prot · G90943 · 1985-12-31 00:00:00 — Statsrådet talar igenom att av småbarnsmammorna förvärvsarbetar, utan att beakta att man intevet hur det skulle vara om småbarnsföräldrarna hade möjlighet att välja enannan tillvaro. Vi måste med våra poHtiska beslut underlätta förbarnfamiljerna, så att de får den tillvaro som de trivs med. Det är den förstaförutsättningen för att de skall kunna ge sina barn en trygg och brauppväxtmiljö, återkommer till föräldraförsäkringen.Enligt förslaget skall den gälla bara ytterligare jämfört mednuvarande regler, vaktslående om detta förslag ger mig enkänsla av att han är inne på tanken att det behövs ett komplement till denkommunala barnomsorgen. När det gäller de olika formerna av barnomsorg är detfortfarande så att regeringen tar avstånd från de alternativ som vi icenterpartiet anser är nödvändiga. Jag frågar mig varför regeringen inte ärberedd att ge kommunpolitikerna förtroendet att avgöra vad som är bra förbarnen och för deras behov. Jag har själv varit kommunalpolitiskt aktiv i mångaår, och jag har absolut den uppfattningen att det i kommunerna finns ett stortintresse att fatta beslut som är bra för barnen. Allmän erfarenhet visar ocksåatt ju närmare de berörda människorna som besluten fattas, desto bättre är det. Jag håller med om att innehållet ibarnomsorgen i stort sett är bra . Jag är bara orolig för vad som händer iframtiden om regeringen inte är beredd att ändra statsbidragsbestämmelserna ochinte är beredd att skapa möjligheter för en större mångfald inom barnomsorgen. Jag fick ingen reaktion på min fråga om det pedagogiskainnehållet i barnomsorgen. Vi är från sida mycket måna om attbarnens spontana aktiviteter skall ges utrymme i förskoleverksamheten. Förskolaför alla barn, m. m. 29INGA (vpk) replik; säger att nästan aHa kvinnorförvärvsarbetar, och det har också jag sagt. Då vill jag fråga BengtLindqvist: Om det förhåller sig så, varför skall inte de här kvinnorna ochderas barn få tillgång till en bra heldagsomsorg? Jag menar bradaghemsverksamhet. Varför skall man slå in på olika varianter som löseromsorgsproblemet på ett dåligt sätt, så dåligt att det inte heller ifortsättningen skall gå för kvinnor att förena förvärvsarbete med att ha barn,hem och familj? Det blir effekterna av det regeringen nu föreslår. Jag beklagaratt regeringen har backat och inte vill satsa på en daghemsutbyggnad. Sedan vill jag gå över till statsbidragssystemet. Det ärett dåligt bidragssystem, för det leder tHl överinskrivningar. Man har tagithonnörsorden flexibihtet och ökat resursutnyttjande på allvar ute i kommunerna,och det har lett till överinskrivningar på många håll, 18-20 barn tas in igrupperna. Förskolaföralla barn, m. m. någonting som varotänkbart . enkät visar också att manhar gått in för att förbättra resursutnyttjandet. Denförre socialministern konstaterade att effekterna av det nya statsbidragssystemetär gynnsamma. Han prisar den ökade friheten för kommunerna. Ja, den ökadefriheten har lett till kvalitetsförsämringar. Jag skulle vilja fråga dennuvarande biträdande socialministem: Vad svarar man de 20 000 föräldrar som harpåtalat uppenbara brister och försämringar inom barnomsorgen? Varför ändrar niinte statsbidragssystemet så att det blir en bra barnomsorg? Avslutningsvisvill jag ta upp begreppet valfrihet. Någon valfrihet kan det inte bli tal omförrän man har avskaffat daghemsköerna. Det kan inte bli en valfrihet medregeringens proposition - ochdet beklagar jag verkligen - än mindre med deborgerligas förslag om en privatiserad barnomsorg eller någonting som bygger påreaktionära vårdnadsbidragslösningar. Jag är glad att så klarthar markerat sitt motstånd mot de reaktionära vårdnadsbidragen i vilken form deän förekommer. Om dem kan man bara säga att ingen människa, varken man ellerkvinna, kan leva på ett vårdnadsbidrag. Det är ett sätt att vrida klockantillbaka. Jag är glad att jag i alla fall i den frågan är överens med BengtLindqvist, Till att börja med, , är den fria leken i förskolan