prot · G90926 · 1985-12-31 00:00:00 — konstitutionsutskottetansett att en vpk-motion i frågan borde behandlas där. Även detta är enangelägen fråga. Man kan också notera en nyansskillnad i ett parcentermotioner. Den ena godtar inga skäl för närvarorätt förpersonalföreträdare i nämnder, den andra vill ha en ändring i kommunallagen somger kommuner och landsting befogenheter att besluta om närvaro- ochyttranderätt. För den mer försiktiga varianten står en f. d. kommunminister. De borgerliga förbiser i sitt motstånd mot närvarorätt förpersonalföreträdare från ett viktigt faktum. I nämnder är det redan nu vanligtmed avdelningschefer och olika högre tjänstemän som berett och föredrarärenden. Men politikerna måste ju inta en självständig hållning till dessa, ochdet kan inte vara svårare att göra det till synpunkter som framförts avföreträdare för personalorganisationer. Man bör, herr talman, skilja på de verkliga problem som ärförknippade med denna verksamhet - och som jag något har pekat på - och detmotstånd mot de anställdas inflytande som de borgerliga företräder. De verkliga problemen måste noga följas för att nödvändigakorrigeringar skall kunna göras, så att närvarorätten i kommunala nämnder blirtill en tillgång såväl för personalen som för politikerna och därmed också förallmänheten. Närvarorätt för personalföreträdare i kommunala nämnderm. 16ALF (): Efter de stora kommunsammanslagningarna är vimånga som väntat på - och också arbetat på - någon modell som kunde medverkatill större politisk aktivitet ute i de kommundelar som lätt hamnar i periferin-kommundelar som tidigare kanske hade egen fullmäktigeförsamling, ettförhållande som medförde att medborgarna enkelt och effektivt kunde nåbeslutsfattarna och följa och kontrollera besluten. På en del håll finns kommundelsråd inrättade. Personligentror jag att någon form av kommundelsstämmor, där medborgarna fick mötabeslutsfattare och företrädare för de kommunalt anställda, ställa frågor ochframföra åsikter, kunde vara av värde. Förslag med den inriktningen hade varit önskvärda.Propositionen som avhandlas koncentrerar och befäster makten ätfåtalet. Detta är verkligen att beklaga. Det är trist att debatten runt propositionenom närvarorätt i kommunala nämnder polariserats till en debatt för eller emotfackföreningsrörelsen. Detta är ju faktiskt vad som skett av och till ute ibygderna, och sådana tendenser har också kunnat märkas här i kammaren. Personligen tycker jag att det är att värna facketsintegritet att avslå propositionen. Likaväl som fackets representanter kanpåverka politikerna -det har understrukits här - kan naturligtvis situationenbli den att politikerna påverkar fackets representanter och, om man vill se detriktigt dystert, låser dessa och därmed försvårar eller i varje fall lättanfräter den också ofta omtalade och positivt understrukna representativademokratin. För mig är det som avhandlas en principiell fråga avhögsta valör. Det kan inte vara rimligt att i den representativa demokratinblanda in vissa kommunala personalgrupper och ge dem utökat inflytande ijämförelse med andrapersonalgrupper i samma kommun, som skall hållas utanför. Jag vill också ta upp den jämförelse somBertil Fiskesjö och flera andra snuddat vid. Det kan finnas anledning atterinra ytterligare en gång om att det ute i kommunerna mycket väl kan vara såatt små partier samlar åtskilliga röster bakom sig men likväl - inte sällan pågrund av taktiskt skicklig valkretsindelning - hålls utanför både fullmäktigeoch givetvis också styrelser och nämnder. Det är också vanligt att partier somtagit mandat i fullmäktigeförsamlingar mycket resolut hålls utanför styrelseroch nämnder, och det parti som ivrar för närvarorätt för personalföreträdarei kommunala nämnder har långt ifrån alltid varit benäget att möjliggöra denförlängning av den representativa demokratin som man med fog kan anse att detskulle innebära att låta politiskt valda representanter från små partier fånärvarorätt vid styrelse- och nämndsammanträden. När det gäller möjligheten för små partieratt få insyn och närvarorätt i politiska fora är som bekant inte alltid allapolitikers intresse särdeles omfattande. Jag ber att få yrka bifall till reservationen. