prot · G90947 · 1985-12-31 00:00:00 — Fördet andra föreslår utredaren att förklarar sig berett att lämna årligabidrag till en eventuell internationell nedrustningsfond för utveckling ochförordar en kartläggning av vilka tekniska kunskaper inom försvarsindustrinsom svarar mot potentiella behov. För det tredje föreslås enutredning om försvarsindustristatistiken. Medansakinnehållet i huvudbetänkandet allmänt godtas får utredningens förslag ettblandat mottagande av remissinstanserna. Deflesta tar bara ställning till förslagen för att underlätta omställning frånmilitär till civil produktion. a. de folkrörelser som har berettstillfälle att yttra sig i huvudsak är positiva, är bl. a, centrala verk. Omförslagtill rörande sambandet mellan nedrustning och utveckling Prot.1985/86:47 totalförsvarsinstanser, näringslivsorganisationer och länsstyrelserövervä-9 december 1985 gande negativa. De fackliga organisationerna ärdelade i denna fråga. Omförslag till rörande sambandet mellan nedrustning och utveckling Betydligt färre remissinstanser tar ställning tillutredningens förslag om sambandet mellan nedrustning och utveckling i ,men bland dessa ställer sig de flesta positiva. Bara ett fåtal remissorgan berör förslaget om förbättringav försvarsindustristatistiken. Bland dessa överväger de negativa något. är det enda land som har hörsammatgeneralförsamlingens rekommendation om nationell uppföljningav om sambandet mellan nedrustning och utveckling. Detta samband ärdäremot i högsta grad levande på det internationella planet. På förslag avFrankrike beslutade FN;s generalförsamling att sammankalla eninternationell konferens om sambandet mellan nedrustning och utveckling. Åretsgeneralförsamling väntas fastställa att konferensen skall äga rum iParis , har spelat en pionjärroll på detta område i FN;snedrustningsarbete, dels genom att initiera, leda och ekonomiskt stödja enmycket omfattande FN-studie, dels genom att genomföra en utredning om vissanationella aspekter av sambandet mellan nedrustning och utveckling. Som pådrivande såväl i nedrustningsarbetet som iinternationella utvecklings- och biståndsfrågor kommer självfallet attspela en aktiv roll vid den kommande , Utredningens betänkande ärett värdefuHt bidrag till vårt förberedelsearbete inför och vid dennabetydelsefulla konferens. Genom att det har översatts och fått internationellspridning hoppas vi att det på ett konstruktivt sätt skall bidra till deninternationella diskussionen i frågan - inte minst vid - ochförhoppningsvis ge impulser till motsvarande uppföljningsstudier i andraländer, I avvaktan på utgången av lägger regeringeninte nu fram några förslag med anledning av utredningen. För att föra arbetetvidare kommer jag dock att tillsätta en särskild arbetsgrupp underutrikesdepartementet. Som ett rådgivande organ inför nästa års FN-konferenshar jag vidare tillsatt en referensgrupp under medföreträdare för berörda departement, fackliga organisationer och andrafolkrörelser, 11 (): Jag tackar utrikesministern för svaret. Jag varinte så nyfiken på vad utredningen hade föreslagit, hur den hade tillkommiteller vad remissinstanserna hade sagt. Jag har själv läst både Jag är mera nyfiken på vad utrikesministern och regeringen tycker om förslagen.Remissvaren kan brutalt sammanfattas så att de som begriper sakfrågorna visserligenofta har berömt de beskrivande delarna av utredningen, vilket även jag ilånga stycken varmt vill instämma i, men att de samfällt har vänt tummen ner för förslagen. De haräven i många fall ställt sig kritiska till bristen på samband mellan analys ochslutsatser; en allvarlig anmärkning på en utredning. Först och främst: Tycker utrikesministern att utredningen motsvarar 84 direktiven? Är inte bristen påyttranden över förslagen till hur en nedrustning skulle kunna bidra tillutveckling förklarlig med tanke på att det knappast finns några realistiskasådana förslag och att det säkert är mycket svårt att lägga fram realistiskakonkreta sådana förslag? Ingick det i direktiven