vi på ordentliga höjningar av länsanslagen. Jag skall bara understrykadet stora värde som dessa anslag har för att snabbt och pä ett bra sättstimulera utveckling a\' företag och också startande av nya företag. I reservation 69 från ledamöter i utskottet finnsockså täckning för de ökade krav vi i det fallet ställer för de fyraBergslagslänen. I motionen som jag refererade till begär vi också attregeringen vidtar åtgärder för att placera in vissa kommuner i stödområde och ivissa fall i ett högre stödonnåde. För föreslår vi attriksdagen beslutar att , och kommuner under enövergångstid inplaceras i stödområde A och därefter i stödområde B, samt attHedemora och kommuner inplaceras i stödområde C. Det skulle, herr talman, vara naturligt att yrka bifalltill dessa yrkanden i motionen. Jag skall dock inte kompliceravoteringsförfarandet ytterligare i anslutning till arbetsmarknadsutskottetsbetänkande, utan förutsätter att regeringen verkligen tar ad notam vad imotionen hävdas. Socialdemokraterna i har på hemmaplan krävt meralångtgående insatser än vad regeringens förslag innebär. Regeringens beaktandeav krav kanske i någon mån kan göra socialdemokraterna i meratrovärdiga pä hemmaplan än de blir om de inte får ut någonting av sina meralångtgående krav i förhållande till vad regeringspropositionen imie-håller. Detta är några korta redovisningar inför ett stort ochviktigt avgörande. Vi fär aldrig glömma bort att bakom besluten ochformuleringarna finns människor som av oss politiker kräver en insats för attskapa sysselsättning, god miljö, trygghet och omsorg. Mot bakgrund av vad jag här sagt yrkar jag bifall tillreservationerna nr 43.