prot · G9099 · 1985-12-31 00:00:00 — Däremot heter det; "Enlångsiktig lösning av väg- och järnvägsförbindelserna till ochkontinenten eftersträvas." Vad ligger bakom dessa ord? Göteborgarenoch styrelseledamoten , som till är min bänkkamrat,har utnämnts till kommunikationsminister. Landets nye minister förtrafikpolitiken tillhör de få i som tidigt haft inblick i och kunnatbearbeta Volvochefens jätteprojekt , i bästa samförstånd medP.G. Hulterströmspartisyster är i sin egenskap av ordförande i undertecknare av det miljödokument som kräver att planerna påScandinavian Link skall stoppas. Ser Kvinnoförbundets ordförande som en belöning för dennes Scandinavian Link-engagemang? Jag villfråga om hon står på Volvos och Hulterströms sida eller påmiljörörelsens - vi är många som väntar på svar. Närriksdagen och tog beslut om trafikpolitiken, omenergipolitiken, mot försurningen etc. fanns inget med som tydde påÖresundsbrosatsningar eller lyxprojekt av typ Scandinavian Link. Dendemokratiska beslutsprocessen har alltså fullständigt satts ur spel genomregeringens hittillsvarande agerande. Jagär övertygad om att hela miljörörelsen - Svenska naturskyddsföreningen.Fältbiologerna, , Aktion Skånemiljö och lokala grupper som gårtill samlad aktion tillsammans med de politiska ungdomsförbunden, utommoderaternas förstås, i den nybildade organisafionen Motlänken -kommer attkräva klara besked om de inte redovisas här i debatten. En ny folkkampanjavfärdar man inte så lätt. Organisationerförankrade i folkrörelserna och dessas medlemmar arbetar i demokratisk ordningvia medlemsmöten. Näringslivets toppar går som bekant genvägar. P.G.Gyllenhammar slipper t. ex. att sitta av tradiga möten hos densocialdemokratiska arbetarekommunen i för att påverka politiken.Dennes kollektiva känsla finns hos aktieägarna och industrikapitalet - detmäktigaste kollektivet i - men lika fullt har han spetsat ledandepolitiker inom arbetarrörelsen på hornen. Inomarbetarrörelsen har vi lärt detta av historien; Om någon förändring över huvudtaget skall vara möjlig måste man gå samman. Innan man lärde sig detta omkollektivets inneboende styrka hade arbetarna inte ett uns att säga till om. Dennainsikt finns också hos helt nya grupper som genom kunskap om ekologiskasamband kämpar för att rädda vår livsmiljö. Där finns Folkkampanjen motkärnkraft, skogsockupanter. Rädda och Motlänken. Där finns ocksåunga husockupanter som kräver sin rätt till en egenbostad, och där finns unga arbetslösa som kämpar för människovärde ochmeningsfullt arbete med en hygglig lön. En ny konsumentrörelse kommer också attse dagens ljus när organiserandet för giftfri och kvalitativt bättre mat tagitytterligare steg. Hos dessa grupper finns en aktionsinriktning som liggerden gamla arbetarrörelseideologin nära. De flesta står för den nya ekonomiskasyn som med nödvändighet kolliderar med BNP-måttets förvrängda kvantitetsberäkningar,dvs. den nya vägen är antikapitalistisk. hålls visionerna om ett bättre samhälle levande framförallt hos de nya folkrörelser och grupper som både nationellt ochinternationellt arbetar för fred och miljöinsatser. har vunnit storrespekt och varit inspirationskälla för människor över hela världen. Dennainternationella organisation arbetar med nya fräscha grepp i freds- ochmiljökampen. Det statsunderstödda franska attentatet mot äravskyvärt. Men det har också visat världen att den nya rörelsen besitter ensärskild kraft därför att den vilar på de många människornas uppfattning om vadsom är rätt och drömmen om en bättre värld. Arbetarrörelsen tog till sin huvuduppgift att stoppa enhögerregering i valet. måste uppgiften bli att slå in på enhelt ny väg som leder till ett samhälle där alla har arbete och där dearbetande kan vara stolta över det som produceras. Ja, inte bara det - utanockså hur det produceras, där miljövärden och en levande kultur ger ständigtnya kunskaper och impulser. Vpk vill arbeta för ett sådant alternativ, därmänniskovärdet ökar därför att alla behövs och har ett verkligt inflytande översin tillvaro, där det fordras mer av jobb, ansvar och initiativkraft från demånga. 