prot · G90954 · 1985-12-31 00:00:00 — Men de tillgängliga uppskattningarna för talar ett tydligtspråk om hur ensamma vi i är bland industriländerna om att ej längre hanågot sparande i hushållen; Sverigekanske t. o. m. minus Att det låga, eller rättare sagtobefintliga, sparandet i - den offentliga sektorn sparar ju ännu mindrei dag än den privata - i hög grad bidrar till vårt lands oönskadebytesbalansunderskott är uppenbart. I propositionen räknas ett stort antalfaktorer upp - bl.a. en påtaglig realränta - som anses främja sparandet.Men verkligheten talar tyvärr ett annat språk: sparandet i har aldrigvarit så lågt som ! Ett gammalt militärt talessätt säger att där karta ochterräng är olika äger terrängen giltighet, och dagens"sparandeterräng" utvisar med all önskvärd tydlighet att nuföreliggande proposition om utvidgat allemanssparande är helt otillräcklig föratt åter åstadkomma ett sparande - realt eller finansiellt - i vårt land. Frånfolkpartiets sida har vi i vår motion föreslagit bl. a. följande för attavhjälpa detta; att kapitalvinstkommittén ges iuppdrag att slutgiltigt avskaffa dubbelbeskattningen på såväl börsnoterade somicke börsnoterade företags aktier, att i avvaktan på kommitténs yttrande återinföra den30-procentiga skattereduktion på vissa utdelningar som fanns , att avskaffa kvarvarande förmögenhetsskatt på arbetandekapital i familjeföretag och sänka arvsskatten i dessa företag, att sänka taxeringsvärdet på börsnoterade aktier till ca65 % av årsslutens börskurser. På så vis undviks dels beskattning av en latentskatteskuld, dels s. k. Kistnereffekter vid arvsskiften med åtföljandeutflyttningsvåg från landet av förmögna personer, att anställda som erbjuds förvärv av aktier i egna företagej skall beskattas för eventuell skillnad mellan förvärvskurs och marknadskursoch att genom nedskärningar i de offentliga utgifternanedbringa budgetunderskottet och därmed minska inflationstakten. Härmed yrkar jagbifall till motion 163 och till de gemensamma reservationerna dels beträffandemotiveringen i hemställan 1, dels beträffande innehållet i hemställan 2 och 3dvs. till reservationerna 1, 2 och 3. AnL133 (); Regeringen föreslår i proposition nr 50 om ändringar iallemanssparandet att . utöver högsta tillåtna månadsinsättning fårinsättas i allemanssparandet . Man föreslår ocksåatt gränsen för de samlade nettoinsättningarna höjs från . till 35 000kr. Skälet anges vara ett allmänt behov av att stimulera hushållssparandet ochett speciellt behov av att suga upp en del av de ca somfrigörs från skattesparande och spar- och premieobligationer. Närmare 10av dessa 20 miljarder frigörs . Vi har i tillstyrkt förslaget om ytterligareinsättning, men vi har inte kunnat instämma i utskottsmajoritetens motiveringarför detta. Majoriteten framhåller särskilt de förbättradeförutsättningarna för hushållssparande, bl.a. beslut om den av centerpartietsedan länge krävda höjningen av sparavdraget . Trots deav utskottsmajoriteten påpekade förbättringarna av förutsättningarna för sparande,kan vi notera att den s. k. nettosparkvoten för hushållens sparande under 1982och 1983 legatmycket nära noll för att minska ytteriigare och därmed hamna på nollstrecket.Enligt de flesta bedömare, bl.a. spardelegationen och ,kommer den att minska ytterligare och således bli negativ för dettaår. Anledningen till den här negativa utvecklingen stod enligtvår uppfattning att finna i dels att sparstimulanserna varit otillräckliga,dels att regeringens politik för åtskilliga hushåll inte har medgivit någotsparutrymme, dels, och kanske framför allt, att regeringspartiet i början avåret som en förberedelse inför valet förmedlade ett budskap om ettSverige på rätt väg och om bättre tider för oss alla. Detta budskap vilseledde många hushåll till att öka sinkonsumtion, bl. a. på sparandets bekostnad. Det ledde också till att vi fick enchockräntehöjning , kombinerad med andra ekonomisk-politiskaåtstramningar. Vi i motsätter oss således inte deföreslagna ändringarna i