ettviktigt inslag, och detta finns klart uttryckt i propositionen. Jag hoppas attvi har skingrat eventuella missförstånd på den punkten med detta. TillInga Lantz vill jag säga att jag tycker att överbetonarheltidsinskrivningen. Utformningen av propositionen är sådan att det framgåratt vi skall kunna ge barnomsorg i alla de former som föräldrarna efterfrågar.De som vill ha heltidsomsorg skall få det, de som vill ha barnomsorg på deltideller som öppen förskola skall kunna få det. Vi har inte tagit ställning förnågot av de här alternativen, tvärtom betonar vi att alla dessa möjligheterskall finnas. Sedan hänger det på huvudmännen att utforma verksamheten så attpropositionens intentioner kan förverkligas. Låtmig när det gäller överinskrivningen bara säga att när det nya statsbidragetinfördes sades det från den här talarstolen av dåvarande socialministern attförtätning av daghemmen måste ske varsamt och försiktigt. Huvudmännen måste setill att man väger rätt mellan olika intressen och då med bibehållande av dekvalitativa aspekterna. Om det skulle visa sig att statsbidraget leder tillbetydande kvalitetsförsämringar är det givetvis en signal som vi frånsocialdepartementet kommer att ta mycket allvarligt på. Jagvill också kommentera de olika undersökningar som gjorts om inställningen tillbarnomsorg och till andra altemativ. Jag tror det var som sade attsom man frågar får man svar. Det gäller i hög grad för många av deundersökningar som gjorts. Det finns ett mycket intressant exempel, och det ärintressant just därför att det inte gäller en direkt fråga om barnomsorgen utanhar kommit fram i helt annat sammanhang. Jagtänker på den undersökning som Norrlandsfonden gjorde för att skaffa teknikertill , Den undersökningen visar att barnomsorgen är en mycket viktigfaktor vid valet av både arbetsplats och arbetsort, I undersök- ningsrapporten sägs:"åtskilliga norrländska politiker, näringslivsidkare och företagsledareanvänder fortfarande natur- och näratillargument i samband med rekryteringar.Det finns all anledning att ordentligt ompröva dessa budskap och i stäHetutlova andra parten jobb och ge förtur i dagiskön. Av undersökningens medbarn svarade att dagisplats var en mycket viktig faktor vidvalet av arbetsplats." Jag vill också i sammanhanget säga att denSCB-undersökning som åberopats här tidigare också visar att de föräldrar somhar barn i barnomsorgen har en mycket positiv inställning till barnomsorgen. vill jag framföra en reflexion mera allmänt om den borgerhgasynen på familjepolitiken. Detfinns en gemensam reservation på den här punkten, och för att nu inte görastörre sak av det här än det är värt tycker jag man kan konstatera att detfinns en enighet om det man har gjort , Man räknar upp enrad saker som har skett, även om jag tycker att det i detta sammanhang fattasett mycket viktigt tillägg, nämligen att barnfamiljerna genom de reallöneförsämringarsom skedde tappade ungefär en månadslön . Detfinns också en enighet om att något slags vårdnadsersättning skall införas. Detframgår av den mängd olika reservationer som avgivits i anslutning till dettabetänkande att längre än till detta vaga ställningstagande sträcker sig inteenigheten. Här fanns ett tillfälle för er i de borgerliga partiema att visa attni skulle vara kapabla att presentera ett vinnande familjepolitiskt alternativ.Det har ni inte heller lyckats med i denna omgång. Förskolaföralla barn, m.m. Talmannenanmälde att , och anhållit att tillprotokollet få antecknat att de inte ägde rätt till ytterligare repHker, 31 "VENSSON (c): Jag ber inledningsvis att få yrka bifall till reservationerna nr 6, 13och 23 samt till min motion med beteckningen 1985/86:8 i dess helhet. Naturligtvismåste våra kommuner se till att de föräldrar som efterfrågar och önskarförskoleplats får en sådan för sina barn. Det är dessutom angeläget attgarantera att förskolorna är av bästa kvalitet, har välutbildad personal ochinte drabbas av omfattande överinskrivningar. Detbeklagliga är inte alls att regeringen