att ägna huvuddelen avutredningen åt att penetrera hur den svenska försvarsindustrin skall ställasom tiH civil produktion? Anser utrikesministern att de förutsättningar som, ienlighet med direktiven, skapats för olika nedrustningsalternativ är något sånär realistiska? Utredarenutgår ifrån att en halvering av de i förhållande till ofanthga militäraresurser som finns hos de omgivande militärblocken, genom ett lineärt sambandpå något sätt skulle kunna tHlåta en halvering av det svenska försvaret. Ärdetta ens avlägset realistiskt? Vårt lands yta, kust, luftrum halveras ju inte.Utredaren tycks visserligen förutsätta att det i en sådan situation endastskulle vara som skulle vara hotat och att dessutom skullekunna försvaras med något som liknar förre generalen sega gubbar. Men ärdet säkert? Skulle vårt försvar i en sådan situation inte lika gärna kunnautvecklas till någon form av neutralitetsvakt, med färre men desto merkvalificerade förband? När senast avmstades, lagom till andravärldskriget, skedde det genom avrustning av invasionsförsvaret ochbibehållande av en form av periferiförsvar, en marin styrka, kanskeflygvapnet, med stora behov av inhemsk kvalificerad försvarsindustri, skullevara högaktuellt. Mennu är förutsättningarna mindre intressanta, eftersom utredaren i fortsättningenhuvudsakligen väljer att bortse från dem. Halveringen av försvarsmaktenavfärdas ganska enkelt med att de får tid på sig. De har också så att sägavanan inne att halvera försvaret. Vi kan också acceptera en viss förgubbning,säger utredaren, sedan får sedvanliga regionalpolitiska ocharbetsmarknadsmässiga resurser användas. Däremotkanske det, vilket inte framgår av utredningen, bland de från försvarsmaktenfriställda skulle kunna finnas en del resurser som skulle kunna avändas iutvecklingsarbete; pedagogisk och teknisk kunskap osv. Men det finns ingaförslag på det området. Utredaren tar i stället itu med att ställa om densvenska försvarsindustrin till civil produktion och anser: Mot bakgrund av attsvensk nedrustning inte får leda till arbetslöshet måste anpassningsprocessenpåbörjas . Nedrustning i vår omvärld är alltså inte längre enföratsättning. Dåvill jag fråga utrikesministern; Stämmer det med regeringens avsikter attomställningen av svensk försvarsindustri till civil produktion skall inledas nuoch utan att awakta tendenser till internationell avrustning? Skulle det intekunna uppfattas som en annan politisk signal än vi egentligen önskar? Är det,som utredaren själv ifrågasätter, verkligen nödvändigt med så lång framförhållningför att ställa om en industri som kanske har både tekniska ochforskningsmässiga fömtsättningar att klara detta mycket bättre än t. ex.varvsindustrin, skogsindustrin och alla andra grenar av tung industri somklarat detta, även om. det skett med stora ansträngningar? Skulle vi intedärför riskera att lämna den svenska profil som har ansetts ha så storsäkerhetspolitisk betydelse och ställa in oss på direktköp utifrån för detsvenska försvaret ? Vad skall vi göra med enenig försvarskommitté, som anser att Omförslagtill rörande sambandet mellan nedrustning och utveckling Omförslag till rörande sambandet mellan nedrustning och utveckling 1985/86:47säkerhetspoHtiska läge har försämrats ? Man kan också 9 december1985 uttrycka det som tre av de sakkunniga i utredningen har gjort i ett tillutredningens betänkande fogat särskilt yttrande, där man menar att eftersom ennedmstning måste beslutas i förväg har man ganska god tid på sig att klaraomställningarna även i industrin. "Mot denna bakgrund -en analys som utredningen i stora stycken själv har gjort - kan vi inte senågra skäl för att inrätta en särskild planerande beredning för nedrustning ochomställning eHer för vare sig centrala eller lokala omställningsfonder. Vianser tvärtom att sådana organ skulle kunna göra mer skada än nytta. Attbedriva planering för en tills vidare helt teoretisk nedmstning, som vi intevet om och när den inträffar, leder enbart till pappersexercis