allemanssparandet, men vi anser åtgärden klartotillräcklig och för ensidigt inriktad på stimulans av just allemanssparandetför att få önskad effekt på hushållssparandet. Vi menar att den bästasparstimulansen är en ekonomisk politik som ökar hushållens disponiblainkomster och höjer realavkastningen efter skatt och sparande. Vi anser också att det personliga sparandet i bostäder ochegenföretagande bör prioriteras. Jag yrkar bifall till den med moderater ochfolkpartister gemensamma reservationen 1. En betydande del eller ca , dvs. endryg tredjedel av det sparkapital som frigörs , kommer frånskattesparandet. Vi anför i en med moderater och folkpartister gemensamreservation för det första att skattesparandet bör förlängas, för det andra attavkastning och värdestegring inom skattesparandet bör erhålla skattebefrielseäven efter den femåriga bindningstidens utgång och för det tredje attskattesparfonder skall jämställas med allemansfonderna vad gällerskattskyldighet för realisationsvinster. Den här reservationen skall såledesses som ett uttryck för just otillräckligheten i majoritetsförslaget när detgäller möjligheterna att påverka hushållssparandet i positiv riktning. Jag yrkar därmed också bifall till reservation 2. När det gäller moment 3, Stimulans för hushållssparandet,har vi från särskilt velat framhålla behovet av hushållssparandei bostäder och egenföretagande. Såväl önskemålet om ökat hushållssparande somönskemålet om ekonomisk stabilitet genom bl. a. ökad egeninsats vid förvärv avbostad eller egenföretag talar starkt för ett system med privata investeringskonton.Vi anser således införandet av privata investeringskonton vara ett angelägetinslag för att öka hushållssparandet. Det förutsätts därvid att skattereduktionfår ske för det ökade sparandet i privata investeringskonton. Vi avser attåterkomma med förslag härom under den allmänna motionstiden. Vi pekar också på behovet av att ytterligare höjasparavdraget successivt och att make också fortsättningsvis skall ha rätt atttillgodogöra sig den andra makens outnyttjade sparavdrag. Jag yrkar avslutningsvis bifall till reservation 4. Å ndringar i allemanssparandet AnL 134ROLAND (): I den proposition som vi nu behandlar,1985/86:50, föreslås ändringar i allemanssparandet. a. föreslås att 5 000kr. får sättas in utöver det högst tillåtnabeloppet . Dessutom föreslås att gränserna för den samladenettoinsättningen i allemanssparandet höjs från . Det här förslaget tillstyrks enhälligt av alla ledamöter ifinansutskottet. Trots det har fyra reservationer fogats till betänkandet.Anledningen till det har tidigare talare redogjort för. De tre borgerliga partierna passar på att i reservation 1framföra vissa synpunkter på sparandet i stort. I reservation .2 framgår det att de tre borgerligapartierna även i fortsättningen önskar att man skall behålla denskattebefrielse på avkastningen av det skattesparande som infördes . I reservation 3 från och , och ireservation 4 från , passar man på att framföra vissa förslag tillytterligare stimulanser för hushållssparandet. Med anledning av det som anförs i propositionen omändringar i allemanssparandet yrkar jag avslag på dessa fyra reservationer. Jag kan hålla med om en del av det som sägs i reservation1, vilket bl. a. underströk, nämligen att utvecklingen avsparandet i första hand bestäms av den allmänna ekonomiska politiken. 1 dennareservation anför reservanterna att det är viktigt att man sänkerinflationstakten och att man minskar budgetunderskottet. Sedan den socialdemokratiska regeringen trädde till hardessa åtgärder kännetecknat politiken i det här landet till skillnad motförhållandena under de borgerliga regeringsåren. Inflationstakten är nu denlägsta . Budgetunderskottet har sjunkit sedan budgetåret1982/83, då det var 87 miljarder. Enligt dagens rapport frånriksrevisionsverket ligger prognosen för innevarande budgetår när det gällerbudgetunderskottet på ca 52 miljarder. Det är alltså en imponerande neddragningav budgetunderskottet som har