vill bygga förskoleplatser. Detbeklagliga och fullständigt oacceptabla är att regeringen med hjälp av gällandeskattesystem och bidragsregler indirekt tvingar föräldrar att placera sina barni den kommunala barnomsorgen, vare sig föräldrarna önskar detta eller inte. Detär ofattbart att vi i en demokratisk stat, i vilken begrepp som valfrihet inteär portförbjudna, på ett så utomordentligt viktigt område som bamomsorgensskall ha komplett pohtiskt förmynderi. Jagkan begripa och respektera att vpk och SAP i något slags kollektivistiskt nitkräver att barnomsorgen skall ske i samhällets regi, men jag begriper på ingavis i världen hur liberaler kan gå i koalition med socialisterna på just dettaområde och således omöjliggöra valfrihet. Det är med stöd av vpk ochfolkpartiet som regeringen nu får igenom den Förskolaföralla barn, m. m. totaltensidiga satsningen på institutionell barnomsorg. Nog vet vi alla attfolkpartiet garderat sig visavi folkopinionen och ansluter sig till centerpartietsoch reservation nr 6, i vilken krävs valfrihet. En sak är säker:att är det parti som verkligen har spenderbyxorna på sig. Man lovarallt åt alla i det här sammanhanget. Hade det inte varit lämpligt att ta uppett rejält resonemang om just valfrihet med SAP under de överläggningar somäger rum partierna emellan? Nuknyts resurserna till utbyggnad av förskolan, och den som tror attfinansministern kommer att trolla fram resurser för att valfrihet skall kunnaskapas sedan resurserna nu satsas ensidigt på institutionell omsorg, torde tromer på jultomten än på finansministern. Det kommer inte att finnas pengar föratt främja valfrihet. När institutionsplatserna väl finns där, så skall desjälvfallet också nyttjas. Mycket talar således för att majoriteten beståendeav SAP, fp och vpk låser fast barnomsorgen till institutionsomsorg föravsevärd framtid. Det är ytterligt beklagligt, det är häpnadsväckande ochbedrövligt och det är, herr talman, ett sjumilakliv bort från vad jag har lärtmig vara liberalismens domäner. I många sammanhang har föräldrar efterlyst bättre ekonomiska viHkor,så att det skulle vara möjhgt för fler föräldrar att stanna hemma en längre tidhos barnen när de är små. Här har nämnts en del undersökningar. Jag vill nämnaatt professor och forskningsassistent en stort upplagd undersökning har hävdat att det inte finns ettfolkligt förankrat krav på daghemsplatser åt alla. Professor menarfaktiskt att det är medierna som manipulerar. Enligt professor valde av föräldrarna bidragslinjen, familjedaghem ochbara kommunala daghem, SCB-undersökningar och undersökningar gjort visar samma förhållande, I och för sigspelar det ingen roll om det är en majoritet eller inte som önskar ha denreella möjligheten att vårda och fostra sina egna barn. Föräldrar skall harätten att själva välja var och hur man vill vårda och fostra sina barn, varesig man är i majoritet eller minoritet. Ensvensk tvåbarnsfamilj kan inte leva på en ordinär inkomst. En svensktvåbarnsfamilj som försöker sig på att göra detta avhänder sig ca , idisponibel inkomst , jämfört med en tvåbarnsfamilj som har två ordinärainkomster och nyttjar samhällets barnomsorg. Kalla inte detta valfrihet! Kalladet vad det är, ett förstatligande eller en kommunalise-ring eller varför intesocialisering av svensk barnomsorg. Finnsdet någon i den här kammaren som tycker att det skulle vara demokratisktförkastligt att i varje kommun gå ut till förskolebarnföräldrarna och frågadem, rätt upp och ned, om de vill ha daghem eller familjedaghem, eller om devill ordna barnomsorgen själva? Vore det sedan inte rim och reson i att dekommunala och statliga myndigheterna inrättade både skattepolitik,bidragssystem och naturligtvis utbyggnaden av förskolan efter de resultat somsådana enkäter skulle ge? Man hör ganska ofta politiker tala om att kön till förskolorna visaratt föräldrar efterfrågar förskoleplatser. Vilket grundlöst resonemang! Om manmed hjälp av ekonomiska styrmedel omöjliggör för barnfamiljer att leva på enenda