ochadministrativa kostnader för de organ som blir indragna. Inrättande av en sådanberedning just , när de demokratiska partierna gjort enöverenskommelse om en viss förstärkning av försvaret, skulle dessutom kunnaskapa osäkerhet om vart den svenska försvarsplaneringen syftar." Hållerutrikesministern med utredaren eller med de sakkunniga? har genom sitt inlägg gjort mig ännu mer övertygad påtvå punkter. För det första är det viktigt att dessa frågor blir föremål fördiskussion. För det andra är det klokt att låta denna diskussion förberedas pådet sätt som jag har föreslagit. Jag skall inte ge mig in i allafrågeställningarna , utan jag föreslår att vi lugnt awaktar arbetsgruppensinsatser Hksom den som skall hållas . Jag skall svara AnitaBråkenhielm på två punkter. Detär viktigt, som uttalade , att man inomde olika länderna förbereder sig för den situation, som vi väl alla hoppasskall inträffa - och det finns kanske större förhoppningar om det -nämligen att vi får en allmän internationell nedrustning. Om det inträffarkommer det naturligtvis att ställa den svenska försvarsindustrin liksomförsvarsindustrin i hela världen inför svåra omställningsproblem. Jag villbetona att vad vi skall förbereda oss för är en allmän internationellnedrustning. Det är inte tal om en ensidig svensk nedrustning, och det är ettalldeles klart svar på den frågan. Dessutomär det viktigt att få andra länder att göra liknande studier som vi har gjorthelt i enlighet med de beslut som FN har fattat, och att vi sedan kan få eninternationell diskussion om hur det hela skall gå till. Det är frågan värd;det gäller till slut mänsklighetens överlevnad, Anf.13 (): Jag är tacksam för utrikesministerns klara besked om att det intehandlar om någon ensidig svensk nedrustning. Jaghade själv tillfälle att delta i Interparlamentariska unionens samman komst om konventionell nedrustning. Det var en mycket nyttig upplevelse därför att de deltagande länderna där inte som vanligt ensidigt kunde kasta sig över supermakterna och kärnvapenmaktema när det gällde 86 nedrustning, utan de var tvungna att även diskuterade vapen som vi alla själva håller oss med ochrättigheten att ha ett eget försvar. Frånsvenskt socialdemokratiskt håll gjordes ett välgörande klarläggande inlägg, somjag som representant för oppositionen inte hade anledning att opponera migemot, om det Hlla neutrala landets självklara rättighet att hålla sig med ettförsvar, eller som talaren uttryckte det: "We cannot afford the luxury ofunilateral disarmament," Han talade om behovet av förtroendeskapandeåtgärder och förhandlingar, inte minst av typ ESK, för att vi skall kornmanågonstans. Jagskulle också vilja ha ett klarläggande svar när det gäller en ensidigavrustning av den svenska försvarsindustrin, om jag får säga så. Är detmeningen att den svenska försvarsindustrin skall föregripa en tendens till eninternationell nedrustning, och är det klokt att i så faH försöka finansiera endel av en sådan omställning genom att lägga avgift på den svenskaförsvarsmaterielexporten? År det inte ett ovanligt - även med socialdemokratiskamått mätt - exempel på ineffektiv rundgång, eller slaktar man inte den höna somvärper guldäggen om man gör någonting sådant? Och är det inte framför allt riskför att detta skulle bli en felaktig politisk signal? Jagskulle gärna vilja att utrikesministern lättade litet på förlåten och talade omvad den arbetsgrapp som skall arbeta vidare med frågorna skall syssla med.Skall komma till konferensen i beväpnat med något meraövergripande konkreta förslag till vad vi skall göra i världen än bara förslaget om hur vi skall ställa om den svenskaförsvarsindustrin till civil produktion? Omförslagtill rörande sambandet mellan nedrustning och utveckling Jag kan på den konkreta frågan omsvensk försvarsindustri bara svara att den frågan behandlas av en arbetsgruppunder försvarskommittén och direkt knuten till försvarskommittén. Vad jag vetfinns där inga som helst planer - och om sådana planer fanns skulle vi intebiträda dem - på att ensidigt, dvs. utan att det händer någontinginternationellt, avrusta den svenska försvarsindustrin. 