skett. Dessutom ökar återigen hushållensrealinkomster, vilket är viktigt för sparandet efter nära avreallönesänkningar. Men detta arbete tar tid. Det går inte att på en gång kommaifatt de försämringar av hushållsekonomin som har skett för många hushåll. Dettar litet tid innan vi får upp nivån på sparandet. Det har inte skett någon kraftig minskning under desenaste åren. Den kraftiga nedgången av hushållssparandet skedde under 1980,1981 och 1982. ligger det i stort sett stilla. Den senaste rappörten från visartyvärr på ett nollsparande - dvs. detsamma som 1984 och 1985, och prognosenpekar på samma resultat . Det finns naturligtvis stor anledning att på olika sättstimulera hushållssparandet, och inte minst mot den bakgrund som man pekar påi propositionen, nämligen att betydande belopp frigörs från skattesparandeoch sparobligationer. sade att förslaget var ensidigt inriktat påstimulans av allemanssparandet. Ja, propositionen gäller allemanssparandet. ju enmängd olika åtgärder som vidtagits och som innebär en stimulans avhushållssparandet. Marginalskatterna har successivt sänkts ,inflationen har begränsats, realräntan har stigit och ligger nu på en myckethög nivå. Allemanssparandet har tillkommit och ger en skattebefriad avkastningutan krav på långa bindningstider eller på ett regelbundet sparande. Vidkommande årsskifte fördubblas sparavdragen för varje skattskyldig från 800 till1 . Dessutom införs ett nytt avdrag på . vidrealisationsvinstbeskattning av aktier som innehafts än . Dessa åtgärder anser vi i utskottsmajoriteten innebära enlämplig avvägning när det gäller stimulans av hushållssparandet. Hänsyn måsteju också tas till den statsfinansiella situationen och övrigasamhällsekonomiska effekter. Vi finner det för dagen inte angeläget attdiskutera ytterligare stimulanser utöver de redan betydande stimulanser somdels har beslutats, dels kommer att beslutas. Därför yrkar viavslag på reservationerna 3 och 4. När det gäller förslagen att ge fortsatt skattebefrielseför skattesparandet och att ge aktiesparfonderna befrielse frånrealisationsvinstbeskattningen i enlighet med vad som genomförts förallemansfonderna, så avvisar utskottsmajoriteten dessa förslag eftersom vianser att det inte finns några skäl för att nu ompröva regler för ettskattesparande som är under avveckling. Med dessa ord vill jag yrka bifall tillfinansutskottets hemställan i betänkandet nr 7 på alla punkter. AnL 135LARS () replik: Som jag hade väntat mig uppehöll sig RolandSundgren vid att förutsättningarna för sparandet hade blivit mycket mergynnsamma sedan socialdemokraterna återkom till regeringsmakten. Men som jagsade redan tidigare; Detta påstående är effektivt dementerat av den faktiskautvecklingen. Sparandet har ju gått ned, och denna nedgång i hushållssparandefrån till noll eller under noll har skett efter 1981. Vi har fått en bedömning från ,enligt vilken hushållssparandet kommer att bli minus 1/. Och man sägeratt det kommer att kvarligga på samma nivå, dvs. vara oförändrat minus 1/2 %även . Detta är, tycker jag, ett mycket dåligt betyg på den politik somhar förts för att gynna sparandet. Det har gjorts en del, och räknade här uppdet enligt utskottsbetänkandet. Men det som inte har skett är att man har sänktskattetrycket på hushållen i . Det är det som gör att vi inte kan få entillfredsställande nivå på sparandet. Jag citerade förut . Han satte fingret precis pådenna ömma punkt. Så länge man inte gör något åt detta, så hjälper det nog intemycket vad man gör i övrigt. Vi har alltså från den borgerliga sidan tillstyrktden här förändringen av allemanssparandet. Men vi har understrukitatt det egentligen är litet grand som att spotta en törstig kamel i halsen. Jag tycker nu att det är litet passivt att, som regeringenoch utskottsmajoriteten gör, bara inrikta sig på att försöka ta hand om en delav det sparande som frigörs . Det ökar ju inte sparandet. På sinhöjd innebär det att man kan bevara en del tidigare sparande. Man brukar jualltid tala om hur mycket