inkomst, så kan man ju i aH rimlighets namn inte ta dessa föräldrars önskemål omförskoleplats, för att kunna arbeta båda, som ett tecken på vad föräldraregentligen önskar. Låtmig så också uttrycka, precis som i motionen, önskemål om att förskolan fårförankring i en fastlagd, i en uttalad normativ etik. Jag är tacksam för attGöte , och i utskottet markerat att mandelar min uppfattning "att mycket av vårt kulturarv skulle te sigobegripligt om förskolans pedagogiska verksamhet frångick kristnagrundvärderingar". Det är emeHertid förvånande att man inte fuHföljer sinreservation med ett yrkande, tycker jag. Utskottet avstyrker ju min motionsyrkande om att förskolan skall förankras i kristna grundvärderingar. Vad demoderata ledamöterna i utskottet således består med är en välvillig skrivelse,som jag givetvis är tacksam för, men som, om nu ingen ändring sker utan rådandeförhållande skall fortsätta, enligt reservanternas egna ord innebär attförskolebarnen kommer att uppfatta mycket av vårt kulturarv som obegripligt. Detär min absoluta övertygelse, herr talman, att varken förskola ellerobligatorisk skola klarar sig utan grundvärderingar. Det är därför jag pläderarför de kristna grundvärderingarna. Och jag är säker på att med dessa som grundfrämjas just den öppenhet och accepterande hållning som utskottet talar om ochsom jag självfaHet ställer mig bakom. Statsrådet markerade att den socialdemokratiskafamiljepolitiken utgår från barnens behov. Jag viH givetvis inte bestrida det.Men jag undrar verkligen om inte den socialdemokratiska familjepolitiken ocksåutgår från föräldrarnas behov. Att som statsrådet jämföra det beslut som skallfattas här med det beslut som en gång fattades om att alla skall ha rätt att gåi skola är både orimligt och häpnadsväckande. Det är ju att monopoliserabarnomsorgen tHl samhället. Det är, anser tydligen statsrådet, enbart samhälletsom kan bestå med barnomsorg. Mer doktrinärt än vad statsrådet uttryckte sighar det väl sällan uttryckts. Med den inställningen kan man väl förmoda attstatsrådet helst velat ha förskolan helt och hållet obligatorisk. Jag beravslutningsvis att få yrka avslag på propositionen. Förskolaföralla barn, m. m. 32 DANIELTARSCHYS (fp) rephk: Jag vill för det första påpeka för att all kommunalbarnomsorg inte är institutionell barnomsorg. Det finns också kommunalbarnomsorg som ges av kommunala dagmammor. Fördet andra är det riktigt att satsar stora resurser på barnomsorg.Vi menar att det är viktigt att barnen får en god fostran och uppväxt. Därförär vi beredda att satsa mycket på en utveckling av barnomsorgen. Vi har också,som vet, redovisat hur vi vill finansiera en sådan satsning. Vivill för det tredje inte bygga ut den kommunala barnomsorgen över vad som ärden reella efterfrågan. Vi vill att de som efterfrågar barnomsorgskall få sådan. Det skall enligt vår mening finnas respekt för föräldrarnasönskemål om och efterfrågan på barnomsorg. Förskolaföralla barn, m. m. 33 ()replik: Jag vill beröra frågan om pedagogik i förskolan. Centerpartietsfamiljepolitik utgår givetvis från partiprogrammet, där de kristnavärderingarna finns inskrivna. Men vi har också sagt i vårt familjepolitiskaprogram att innehållet i barnomsorgen måste ta hänsyn till varje barns bakgrundoch situation. Iförskolan finns det grupper med bara invandrarbarn, som har enhelt annan bakgrund än svenska barn. Att då ha generella regler för kristenpedagogik låter sig knappast göras. Vi har därför inte ansett oss böra biträdaAlf motion. Vi instämmer emellertid i det resonemang som förs ireservation 24, och i det fall den ställs under votering kommer vi fråncenterpartiet att stödja den reservationen. 