15 (): Jag känner ett behov av att instämma i tacket tiH utrikesministern försvaret på interpellationen. Jag finner det tillfredsställande att regeringengår vidare med det arbete om sambandet mellan nedmstning och utveckling sominleddes med . Jag ser här i kammaren , och jag vill gratulera henne till utredningen. Intebara för oss inom utan för kristna och kyrkor över huvudtaget är detta en viktig fråga, kan jag försäkra utrikesministern. Därförgläder jag mig åt den hållning som utrikesministern å regeringens vägnar härhar intagit. Jaghade också kanske tänkt tacka , men det tacket får välinskränka sig till att gälla att hon har väckt interpellationen, så att detblivit möjligt att ta upp frågan här i . Jag har en känsla av att honhelt har missförstått utredningens syfte. Deproblem som utredningen har behandlat är högst reella. Även om utredningen iförsta hand har fokuserat omställningsproblemen i samband Omförslag till rörande sambandet mellan nedrustning och 1985/86:47 nied denframtida nedrustningen, finns det som bekant exempel 9 december1985 på sådana problem. Det ligger nära till hands att i det här sammanhangetnämna , Det är lätt att förstå den oro för sysselsättningen som invånarnai känner sedan åklagaren inlett en förundersökning mot det heltdominerande företaget på orten, och detta för ett så allvarligt brott somvapensmuggling. Åtta kyrkliga och ekumeniska organ har i ett gemensamt remissvar heltinstämt i utredningens analys och slutsatser. Man understryker särskilt att dethär är fråga om omsorg om de människor som arbetar inom försvarsindustrin. Degrupper av människor, vilkas tjänster inte längre kommer att efterfrågas isamma utsträckning som tidigare, skall inte behöva bära bördorna av enneddragning av produktionen, framhåller man. En ökning av arbetslösheten - pånationeH, regional eller lokal nivå - till följd av detta kan under ingaomständigheter accepteras, säger kyrkorna vidare. Man instämmer också i utredningenssynpunkt att det är principiellt felaktigt att anställda vid förband och inomindustrin skall kunna användas som påtryckningsinstrument för att förhindrasådana neddragningar. Liknandesynpunkter har framförts i det gemensamma yttrande över betänkandet somavgivits av de socialdemokratiska ochbroderskapsrörelsen. Attdet finns anledning att planera för en omställning från militär till civilproduktion understryks också av att mycket tyder på att civil produktion sysselsättning för investerade pengar än militär produktion. Det har bl, a,den amerikanska fredsforskaren framhåHit, I de yttranden som jag här har hänvisat till har man givetvisunderstrukit de starka nedrustningspolitiska och säkerhetspolitiska skäl sommotiverar ett svenskt agerande i linje med vad utredningen föreslagit. Inteminst har man från kyrkornas sida tryckt på att det är viktigt att gåri spetsen för att följa upp FT>f:s rekommendationer om planering för enomställning och uppmanar andra stater att göra sammaledes. Det är särskiltviktigt inför den om sambandet mellan nedrustning och utvecklingsom kommer att hållas och som utrikesministern har hänvisat till, har jag speciellt velat peka på att det dessutom finns starkasysselsättningspolitiska skäl, som redan i ett kortare perspektiv gör utredningenoerhört väsentlig. Därför, herr utrikesminister, ber jag än en gång att fåtacka för svaret på interpellation, med anledning av vilkenjag har velat göra detta inlägg, Anf.16 (): Jag har litet lättare att vara generös än har. Därförvill jag oförblommerat tacka honom för hans inlägg och för att han på densvenska vägnar deklarerat att den inte ställer upp på enensidig svensk nedmstning. Det var skönt att höra. Jag skall fortsätta mindiskussion med utrikesministern till. jag vänder mig emot är atttyngdpunkten i den här utredningen, som jag har uppfattat det, förlagtsså, att vi riskerar att hamna inom en svensk horisont, 