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 oc/j 2 a (närvarorätt för personalföreträdare ikommunala nämnder) Utskottets hemställan bifölls med 151 röster mot 140 förreservationen av m. fl. 4 ledamöter avstod från att rösta. Utskottets hemställan bifölls. betänkande 1985/86:1 om alkoholpolitiken. Anf.17 (): Liksom handlar skatteutskottets förstabetänkande om ett antal motioner från föregående vilka röralkoholpolitiken. I stort sett är det samma sorts motioner och i många fallockså samma motionärer. Något som skiljer sig från föregående år är att socialutskotteti år föredragit att inte yttra sig över motionerna. Droppen urholkar stenen inte genom sin kraft utan genomatt ständigt falla. Det tycks vara ett ledande ordspråk för en del motionärer,som återkommer med sina krav. I några fall har det visat sig attträgen vinner, och resultatet i de fallen har blivit att alkoholpolitikenblivit något mindre krånglig. Som bekant har vi sluppit det löjliga och närmast genantaförbudet att sälja folköl i livsmedelsbutikerna och helger.Butiksägarna och deras anställda slipper alltså nu att under dessa tider läggaskynken över ölbackarna. När detgäller de av mänga med rätta som synnerligen fåniga betraktade förbuden iden s. k. lex har det skett vissa uppluckringar i fråga omunderhållning och försäljning. tanke härpå och på att problemet inteenbart berör oss utan också är en fråga för våra vänner danskarna har vimoderater tillsammans med utskottets folkpartister föredragit att avge ettsärskilt yttrande i stället för en reservation vid behandlingen av de tvåmotioner som berör lex . En annan fråga, som inte har varit föremål förmotionsskrivande och därför inte heller tagits upp i detta utskottsbetänkandemen som ändå motiverar en kommentar, är avslöjandet att vissa båtlinjer fränbeskattningssynpunkt betraktas som korta, trots att de är längre än andra, somhar gynsammare beskattningsvillkor. Här har blivit klart diskriminerat,och självfallet måste bestämmelserna ändras, så att lika regler kommer attgälla för alla. I fråga om etablering av systembutiker har skatteutskotteti förra årets betänkande intagit en generösare attityd till en ökad etableringgenom att understryka vikten av att man även tar hänsyn till kommunalaönskemål. Detta omtänkande har redan återspeglats i en positivare inställning iSystembolagets styrelse. Vårt tidigare krav på rätt för varje kommun att få ensystembutik kanske inte ligger så långt i fjärran som man tidigare fruktat. Denstora majoriteten alkoholkonsumenter är måttlighetsförbrukare, och det är ettsjälvklart servicekrav att en systembutik skall kunna nås relativt bekvämt. När det gäller övrigt krångel i alkohollagstiftningenfäster vi en viss förhoppning till alkoholhandelsutredningen, som i ettdelbetänkande tog upp frågor ägnade att förenkla reglerna för servering av ochhandel med alkoholdrycker. Blanddessa förenklingsförslag kan nämnas: Kommunalavetorätten i serveringsärenden avskaffas. Etablering av restauranger med alkoholservering skall intebehöva underkastas behovsprövning. Kravet påatt matservering skall utgöra viss del av rörelsen slopas. Tillståndskravetför att servera öl av klass II i slutna sällskap slopas. Alkoholserveringskall tillåtas i stället för som . När det gäller handel med öl i såväl parti- somdetaljledet föreslås att tillståndsprövningen slopas. Detta är inga revolutionerande förslag precis, det är docksmå små steg i rätt riktning. Förutom när det gäller lex finns det moderata namnvid ytterligare fem särskilda yttranden. När man åker utomlands får man ta medsig hem en viss mängd obeskattade varor; det rör sig huvudsakligen om vin ochsprit. Transportekonomiskt och inte minst ur den enskilde resenärensbekvämlighetssynpunkt medför det en avsevärd nackdel att flaskorna i fråga intefår inköpas på