prot · G909149 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:149 Förhandlingarna leddes till en början av tredje vicetalmannen. 33 §Regionalpolitiken, m.m. (forts, från proi. Fortsattes överläggningen omarbetsmarknadsutskottets betänkande 1985/86:13 och näringsutskottets betänkande1985/86:30. 116 (): I de inledande anföranden som vi har hörttidigare har industriministern och företrädare för samtliga partierdebatterat målen och inriktningen för regionalpolitiken. Jag lyssnade väldigtintresserat till industriministern, främst för att höra om han hade något nyttatt säga utöver det han tog upp i den förra debatten om regionalpolitiskafrågor. Min uppfattning är att han höjde rösten litet mer . I övrigt vardet i princip samma saker som han meddelade. Jag kan inte, trots vad som sagts av tidigare talare, låtabli att citera propositionen om regionalpolitiken, där följande står att läsa: "Regionalpolitiken bör även inriktas på attskapa förutsättningar för en balanserad befolkningsutveckling i landets olikadelar och att ge människor tillgång till arbete, service och god miljö oavsettvar de bor i landet. Glesbygdens utvecklingsmöjligheter skall tas tillvara". Med utgångspunkt i de befolkningsomflyttningar som skettunder och för vilka utskottet hyser oro - det har här, och det har industriministern också gjort - kan den oinvigdelockas att tro, att med den målsättning som regeringen anvisat och den oro somutskottet känner, måste nya djärva grepp till. Vi kan bara konstatera att socialdemokratiskregionalpolitik innebär också i fortsättningen, trots oron i de egna leden,huvudsakligen åtgärder som syftar till industriutveckling och centralstyrning. Nya branscher måste också ingå i utvecklingen iglesbygden. Man kan fråga sig: Spelar det någon roll vilken sysselsättningmänniskor lever av? Är det inte det viktiga att alla har tillgång till ettarbete? Måste alla arbeta inom industrin? Socialdemokrafisk regionalpolitiksyftar till detta. Jag konstaterar att regeringen och utskottsmajoriteteninte är villiga att anta några av de förslag till åtgärder som oppositionenanvisar. Folkpartietanser att de regionalpolitiska stöden i högre grad bör vara 7 protokoll 1985/86:148-149 Prot.1985/86:149 generella. De skall vara lätta att administrera, och denenskilde näringsidka- renskall ha lätt att veta vilka förutsättningar sorn gäller. R ' / liken ' '''S'!'' Stödformer som förutsätter långtgående förhandlingar mellan företagoch staten, där betydande inslag av godtycke kan befaras. dessagenerella åsikter kommer jag att beröra de reservationer om medlen ochinsatserna som står bakom. Här skall också nämnas att regionala insatser inte enbartbygger på de stödformer och insatser som finns i detta betänkande. En avgörandefaktor är också insatser inom andra områden där lagt fram förslag.Jag tänker på jordbrukens betydelse i glesbygden, behovet av oförändratstatsbidrag till glesbygdstrafiken, bibehållandet av de små skolorna, persontransportstödäven för egenföretagares resa, m.fl. förslag. I reservation 26 föreslär vi att lokaliseringslånenersätts med kreditgaranti och att bankerna övertar långivningen. Detta skaparrationellare hantering, snabbare beslut och det blir en normal hantering,eftersom bankerna sysslar med kreditprövning och kreditgivning dagligen.Utskottet avstyrker detta förslag trots att bedömning ärdensamma som . Men den socialdemokratiska majoriteten i utskottettror tydligen inte att bankerna kan klara denna för dem var'dagliga syssla. Som jag sade tidigare, avvisar förslag sornkan leda till långtgående förhandlingar mellan företagen och staten,förhandlingar som kan leda till godtycke och missbruk. Statens förhandlingslägeär dessutom sällan sådant att det finns flera anbud när det gäller enregionalpolitiskt motiverad åtgärd. Diskussionerna förs vanligen med ett endaföretag. En betydande del av offertstödets ram, som avses, har också varitoutnyttjad. 