34 ()replik: sade i sitt charmerande och utomordentliga förstainlägg att han tyckte att propositionen var väldigt dåligt underbyggdekonomiskt. Likväl ansluter han sig till den och tror därutöver att det skallfinnas så väldigt gott om statliga medel att man utöver att man bygger uppförskolan åt alla också skall kunna bestå med alla de resurser som folkpartietföreslår för att främja valfrihet. Jag tillåter mig verkligen betvivla det. Till vill jag säga att min uppfattning är den att för attpluralismen skall kunna existera, för att hänsynstagandet och öppenheten skallexistera, krävs det en lång rad normativa etiska regler. Det är just för attöppenheten och toleransen skall finnas där som jag pläderar för att man skallvåga ansluta sig till och förankra förskolan i etik, 35 () replik: Det är bra att vi får klara ut frågan om finansieringen. När vi sägeratt föräldrarna bör få ett avsevärt starkare kontantstöd, menar vi självfalletinte att de kommer att kunna behålla det stödet i det fall de anlitar denkommunala barnomsorgen. Tvärtom kommer de att få betala avgifter till denkommunala barnomsorgen som blir högre i det läge där man har fått uppkontantstödet. Dethandlar alltså inte om att öka bidragen både gentemot kommunema och gentemotföräldrarna, utan föräldrarna får utnyttja sina förbättrade bidrag till attbetala den omsorg de efterfrågar. Anf.36 () replik: Vad jag ville ha sagt och också sade i mitt anförande är att vi låserfast oss vid en institutionell omsorg. Vi bygger ut den, och denbyggs ut finns det egentligen inte någon valfrihet som kan styra så att vi fårprecis den utbyggnadstakt som vi egentligen vill och behöver ha. Närsedan väl förskolan är utbyggd, måste naturligtvis förskoleplatserna nyttjas.Därmed sker en fastlåsning av resurserna till institutionsutbyggnaden som ärolycklig. Dessutom är en satsning på institutionerna vida mer kostnadskrävandeför samhället än en satsning på valfriheten. 37 MAJ-LISLOÖW (s); Förskola för alla barn heter den proposition som vi behandlar i dag.Det förtjänar att understrykas, ännu mer efter inlägg, tyckerjag; "Förskola för alla barn", inte som man ibland skulle kunna troav debatten, "institutioner för alla barn". Det är nämligen intefråga om något självändamål från samhällets sida att ta över föräldrarnasansvar för barnens uppfostran, vård eller tillsyn. Enutbyggd barnomsorg med den mångfald och variation som beskrivs i propositionenutgår i stället från barnens behov. Den bygger på insikten, som man skulleönska att alla hade, om att barn även före skolåldern behöver den stimulans iform av social och intellektuell träning som samvaron i större barngrupper kange, Alla barn behöver detta, oavsett om föräldrarna heltids-, deltids- ellerhemarbetar, oavsett om de bor i glesbygd eller storstad, osv. Detvar ju denna insikt som gjorde att vi införde en allmän förskola för6-åringar genom att göra det obligatoriskt för kommunerna att erbjuda alla6-åringar plats i en sådan förskola. Förutom denna visserligen mycket viktigareform har utbyggnaden av barnomsorgen i övrigt tyvärr kommit attaHtför mycket bero på just tillsynsbehovet i stället för de sociala ochpedogogiska behoven för barnen själva. Därför blir riksdagsbeslutet denmilstolpe som både och talat om; att vi utgår frånbarnens egna behov. har det politiska trycket för en utbyggnad avbarnomsorgen närmast berott på att kvinnorna krävt delaktighet i arbetslivetoch försörjarrollen, Barnomsorgsköema växte, och det blev fråga om kvantitetför att klara tillsynsbehovet. Det har självfallet varit viktigt att bygga ikapp en växande efterfrågan, men daghemsdebatten fick därmed också en slagsida,på så sätt att den kom att gälla inte vad som är bra för barnen utan oftaskildringar av vad som betecknades som egoistiska föräldrakrav på tillsyn. Jagmenar att vi med den här propositionen äntligen har fått den kombination avkvantitetsmål och kvalitetsmål som borde ha varit självklar.Hittills har vi bara orkat med att diskutera en sak i taget. Det är ett viktigtkvantitativt mål att bygga i fatt behoven , Naturligtvis är detockså en stor kvalitativ förbättring att statsbidragen nu kommer att omfattafler former av barnomsorg eller förskola. Med stöd till daghem,deltidsförskola, öppen förskola, föräldrakooperativ, ideella initiativ osv,vidgas ju möjHgheten för alla barn att få den stimulans i