ankomstflygplatsen vid hemfärden. Eftersom Nordiska rådetuppmärksammar den frågan avvaktar vi resultatet av den tankemödan, innan vikommer med några krav på ändringar av nuvarande bestämmelser. Vi anser också, liksom tidigare, att systembutikernasjälva skall få avgöra om kundernas servicekrav motiverar lördagsöppet.Förbudet kom ju till i det högst vällovliga syftet att minska fylleriet. Depositiva effekterna är mer Prot, 1985/86:26 påtagligaendast och inte alls lika entydiga . Denegativa effekterna.av en fast etablerad svart marknad måste ocksåuppmärksammas. Vi anser som sagt att systembutikerna borde anförtros att självabesluta om lördagsöppet. I orter med flera butiker är det självfallet intenödvändigt att alla har öppet. När det gäller mellanölet anser vi det fortfarandeegendomligt att denna öltyp får säljas fritt nästan överallt utom i vårt land.Den i många stycken dåliga kvaliteten pä det s. k. folkölet har medfört enkraftigt ökad försäljning av starköl, låt vara att ökningen på senare tidavstannat. I varje fall är knappast en ökning av starkölskonsumtionen särskiltpositiv ur nykterhetssynpunkt. Detta förhållande bidrar till att vi anser attstarka skäl talar för att mellanölet bör återinföras. Vår enda reservation, som vi för övrigt delar medutskottets folkpartister, gäller beskattningen av kvalitetsviner. Våren 1983begärde ett förslag från regeringen till successiv sänkning avskatten på kvalitetsviner för att göra dessa viner i mellanprislägenatillgängligare för en bredare allmänhet. Förebärande tekniska svårigheter vid utformningen av enändrad dryckes-beskattning har finansministern förklarat att han inte är bereddatt föreslå en sådan sänkning trots riksdagsbeslutet. Vi reservanter godtarinte ett sådant resonemang utan kräver, inte minst med tanke på värdet av attskapa en bättre dryckeskultur, att regeringen följer tidigare riksdagsbeslutoch utarbetar ett förslag till ny beskattning av kvalitetsviner. Med detsagda, herr talman, yrkar jag bifall till reservation nr 5. 18KJELL (): 1 skatteutskottets första betänkande för dethär , som behandlar ett antal motioner om alkoholpolitiken,understryker utskottet värdet av den enighet som råder om 1977 årsalkoholpolitiska reform. Utskottet konstaterar också "att den mätbarakonsumtionen av alkohol sjunkit väsentligt och att även totalkonsumtionentorde ha sjunkit, trots att hembränningen och hemtillverkningen av vintilltagit som en följd av att skatteinstrumentet utnyttjats för att dämpakonsumtionen ". Av detta citat skulle man kunna få det intrycket atttotalkonsumtionen påverkats i ringa grad. Så är sannolikt dock inte fallet.Alldeles färsk statistik visar också att de tidigare tendenserna då det gällerutvecklingen av alkoholbruket håller i sig. Även om denna statistik börbetraktas med en viss skepsis, med tanke på glykolanvändning och annat, tyckerjag nog att man kan säga att detta är glädjande. T. ex. konsumtionen av starkölminskar. Den utskottsskrivning som jag citerade utgör ett starkt stöd förfolkpartiets krav på en utvärdering av beslut eftersom en stor osäkerhetråder om vad som faktiskt har inträffat. Kunskap om det som man skall försöka förändra ellerförbättra är naturligtvis alltid bra. Det är därför förvånande att övrigapartier tycks vara ointresserade av denna utvärdering. Under allaomständigheter borde man väl vara intresserad av att så noggrant som möjligtsöka fastställa de orsaker som ligger bakom minskningen av konsumtionen och deförändrade konsumtionsvanorna. Av det faktamaterial som en utvärdering skulleförse oss med skulle medsäkerhet viktiga slutsatser om framtida åtgärder kunna dras. Vi tror oss veta att prisinstrumentet har spelat en storroll och att även sjunkande reala inkomster haft sin inverkan. Konsumtionsminskningenhar t. ex. inte varit likformig , då ju denmätbara konsumtionen sjunkit med . Det är egentligen ganskaanmärkningsvärt att vi inte begagnar detta gyllene tillfälle a(t utöka vårakunskaper om det som vi brukar kalla vårt största sociala problem. Vi