23MAJ-LIS LÖÖW (s); Familjepolitiken fick, åtminstone för en korttid, i den gångna valrörelsen en ganska framträdande plats, kanske mest därföratt de borgerliga partierna ansåg sig kunna lova barnfamiljerna många miljardertrots att deras budskap i övrigt gick ut på att dra in på statens resurser-inte minst fördelningspolitiskt såväl i skattesystemet som i det socialatrygghetssystemet i övrigt. Det blev inte trovärdigt. Jag skall gärna erkänna att det var svårt att ta den härdebatten, men det berodde inte på de borgerliga överbuden utan mera på attbilden var så splittrad inom den borgerliga oppositionen. Den bestod av ettsammelsurium av olika förslag till förbättringar till barnfamiljerna, men denbestod också av många olika förslag till hur det hela skulle finansieras. Detvar nog inte bara jag som hade svårt att överblicka hur en borgerligfamiljepolitik egentligen skulle komma att se ut. För barnfamiljerna måste detha känts näst intill hopplöst att ta ställning i den frågan under valrörelsen. Till detta kommer att det fanns stora principiellaskillnader, inte bara mellan de borgerhga partierna utan också mellan depolitiska blocken. För oss socialdemokrater har det allfid varit viktigt attutforma en vettig familjepolitik, som inte kolliderar medjämställdhetssträvandena i arbetslivet och i samhällslivet i övrigt. Därförhar vi konsekvent kopplat det rent familjeekonomiska stödet till barnen viabarnbidragen och bostadsbidragen. Däremothar vi bestämt avvisat ett vårdnadsbidrag som går ut på att någon vuxen ifamiljen skall avstå helt eller delvis från att delta i förvärvslivet. Det finns nu en viktig slutsats att dra av valresultatetpå familjepolitikens område. Väljarna har sagt nej till vårdnadsbidraget.Centern, som varit dess främsta förespråkare, och , som också varitgoda vapendragare för en familjepolitik stick i stäv med jämställdheten - dessabåda partier gick tillbaka i valet. Den enda naturliga slutsatsen borde varaatt vårdnadsbidraget nu en gång för alla är avfärdat av väljarna och ocksåborde avföras från den politiska dagordningen. Vi socialdemokrater fick förtroende för en familjepolitiksom koncentrerar sig på tre vi ktiga områden; barnbidragen, barnomsorgen ochföräldraförsäkringen. Det är till detta som inte bara kvinnor utanockså män sagt ja. Det är faktiskt intressant att notera att detuppenbarligen också är den principiella inriktning som förespråkatoch som partiet fick kraftigt stöd för bland de borgerliga väljarna.Folkpartiet hade visserligen ett förslag om ett i det närmaste symbolisktvårdnadsbidrag, men det var väl för borgfredens skull. Tyngdpunkten låg påbarnbidragshöjningar när det gäller det familjeekonomiska stödet. När det gäller barnomsorgen vill jag säga att vi underdenna höstsession skall behandla den proposition som ligger påriksdagens bord. Den syftar till att bygga bort den största familjepolitiskaorättvisan i det här landet, nämligen orättvisan mellan dem som har fåtttillgång till en plats i barnomsorgen och dem som fortfarande.står utanför ochsom får ta till dyra och dåliga lösningar på sina barnomsorgsproblem eller sominte får några lösningar alls. Jag noterar att barnomsorgspropositionen i stortsett - efter vad jag kunnat förstå av motionsskrivandet - fåttfolkpartiets stöd, medan och i sina motioner yrkar påavslag. Vi får ju tillfälle att diskutera barnomsorgen senare ihöst, och jag skall inte föregripa den debatten, jag vill bara påpeka attbarnomsorgspropositionen innehåller just den mångfald och valfrihet som såmånga gånger har efterlysts i valrörelsen och också här i . Därfinns stödet till den öppna förskolan, föräldrakooperativen, familjedaghemmen,den allmänna förskolan för 6-åringar, daghemmen osv. Där har också, IngemarEliasson, uttryckligen angivits att de ideella initiativen är ett viktigt komplementi förskolan. Hand i hand med barnomsorgens utbyggnad måste en utbyggnadav