prot · G90951 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:51 1§ Minnesord över avliden ledamot av Meddjup förstämning mottog vi i går budet att vår kamrat hastigtlämnat oss, YngveNyquist kom till väl förberedd. Han hade bakom sig en gedigenarbetslivserfarenhet. Alltsedan sin ungdom tog han livlig del i allmänna värv.Han var aktiv på många poster inom kommun och landsting, bl, a, somlandstingsordförande under en lång följd av år. Som länsbostadsdirektör fickhan en rik erfarenhet av förvaltningens problem, en kunskap som blev honom tillstor nytta i hans verksamhet inom , YngveNyquist var ledamot av första kammaren och invaldes ienkammarriksdagen , Under hela var han knuten tillkonstitutionsutskottet, Hans kunnighet togs också i anspråk i flera omfattandestatliga utredningar. Viminns som en lågmäld, vänlig och personligen anspråkslös man somtog allvarligt på de många och betydelsefulla uppgifter som anförtroddes honom,Hans insatser präglades av förtänksamhet och omsorgsfulla förberedelser, ochhan åtnjöt aktning och förtroende i alla läger. Engod vän har för alltid lämnat oss. Vi delar sorgen med närmaste.Vi ägnar en stunds tystnad åt hans minne. 2§ Justerades protokollet för den 5 innevarande månad. 3§ Föredrogs och hänvisades 1985/86:250 tilljustitieutskottet Förstevice talmannen övertog ledningen av kammarens förhandlingar. 4§ Föredrogs bostadsutskottets betänkanden 1985/86:10 om ändrade grunder för bestämmande avden statliga bostadslåneräntan (prop, 1985/86:63), 1985/86:9 om anslag påtilläggsbudget I till statsbudgeten för /86 inombostadsdepartementets verksamhetsområde (prop, 1985/86:25 delvis) och 1985/86:11om sammanhållen skatteförvaltning m,m, (prop, 1985/86:55), AnL 2 FÖRSTE VICE TALMANNEN: betänkanden 10, 9 och 11 kommer attdebatteras i nu nämnd ordning. Voteringarna äger rum i ett sammanhang efteravslutad debatt. Först upptas alltså bostadsutskottets betänkande 10 omändrade grunder för bestämmande av den statliga bostadslåneräntan. AnL 3 (): Med all rätt ställer stora krav påatt förslag som föreläggs skall vara grundligt utredda och att olikakonsekvenser av föreslagna åtgärder är allsidigt belysta. Det senare gäller försåväl staten som de enskilda människor som kan vara berörda. Regeringens proposition 1985/86:63 fyller verkligen intede krav som kan ställas i detta sammanhang, I en rad motioner påtalas debrister som finns, och såväl bostads- som finansutskottet uttalar enig kritikmot den proposition som vi nu behandlar, Ibetänkandet på s, 7 kan man läsa bl, a, följande; ~ "Enligt bostadsutskottets uppfattning kanmotionärernas invändningar inte anses oberättigade. , somberetts tillfälle att yttra sig över propositionen och motionerna, ger ihuvudsak uttryck för samma uppfattning. anser det vara enbrist att propositionen inte innehåller någon konkret redovisning av deinkomstförändringar och utgiftsökningar som förslaget väntas medföra," Hade inte de två berörda utskotten så grundligt belystproblematiken i detta ärende, torde inte ha kunnat fatta beslut pådet undermåliga beslutsmaterial som regeringens proposition utgör. Denna kritikriktar sig naturligtvis mot hela regeringen, men främst mot stats- ochbostadsministrarna som undertecknat propositionen. Man får hoppas att denkritik som framförs når över Strömmen till och att ifortsättningen behandlas på ett mera respektfullt sätt av regeringen. Förslaget att regeringen i fortsättningen-redan fr, o, m,- får rätt att fastställa den statliga bostadslåneräntan påhelt nya grunder har tillkommit för att stärka budget.Den väg regeringen väljer är även ökade inkomster, som skall geutrymme för en höjd subventionsnivå. De som inte längre får räntesubventionerfår betala, medan de som råkar vara kvar i subventionssystemet får bidrag underytterligare . Den nya fastighetsskatten verkar på sammasätt. Den somhar subventioner drabbas inte av fastighetsskatten, medan den' som inte harräntebidrag skall betala fullt ut. Att än en gång förklara rättvisan i ettsådant system måste bli