känner ju också till att det finns ettklart samband mellan bruk och missbruk av alkohol. Därför finns det ocksåstarka mänskliga, sociala och även ekonomiska skäl att fortsätta att pressatillbaka totalkonsumtionen. Följden blir färre alkoholskadade. Omvänt vet viatt en höjd konsumtion ger mera missbruk och flera alkoholskadade. Av naturliga skäl sker minskningen av missbruk ochalkoholskador med en viss eftersläpning. Därav följer två saker som gör att vifrån sida inte nu vill förorda en ransonering under en provperiodpå . För det första skulle de erfarenheter som vi redan vunnitoch som vi - vilket är än viktigare - kan vinna genom att med konsekvens ochmålmedvetenhet gå vidare med de åtgärder som vi valt gå förlorade. För det andra skulle erfarenheterna av en så kortförsöksperiod ha ett begränsat värde. Till den eftersläpning som jag nämntskall man också lägga att förändringar i den illegala hanteringen av alkoholsker med en viss fördröjning. Vi menar därför från sida att vi skall gåvidare med beslut och försöka förändra attityderna till alkoholbruketi positiv riktning. Först om detta misslyckas bör vi tillgripa ransoneringeller andra restriktioner. För att lyckas - och även för att fastställaatt man misslyckats - är det nödvändigt att ha en klart uttalad målsättning.Som jag sade i inledningen har den mätbara alkoholkonsumtionen sjunkit medungefär . I partimotion 1984/85:2198 begär vi ettriksdagsuttalande innebärande en lika stor procentuell sänkning . Mot en sådan målsättning anför utskottet att det är svårtatt fastställa den totala konsumtionen. Detta är naturligtvis sant, men detinnebär också att det mål som gäller är en allmän opreciserad sänkning omvars storlek inte uttalat någonting. Detta är, enligt vår mening,inte till fyllest. Om statsmakt, nykterhetsrörelse och övriga inblandadekommer överens om ett gemensamt bestämt mål för minskad alkoholkonsumtion underden närmaste tioårsperioden skulle slagkraften i bekämpningen av vårt störstasociala problem öka markant. Då kunde - som vi framhåller i folkpartimotionen- informationskampanjer, prispolitik och restriktioner relateras till ettgemensamt mål. En klar målsättning och ökad kunskap är alltsågrundelement i alkoholpolitik. En åtgärd för att öka kunskapen påområdet är att förbättra alkoholstatistiken. Låt mig erinra om några brister istatistik och alkoholforskning som vi tagit upp i vår motion. Somframgått av vad jag sagt är kännedomen om hembränningens Prot.1985/86:26 omfattning helt bristfällig. Statistiken har under de senasteårtiondena i flera avseenden försämrats. Kontrollstyrelsensalkoholregister har försvunnit. Domstolarna registrerar inte längre alkohol isamband med brott. Genom att nykterhetsvården integrerats med socialtjänstendöljs ytterligare kunskap. Då det gäller dödsfall, trafikolyckor, sjukskrivning ochförtidspensionering finns viss registrering av alkoholorsaker. Men denna ärsnarast desinformativ. 1 en dödlighetsundersökning i fann man t. ex. attalkoholdödligheten var åtminstone sex till åtta gånger så hög som denofficiella statistiken utvisade. Jag har nämnt några exempel. Självfallet är vi inteintresserade av att införa eller återinföra integritetsstörande statistik, somkan tillföra oss kunskap om alkoholproblematiken. 1 själva ordet alkoholbeskattning ligger att det äralkoholen som beskattas. Alkoholbeskattningen skall definitionsmässigt intevara en rent prisstyrd konsumtionsbeskattning. Då det gäller vinbeskattningenbör det enligt vår mening vara möjligt att uppnå en beskattning som ökarintresset för mellanprissortimentet - det som litet oegentligt brukar kallasför kvalitetsviner. Tillsammans med begär vi i reservation 5 attregeringen utarbetar ett sådant förslag. Vi menar att detta är ett viktigt ledi en förändrad syn på vindrickandet. Det finns inget mer deprimerande än att ivissa artiklar behöva läsa redogörelser för vilka viner som ger mest alkoholför pengarna. Mycket skulle vara vunnet om sådant resonemang rensadesut. Det finns definitivt andra