föräldraförsäkringen genomföras. Det är socialdemokraternas sätt att geföräldrar möjlighet att för stanna hemma på hel- eller deltid när barnenär små. Det är vårt alternativ till vårdnadsbidrag, skulle man kunna säga, ochdet är överlägset vårdnadsbidraget därför att det tillgodoser också dem som ärberoende av sin förvärvsinkomst och som inte har råd att vara hemma om de barafår några hundralappar eller någon tusenlapp . Skall man tala omvalfrihet, måste den ju gälla för alla. Jag kan inte se annat än att det i den härkammaren, så som den ser ut efter valet, borde finnas förutsättningar för attuppnå ganska breda politiska lösningar inom familjepolitiken. Det är, IngemarEliasson, den fingervisning jag tycker att väljarna har gett oss. Där tror jagatt vi har någontinggemensamt att bygga på. Det familjeekonomiska stödet skall i första hand förstärkasvia de generella barnbidragen, men dessutom måste barnomsorgen ochföräldraförsäkringen byggas ut. Jag är vidare övertygad om att kvinnor förväntarsig av den riksdag de varit med om att välja att den skall föra en politik somunderlättar för både män och kvinnor att kombinera vården av barn ochförvärvsarbete på ett bra sätt och som också stärker kvinnornas ställning påarbetsmarknaden. har vi socialdemokraterlagt en bra grund för fortsatt jämställdhetsarbete. Förutom att dentidsbestämda utbyggnaden av barnomsorgen och utbyggnaden avföräldraförsäkringen har lagts fast har diskussionen om mannens roll ijämställdhetsarbetet stimulerats. har en utredning tillsatts för attstärka kvinnorepresentationen i de indirekt valda statliga organen på centraloch regional nivå. Den helt grundläggande förutsättningen för en fortsattpositiv utveckling av jämställdheten är dock kvinnornas rätt till arbete.Socialdemokratins intensiva försvar för den offentliga sektorn har också varitett försvar för en stor kvinnoarbetsmarknad. Men blir det absolutnödvändigt att vidga kvinnornas arbetsmarknad. Många kvinnoyrken inomexempelvis industri, handel och kontor hotas av ny teknik, och ungdomarnasutbildningsval är fortfarande mycket könsbundet. Den gångna regeringsperioden har innehållit offensivaåtgärder på detta område. Är 1984 genomfördes tiomiljonerskampanjen för fler kvinnortill tekniska yrken. Den fick ett stort gensvar ute i landet. Den proposition som lades fram på iår, där 15 miljoner anslogs för att stärka kvinnornas arbetsmarknad, har givitytterligare belägg för att sådana riktade insatser är nödvändiga ochefterlängtade både i skolorna och på arbetsmarknaden. Den kartläggning av kvinnornas arbetsmarknad somlänsstyrelserna fick i uppdrag att göra visade att det fanns storabrister i länsorganens kunskapsunderlag. skalllänsstyrelserna redovisa sina förslag till åtgärdsprogram. Det är absolutnödvändigt att det då också finns resurser för genomförande av de åtgärder somlänen anser angelägna. Tillkomsten av JÄMFO, delegationen förjämställdhetsforskning, har betytt att vi nu har börjat "synliggöra"problemen inte minst för de kvinnor som försökt bryta sig in i mansdomineradeyrken. JÄMFO presenterar nu ett forskningsprogram, och därmed måste det finnasresurser för att initiera vidare forskning. Det finns annars uppenbara riskerför att de insatser vi gör får oönskade effekter , t. ex. såatt kvinnorna i själva verket inte gör en inbrytning i de mansdominerade yrkenautan att det blir en ytterligare s. k. feminisering av vissa sektorer inomindustrin. En utjämning av arbetstiden mellan kvinnoroch män är en absolut förutsättning för att det skall bli någon verkligjämställdhet på arbetsmarknaden och även i fråga om omsorgen om och vården avhem och barn. Därför behöver vi en arbetstidspolitik som syftar till sextimmars arbetsdag. Delegationen för arbetstidsfrågor, DELFA, har bidragit med goda kunskaperinte minst genom att ta reda på människors inställning tillarbetstidsförkortningar. Resultatet av undersökningarna visar alldeles klartatt en majoritet av löntagarna i detta land skulle föredra en arbetstidsförkortningföre