1 reservation 34 begär en skyndsam översyn förmer omfattande differentiering av socialavgifterna. Vi anser att nuvaranderegler för nedsättning av socialavgifterna är orimliga. Nuvarande systeminnebär att företag i inland inte kan komma i åtnjutande avavgiftsnedsättning, medan företag vid kusten erbjuds denna förmån. Nuvaranderegler innebär också att begränsning till vissa branscher leder till betydandebegränsning av reformens effektivitet. Trots att utskottet delar bedömning attnedsättning av socialavgifter är ett utmärkt medel i regionalpolitiken såavstyrker majoriteten förslag. Majoriteten delar tydligen inteheller här uppfattning att insatserna skall vara generella ochenkla att administrera och lätta att förstå. 1 reservation 37 tar upp yrkandet om enhöjning av beloppet för avskrivningslån. Såväl den regionalpolitiska kommitténsom glesbygdsdelegationen föreslog att högsta beloppet för avskrivningslånhöjs från . Vi anser denna höjning välmotiverad närden ger utrymme för finansieringen även av större investeringar. Även detta ärrationellt och administrativt enkelt att inom ramen för glesbygdsstödetfinansiera investeringar i glesbygderna. Tyngdpunkten i regionalpolitiken har länge legat i industri stödet. läggs större vikt vid forskning och utveckling, utbildning och utbyggnad av infrastruktur. Detta välkomnar med en förhopp- 98 ning att utvecklingen inte enbartskall gälla industrisektorn, utan även andra Men i en liberal regionalpolitik ligger också endecentralisering av besluten när det gäller resurserna. Det är bara i densocialistiska politiken som man tror att de enkla och bra lösningarna finns hospolitiker och experter i . Vi liberaler anser att de kreativainsatserna kommer från dem som direkt berörs och som känner sin bygd och sittföretag. Det är därför, herr talman, som anser att länsanslagen ärså viktiga. Där kan de snabba besluten fattas. På länsplan finns ocksåinsikten både om orten och företagen och om den miljö som nyföretagaren skallarbeta i. Länsanslagen måste därför räknas upp i förhållande till regeringensförslag. För detta finns en majoritet i kammaren. Alla oppositionspartierföreslår nämligen högre anslag än regeringen. Därför bör kammaren komma framtill ett beslut som avsevärt överstiger regeringens njugga förslag. Folkpartietföreslår en ökning med 100 miljoner utöver regeringens förslag. Det är också av synnerlig vikt att regeringen i höståterkommer i tilläggsbudget I med förnyad bedömning av anslagsbehovet. Riskenär tyvärr uppenbar att utarmningen av glesbygden fortsätter. Därför måsteutvecklingen följas med största uppmärksamhet. Liberal regionalpolitik bygger på attutnyttja den skaparför-måga som finns ute bland tusentals enskilda människor.Det är bland dem möjligheter till en mer balanserad regional utveckling och enbättre tillväxt i ekonomin finns. Det är på dem vi skall satsa för att nåresultat med framtidens regionalpolitik. Den satsningen skall ske med en decentraliserad, rationellmångfald av stimulanser, som stöd för många olika branscher. All icke statligeller verksamhet bör kunna stöttas och utvecklas. Där går skillnadenmellan liberal och socialdemokratisk regionalpolitik. Jag har ett par frågor till utskottets företrädareMarianne . Industriministern sade att han önskade förslag tillåtgärder. Han sade också att ett och annat bör man kunna ta fasta på. skullejag vilja fråga : Varför har inte utskottsmajoriteten tagitfasta på industriministerns synpunkter att även oppositionen kanske har någotförnuftigt att,komma med? Jag skulle också vilja ställa en fråga beträffandelänsanslagen. Industriministern sade att omkring 100 milj. kr. extratill länsanslagen är ett så marginellt belopp att det egentligen inte spelarnågon roll. Det blir ingen större effekt av det. I , MarianneStålbergs hemlän, har påtalat att när också bensinstationernaskall omfattas av de medel som anslås till länen behöver dessa mer pengar. Ärdet möjligen så att har suttit i i Östersundoch skrivit brevet härom till utskottet? Jag förmodar att hon nu kommer att hasamma uppfattning som industriministern, dvs. att