kvaliteter hos vinerna att rikta intresset emotän alkoholinnehållet. Ur ren nykterhetssynpunkt skulle det vara en klarförbättring om intresset fick en annan inriktning. Självfallet är det bättreatt folk köper en flaska av ett årgångsvin i mellanprisklassen som uppvisarsådana kvaliteter än att man köper två flaskor billigt vin för samma pris. Godtar man prisinstrumentet - och därom tror jag faktisktatt vi är överens - blir ju förbättringen avsevärd ur nykterhetssynpunkt. Jag tror att jag nu har redogjort för deprincipellt viktiga dragen i alkoholpolitik. Naturligtvis är detinte möjligt att tränga pä djupet i en debatt av den här karaktären, som endastavser beskattning. Detta får väl anstå till någon större debatt omalkoholpolitiken. För den som vill ytterligare förkovra sig i folkpartietsståndpunkt på området hänvisar jag till den motion som jag har nämnt,1984/85:2198, samt till den debatt om alkoholpolitiken som hölls i kammaren den17 . Jag yrkar , herr talman, bifall tillreservationerna 1, 2, 4 och 5. Anf.19 (vpk); Missbruket av alkohol har alltid, mer eller mindre, variten fråga som arbetarrörelsen arbetat med genom att solidariskt hjälpa ochstötta kamrater. Redan tidigt etablerades också ett intimt samarbete mellanarbetarrörelsens partier och fackföreningsrörelsen med olikanykterhetsrörelser. Alkoholmissbruket var i många stycken ett problem blandmänniskor med olika dåliga sociala miljöer. Några av problemen var;Arbetslöshet, låga löner med knappa medel att försörja familjen, trångboddhetoch andra problem som stod att finna hos den undertryckta klassen. Det varalltså en av utgångspunk- terna förarbetarrörelsens engagemang. är dåliga sociala miljöer fortfarande en mycketkraftigt bidragande orsak till alkohol- och annat drogmissbruk. De dåligasociala miljöernas innehåll har i viss mån förändrats, men kvar står den högautslagningen av människor från arbete, bostad och social gemenskap som en av degrundläggande orsakerna till missbruk. Problemet för missbrukaren att ta sig ur beroendet är såatt säga dubbelt. Dels måste han bryta sig ur beroendeskapandet som ligger isjälva drogen, dels måste han bryta med det sociala mönster som han blivitfången i. Här står kanske att finna en av de svåraste situationerna för enmissbrukare. Det gäller hela individens egna integritet. Hans enda s. k.kompisar utgör i detta sammanhang inget stöd utan fungerar i motsatt riktning. Jag skulle vilja åskådliggöra litet av detta med en dikt.Dikten är skriven , mitt under brinnande krig och i ett somvid den tidpunkten hade ungefär ett ölkafé med utkastare i varje kvarter. från här i - han som skrivit dikten - var då 20år gammal. , om han lever, kan han konstatera att det hanskrev för fortfarande äger tillämplighet i principiell mening. Han skrevså här; Prot, 1985/86:26 Så sitter jag här vid mitt solkiga bord ochlyssnar till bruset av stora ord frånmännen som dricka och le. Och glömdaär sorger, bekymmer och jäkt och vaktenhar flytt för min andedräkt som luktarav bira, renat och sill Fröken,får jag en pilsner till! Där ölet går in där går vettet ut så lyderen vis mans ord. Jag tittari glaset, min pilsner är slut ty sluttar ju allt på vår jord. Då klararjag strupen, ty ropa jag vill. Fröken,får jag en pilsner till! i min skalle en tanke slår rot omnykterhet, bättring och syndernas bot. Jag frågarmig själv; vad är det du vill? Men ropar som vanligt; En pilsner till! Vad är det då som beskrivs i den här dikten? Vad är detsom fortfarande skapar ett tryck på människor? Har samhället möjligen förändrats,så att man kan uppleva större solidaritet och gemensamma kollektivalösningar på olika sociala problem? Har sådant kunnat komma till stånd? Svaret på frågorna är entydigt nej. Tvärtom harutvecklingen i vid mening strävat åt motsatt håll. Trycket har ökat.Privatiserings- och satsa-på-dej-själv-ideologier har brett ut sig.Arbetsplatsernas organisering sker fortfa- Prot,1985/86:26 randeefter maximen "var lönsam, annars kan du gä". Uppbyggandet av socialakontakter