en löneförhöjning. Det betyder alltså att de värderar arbetstidsförkortningsom en stor och viktig välfärdsfråga. Det är viktigt att vi arbetar vidare. Det är intressantatt i dagens arbetstidsdebatt notera att den egentligen inte längre handlar omhuruvida vi skall ha arbetstidsförkortningar utan snarare om hur deskall utformas. En sex timmars arbetsdag ger dock inte jämställdhetautomatiskt - det måste till många andra insatser för att den könsuppdeladearbetsmarknaden skall brytas upp. Detta arbete har påbörjats, och vi kan redani dag intensifiera det i avvaktan på arbetstidsförkortningen. Vi börjar nuhitta instrumenten, och då måste det också tillföras mer resurser och merlångsiktiga insatser. 24 Förstevice talman () replik: Det är riktigt, som säger, attdet finns variationer i de borgerliga partiernas familjepoHtik. Det centrala äremellertid att inriktningen ändå är densamma, nämligen att vi vill stärka,inte försvaga, familjerna och att vi vill underlätta, inte motverka,valfriheten. Vi vill helt enkelt myndigförklara familjerna. Under de borgerligaåren byggde vi ut föräldraförsäkringen från . Efter dettaanser vi att det är dags för en vårdnadsersättning. Vad har socialdemokraterna gjort för att öka valfriheten?De har absolut inte gjort någonting, de har tvärtom försvagat familjernasekonomi. Vårdnadsbidrag går ut på att en vuxen skall avstå frånförvärvsarbete, sade . Ja, så kan det vara, om det passar just denfamiljen. Ett annat syfte med vårdnadsersättningen är att den skall kunnaanvändas för att underlätta privat barnomsorg. Vi vet att många vill eller måste anlita privataalternativ. Om en familj ordnar med barnomsorg som kostar hälften så mycket somden kommunala, är det då rimligt att det skall ställa sig ungefär fem gångerdyrare för denna familj, ? Är det rimligt att det skall anses varahedervärda, jämlika och värdefulla arbeten att ta hand om andras barn men inteanses vara värt någonting alls att ta hand om sina egna barn? Jag tror att var med på kvinnokonferensen iNairobi. Om jag inte missminner mig gjorde man där ett enhälHgt uttalande somgick ut på att man skall värdera allt det obetalda arbete som sker i hemmen.Kan det inte då vara lämpligt, , att börja med att uppvärdera detvårdande arbete som sker när föräldrar själva tar hand om sina små barn? Jagtror att det är en absolut grundläggande förutsättning för att vi skall få flerfäder att kunna och ha råd att ta på sig sin del av det arbetet. Jag talade förut om att socialdemokraterna harutsett ett nytt statsråd med uppgift att värna solidariteten med svaga grupper.Tycker inte i det sammanhanget att det är rimligt att de som i daginte får någon som helst del av det stora barnomsorgsstödet skall få det? Vivet att socialdemokraterna än så länge i första hand vill gynna den kommunala barnomsorgen och att alltannat kommer i efterhand. Men det kommer att innebära en kvalitetsförsämring,till nackdel för alla. Låt oss därför i stället försöka underiätta familjernasegen valfrihet, Anf.25 () replik: Visst finns det skillnader i de tre olika förslagen till familjepolitikfrån de icke-socialisfiska partierna. Vi är tre skilda partier, men vi harockså en gemensam strävan och det är att öka valfriheten. Jagtycker att det är nästan obegripligt hur socialdemokraterna kan framhärda medsin inställning att man med en utbyggd barnomsorg löser alla frågor kringvalfriheten. Det är mycket bra att ni så att säga under bilan har tvingats attacceptera olika former av barnomsorg. Men därifrån måste ni ta ytterligare ettsteg och öka möjligheterna för föräldrar att t. ex. förkorta sin arbetstid ochdå få ersättning. Denpolitik som vi i företräder, med en vårdnadsersättning på 24 000kr. , gör det faktiskt möjligt att på jämställdhetens grund dela påansvaret i familjerna. Man kan förkorta sin arbetstid med en fjärdedel, iinkomstlägena . , utan att förlora någon inkomst. Detbidrar alltså till jämställdheten. Man får en ekonomisk möjlighet att förkortasin arbetstid. Mannen, som oftast är den