hart när omöjligt. En tungt vägande invändning mot förslaget är alltså attdet förstärker orättvisorna mellan låntagare med resp, utan statiiga lån ochmellan oHka låntagare som har fått statliga lån men som har fått dem vid skildatidpunkter. Dessutom byggs subventionssystemet ut . Hur skall man då komma till rätta med det problem somligger i att skillnaden mellan bostadslåneräntan och den marknadsmässiga långaräntan ökat markant? Vi moderater har föreslagit ett slopande avprioriterade statsobligationer till konstlat låg ränta. Då kommer bostadslåneräntanautomatiskt att anpassas till den långa marknadsmässiga räntan. Detta betyderen betydligt lägre höjning än den som regeringen enligt propositionen tänktegenomföra. Vid behandlingen i bostadsutskottet har dock en viss modifiering avregeringens förslag skett, som gör att skillnaden minskat. En sådan omläggning som vi förordar bör - liksom falletborde ha varit med regeringens förslag- samordnas med andra bostadspolitiskabeslut, och rådrum bör ges låntagarna så att de inom rimlig tid kan planera sinprivata ekonomi och inte som får besked före räntehöjningen. Alla partier - utom vpk - är överens om attstatens kostnader för räntesubventioner måste minska, av såvälsamhällsekonomiska skäl som rättviseskäl. Vi moderater har i flera årföreslagit ett system för hur avtrappningen av räntesubventionerna bör göras.Tyvärr har övriga partier motsatt sig vårt genomarbetade förslag och förordatmetoden med extra upptrappning av den garanterade räntan. Nackdelarna med denna metod är flera. Någon avveckling avsubventionssystemet torde knappast gå att genomföra. Erfarenheten visar attupptrapp-ningar av den garanterade räntan lika ofta följs av sänkningar närdetta befinns lämpligt av politiska skäl. Stor ryckighet och osäkerhet drabbarlåntagarna. De vet inte hur bostadskostnaderna kommer att utveckla sig. Vårt förslag innebär i korthet att den garanterade räntanräknas upp med en tiondel . Boendekostnaden ökar för de flesta med mindreän , , och en spärregel gör att en normalbostad högst får enhöjning med , . Även med vårt förslag blir räntesubventionernakvar fram emot . Effekterna av vårt förslag skall ses sammantaget med våraandra förslag om avreglering av byggandet, borttagande av fastighetsskatten,sänkning av inkomstskatten, avdragsrätt med . per barn och år,förbättrade möjligheter att få äga sin bostad m. m. Eftersom socialdemokraternaoch , som står bakom majoriteten i utskottet, påstår att dagensförslag medför vissa budgetförbättringar, upprepar vi de krav på ändringar iräntebidragssystemet som vi framförde i , vilket ger enbetydligt bättre besparing än den som föreslås. Den förändring av metoden att fastställa bostadslåneräntansom vi nu behandlar medför ökade boendekostnader för några hundratusen småhusägaresamt för hyresgäster och bostadsrättshavare, om än i mindre omfattning. Värstdrabbas dock de människor som förvärvat hus av staten med statliga lån utanräntesubventioner. Dessa kan på nyårsnatten få sin boendekostnad höjd med . I vissa fall blir ökningen ända . , ävenom man tar hänsyn till den förändring som har _ Den stadiga bostadslåneräntan skett vid behandhngen ibostadsutskottet. Med regeringens ursprungliga förslag enhgt propositionenskulle dessa människor ha drabbats av ökade kostnader på t. o. m. över 8 000kr. Frågan är om regeringen egentligen visste vad den föreslog ipropositionen, och kände till konsekvenserna av förslaget närhan snabbt som blixten hoppade på regeringsvagnen? De två folkpartimotionersom avlämnats pekar på att inte så var fallet. Jag yrkar bifall till reservation 1 och avslag på bostadsutskottetshemställan, liksom jag yrkar bifall till reservationerna 4, 5 och 7. AnL 4 , (); Det är en sak som vi är överens om i bostadsutskottet när det gällerutformningen av betänkandet över propositionen om ändrade grunder förbestämmande av den statliga bostadslåneräntan, nämligen att det är en slarvigproposition som regeringen har avlämnat. Att ändå har ettunderlag för sitt beslut