som är nysparande, och en kritik som framfördes frånsocialdemo- Prot,1985/86:54 kratiskthåll mot det tidigare skattesparandet var att det inte gav så mycketnysparande. Vad säger man då om detta? Här är alltså den uttalade målsättningenatt ta hand om tidigare sparande och se till att så mycket som möjligt av detbevaras. Men det finns inte ett ord om att man är ute efter att stimulera ochfå fram ett ökat sparande, ett nysparande. För det är egentligen åtgärden ganska meningslös. Det ärinte många hushåll som på ett kvartal kan ta fram . Slutsatsen är helt enkelt att socialdemokraterna inte ärintresserade av att åstadkomma ett nysparande hos hushållen. Vad de ärintresserade av är att finansiera statsskulden. Trots att i början uttalade oro, var detpåfallande hur lugnt han tog på den här saken. Känner verkligen inte RolandSundgren någon oro för detta? Statsrådet gjorde det faktiskt iinterpellationsdebatten . AnL 136 () replik; sade att regeringsförslagettillstyrks enhälligt, och sedan uttryckte han en viss förvåning dels över attdet finns reservationer fogade till betänkandet, dels över att jag framhöll attåtgärderna är ensidigt inriktade på allemanssparandet. Reservationerna är ju föranleddajust av att vi anser de åtgärder som föreslås i propositionen varaotillräckliga. De innehåller också förslag till ytterligare åtgärder som vi anservara angelägna. Varför har då inte majoriteten gått oss till mötes, när vi nuändå är ense om behovet av ett ökat hushållssparande? AnL 137LARS DE () replik; anser i hovsamma ordalag att reservanternaär en samling kverulanter, som säger ja till själva åtgärden men sedan kommermed kritik mot att sparstimulanserna är otillräckliga. Han säger vidare att budgetunderskottet har gått ner till52 miljarder och att det är en stor framgång för regeringens politik. Men dåbortser han från vad den minskningen beror på. Den beror antingen påbokföringstekniska åtgärder, t. ex. att lägga bostadslånen utanför budgeten,eller på att dollarn har fallit och vi därigenom fått lägre räntor på den delav statsskulden som ligger utomlands. En tredje orsak är att lönehöjningarna, som regeringenhade som målsättning att få till , har blivit , dvs. Därigenom har statens inkomster på preliminärskatten ökat starkt.Den ökningen är i själva verket ganska tråkig därför att den beror på attlönepolitiken har misslyckats. Det är därför inte mycket att skryta med. Man kan alltså säga att trots att budgetunderskottetnominellt har minskat, kan man inte anföra det som bevis för att regeringensekonomiska politik har lyckats. Allemanssparandet är, som flera talare före mig har sagt,ofta inget nysparande. Vad vi har efterlyst i reservationerna är framför alltstimulanser till verkligt nysparande. Det nysparandet borde man dessutomförsöka kanalisera till produktiva investeringar. Det är stor risk att det sparande som kanaliseras tillallemanssparandet går direkt åt till budgetunderskottet. Då kommer man in i ensits som jag tycker är väldigt farlig, nämligen att budgetunderskottet knuffarut näringslivet från kreditmarknaden. Näringslivet får svårt att fåinvesteringskapital och får betala orimliga räntor, därför att statsskuldenkräver så mycket pengar och statsskuldens finansiering kräver ett högtränteläge. Det höga ränteläget, herr talman, är ett gissel försvenskt näringsliv . Det är det som gör att vi inte får de investeringarvi måste ha för att näringslivets produktiva sektor skall bli så stor att dentål de offentliga utgifterna. Jag yrkar ånyo bifall till reservationerna. Ä ndringar i allemanssparandet AnL 138 () replik: Jag kanske skall berätta för kom med en rapport också. Den rapportenvisar att det inte blir något negativt sparande vare sig eller,enligt prognosen, . , då socialdemokraterna återigen hadeansvaret, var sparandet nere . Den stora sänkningen kom under åren1980-1983, då sparandet sjönk från Det är naturligtvis viktigt attbevara det sparande som finns, och om man får tro konjunkturinstitutetsprognoser kommer det också