det inte är så viktigt atträkna upp länsanslagen. Jag skulle vilja få detta kommenterat av MarianneStålberg. Vi borde egentligen kunna vara eniga om att det är viktigt medlänsanslagen. De behövs för viktiga ändamål ute i varje region. Beträffande stödinsatser i ,Bergslagen och andra delar av landet kommer mina folkpartikolleger att redovisafolkpartiets synpunkter. Jag yrkar bifall till reservationer vidarbetsmarknadsutskottets betänkande 13. Regionalpolitiken, m. m. Regionalpolitiken, m. m. 117PER-OLA (): Låt mig börja med en korrigering av uppgiftersom har förekommit tidigare i debatten . Industriministern hävdade vid upprepade tillfällen att denregionalpolitiska medelsarsenalen nu är dubbelt så stor som 1982. Jag villbestämt bestrida det. Industriministern har då inte räknat med attlokaliseringslånen inte var fullt utnyttjade. Industriministern gjorde också gällande att länsanslagetnu är större än 1982. Ja, det beror på att oppositionen för ett par årsedanmedverkade till en höjning av länsanslaget med lOO milj. kr. Vi från denicke-socialistiska sidan har vidare haft en annan konstruktion när det gällt nedsättningarav socialavgifterna. Sannnantaget innebär detta en utökning av de nedsattasocialavgifterna. har vi fått en negativutveckling-med förstärkt regional obalans - men detta har inte föranlettregeringen att föreslå några som helst verkningsfulla åtgärder'för att hejdakoncentrationen i samhället. Inte heller har utskottets majoritet reagerat eller visatnågon oro för den utveckling som pågår. Samtliga förslag till förstärkningar avregionalpolitiken har avstyrkts. Ändå är det väl dokumenterat att behovet avnya och kraftfulla regionalpolitiska insatser är stort. Det är minst sagt anmärkningsvärt att utskottsmajoritetenhar intagit denna ståndpunkt. Det visar med all önskvärd tydlighet hur lättsocialdemokraterna tar på de regionalpolitiska problemen. Man visar en nästannonchalant inställning trots att de mest utpräglade avfolkningsornrådena i daghåller på att utplånas. drabbas storstäderna av"elefantsjuka" genom en snabb expansion i 1960-talsstil. Den nuvarande negativa utvecklingen tvingar ungdomen attflytta frän främst skogslänen, Ber'gslagen och sydöstra . Kvar blir enallt äldre befolkning med stort inslag av åldringar, förtidspensionerade ochsjuka. Vissa utpräglade glesbygdsområden håller nu på att förvandlas tillgigantiska ålderdomshem. Folkhemstanken med trygghet och arbete för människor ideras hembygd förefaller ha fallit i glömska hos dagens socialdemokrater;åtminstone hos dem som utövar makten i samhället. Det är en mycket förnöjsam socialdemokrati som vi har setti dag och som har regerat . Storstadstillväxt,befolkningskoncentration, maktkoncentration inom näringslivet och regionalobalans har inte bekymrat nämnvärt, tvärtorn. Det har ingått som en del i densocialdemokratiska strategin - den som brukar gå under benämningen"på rätt väg". Regeringen framhåller ofta hur högkonjunkturen hjälpt värtland med ekonomin - och det är delvis sant - men vad hjälper sänkt inflation,lägre räntor, lägre budgetunderskott och lägre oljenotor när stora områdenutsätts för avfolkning och folkförflyttning. års valrörelse lät den socialdemokratiskapartisekreteraren meddela att socialdemokraterna skulle inleda en kampanj sominnebar en kraftig satsning pä storstadsregionerna. Det var där väljarna fanns.Den satsningen har man också gjort, med de konsekvenser detta fått för bådestorstäder och glesbygdsområden. Regionalpolitiken, ni. Att döma av det tidigare i debatten nämnda tal som ThageG. 