som har den högsta inkomsten, ges hären möjlighet att utnyttja denna förkortade arbetstid som han har lagligrätt till men som socialdemokraterna inte möjliggör då de inte vill ge någonersättning. Nisäger att ni vill bygga ut föräldraförsäkringen till att omfatta barn upp , om jag uppfattat det rätt, men det kommer också en tiddärefter när barnen har mycket stort behov av mer tid tillsammans med sinaföräldrar. Jag skulle vilja rekommendera att studera vadbarnläkarna i många olika sammanhang skriver om barnens behov av mera tidtillsammans med sina föräldrar. Notera hur många barn det är som i dagverkligen far illa, både barn som är i olika typer av barnomsorg och de som äri en hemmiljö som inte är tillfredsställande. Maj-LisLööw säger att ersättningen till familjerna skall gå till barnen. Låt ossdiskutera barnomsorg och familjepolitik utifrån barnens utgångspunkt. Det ärdär vi måste börja, och där har socialdemokraterna fortfarande väldigt mycket attlära. Vi i vill att varje vuxen individ också skall ha rätt till arbetesamtidigt som man skall kunna ta hand om sina barn på ett tillfredsställandesätt. Där finns inga motsättningar. Men vi måste ge valmöjligheter för attbarnen inte skall fara illa och då får vi inte vara så doktrinära somsocialdemokraterna är. Det bidrar inte till valfrihet. 26 () repUk: säger att förslag till vårdnadsbidrag är ettmarginellt förslag som har tillkommit för borgfredens skull. Det är en grovmissuppfattning, . Det har kommit till för barnens skull, och dethandlar om ett bidrag på . skattefritt per barn i förskoleåldern. Enfamilj som har ett par barn i förskoleåldern får alltså . under dessaår efter skatt. Det motsvarar en inkomstökning på i runt tal . De barnfamiljer jag känner kallar inte detta för ett marginellttillskott. menar att valfriheten skall vara till föralla. Det är precis så. Om den skall vara värd namnet måste föräldrarna självakunna avgöra vilken typ av barnomsorg de föredrar. Därför är det vår uppgiftsom politiker att se till att det finns olika typer av barnomsorg. Då måste denkommunala barnomsorgen byggas ut, då måste man tillåta att alla huvudmän somtillhandahåller barnomsorg av god kvalitet får statsbidrag på lika villkor. Desom sköter det så bra att det kan bli någon krona över, och denna krona kallasför vinst, skall inte falla under någon särskild lag som kriminaliserar dennaframgångsrika drift av en barnstuga. Det är kvaliteten som är avgörande ochinte i vilken juridisk form man driver verksamheten. håller med om att valet ger enfingervisning om att någon reform av familjepolitiken nog ändå bör ske. Då vetMaj-Lis Lööw vad politik innebär. Vi vill ha kraftigt höjdagenerella barnbidrag, vi vill ha ett särskilt fillskott till småbarns- ochförskolebarnsföräldrarna. Vad ni kallar det bryr vi oss inte om - vi kallar detför vårdnadsbidrag. Det viktiga är att det blir ett särskilt bidrag tillförskolebarnen som kan användas såväl för att göra det möjligt för föräldrarnaatt stanna hemma, om man föredrar det, som avkorta sin arbetstid, om manbehöver göra det, eller betala för barnomsorg utanför hemmet. Den stora skillnaden som ändå finns mellan folkpartietsoch socialdemokraternas familjepolitik är att vi ännu inte har sett erpolitik. Vi vet inte hur den ser ut. Vi kan inte kritisera den i detalj därföratt ni ännu inte har presenterat någon politik. Skall vi uppfatta de signalersom nu ger så, att det ändå snart kommer förslag om kraftigtförstärkt stöd till barnfamiljerna? I så fall vet ni var står ochvar det finns uppslag att hämta. 