på arbetsplatsen mellan arbetskamrater försvåras eller omöjliggörshelt i många fall. Men görs det då inget för att skapa förutsättningar attåstadkomma ändring? Det finns en mängd olika folkliga rörelser bl, a,som arbetar med dessa frågor i både rehabiliterande och förebyggande syfte. Menstödet från samhället till dessa borde vara större. Ett engagemang som jag vill exemplifiera med är det somsedan slutet av har prövats bl. a. i , nämligen ettfackligt-socialt arbete, som bygger på kamratstöd. kom det uten bok, som beskrev en del av detta arbete. Den gavs ut på Brevskolan och heterTänk om ... en bok om kamratstöd i verkligheten. Där beskrivs hur en facklig-social ombudsman på enfackförening i arbetar med just utslagna kamrater, hur han hjälperdem med arbete, bostad och sociala kamratliga kontakter. Där beskrivs ocksåbakgrunderna till dessa människors problem, men framför allt visas det i bokenhur mycket solidariteten mellan arbetskamraterna betyder, hur arbetarrörelsensgamla värderingar om solidaritet skapar nya sociala kontakter och ger godamöjligheter att bryta sig ur missbruket. Jag har, herr talman, i stort uppehållit mig vidproblematikernas situation och orsaken till densamma. Det finns självfalletockså en rad andra frågor att ta ställning till vad gäller alkoholpolitiken,framför allt en rad preventiva åtgärder i förbättrande och förändrande syfte,och det existerar många olika uppfattningar om hur dessa åtgärder bör utformas.Vi har kommunisterna i en motion föreslagit att en särskildalkoholkommission skall tillsättas. Bakom detta krav ligger uppfattningen attdet behövs en mer medveten och utvecklad alkoholpolitik för att påskynda ennedgång av konsumtionen och därigenom också en minskning av alkoholskadorna. 1 reservationen från vpk utvecklas också deproblemställningar som bör ligga till grund för arbetet inom en sådanalkoholkommission. Här uppsatts -i motsats till vad som är fallet ifolkpartiets krav på en utvärdering av 1977 ärs alkoholpolitiska beslut och iutskottsmajoritetens stöd för en central ledningsgrupp - ett klart uttalat målför en fortsatt kontinuerlig uppföljning av alkoholfrågorna, vilket kan ledatill en nedgång av konsumtionen och till andra förbättringar. Jag yrkar, herrtalman, bifall till vpk-reservationen, nr 3. 20EGON (): Låt mig i likhet med tidigare talare börjamed att konstatera att det råder bred politisk enighet om vår alkoholpolitik.Det är bra och ökar möjligheterna att bemästra de problem som föreligger inomdetta område. Denna breda politiska enighet om alkoholpolitiken hindrar nu inteatt vi har ett ganska stort antal motioner att behandla omalkoholfrågor. Årets motioner berör inte det alkoholpolitiska beslutetfrån , som utgör basen för vår alkoholpolitik. Motionernas krav berör dennagäng förbud mot försäljning av snabbvinssatser, förändringar i systembutikernasöppethållande, sänkt minimiålder för inköp av alkohol, översyn avvinbe-skattningen,.marknadsföring och beskattning av snabbvinssatser, översynav lexÖresund, utvärdering av effekterna av alkoholpolitiska beslut,beskattning av all införsel av alkohol, ändrad prissättning på alkohol,inrättande av en statlig alkoholkommission, försök med inköpsbegränsning vadgäller alkohol, skattefri försäljning på flygplatser vid ankomst, försök medalkoholransonering, höjning av alkoholgränsen för öl som säljs i allmännahandeln, reducerat pris på restauranger vid inköp av alkohol, förändradprissättning pä alkhol vid restaurangservering, förbättrad alkoholstatistik,krav på uppställande av delmål för alkoholpolitiken samt krav på förändringar iLHD (lagen om handel med drycker). De flesta av dessa motionskrav har, som också påpekats avtidigare talare, behandlats av tidigare riksdagar, senast i anslutning tillskatteutskottets betänkande 1984/85:1. Egentligen är det såvitt jag kan seendast kravet på ökad alkoholhalt i cider som fattas den här gången. Riksdagenbeslutade vid sin senaste behandling av frågor på detta område att följautskottets förslag på alla punkter.