att ske. Det är möjligt att det som inte blir mycket nysparande, men en del blir det. Det finns emellertid gränser för hur mycket man kan satsapå riktade stimulanser. De kostar dock mycket pengar för staten, och vi har ettbudgetunderskott att tänka på. Riktade stimulanser kan också medföra ettläckage genom att man lånar pengar för att spara. Det gäller alltså att ha enförnuftig balans i fråga om de riktade sparstimulanserna. sade att det inte verkade som om jag hystenågon oro för statsskulden. Min oro var betydligt större under de borgerligaregeringsåren. Då ökade statsskulden . Oavsett om dollarkursen gick uppeller ner eller om löneökningarna blev stora, ett var ändå säkert: för varje årsom gick ökade underskottet i statens budget. Det var då vi drog på oss denkraftiga statsskulden. Sedan klagade överatt vi inte går oppositionen till mötes i deras önskemål om sparstimulerandeåtgärder. Jag har redan sagt att det finns gränser för hur mycket de riktadestimulanserna får kosta. föreslår i reservation 4 att insättningar påett privat investeringskonto skall berättiga till en skattereduktion med 50 %av insatt belopp. Har ni räknat på hur många miljarder det skulle kostastatskassan? Det vore intressant att få reda på om förslaget är något så närgenomtänkt. AnL 139LARS () replik: Jag tror att tar på sig enfullständigt hopplös uppgift när han försöker berömma den socialdemokratiskaregeringen för den sparpolitik som har förts. Det går inte att komma ifrån på de här åren har lyckats föra ner hushållssparandet till omkring Oprocent. Det är inte något att skryta med. Sedan komargumentet att det var som vi drog 10 protokoll 1985/86:53-54 på oss denkraftiga statsskulden. Låt mig då påminna om att under de somsocialdemokraterna nu har suttit vid regeringsmakten har statsskulden ökat merän under de sex borgerliga regeringsåren. Vi har kritiserat förslaget därför att det favoriserarsparande i statsskulden. Att det är så framgår av att det är en tilltagandeobalans i allemanssparandet. I det gamla skattesparandet var man på slutetframme vid en situation där ungefär hälften av sparbeloppen gick in påsparkonto i bank och den andra hälften gick jn i aktiefonder. är det entilltagande obalans som innebär att allemansfonderna får allt mindre och attalltmer hamnar på sparkonton hos riksgälden. Det kan inte vara bra. Vi ser detsom ett medvetet gynnande av sparande i statsskulden och ett missgynnande avpersonligt ägande av aktier eller andelar i aktiefonder. Här skulle vi alltsåvilja få en rättelse till stånd. Det sägs i utskottsbetänkandet att man inte vill tilldelaskattesparfonder den rätt man har i allemansfonder att undgåreavinstbeskattning vid aktieförsäljningar. Man motiverar detta med att man engång i tiden fick större skattereduktion när man satte in pengar på skattefondän på den tidens bankkonto. Men den förmånen är borta, för denskattereduktionen har man ju redan. Vad det nu gäller är att skapajämbördighet mellan sparande i allemansfond och sparande i skattesparfond. Dåskulle man kunna stimulera till ett behållande av pengarna på skattesparfondoch därmed också få upp det totala sparandet i samhället. Jag håller med om att man skall varaförsiktig med riktade stimulanser, men det är ju inte aktuellt i det härfallet. Vad vi är ute efter är att vi vill att människor i större omfattningfår behålla de pengar som redan är sparade. Det är inte fråga om att lånanågonstans. Det skulle vara ett sätt att få upp sparvolymen i samhället. Detinnebär inte det förslag som föreligger. AnL 140 () replik; beräkningar på vad införandet av privata investeringskonton skullekomma att kosta. Jag har inga siffror att presentera . Vi kommer, som jagsade, att utveckla detta mera i en motion under den allmänna motionstiden. Menvi är' medvetna om att införandet temporärt kommer att innebära en vissminskning av skatteinkomsterna. Det innebär också förbättringar förstaten såväl på intäktssidan som på utgiftssidan. Det är detta, RolandSundgren, som är skillnaden