88 där det litet egoistiskt gäller att klara sysselsättningsproblemen iKarlskoga, Jag tror att vi i det svenska samhället kan klara en sådan sak. Detär synd att det inte finns fler förslag i utredningen om vad vi skall komma mednär det gäller att verkligen använda det svenska biståndet för att påverkautvecklingen i på ett positivt sätt, och inte mer av diskussion vadgäller det självklara och logiska samband som måste finnas i mellanderas egna rustningar och utvecklingssvårigheter. Detta samband är merpåtagligt än sambandet mellan svenska försvarsansträngningar och u-ländernassvårigheter i utveckHngshänseende, Det gäller här också våra möjligheter attanvända vårt bistånd så att det främjar mänskliga rättigheter och demokratiskutveckling. Vi får inte bara fastna i det svenska perspektivet. Därför är jaglitet nyfiken på vad utrikesministern har att säga om vad den arbetsgrupp somägnar sig åt dessa frågor skall syssla med. Vilket svenskt material och vilkasvenska förslag tänker man ta fram inför den viktiga konferensen i ? Om arbetsgivaravgifterna för spelarersättningar inomidrotten 17 (); Jag skall inte gå in i debatten iutrikesministerns ställe, men jag tror det är viktigt att slå fast vad det ärfråga om. Vi har diskuterat nedrustningsfrågorna i åtskilliga år.Poängen med den här utredningen är att man skall skapa en beredskap för enallmän internationell nedrustning. Vi hoppas att den dagen skall randas. Dessutom är det viktigt att se till att vi inte har enensidig försvarsindustri, utan att det finns en diversifiering, t, ex, iKarlskoga, kanske i och på en del andra ställen, så att inteindustrin är fullkomligt fastlåst i militär produktion. Det är dels enberedskapsåtgärd, dels ett sätt att trycka på nedrustningssträvandena ivärlden. Det är viktigt att arbeta vidare med aHa de medel som över huvud tagetstår till buds. Denna utredning är, som jag uppfattar det, ett verksamt medel. Överläggningenvar härmed avslutad. 5 §Svar på interpellationerna 1985/86:46, 58 och 59 om arbetsgivaravgifterna förspelarersättningar inom idrotten har ställt följande frågor till finansministern; 1, Harfinansministern för avsikt att låta utreda frågan om nya regler föridrottsklubbar m, fl, om erläggande av arbetsgivaravgifter för idrottsmän ochframlägga förslag därom till ? 2, Harfinansministern för avsikt att ge anvisningar om anstånd till idrottsföreningarför inbetalande av arbetsgivaravgifter intill dess frågan har utretts så att enretroaktiv avgiftsskyldighet ej drabbar föreningarna? Kjell-ArneWeHn har ställt följande frågor till finansministern: 1, Är detfinansministerns uppfattning att den uppkomna situationen, vad gällerarbetsgivaravgifter för idrottsmän, är otillfredsställande? 2, Harfinansministern planer på att låta utreda frågan och därefter förelägga förslagom ändrade regler till ? Om arbetsgivaravgifterna för spelarersättningar inomidrotten 3, Är detfinansministerns avsikt att i väntan på utredningsresultatet bevilja idrottsföreningarnaanstånd med inbetalning av arbetsgivaravgifter? har ställtföljande frågor till finansministern: 1, Avser regeringen att ta något initiativ för attförhindra ett retroaktivt uttag av arbetsgivaravgifter för spelarersättningar? 2, Avserregeringen att förskjuta ikraftträdandet av de nya reglerna till löpandespelaravtalsperiods slut, dvs. 3, Kommeridrottsrörelsen att på lämpligt sätt kompenseras för de ökade kostnaderna, t,ex, genom stöd till klubbarna via ? Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskaH svara på interpellationerna. Jag besvarar dem i ett sammanhang. Regeringsrätten fann i en dom att en ersättning somen idrottsförening betalat ut till en ishockeyspelare var att jämställa medersättning för förvärvsarbete på grund av anställning. Föreningen var därförenligt domen att anse som arbetsgivare i förhållande till spelaren. Den utgivnaersättningen skulle ingå i föreningens underlag för debitering av tiHkommandearbetsgivaravgifter. Regeringen har på flera sätt gjorts uppmärksam på deproblem som kan uppkomma för idrottsföreningarna då avgifter tas ut förspelarersättningar avseende eHer tidigare. Regeringen har förståelse för den oro som många avidrottsrörelsens representanter och även interpellanterna gett uttryck för ochsom gäller den oförutsedda ekonomiska belastning som kan uppkomma föridrottsföreningar i anledning av att principerna i regeringsrättens avgörandekan tillämpas på andra fall även för förfluten tid. Det är de tiHämpande myndigheternas uppgift att taställning till hur domen skall återverka på andra likartade fall. Principerna iett prejudikatavgörande är vägledande för myndigheternas regeltillämpning.Detta kan regeringen inte ändra genom beslut. Regeringen har enligt gällandelagstiftning inte heller möjlighet att ge avgiftsbefrielse. Enligt regeringens mening måste för olika föreningar deproblem lösas som den ändrade rättstillämpningen medför, det som i debattenkommit att kallas retroaktivitetsfrågan. En rad tekniska och juridiskasvårigheter finns dock. Inom pågår arbetet med att hitta enlösning, som innebär att de avgifter som har fastställts eller kommer attfastställas för spelarersättningar som utgivits intekommer att belasta föreningarnas kassa. 19ULLA ORRING (fp): Jag ber att få tacka socialministern försvaret. Jag finner det inte helt tillfredsställande. Jag anser att ovisshetenför elitklubbarna fortsätter. Som jag nämnt i min interpellation, har den nya situationsom inträtt efter regeringsrättens dom, att spelarersättningen skall jämstäHasmed ersättning för förvärvsarbete, väckt stor oro och ekonomiska bekymmer förklubbar som sysslar med elitidrott. Jag har särskilt pekat på exempel från min hemkommun Umeåoch Björklövens situation som enligt domen skall leverera in , till statskassan,pengar som saknas. Detsamma gäller som skallbetala 700 000, Dessa klubbar satsar inte enbart på ehtidrott utan harockså en omfattande ungdomsverksamhet. Björklöven har mellan 400 och 500ungdomar i knatteishockeyutbildning. Därtill kommer all övrig ungdoms- ochjuniorverksamhet. Budgeten för ungdomsverksamheten omsluter nära 1 milj, kr.Klubbarna ställs på detta sätt inför en överraskande, ny budgetsituation. Skallungdomsverksamheten kunna fullföljas enligt planerna och i samma omfattning somtidigare? Spelarkontrakten måste ju följas. Väldigt mycket av idrottsklubbarnas aktiviteter består avenskilt och friviHigt arbete. Det finns hundratusentals frivilliga ledare ochorganisatörer som på ohka nivåer ställer upp för sina klubbar och lederungdomsverksamhet utan ett öre i ersättning. Vi från anser att defrivilliga krafterna är ett omistligt inslag i samhällsarbetet, och där finnsidrottsorganisationerna. Statsmakterna kanske inte till fullo inser betydelsenoch värdet av detta. Vi som bor i landsorten och i de små kommunerna följer pånära håll detta oegennyttiga arbete och drar emellanåt vårt strå tHl stacken.Vi kan inte nog betona betydelsen för hela samhället av den här verksamheten. 1 interpellationssvaret säger socialministern attregeringen på flera sätt uppmärksammat problemet och att avgifter somfastställts inte kommer att belasta föreningarnaskassa. I och för sig är detta en viktig upplysning, men hur kommer de praktiskaanvisningarna att se ut, och när kommer de? Innebär detta en kompensation avsamma storleksordning som arbetsgivaravgiften skulle omfatta? Detta är enkonkret fråga som jag vill ställa. , jag tror det varden 24, stäHdes frågan, och svarade statsrådet att fråganbereddes inom regeringskansHet. lovade statssekreterare på att återkomma med praktiska förslag tiH lösning.I dag har vi , och året har snart gått till ända. Idrottssverigevet fortfarande inte hur regeringens förslag ser ut, och det är synnerligenallvarligt. "Principerna i ett prejudikatavgörande är vägledande förmyndigheternas regeltillämpning", säger socialministern. Ja visst, det ärsjälvklart -och kronofogdemyndigheterna är beredda, vill jag framhålla. Vidare måste det tilläggas att spelarkontrakt oftast löperöver .