skall vi tacka bostadsutskottets kansli för, som påolika sätt har tagit fram en hel del information som något så när visar vadriksdagen nu kommer att fatta beslut om. Ändå är det naturligtvis en delytterligare förhållanden som inte kunnat klarläggas. Detgäller t, ex, omfattningen av åtgärderna, där utskottet i sin skrivning talarom de nettoeffekter som uppstår för staten. Utskottet anger ett tillskott på625 milj, kr, brutto, vilket på grund av skatteeffekter och Hknande reducerastill 550 milj. kr, I verkligheten kan man utgå från de som regeringenföreslår beräknat på 80 miljarder, vilket betyder en merdebite-ring förfastighetsägare av olika kategorier med drygt 2 miljarder. Skillnaden är sådantsom staten får svara för själv, på grund av systemet med räntebidrag till del av låntagarkretsen. Någotsom inte klarlagts är vilken effekt förändringen kommer att få för kommunerna.Kommunerna svarar för 3-4 miljarder av den lånestock som inte är förenad medräntebidrag, och de får då en egen räntekostnadsökning på bortemot 70-75 milj,kr. Dessutom kommer villaägarnas underskottsavdrag att öka. Lån som berörs avregeringens förslag uppskattas till 12 miljarder. Om vi multiplicerar detbeloppet , får vi 300 miljoner. Så mycket kommer alltsåunderskottsavdragen att öka. Det betyder en effekt på bortemot 150 milj. kr,för landsting och kommuner. Denna effekt på den kommunala nivån av detbeslut som vi föreslås fatta nämns det inte ett ord om i propositionen. Enannan sak som inte heller är klarlagd är om fastighetsägare som alldeles nysshar halkat ur systemet med räntebidrag på nytt återinträder i det och får någraytterligare år då de slipper erlägga den höjda räntan och dessutom slipper varainne i fastighetsskattesystemet. Ytterligareen sak som regeringen inte alls hade beräknat var effekterna för dem som harköpt fastigheter av staten. Vi beslutade här i attstatHga företag skulle avveckla sitt bostadsbestånd, och särskilda förvärvslånhar utgått. Detta hade regeringen inte alls observerat i propositionen, men dethar utskottet gjort. Det finns därför möjlighet att nu något dämpa verkningarnaför dessa fastighetsägare. Det avgörande skälet tillatt vi från sida har yrkat avslag på propositionen ärryckigheten i politiken, som det vid upprepade tillfällen har riktats kritikmot. Riksgäldsfullmäktige har väl gett regeringensin rekommendation om vilken räntesats som skall gälla från . Detär alldeles omöjligt för en fastighetsägare att från den 13 decembertill göra några omdisponeringar i sin bostadsfinansiering.Fastighetsägarna får finna sig i denna effekt, vare sig de vill det eller inte. Omdenna typ av åtgärd skall vidtas, skall den vidtas i så god tid att det ärmöjligt för fastighetsägaren att se över sin finansiering. Han kanske skall gåtill sin lokala bank och få banken att överta bostadslånen. Han kanske läggerom till bottenfinansiering hos något av på det sättetsamla sina lån och måhända få bättre amorteringsvillkor än dem som gällerför en del av de statliga lånen. Den möjligheten har inte gettsfastighetsägarna. Vi tycker att det är oerhört viktigt att så skulle ha skett. Jagkanske också skall säga något om vad som kan vara positivt medregeringens förslag. Visserligen sker det med andra metoder än de centernföreslagit, men vi kan ändå få den effekt har beslutat omnär det gäller bostadslån. Centerpartiethar föreslagit att vi från statens sida, både av rationaliseringsskäl och avstatsfinansiella skäl, skall stimulera låntagare som har små lån hosbostadsstyrelsen att lösa in dem. Utskottet gjorde en undersökning somvisade att det fanns mellan 600 000 och 650 000 lån som understeg . Riksdagenställde sig bakom vårt förslag, och regeringen har uppmanats att vidta åtgärderför att genomföra detta. Trots att regeringen har haft en hel mandatperiod påsig, har det inte hänt någonting på detta område, förutom att det har förtsnågra diskussioner. Resultatetav riksdagsbeslutet när det gäller bostadslåneräntan bör sannoHkt bli det somvi tidigare åsyftade, även om vi