1985/86:149 hållit inför den socialdemokratiskariksdagsgruppen avser socialdemokrater- na att också inför 1988satsa just på storstäderna. sade nämligen i sitt anförande:"På det skall vi klara valet ." Facit av socialdemokratiskregionalpolitik-eller, rättare sagt, brist på regionalpolitik - är en dysterläsning. Det visar bl. att det i skogslänen bordrygt 17 000 personer färre än när hade regeringsansvaret och ansvaretför regionalpolitiken, att har ökat med drygt 37 000 personer,vilket motsvarar lika många som bor i hela och att befolkningstalet i under årets förstakvartal har ökat med 37 personer per dag. Uttryckt på ett annat sätt motsvarardet en busslast per dag, och det är mer än dubbelt så inycket som undermotsvarande period 1983. Detta föranleder migatt fråga: Är det detta som socialdemokraterna avser när de i sina talframhåller att "regionalpolitiken har förnyats"? Regionalpolitiken behöver förstärkas. Det behövs nya,annorlunda och mer kraftfulla inslag, om den pågåendekoncentrationsutvecklingen skall kunna brytas. Det inser vi inom , ochjag kan bara beklaga att denna uppfattning ännu inte omfattas avsocialdemokraterna, åtminstone inte av dem som är i ansvarigregeringsställning. Visserligen har industriministern, som har lämnatkammaren, gjort vissa uttalanden som, om man ärvälvillig, kan tolkas som en ökad förståelse för behovet av en mera kraftfullregionalpolitik. Mot den bakgrunden är det förvånande att detta inte sattnågra som helst spår i industriministerns och regeringens budgetförslag. Därgår man motsatt väg. Vackra ord, herr talman, räcker inte. Det behövs handlingoch konkreta förslag. Och det behövs nu! Enligt uppfattning behövs det mer av direktaåtgärder för att stimulera företagsetableringar i utsatta regioner. Tillgång påarbete är en förutsättning såväl för att bibehålla befolkningstalen i dessaregioner som för att få till stånd en återflyttning till dem. De företagsstimulerande åtgärderna måste dessutomkompletteras med åtgärder som är direkt riktade till enskilda människor. Deträcker inte bara med åtgärder riktade till kommuner och företag. Under har regionalpolitiken varitinriktad på att med olika former av stöd till företag och kommuner skaparegional balans. Företag har erbjudits generösa bidrag och lånevillkor.Transportstöd har införts för att göra rundare, som det heter. Kommunerhar fått stora summor till bl. a. beredskapsarbeten ochinvesteringar i kommunala serviceanläggningar. Trots detta pågår en avfolkningav stora delar av vårt land. Därför är det ingen överdrift att påstå att det nu är dagsför nya tag, djärvare grepp och nya idéer i regionalpolitiken. Det behövs ett nytt angreppssätt. Det räcker inte med "kamrerstänkandet" iindustrideparte mentet, därför att det på sin höjd tycks vara inriktat på att slå vakt om förra 101 årets anslaasnivåer. Prot,1985/86:149 Regionalpolitiken måste handla om mer än några enstaka budgetposter Il inom industridepartementet, BörjeHörnlund har för del tidigare i Rpp' I IfL- debatten poängterat hur viktigt detär att det inom regeringens samtliga ansvarsområdentas regionalpolitiska hänsyn. Men att döma av vad statssekreteraren iindustridepartementet sade vid en hearing i utskottet rår inteindustridepartementet på de andra fackdepartementen, och det är att beklaga. Det behövs också ett flexibelt stödsystem.Regionalpolitiken måste handla mer om människorna än om enbart byggnader ochmaskiner. Vi måste pröva individinriktade åtgärder sorn komplement till demånga företagsinriktade stödåtgärderna. Det behövs också konkurrensfördelar för de enskildamänniskorna för att vi skall uppnå ett bosättningsmönster som leder till bättreregional balans. De som bor i eller flyttar till vissa områden, som i dagutsätts för avfolkning, måste få direkta ekonomiska fördelar. Det kan ske inomramen för skattesystemet, genom utbildningspolitiken eller på annat sätt. Jag kan bara beklaga att utskottets majoritet avstyrktcenterns krav på en utredning och krav på bl. a. åtgärder riktade direkt tillenskilda människor. Eftersom utflyttningen från glesbygden leder till en alltsämre åldersstruktur talar alltmer för att det behövs någon form av"inflyttningsstimulans" för att kunna rädda de mest utsattaregionerna. I annat fall måste regeringen och statsmakterna vara beredda att gåut till människorna i avfolkningsområdena och säga till dem att deras bygd inteskall överleva. Det är bättre att spela med öppna kort. Jag vill fråga de socialdemokratiska