förskoleåldern som ärså viktig för att förbereda dem både för skolan och för livet, oavsett hurföräldrarna i övrigt väljer att lösa problemet med sin barnomsorg. Fördet socialdemokratiska kvinnoförbundet har kravet på fullt utbyggd Och brabarnomsorg länge varit en av de absolut viktigaste frågorna. Vi har under årenslopp krävt konkreta planer och mål för hur stat och kommuner i samverkan skallkunna bygga i fatt efterfrågan. Ett första gensvar fick vi redan i mitten av1970-talet då den socialdemokratiska regeringen lade fram en femårsplan, somtyvärr föll ihop under borgerlig styrelse. När man läser reservationerna idagens betänkande kan man förstå att det lades ned måttligt intresse på attfullfölja den planen - även om man gärna tar åt sig äran av effekterna av attplanen faktiskt kom till, det blev Förskolaföralla barn, m.m. Förskolaför alla barn, m. m. I stället var man i färd med att införa ett statsbidragssystem somskulle missgynna de kommuner som på egen hand försökt satsa på att klarabehoven. Detta kunde lyckligtvis förhindras genom den socialdemokratiskavalsegern 1982. är vi alltså i stäHet i färd med att genomföra Förskolaför aHa, och då börjar vi närma oss det mål som formuleraderedan 1972 i ett familjepolitiskt program som hette Familjen . Ävenom vi antog ett förskolepolitiskt program - och det äregentligen det som man borde referera till i dagens debatt - vill jag nämnaprogrammet , eftersom det inte bara är som medförtjusning citerar lösryckta delar av programmet utan även många andra av vårapolitiska motståndare. konstaterade vi att alla barn behöver tidigstimulans och social träning. De behöver kontakt med flera vuxna och andrabarn, de behöver materiell, emotionell, social och intellektuell vård. En- ochtvåbarnsfamiljer-na var redan då i klar majoritet. Antalet ensamföräldrar harmycket ökat , osv. Vi fann att familjen och samhället behöversamverka och komplettera varandra om alla barn skall få dessa behov tillgodosedda. Vi drog slutsatsen - har citerat det - att viskulle behöva en obligatorisk förskola för aHa barn och att man skulle kunnabörja en förskoleträning redan . Tanken med att kräva en obligatorisk förskola var just attden skulle vara tillgänglig för alla barn oavsett hur föräldrarna i övrigt valtatt lösa problemen med tillsyn och omsorg. Vi utgick alltså från barnens behov.Jag kan medge att beteckningen allmän förskola, som senare kommer att bli dengängse termen för en sådan här heltäckande form med obligatoriet lagt påkommunerna, är ett bättre uttryck, eftersom det ger mindre utrymme för bådemissförstånd och vantolkningar. Jag vill med detta ha sagt att vi i detsocialdemokratiska kvinnoförbundet helhjärtat stöder propositionen om förskolaför alla och att den är ett viktigt steg mot de krav på utbyggnad utifrånbarnens behov som vi fomulerade såväl i programmet 1972 som i programmet 1984, Jag gjorde en reflexion när jag hörde inläggtidigare här . Såvitt jag förstår är han och hans parti inte emot förskolaoch daghem som sådana. De har inte krävt att vi skall avskaffa förskolor ochdaghem, har t, o, m, sagt att det är viktigt att man bygger i fattköerna. Om jag har förstått honom rätt så är han emot att detta skaH gäHa allabarn. Det är detta som upprör så mycket. Till villjag säga att om det inte skall gälla alla barn vore det intressant om han villedeklarera vilka barn det skaH gälla. Är det i själva verket så att det inte ärbarnens behov som utgår från? Menar han att det bara skall gällade barn vilkas föräldrar tycker att det är viktigt att de får delta i någonform av gruppverksamhet tillsammans med andra barn och få denna intellektuellaoch sociala stimulans? De barn vilkas föräldrar inte vill eller tycker att detär viktigt skall tydligen enligt stäHas utanför. I detta anförande instämde , , , , , (alla s). Anf.38 (): I slutet av inlägg lät det som om hon troddeatt detta förslag innebär ett obligatorium - en obligatorisk förskola. I såfall skulle jag vilja be henne att vända på bladet i propositionen.