hade tänkt oss att man skulle använda en morotför att få fart på inlösenverksamheten. Regeringen använder i stället piskan,och det kanske också är effektivt. Rimligtvis bör beslutet få den effekten attlåntagarna, i varje fall de som har små lån, i stor utsträckning bestämmer sigför att avveckla sina lån hos staten för att gå över till annan finansiering.Då har man i och för sig nått ett mål som vi tycker att det är värdefullt kommer fram till. Enannan orsak till att vi har kritiserat propositionen är den som jag hastigt harberört tidigare, nämligen att regeringens förslag är ytterligare ett exempel påatt man inriktar sig på bara den del av bostadsbeståndet där ägarna redan i dagsvarar för samtliga sina kostnader, dvs, de som inte har någon typ avräntebidrag. De drabbas av effekterna av fastighetsskatten och också av atträntorna höjs så kraftigt med en enda gång. Vihar kritiserat propositionen också från den synpunkten att man där inte hargjort någon avvägning när det gäller den kostnadsneutralitet som man i olikasammanhang säger sig vilja värna om. Med förslaget förändras självfalletrelationerna mellan småhus och flerfamiljshus, eftersom de senare knappastkommer att drabbas av den höjda räntan. Tillgrund för vår kritik ligger vidare att den statliga kommitté som sysslat med enrad frågor avseende bostadsfinansiering, bostadsbidrag osv, och som nu är isitt slutskede har - såsom redan redovisats i massmedia - framfört tankar på enomläggning av lånesystemet i en helt annan riktning än den som blir följden avde nu föreslagna metoderna. Mot den bakgrunden och mot bakgrund av de övrigaargument man kan anföra emot regeringens förslag hade det varit rimligt att avvaktaremissbehandlingen av bostadskommitténs betänkande och de förslag till åtgärderför den framtida bostadsfinansieringen som kommitténs arbete ochremissinstansernas yttranden kan leda till. Det jag nu redovisat ligger till grund för vårt yrkande omavslag på propositionen. Jag yrkar bifall till reservationen nr 2, Pågrundval av vårt ställningstagande i denna reservation yrkar jag bifall äventill reservationerna nr 5 och 7, AnL 5 (vpk): Huvudskälet till förslaget om att geregeringen möjlighet att höja bostadslåneräntan är dessstatsfinansiella betydelse. Förslaget måste ses som ett försök att redan innanbudgetpropositionen, med dess förväntade besparingsförslag, läggs framgenomföra en besparing för statskassan eller, med andra ord, ettbudgettillskott i storleksordningen 400-500 milj, kr. Det är i och för sig inte förvånande att hitta nya områden för besparingar, men det är förvånande attbesparingarna återigen skall gå ut över bostadskonsumenterna. Det förslag somregeringen nu i elfte timmen har presenterat, och då i form av en mycketkortfattad och ofullständig proposition, får - om det genomförs - negativakonsekvenser för småhusägare, kommuner, bostadsföretag, bostadsrättshavare ochhyresgäster. kommunisterna har som bekant vid kontaktermed regeringen i samband med att propositionen lades fram framfört starkaerinringar mot förslaget. Vi var emellertid villiga att allvarligt övervägadet, om vi kunnat erhålla försäkringar om att det man sparade på en höjning avbostadslåneräntan skulle stanna kvar inom bostadssektorn. Konkret föreslog viatt dessa medel skulle omfördelas genom en ordentlig förbättring av bostadsbidragen. Vpk har i olika sammanhang väckt förslagtill förbättringar av bostadsbidragen för att bl. a. kompensera hushåHen förden urholkning och de reella försämringar som skett, vilket bl.a. kanillustreras med det beslut som socialdemokrater och borgerliga genomförde ivåras om att slopa möjHgheten till bostadsbidrag för hushåll utan barn. Våraförslag angående förbättrade bostadsbidrag har i stort sett sammanfallit med deförslag som bl. a. har lagt fram i syfte att bevara värdet avbostadsbidragen. Vpk kan inte vara med om att göra ytterligare indragningarav samhällets bostadsstöd - inte heller för att minska budgetunderskottet! Manbör hålla i minnet att det faktiskt skett