prot · G90930 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag har dock uppfattat jordbruksministern så,att han inte är ledsen för detta. Vi skall fortsätta att stödja jordbruket iNorrland och i skogslänen i övrigt. Det är också nödvändigt att vi gör det urregionalpolitiska, sysselsättningspolitiska och även beredskapsmässiga synpunkter.Sådana synpunkter har varit aktuella i resonemangen på detta område,och jag tror att alla partier har varit överens om detta. Jag vill också säga att den nedbantning av jordbruket somhar varit föremål för många diskussioner är mycket farlig. En sådan minskningav produktionen borde egentligen inte få drabba jordbruket i skogslänen, ochdet har inte heller varit meningen. Men med hänsyn till den konstruktion somdet hela får, går det likväl den vägen. Jag vill i detta sammanhang framhålla en sak somjordbruksministern bör tänka på, eftersom den är viktig. Jag kan inte riktigtsvära på den siffran, men produktionen i har faktiskt gått ned med 7 %i förhållande till . Givetvis beror detta delvis påskördeförhållandena, men det beror till en del också på det förhållandet inte tror på jordbruket. Jordbruken i skogsbygderna är inte likalönande som jordbruk på andra håll i landet, och då tappar vederbörande brukaremodet och ser det som omöjligt att fortsätta. Jag har hört mångasådana resonemang. När manfastställt stödet till jordbruket i skogslänen har man beaktat beredskapssynpunkternaoch det förhållandet att vi vill behålla jordbruken både urmiljö- och produktionssynpunkt. Vi riskerar nu att dessa syften inte Det är föratt säga detta, som jag har lagt mig i denna debatt. Jag vill ilikhet med understryka nödvändigheten av att Prot,1985/86:30 Om ökat statligt stöd till jordbrukare i det kommeratt utgå ett extra stöd i anledning av årets besvärliga skördeförhållanden,och ett sådant har ju regeringen också lämnat i detta fall. Jag hoppas att detskall kunna rädda en del av de aktuella jordbruken. Jag vill avslutningsvis ställa en fråga, som i stort settsammanfaller med , Kan man påräkna att den översyn som skall ske kommeratt beakta skogslänen ur regionalpoHtisk synpunkt och sysselsättningssynpunkt,så att det skapas möjligheter att behålla den jordbruksproduktion som finns iskogslänen? Detta är mycket viktigt, och det vore bra om jordbruksministernville svara på den frågan, För att börja med att svara på den fråga somBertil ställde i slutet av sitt anförande vill jag säga att riksdagenunder, som jag upplevt det, bred enighet uttalat att vi vill behålla dennuvarande omfattningen av jordbruken i skogslänen. Skälen härtill behöver jaginte upprepa -var inne på några av dem. Till vill jag säga att vi utöver vad jagnämnde i mitt svar har de 40 milj, kr, som anvisat till dem som utanegen förskyllan råkat särskilt illa ut, bl, a. på grund av skuldbelastning.Lantbruksstyrelsen har dessutom möjlighet att inom ramen för sitt bemyndigandemedverka till att rekonstruera jordbruk som kommit att ligga illa till ur allmänfinansieringssynpunkt. När det gäller frågans handläggning på är detsjälvfallet angeläget att finna former för att det stöd som vi avregionalpolitiska skäl varit överens om att lämna till norra ocksåstannar i norra . Denna fråga arbetar vi med, och jag hardiskuterat den med LRF. Jag vill för min del avsluta denna debatt med attkonstatera att det viktigaste för jordbruket totalt sett, om vi skall kunnaförbättra lönsamheten, är att vi lyckas genomföra en ekonomisk politik sommedför lägre räntenivåer och att vi kan komma till rätta med de problem somden s. k. överskottsproduktionen skapar. Såvitt jag förstår är man också inomLRF inställd på att jobba med den problematiken. 