företrädarna i denhär debatten, närmast : År regeringen och socialdemokraternaberedda att pröva förslag om individinriktade stimulansåtgärder föratt ge människor i utpräglade glesbygdsområden vissa konkurrensfördelar? Jagvet att äger kunskap om sådana åtgärder från sin egenlänsstyrelse. Om svaret blir nej, vad erbjuder då socialdemokraterna i stället? Sammantaget innebär de förslag som centernlämnat bl, a. under den allmänna motionstiden en förändrad, kraftfull ochdecentralistisk regionalpolitik. Reella möjligheter kan skapas för att hejdaden pågående flyttningsvågen. Några av åtgärderna har tidigareberört. Jag skall nämna ytterligare några åtgärder som är av direkt budgetkaraktär. För det första behövs en kraftig uppräkning avlänsanslaget, alltså anslaget till regionala utvecklingsinsatser. Vi fråncentern föreslår en uppräkning med 262 milj. kr. till 750 milj. kr. och med eninriktning vid fördelningen mellan länen som prioriterar satsningar iskogslänen, Bergslagen och sydöstra . Det är de områdena som de senasteåren utsatts för den hårdaste avfolkningen. För det andra innebär vårt förslag ökat stöd till deregionala utvecklingsfonderna, hemslöjden och hantverket. Det ärbetydelsefulla inslag i en aktiv regionalpolitik. Dess värre behandlas dessaanslag inte utan har redan beslutats av , utan att det skettnågon förstärkning av dessa medel. För det tredje föreslår vi en nedsättning avsocialförsäkringsavgifterna för 102 att ge näringslivet i Norrlandsinland, det hårdast drabbade avfolkningsområ- det, ettbättre konkurrensläge gentemot kustkommunerna. För det fjärde kräver vi en uppräkning av glesbygdsstödetoch stödet till IKS-verksamhet. För det femte föreslås förändringar av företrädesrättentill IKS-verksam-heten, vilket skulle ha stor betydelse för många i utprägladeglesbygdskommuner. Jag kan, herr talman, dessutom tillägga de åtgärder som ärriktade till jordbruket men som inte direkt behandlas i detta betänkande-jagtänker på Norrlandsstödet, som inte bara berör Norrlandslänen utan även andraskogslän. Inom det nu gällande stödsystemet utgör det s. k.länsanslaget tillsammans med utvecklingsfonderna utan tvivel det mest effektivainstrumentet. Ändå har regeringen, med stöd av utskottsmajoriteten, föredragitatt satsa mera på kortsiktiga arbetsmarknadspolitiska insatser i stället föratt prioritera resurser till mera varaktiga åtgärder. Det här är ett resonemangsom vi förde i samband med den senaste regionalpolitiska utredningen. Dessvärre hade vi inte mandat att göra sådana systemförändringar sorn vi egentligenpolitiskt var överens om men som direktiven inte gav möjligheter till. Trots den ogynnsamma regionala utvecklingen har regeringennöjt sig med att föreslå ett formellt sett oförändrat anslag. I praktikeninnebär regeringens förslag en minskning av anslaget till regionalautvecklingsinsatser. Det kan inte acceptera. Och vi har stöd för våruppfattning hos länsstyrelserna och de regionalt ansvariga myndigheterna. I ett läge med pågående koncentration och avfolkning avtre fjärdedelar av landet kan vi inte acceptera att regeringen ochsocialdemokraterna prutar i fråga om regionalpolitiken. Det är mot dennabakgrund vi föreslår att länsanslaget skall uppräknas till 750 milj. kr., ellertrekvarts miljard. Det innebär en uppräkning av anslaget med drygt 260miljoner. Vi menar att hela anslaget skall fördelas direkt till de olikalänsstyrelserna med den inriktning som jag nämnde, dvs. en fördelning somprioriterar skogslänen. Bergslagen och sydöstra därför attavfolkningspolitiken där slagit hårdast. Genom länsanslaget har länsstyrelserna fått en resurs somsnabbt visat sig ge konkreta och varaktiga sysselsättningstillfällen. Stöd fråndetta anslag kan ju anvisas till lokaliserings- och investeringsbidrag,glesbygdsstöd, företagsutveckling och regional projektverksamhet. Det är"mjuka" pengar i länsstyrelsernas regionalpolitiska insatser. De åtgärder som finansieras via länsanslaget har enligtvår mening visat sig vara effektiva. Detta