kraftiga minskningar av samhällets bostadsstödrealt sett. Bostadssubventionerna är nu lägre än de var 1981 och 20 %lägre än 1983 räknat i fast penningvärde. Finansministern och regeringen bordekunna låta sig nöja med detta i stället för att lägga fram sådanaförslag som det vi nu behandlar. Vi tycker det kan vara nog med de närmare 7miljarder kronor man i reala termer sparat på bostadssektorn på ett par . föreliggande förslag är, även om det får begränsadeeffekter, ett steg i fel riktning när det gäller kampen för rättvisa ochjämlikhet. En ny, rättvisare fördelningspolitik måste innefatta enbostadspolitik som möjliggör lägre bostadskostnader och som innefattar enomfördelning av ett bostadsstöd av minst samma omfattning som . Förslaget till ändrad bostadslåneränta borde enligt vårmening inte i all hast ha lagts på det sätt som skett; utan överväganden ochförslag till förändringar inom bostadssektorn. Det borde rimligen prövas i ettsammanhang i budgetpropositionen. har regeringen utan att ha redovisatnågot om innehållet i budgetpropositionen beträffande eventuella ytterligarenedskärningar på bostadssektorn fått stöd för fullmakter åtregeringen att höja bostadslåneräntan. Finansministern och folkpartiledaren vara överens om att det finns framför allt två områden som man vill görarejäla inskränkningar och besparingar på. Det är bostäderna och kommunerna.Detta framgick med all önskvärd tydlighet i en intervju i Veckans Affärernyligen. De uppgifter som där kom fram har senare bekräftats i andrasammanhang. Samhällets stöd till bostadssektorn är betydande och harnaturligtvis stor inverkan på statsbudgeten, men det får därför inte realtförsämras. nämnde i sitt inledningsanförande att allapartier utom vpk vill minska räntesubventionerna. Jag vill upprepa vad jag ochvi i vpk i detta sammanhang så har sagt. Vi inser attbostadssubventionerna inte kan fortsätta att öka i samma takt som de tidigarehar gjort. Mot bakgrund av den situation som landets hyresgäster befinner sig ioch de svårigheter som löntagarna, de vanliga människorna, har att få debet ochkredit att gå ihop, har vi sagt att någon sänkning realt sett avsamhällets bostadsstöd inte får ske. Däremot finns det ett visstutrymme för en omfördelning av det bostadsstöd som utgår. Vi är från vpk:ssida liksom tidigare öppna för diskussioner med regeringen då det gälleromfördelning av samhällets bostadsstöd i riktning mot ett rättvisare system. är det så, fru talman, att det påbostadsmarknaden mellan olika bostadskonsumenter råder betydande orättvisor somhänför sig till de olika upplåtelseformerna. En stabilisering av ekonomin ochkamp mot inflationen - som det nu talas om, och som man alltid har talat om iolika sammanhang då det gäller samhällsekonomin - får inte vara detsamma somfortsatta försämringar för människor som redan har drabbats hårt. En annanekonomisk politik, där en allmän räntesänkning utgör ett nödvändigt inslag,skulle få stor betydelse både för boendekostnaderna och för statsbudgeten. Man kan t. ex. räkna med att en sänkning av räntan med enprocentenhet skulle minska statens räntekostnader för lån i , förallemansspa-rande och för räntebidrag med ca under ettbudgetår. Vad är det då som har skett i vårt samhälle när det gällerden försämring som jag påstår skulle ha inträffat förbostadskonsumenterna-hyresgästerna? Ja, detsom har skett är att lönerna har ökat , att prisernahar ökat och att hyrorna har ökat med 145 %under samma tid. Vidare har antalet hushåll med bostadsbidrag minskat från 598000 till 322 000 . Antalet hushåll utan barn med bostadsbidraghar minskat från 117 1978 till 26 1985. I fortsättningen kommerju dessa hushåll, som en följd av det beslut som socialdemokrater ochborgerliga partier har fattat, att inte ha någon möjlighet att fåbostadsbidrag. har - delvis som en följd av här nämnda resultat -antalet hushåll som behöver socialbidrag ökat från 340 1980 till 525 000år 1985. Naturligtvis kan den här utvecklingen inte få fortsätta. Med tanke pådenna utveckling kan man