27VIOLA (vpk) replik; talar vackra ord om välfärden.Hon tar upp andra viktiga frågor också, inte bara vad gäller kvinnorna iSverige. Men i propositionen som tar upp frågan om daghem och öppen förskola ärden satsning som ni socialdemokrater föreslår ingenting i jämförelse med detbehov som finns. undviker att tala om att det finnshundratusentals barn i som är i behov av daghem. Att man vill ökasatsningarna när det gäller öppen förskola är verkligen ingen lösning på demycket större problem som finns. tar upp frågan om jämställdheten påarbetsmarknaden utifrån kvinnans situation i samhället, och det är viktigt, menprecis som de allra flesta socialdemokrater underlåter hon att ta upp någontingsom har med framtidsfrågorna att göra, dvs. den nya tekniken och makten överden nya tekniken. I den senaste som har getts ut och som har fåttviss publicitet, i varje fall i fackförbundspressen i , pekar man på attdet redan finns belägg för att i , som är världens mest datoriseradeland, har kvinnorna redan drabbats hårt av utslagning på grund av den nyatekniken och kommer att drabbas ännu hårdare. Vad är då jämställdheten påarbetsmarknaden värd om man skall gå hand i hand med kapitalet precis som närdet gäller de andra frågor jag tog upp i mitt inlägg tidigare, och inte allstänker diskutera frågan om makten över tekniken? Det är där man måste Vilketinflytande kommer kvinnorna t. ex. inom LO-området och också inom andra områdenatt ha över den nya tekniken? sägs det också att de kvinnor som har varit hemma hos sina barnett tag - det behöver inte vara särskilt länge - inte har någon chans att kommatillbaka i den arbetssituation som styrs av den nya tekniken på de storaföretagens villkor. Jagvill också knyta an till frågan om arbetstidsförkortningen. Att tar upp frågan om behovet av sex timmars arbetsdag och att regeringen såsmåningom kommer att göra någonting beror ju på att det i samhället finnsett enormt tryck från massor av kvinnor men också från andra grupper som villha sex timmars arbetsdag. Men när skall detta genomföras? Varför inte diskuteravpk;s förslag? Vi har talat om att vi mycket snart kan införa , kanske , om bara viljan finns och om det sker påarbetarrörelsens villkor och på deras villkor som har behovet. Såigen, , till framtidsfrågorna! Den nya tekniken och miljöfrågornaär så viktiga. Hur kan undvika att svara på frågan om ScandinavianLink? Prot,1985/86:9 28 ()replik; Jag befinner mig här i precis samma dilemma som i valrörelsen, vilketjag försökte beskriva i mitt inlägg fidigare. Jag tänker på svårigheten attdiskutera tre olika borgeriiga förslag till hur familjepolitiken skallutformas. Här tillkommer dessutom svårigheten att bemöta tre oUka inlägg meddelvis olika inriktningar . Detre borgerliga företrädare som varit uppe i talarstolen har sagt att visstfinns det variationer men i grund har de samma inställning. i slutet av sitt inlägg att skillnaden mellan socialdemokratisk ochborgerlig familjepolitik är att vi inte vet hur en socialdemokratisk familjepolitikser ut. Men är det någonting som är betecknande för en borgerlig familjepolitikså är det att vi inte vet hur den ser ut! Här talar om skall uppvärdera det arbete som sker i hemmen, och det vill man göra med . Det är, säger hon, inte minst för männens skull som vi skallgöra detta. Vilken man stannar hemma för . utgår också från att en utbyggnad av den kommunala barnomsorgennödvändigtvis innebär en kvalitetsförsämring av barnomsorgen. Varför kan viinte hjälpas åt att göra barnomsorgen inom den offentliga sektorn bra? KarinSöder talar om . Jag vill instämma i merprincipiella deklaration om barnens behov av mer tid tillsammans med sinaföräldrar. Men det är ju just på grund av det som bl. a. jag har varit en av deivrigaste förespråkarna för en förkortad arbetstid - sex timmars arbetsdag.Jag menar också att alla skall ha möjligheten att ta en tids ledighet ellerförkorta sin arbetstid. Det är därför jag menar att vi måste ha enföräldraförsäkring som ger ersättning för inkomstbortfallet, så att verkligenalla människor kan utnyttja den möjligheten. Sedan till det tredjeborgerliga förslaget, . Prot,1985/86:9 året, somhan inte tycker är något marginellt tillskott. Vi får kalla det vad vi vill,säger han. Jag tycker att det påminner mer om ett förstärkt barnbidrag än omvad de andra partierna menar med ett vårdnadsbidrag. Detta är alltså de variationer man talar om. Det äruppenbart att det inte finns någon riktig gemensam linje.