21 (): Jag tackar jordbruksministern för de beskedhan gav. De var inte heltäckande beträffande de frågor jag ställde i mittinledande anförande. Jag frågade hur jordbruksministern såg på de förslag som1982 års utredning lade fram. Jag fick inget klart svar. Jag håller med jordbruksministern om att ett av villkorenför att vi skall komma till rätta med jordbrukspolitiken, liksom med denekonomiska politiken i stort, är att vi får ner statsskulden, får balans i våraaffärer och också kan sänka räntan. Allt detta hör ju ihop. Då jag talar omräntan kan jag peka på att en förlängning av systemet med det tillfälligaräntestödet med t. ex. skulle minska de likviditetssvårigheter som mångajordbrukare dras med. Jag hoppas att jordbruksministern närmare vill angesin syn jordbruksutredning. Som jag sade i mitt inledande anförandetycker jag att den utredningen lade fram så många värdefullaförslag att de förtjänar Prot. 1985/86:30 ett bättre öde än att bara glömmas bort. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Föredrogs men bordlades åter Konstitutionsutskottetsbetänkande /86:4 betänkanden /86:1 och 3 7 § Anf. 22 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag får meddela att på morgondagens föredragningslistauppförs arbetsmarknadsutskottets betänkanden 1 och 3 främst bland två gångerbordlagda ärenden. 8 § Anmäldes och bordlades Proposition och skrivelse1985/86:62 Bilbältesanvändning m. m. 1985/86:66 Redogörelse förverksamheten inom 9 § Anmäldes och bordlades betänkande 1985/86:7 Ändring i lagen omimmunitet och privilegier i vissa fall, m. m. 1985/86:14) 1985/86:4Ändring i smittskyddslagen m.m. (prop. 1985/86:13) 10 §Meddelande om interpellationer Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1985/86:55 av (vpk) till statsrådet . Å. om lönepolitiken: I regeringsdeklarationen från den 1oktober 1985 sägs: "Framöver får kostnader och priser i inte stigasnabbare än i de länder som har störst betydelse för vår utrikeshandel. Det är nödvändigt att alla parters agerande i nästa årsavtalsrörelse präglas av den insikten." Regeringstalesmänhar även uttalat att allt på den offentliga sektorn redan är intecknat och att det finns ytterst litet att hämta ilöneökningar. Beträffande den privata sektorn, som konkurrerar påutlandsmarknaden, har liknande tongångar hörts från både () och regeringen. Dessa budskap ges de arbetande efter att de sedan hösten1976 har drabbats av reallönesänkningar som motsvarar en årlig förlust av enoch en halv månadslön. Hundratusentals lägre tjänstemän har haft en lika dåligreallöneutveckling. Mycket tyder på att reallönesänkningen i är denstörsta i . som de vanliga arbetarna fått vidkännasreallönesänkningar har bolagsvinsterna stigit som aldrig . harlöneandelen av industrins förädlingsvärde minskat från till år1984. Förmögenhetstillväxten uppgick till 60 %.Dessutom har höglönegrupper och andra höginkomsttagare gynnats av "denunderbara nattens" sänkta marginalskatter. 1 avtalsrörelse efteravtalsrörelse har de arbetande manats till återhållsamhet med falskt tal om attlöneökningarna är inflationens huvudorsak. Utifrån denna nyliberala tes byggsavtalsrörelsen upp. Regeringen och de borgerliga partierna är överens, liksomSAF. I ledare i nr 1983 stod att läsa:"Men är det inte de marknadsdominerande företagens prissättning, somfrämst driver upp kostnaderna? Är det inte i prismekanismerna ochprofithänsynen snarare än i lönebildningen som nyckelproblemet till inflationenfinns? Erfarenheterna av devalveringen tyder på att företagen själva kan väljasin prisstrategi och reglera sina vinster ganska fritt." 1 nr 1985 kan vi läsa; "Som bekanthar impulserna till de höjda priserna i första hand kommit frånföretagens vinster och godtyckliga prisstegringar, från regeringens egnadevalveringar och från prisstegringar utomlands." Detta styrks närinflationens orsaker skärskådas. Nära hälften av inflationen - -orsakades av s,k, kapitalersättningar, dvs, vinster, räntor m, m. Omkapitalersättningarna hade haft samma nivå 1984 som 1983 hade regeringensinflationsmål kunnat uppnås. När det kan konstateras att löneökningarna inte ärinflationens huvudorsak och att bolagsvinsterna slår rekord efter rekord,finns det ingen hållbar orsak till att de arbetande förvägra's en rejälreallöneförbättring. Regeringen ingriper alltmer direkt iavtalsförhandlingarna. års förhandlingar var det