framför allt inte slå in på en väg som leder till ettminskat stöd till bostadssektorn. Med dessa fakta som utgångspunkt kan vi inteacceptera det aktuella förslaget. Den föreslagna ändringen när det gäller beräkningsgrundenför bostadslåneräntan innebär ett närmande till den s. k. marknadsräntan ochden rika flora av olika upplåningsformer som finns och som är avpassade förolika penningplacerares behov - enbart för att åstadkomma en anpassning tillmera marknadsmässiga former. En sådan anpassning innebär i sig en form för fortsatta,nya transaktioner på lånemarknaden med allt högre räntenivåer och är knappastförenlig med förslagen om en allmän räntesänkning och lågräntepoHtik. Vi ivänsterpartiet kommunisterna vill alltså inte nu vara med om att göraindragningar av samhällets bostadsstöd för att minska budgetunderskottet. Vi har därför yrkat avslag på regeringsförslaget medhänvisning till de motiveringar som finns i reservation nr 3. Om förslaget ändåantas, anser vi att skall uttala att uppnådda besparingar skall kommabostadssektorn till godo, i enlighet med reservation nr 6. Jag yrkar bifall till reservationerna nr 3, 6 och 7 ibostadsutskottets betänkande nr 10. AnL 6MAJ-LIS (): Det ärende vi nu diskuterar- bostadsutskottetsbetänkande nr 10 om ändrade grunder för bestämmande av den statligabostadslåneräntan -har, som framgått av vissa tidigare inlägg här ,upprört känslorna hos vissa av kammarens ledamöter. Jag måste säga att jag harlitet svårt att förstå den kritik som propositionen utsatts för, åtminstone närdenna kritik kommer från moderat håll. Men innan jag bemöter dessa invändningarskaH jag göra en sammanfattning av förslaget i propositionen. Den ordning som gäller för bestämmande av den statligabostadslåneräntan innebär att bostadslåneräntan bestäms på grundval av denkostnadsnivå som gäller för statens egen upplåning sådan den kommer tilluttryck i räntan på långfristiga statsobligationer med ett tillägg på 0,25procentenheter för att täcka statens kostnader för utlåningen. Den nu beskrivnaordningen har gällt , är räntan på statligabostadslån , Sedan den nuvarande ordningen infördes har emellertidstatens upplåning på marknaden fullständigt ändrat karaktär. Statens upplåningsker numera i helt andra och mera marknadsanpassade former än tidigare.Kostnaderna för denna upplåning föreslås ipropositionen läggas till grund för beräkningen av bostadslåneräntan. Detta äri korthet innebörden av regeringens förslag. Motregeringens förslag har i motioner från , och vpk yrkatsavslag på propositionen. Vad är det då för motiv som motionärerna för fram tillstöd för sina yrkanden? Låt oss ta dem i ordning. Moderaternashuvudinvändning är, att eftersom den prioriterade räntan inte längre skallligga till grund för bestämmande av bostadslåneräntan så bör utgivningen avstatsobligationer till en administrativt bestämd låg ränta slopas. Moderaternahänvisar till en tidigare motion, där ett liknande förslag förts fram. Jaghar uppriktigt sagt mycket svårt att förstå motionärernas inställning ihuvudfrågan, mot bakgrund av de förslag som de tidigare fört fram om storabesparingar avseende räntebidragen och därmed åtföljande kostnadsökningar förde boende. Jag kan bara nämna att i den under allmänna motionstiden1985 väckta motionen 2139 har föreslagit minskningar av räntebidrag om ca 2miljarder kronor, enligt motionärernas beräkningar. De ökade boendekostnadernaskulle enligt denna motion huvudsakhgen drabba hyresgäster och i viss mån demsom bor med bostadsrätt, medan i nu föreliggande förslag väsentligt mindrebördor fördelas mera rättvist mellan olika upplåtelseformer. Är det möjligendär den moderata skon klämmer, dvs, att även småhusägarna får ökadeboendekostnader? Omdet nu är så att pläderar för en marknadsmässig upplåning, kan jaginte förstå att de inte kan stödja regeringens och utskottsmajoritetensförslag, som innebär att marknadsmässig upplåning skaH ges ökad tyngd.Förslaget i propositionen är ju ett steg på vägen mot ett mera marknadsrhässigtsynsätt.