mellan er socialdemokrater och oss centerpartister:Vi förenar de kortsiktiga åtgärderna för att åstadkomma en ökning av hushållssparandetmed mer långsiktiga åtgärder som har samma syfte och som får återverkningar ipositiv riktning även långt framåt i tiden. AnL 141ROLAND () replik: Det är inte så, , att vi inteföreslår långsiktiga åtgärder. Jag vill understryka det som ni skriver i erreservation, att den allmänna ekonomiska politiken är det allra viktigaste. Vibörjar nu få reallöneökningar, och realräntan är nu hög. Det lönar sig på etthelt annat sätt att spara än . Men som man säger ibankkretsar: Det tar tid med allting innan det slår igenom. Det var så ocksåinnan väldigt många på1960-talet och kom underfund med hur lönsamt det var attgöra stora avdrag. Sedan blev det nästan en avdragshysteri. Man säger frånbankhåll att det tar tid innan folk har blivit medvetna om hur lönande det äratt spara . Det uttalades på en sparbankskonferens att om 1970-taletvar avdragens årtionde, kan bli sparandets årtionde. Vi ärnaturligtvis intresserade av att på olika sätt stimulera sparande. säger att statsskulden har ökat mycket mersedan vi fick en socialdemokratisk regering. Det är faktiskt så att räntor påstatsskulden egentligen är mer än hela underskottet. Det är över 70 miljardervi har att betala på den statsskuld som byggdes upp under de borgerliga åren,medan underskottet endast är 52 miljarder. Vi får kämpa hårt för attytterligare få ner statsskulden och komma ur den här situationen. Jag såg i den som gavs ut efter valet ,att man hade beräknat att det marknadsekonomiska alternativet skulleha inneburit ett budgetunderskott på över 120 miljarder. Så det är en avsevärdändring i färdriktningen. AnL 142HUGO HEGELAND (m): Till allmän förtrytelse tänker jag inte sparapå orden i den här debatten utan tvärtom förlänga den med åtminstone sexminuter. Något inspirerad är jag av i påpekande om att deflesta motioner beledsagas av en triumfatorisk replik från utskottet, attmotionen är avslagen. För att debatten inte skall bli alldeles avslagen tänktejag göra några påpekanden. Det var mycket intressant, det som tog uppom professor sparteorier. Trots att han är Keynesian, ligger denneväl politiskt närmast socialdemokratin. Men ändå pekar han på att vi i Sverigemåste sänka skatterna, inkomstskatten och förmögenhetsskatten, för att främjasparandet. Därigenom skulle vi också få en ökad ekonomisk tillväxt.Socialdemokraterna har ju medvetet satsat på att göramotsatsen till att stimulera sparandet. Jag erinrar mig att skrev en känd artikel -jag vill minnas att det var i Tiden - som hade rubriken; Höga skatter ochlåg ränta. En låg ränta betyder i allmänhet att det blir ett lågt sparande, fördå stimuleras inte sparandet. Detta skulle inte heller behövas enligt GunnarMyrdal, utan i och med att man hade höga skatter skulle staten få intillräckligt med pengar ändå, så det var inget problem. Alla vet att vi har fått en helt annan utveckling;vi har fått både höga skatter och höga räntor. Ändå räcker inte ränteläget tillför att stimulera sparandet, utan hushållssparandet ligger omkring noll procenti . Detta gäller dock inte det totala sparandet, som det har påpekatsfrån vissa håll under debatten, utan det gäller enbart hushållssparandet. Visparar ju i alla fall i viss utsträckning till våra investeringar ochreinvesteringar. Att hushällssparandet ligger omkring noll procent är helti linje med socialdemokraternas ideologi, för enligt deras uppfattning skallinte den enskilde spara, utan staten skall ta hand om den enskilde till 100 %.Därför vill man inte heller nämnvärt sänka skatten på inkomster, och ännumindre på förmögenheter. Prot.1985/86:54 , Vad det här visar är att vi faktiskt har ett systemfel iSveriges ekonomi. Vi har alltså för höga skatter, höga räntor och för lågtsparande. Trots att ränteläget ligger relativt högt, räcker det inte till föratt stimulera sparandet. Det nya tillskottet i allemanssparandet är ju i storutsträckning skattesubven-tionerat.