Rosenbadssamtal,och har regeringen lagt riktmärket vid löneökningar i t, ex,, , , Storfinansen och SAF tackar naturligtvis regeringen förhjälpen och kräver för sin del ytterligare begränsningar i strejkrätten medhöjda strejkskadestånd. Därmed riktas udden mot de lokala löneförhandlingarna.Lokala löneuppgörelser och löneglidning skall bekämpas. Lyckas SAF och regeringenmed uppsåtet att tvinga fram ett lokalt lönestopp är det ett grundskott mot enfri och självständig fackföreningsrörelse. års avtalsrörelse vältrar sig företagen ipengar från rekordvinsterna. De förfogar över somde inte placerar i den egna verksamheten. Detta överskott - skapat av dearbetande - går till spekulation, grå kreditmarknad och köp avstatsobligationer, som ger ytterligarevinster i form av räntor. Detta kapital, som de arbetande "avstått"från, har inte gått till nya jobb genom investeringar i . Även häravslöjas falskheten i talet om att om arbetarna avstår löneökningar skapas flerjobb. Regeringen har för sin del knappast naggat företagsvinsterna i kanten ochhar helt avstått från att t. ex. dra in likvida medel till statskassan för attbekämpa ungdomsarbetslösheten. Det finns utrymme för höjda reallöner. Därför behövs enekonomisk politik i vårt land, som har som en av sina målsättningar att öka dearbetandes löner på rekordvinsternas bekostnad. Det skulle innebära, utöverhöjda reallöner för de arbetande, att statens budgetunderskott minskar. Ävenkommunernas ekonomi skulle därigenom förbättras. Även den offentliga sektornhar råd med höjda reallöner. Ett reallöneskydd skulle även hålla priserna nere. Dettaskydd skulle vara så konstruerat, att när priserna stiger över en viss nivåökas lönerna i motsvarande grad. Detta skulle sätta press på staten ochmonopolen att hålla priserna nere. Avtalsrörelsen är inte bara en kamp om fördelningen mellanarbete och kapital, den är även en mätare på klassernas styrkeförhållanden ochen kamp om inflytandet i samhället. Därför borde det vara en arbetarregeringsfrämsta uppgift att underlätta avtalsrörelsen genom fördelningspolitiska beslutsom gynnar låg- och mellanlönegrupperna. Man bör angripa inflationens verkligaorsaker - monopol, spekulation, höga räntor - och inte lönerna. Man bör angripakapitalflykten, inleda övergång till skatt på produktionen, slopa moms på mat,hålla hyrorna nere och stoppa bostadsspekulationen. Medhänvisning till ovanstående vill jag ställa följande frågor; Är regeringenberedd att överge lönenedpressningspolitiken och i stället underlätta enavtalsrörelse där de arbetande kan tillkämpa sig reallöneförbättringar pårekordvinsternas bekostnad? Är regeringenberedd att angripa de verkliga orsakerna till inflationen -företagens vinsteroch prissättning, räntor och importpriser - i stället för att angripa dearbetandes löner? Är regeringenberedd att överge den statliga inkomstpolitik som syftar till att begränsa detlokala förhandlingsutrymmet i avtalsrörelsen? 1985/86:56av i (vpk) till finansministern om slopad moms påmat, m, m,: Under valrörelsen berömde sigregeringen ofta av att "är på rätt väg". Med detta menadesatt man vänt den negativa ekonomiska utvecklingen i positiv riktning. Man harpekat på att regeringspolitiken inneburit att exportindustrin gått framåt,bolagsvinsterna ökat och att budgetunderskottet minskat. Det finns också en annan bild av som regeringeninte så gärna talar om; Den nu så omskrivna "nyfattigdomen" somdrabbar vanliga människor i allt högre grad. Över en halv miljon människorbehöver socialbidrag för sitt uppehälle. Det finns anledning att anta att straxöver denna grupp på levnadsnivåskalan finns en stor mängd människor som levernäst intill det 1985/86:30 stadiumdå man begär socialhjälp. Denna bild av är naturiigtvis en spegelbild av de "goda förhållanden"som lyfts fram i T7~TTT T '. De höga bolagsvinsterna har sinmotsats i usla avtal och En stagnerande arbetsmarknad där de grundläggande problemenkvarstår speglas i ungdomslag med låga inkomster, etc. Som särskilt betungandeför de ekonomiskt trängda hushållen nämns ofta matkostnaderna, som utöverkostnadsökningar för produktion och handel belastas av momsen, harförmodligen världens högsta matskatt, och ett slopande av matmomsen skullebetyda stora föi-bättringar för dem som har det ekonomiskt sämst. Mot dennabakgrund vill jag fråga finansministern; 1, Är finansministern beredd att ta några initiativför att sänka matpriserna, t, ex, genom ökade subventioner eller slopad matmoms? 