synsätt delas av länsstyrelser,glesbygdsdelegationen och industriverket, för att bara nämna några. Utskottetsmajoritet har ändå avstyrkt våra krav, trots att man i betänkandet antyder attdet på tilläggsbudget kan behöva förstärkas. Min fråga blir därför: Om ni socialdemokrater redan nuanar, som ni säger i betänkandet, att ert förslag till anslag är för lågt, ärdet då inte logiskt att besluta om ett högre anslag? Samtligaoppositionspartier har för övrigt lagt fram förslag om högre belopp. Glesbygdsstödet, som finansieras via länsanslaget, är enjämförelsevis billig stödform som visat sig ge god effekt. Men stödnivån ärotillräcklig, och Regionalpolitiken, m. m. Prot.1985/86:149; Regionalpolitiken, m. m. mot denbakgrunden har vi från och föreslagit en viss uppräkning.Värt förslag överensstämmer för övrigt med den nivå som föreslogs av denregionalpolitiska kommittén och innebär en uppräkning från nuvarande 260 000kr. I samband med utskottets behandling av regionalpolitikenhar vi också fått det mycket väl dokumenterat att enhöjning av stödnivån är befogad. Nuvarande nivå på . motsvarar i 1979års priser endast ca . Alltså har det inte skett någon reellförstärkning av detta stöd - inflationen har urholkatvärdet. Trots denna mycket anmärkningsvärda eftersläpning avstyrkersocialdemokraterna vårt krav. Och de får stöd av moderaterna- och vpk.Kamrerstänkandet breder ut sig och tycks omfatta fler än regeringspartiet på denhär punkten. Vårt förslag innebär också att stödnivån förIKS-verksamhet uppräknas från nuvarande . till , vilketockså sammanfaller med glesbygdsdelegationens och den regionalpolitiskakommitténs enhälliga förslag. Dessutom anser vi centerpartister att även andra än äldrearbetslösa skall få företräde till IKS. Detta är inte möjligt, och därförtvingas många till utflyttning på grund av att IKS-verksamheten begränsats tillett fåtal äldre människor. IKS-verksamheten i de kommuner som får del av denger ofta en kompletterande sysselsättning för lokalt bundna människor. Därförbör nuvarande krav på företrädesrätt slopas och verksamheten stå tillförfogande för en bredare grupp. När det sedan gäller lokaliseringslånen anser vi tidenvara mogen för att växla ut denna låneform och i stället införa kreditgarantierpå samma sätt som gäller för jordbruket. Jag ser ingen anledning att haolika principer för olika delar av näringslivet. I det här sammanhanget är det anmärkningsvärt attregeringen inte lyssnat till (), som gjort denbedömningen att lokaliseringslånen med fördel kan ersättas medkreditgarantier. Vi har ofta framhållit att bankerna måste ta ett större ansvarför regionalpolitiken, och detta skulle man kunna medverka till genom enutväxling av lokaliseringslånen till förmån för kreditgarantier. Nedsättning av socialavgifter infördes - pä förslag avFälldinregeringen -som ett nytt och offensivt inslag iregionalpolitiken. Det är en stödform som på ett enkelt och effektivt sätt gernäringslivet i en viss region konkurrensfördelar. Tyvärr förändradesprinciperna för nedsättning av socialavgifterna i samband med att riksdagenfattade beslut om den s. k. utvecklingsplanen för . Sammastöd ges nu till hela men är begränsat till enbart vissabranscher. Från sida anser vi att det är av stor vikt att deregionalpolitiska åtgärderna sätts in på ett sådant sätt som gör att de bådeskapar bättre balans mellan regioner och leder till inomregional balans. Allaandra regionalpolitiska stödformer har ju den inriktningen. De ärdifferentierade och anpassade till de olika stödområdena. Nuvarande principerför nedsättningen av socialavgifterna har emellertid inte denna inriktning. Ochdet tycker vi är fel. Det är orimligt att sänkta avgifter kommer kustområdentill del men inte inlandskommuner i och , sominplacerats i Regionalpolitiken, m, m. Avgiftsnedsättningen bör, enligt vår uppfattning, utvidgas till PrOt.1985/86:149 att gälla hela stödområde A och de kommuner i somtillhör stödområde B. Dessutom måste avgiftsnedsättningen avsealla typer av företag.