2, Vilka andra åtgärder är regeringen beredd attvidta för att människor med vanliga inkomster skall kunna klara sig på sin lön? 1985/86:57av (vpk) till bostadsministern om åtgärder för att minskaboendekostnaderna: Under snart en tioårsperiod har låg- ochmellanlönegrupperna drabbats av fortgående reallönesänkningar. Antaletmänniskor som måste söka socialbidrag för att klara mat och hyra fortsätteratt öka, I en prognos från beräknas antalet människor sombehöver hjälp öka till 550 000, Det innebär att antalet som måste söka hjälpför att klara sitt uppehälle ökar trots en förbättring påarbetsmarknaden, I allt större utsträckning handlar det om att lönerna interäcker till. Hyror och matkostnader har ökat snabbare än KPI, Bostadsbidragenhar urholkats. Hyranför en genomsnittlig lägenhet har ökat från , per kvadratmeter och år1972 till , per kvadratmeter och , Det är en ökning , Fören trerumslägenhet på 80 kvm motsvarar det en höjning från /månad till /månad. Lönen, som skall användas för att betala hyra, mat, kläder m.m., har ökat betydligt långsammare än hyran. ökade lönenför en industriarbetare . Hyrorna har stigit mer än inflationenoch mer än lönerna. Hyrorna har länge varit socialt oacceptabla. Allt flerbarnfamiljer tvingas söka socialbidrag för att klara sin ekonomi, och antaletvräkningar har på många håll ökat. beräkningar visar att av hushållen med barn i hyresrätt inte klarar av att leva på enminimistandard och hyra en lägenhet där varje barn har ett egetsovrum. Detta gäller lägenheter med genomsnittshyror. För dem som bor inyproducerade lägenheter är situationen än värre. Degenerella stödåtgärderna måste ökas för att åstadkomma socialt godtagbaraboendekostnader. Med stöd av ovanståendevill jag fråga bostadsministern: Vilka initiativ tänker regeringen vidta för att bryta denonda cirkel som de flesta låg- och mellaninkomsttagare befinner sig i ochsom består av låga lönelyft, ökande matpriser och hyror? 1985/86:58 av () till finansministernom arbetsgivaravgifterna för spelarersättningar inom idrotten: Sedan regeringsrättens dom ochriksskatteverkets anvisningar om arbetsgivaravgifterna för spelarersättningarinom idrotten offentliggjorts har oron inom många idrottsföreningar blivitpåtaglig. För ersättning överstigande ett halvt basbelopp, , , skall föreningen erlägga arbetsgivaravgift. Föreningarnasekonomi tillåter inte denna ytterligare kostnad. Avgifterna debiteras dessutomretroaktivt, vilket ytterligare försvårar de ekonomiska förutsättningarna imånga idrottsföreningar. Inte enbart elitföreningar drabbas av denna nyaordning. Hälften av invånare deltar i större eller mindreutsträckning i föreningarnas verksamheter. Flera hundratusen personer arbetarideellt och helt utan ersättning inom svenskt föreningsliv. Dessaarbetsinsatser är helt nödvändiga för att verksamheterna skall fungera. Föreningarnas sociala arbete bland unga människor äralltför välkänt för att behöva ytterligare kommenteras. För att åskådliggöra hur en idrottsförening arbetarredovisas här Helsingborgs Idrottsförenings verksamhet. Föreningen har enbartfotboll på programmet och deltar i division 2 södra. Medlemsantalet är ca 1000 personer, varav hälften är . Ungdomarna deltar i regelbundenfotbollsutbildning. Verksamheten pågår året mnt. Ungdomsfotboll/utbildningMoms och reklamskatt Planhyra och resor Omsättning enligt budget 4 400 000kr, , 800 000. kr. Den beräknade kostnaden för arbetsgivaravgifter uppgårtill . saknar ekonomiska resurser för att reglera ensådan kostnad. är en i alla avseenden välsköttidrottsförening. Verksamheten fungerar i huvudsak genom ideellt arbetandekrafter. De nya reglerna för arbetsgivaravgifter, som dessutom drabbarföreningen retroaktivt, kommer att åsamka föreningen oöverstigliga ekonomiskaproblem. Med stödav ovanstående vill jag ställa följande frågor till finansministern; 1, Är det finansministernsuppfattning att den uppkomna situationen, vad gäller arbetsgivaravgifter föridrottsmän, är otillfredsställande? 2, Har finansministernplaner på att låta utreda frågan och därefter förelägga förslag omändrade regler? " 3, Är det finansministerns avsikt att i väntan påutredningsresultatet bevilja idrottsföreningarna anstånd med inbetalning avarbetsgivaravgifter? 1985/86:59av () till finansministern om arbetsgivaravgifterna förspelarersättningar inom idrotten: Inom idrottsrörelsen är oron stor medanledning av regeringsrättens dom , varigenomspelarersättningar jämställs med ersättning för förvärvsarbete på grund avanställning. Domen innebär att ersättningsbeloppet skall ingå i föreningensavgiftsunderlag för debitering av tillkommande arbetsgivaravgifter. Den första frågan gällerdärför hur retroaktiviteten skall hanteras. Svenskidrottsrörelse lever under knappa ekonomiska förhållanden. I det härsammanhanget berörs ju speciellt arenaidrotterna på elitnivå. Få elitklubbartorde klara en retroaktiv belastning av sociala avgifter påspelarersättningarna. Såsomideella organisationer har idrottsklubbarna grundats utan någon form avkapitalinsats. Något egentligt riskkapital att satsa för att klara retroaktivaavgifter torde därför inte finnas inom klubbarna. De flesta klubbar har ocksåen begränsad kreditvärdighet, eftersom de saknar belåningsbara tillgångar. Enhård tillämpning av retroaktiviteten kan därför leda till konkurs för mångaklubbar. Enligtuppgift kostar debiteringen av sociala avgifter ca , för detio ishockeylagen i elitserien. Det är en kostnadsökning som klubbarna knappastkan bära själva. Motsvarande torde gälla för andra idrottsgrenar. Förelitklubbar i ishockey är läget speciellt svårt, eftersom klubbarna är bundnaav avtal med sina spelare t, o, m, , Retroaktiv nedjustering aversättningarna till spelama är svår att uppnå och skulle dessutom skapaekonomiska svårigheter för de enskilda spelarna. Idrottsklubbarnakan lika Htet som andra organisationer ensidigt nedjustera löner/ersättningarunder löpande avtalsperiod. Hotet om kraftiga ekonomiska omfördelningar kommerockså att negativt beröra bredd- och ungdomsidrotten. Denandra frågan gäller aHtså möjligheterna att förskjuta ikraftträdandet av de nyareglerna till utgången av nuvarande spelaravtalsperiod, dvs, till tidigast den1 , Mångaidrottsklubbar har som nämnts en mycket ansträngd ekonomi. De nyareglerna för avgiftsdebitering innebär kostnadsökning påspelarersättningarna. Dentredje frågan gäller alltså möjligheterna att kompensera idrottsrörelsen förde ökade kostnaderna genom en ökning av anslagen till idrotten. Medanledning av det anförda vill jag ställa följande frågor till finansministern; 1, Avser regeringen att ta något initiativ föratt förhindra ett retroaktivt uttag av arbetsgivaravgifter förspelarersättningar? 2, Avser regeringen att förskjuta ikraftträdandet avde nya reglerna till Prot. 1985/86:30 löpande spelaravtalsperiods slut,dvs, ? 3, Kommer idrottsrörelsen att på lämpligtsätt kompenseras för de ökade kostnaderna, t, ex, genom stöd till klubbarna viaRiksidrottsförbundet? 11 § Meddelande om frågor Meddelades att följandefrågor framställts 1985/86:202av () till försvarsministern om beredskapen vid helikopterbasernai och : frågade jag dåvarandeförsvarsministern om han var beredd medverka till att dygnet-runt-beredskapinfördes på helikoptrarna vid flygflottiljerna i och , I svaretmeddelades att räddningstjänstkommitténs slutbetänkande borde avvaktas innanfrågan avgjordes. Kommitténavgav sitt slutbetänkande . Den ansåg det vara otillfredsställande atttillgången till tung helikopter i inte kan garanteras dygnet runt,vilket är fallet i övriga delar av landet. Kommittén föreslog därför att detunder en försöksperiod skulle prövas hur en för de norra länen vidhelikopterbaserna i och gemensamt organiserad beredskap utanförden ordinarie tjänstgöringstiden skuHe komma att fungera. Mot denna bakgrund villjag ställa följande fråga: Är försvarsministern nu beredd medverka till att engemensamt organiserad beredskap utanför den ordinarie tjänstgöringstidengenomförs vid helikopterbaserna i och ? 1985/86:203av () till statsrådet om utgivningen avnationalutgåvan av ; har betonat betydelsen av att vårklassiska litteratur ges ut och hålls i lager. Som ett uttryck för dennauppfattning har beslutat att 10 milj. kr. skall satsas på utgivningenav ca 74 band av i en nationalutgåva under 1980-talet.Utgivningen regleras genom avtal. Efterhalva tiden har endast 13 band utkommit medan nära 4 milj, kr, har förbrukats.Marknadsföringen tycks vara obefintiig och utgivningstakten är oförsvarbar. Medanledning därav vill jag fråga kulturministern; Vilka åtgärder ämnar statsrådet vidta för attutgivningen av i en nationalutgåva skall kunnafullföljas inom rimlig tid och inom fastställd kostnadsram? Prot,1985/86:30 1985/86:204av () till justitieministern om ingripanden mot vissanärradioprogram; Den senaste tidens övertramp inärradiosändningar tenderar att bli systematiska påhopp och smutskastning såvälav enskilda som grupper av människor. Värst utsatta har invandrare och enskildapoHtiker varit. Med anledning av detta vill jag ställa följande fråga tilljustitieministern: Vilka åtgärder är justitieministernberedd vidta med anledning av påtalade förhållanden? 1985/86:205 av () till bostadsministern omden aviserade översynen av stödet till allmänna samlingslokaler; 1 budgetpropositionen 1984/85:100 bil. 13 aviserarbostadsministern en mindre översyn av stödet till allmänna samlingslokaler. Medanledning härav vill jag fråga: Avser bostadsministern beredaberörda organisationer och myndigheter tHlfälle att genom remiss eller på annatsätt få anlägga synpunkter i översynsarbetet? 1985/86:206 av i (m) tillarbetsmarknadsministern om arbetsmarknadssituationen i : Vid frågestund den 7november 1985 behandlades Malmös, jämfört med andra storstäder, ytterstbesvärliga arbetsmarknadssituation. Enligt mätningen vararbetslösheten i . I ett replikskifte sade statsrådet , visserligen medstor reservation, att Malmös arbetslöshetssiffror enligt aktuella mätningarkraftigt förbättrats. Statsrådet jämförde (5,) med samma månad1985 och sade att arbetslösheten i nu skulle vara nere på . Jag fann i debatten inget skäl att ifrågasätta de lämnadeuppgifterna, då jag förutsåg att siffror lämnade av ett statsråd, visserligenmed stor reservation, ändå var någorlunda verklighetsförankrade. Så var ickefallet! Är statsrådet medveten om attarbetslöshetssiffran för för Malmös del inte markant harförändrats jämfört med ? 1985/86:207 av () tillkommunikationsministern om åtgärder för att minska antalet dödsfall itrafikolyckor: Av de trafikdödade bilförarna 1984svarade den grupp som är för 64 dödsfall. Detta kanjämföras med att det i dödades 128 bilförare. Jag vill med anledning av detanförda fråga om kommunikationsministern avser att vidta några särskilda åtgärderför att förhindra att unga bilförare trafikdödas i samma utsträckning som . 1985/86:208av () till arbetsmarknadsministern om vägbyggen medberedskapsmedel i inland; Företagare som driverlastbilstransporter eller är verksamma som våg-entreprenörer har en dåligarbetsmarknad i inland. När så beredskapsmedel anslås tillvägbyggen i regionen för att förhindra arbetslöshet går anbudet i många falltill entreprenörer från andra delar av norra eller ibland även tillnorska företag. Då detta förhållande synesoacceptabelt får jag fråga vilka åtgärder som arbetsmarknadsministern avser attvidta, 1985/86:209 av () tillutbildningsministern om i : Vilka bärande utbildningsmotiv ochregionalpolitiska motiv har utbildningsministern för att driva lärarhögskolani ? 1985/86:210 av (m) tillarbetsmarknadsministern om den nya : återstår innan dennya skall träda i kraft.