prot · G90982 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:82 1 § Justerades protokollet för den 11 innevarande månad. 2 § Föredrogs och hänvisades 1985/86:18 till finansutskottet 1985/86:14om nytt kyrkofullmäktigval i vissa fall (prop. 1985/86:88), 1985/86:11 om ändring isekretesslagen (1980:100) m.m. (förs. 1985/86:11) och 1985/86:13 om förefagsbot (prop. 1985/86:23). betänkande 14, finansutskottetsbetänkande 11 och justitieutskottets betänkande 13 kommer att debatteras i turoch ordning. Voteringarna äger rum i ett sammanhang efter avslutad debatt. Först upptas alltså betänkande 14om nytt kyrkofullmäktigval i vissa fall. Nytt kyrkofullmäktigval i vissa fall 2 (); I ett uppmärksammat kyrkofullmäktigval ihöstas blev det märkliga resultatet att ingen blev vald. Samtliga avgivnavalsedlar saknade partibeteckning och underkändes därför, helt korrekt, avvalmyndigheterna. Eftersom vidare inga fel hade begåtts vid valförrättningenkunde infe valet upphävas eller göras om efter överklagande i vanlig ordning. Församlingen stod således för valperioden utan fullmäktige och utan alla de organ som bygger på fullmäktige. Nytt kyrkofullmäktigval i vissa fall Enda säftet att rätta fill detta, så att församlingen fårsina fullmäktige, är att stiftar en lag som möjliggör omval.Regeringen har också lagt fram en proposition i ärendet, som behandlas.Lagen är tidsbegränsad men generell fill sin utformning, eftersom riksdageninte får stifta lag som enbart gäller enskilda fall. Jag har ingen invändningmot lagen utan yrkar bifall till det lagförslag som föreligger. Men den här ordningen är naturligtvis inte i principfillfredsställande. Vi bör få en permanent lösning pä frågor av det här slaget.Man kan väl säga att det i grunden beror på ett förbiseende att det inte finnsnågon bestämmelse i vär nuvarande vallag som reglerar fall av det här slaget. gamla riksdagsordningen fanns det en passus som möjliggjorde omval i sådanahär fall. I en motion som vi väckte redan under allmännamotionsfiden uppmärksammade och jag dessa problem. Den motionenbehandlas nu i samband med propositionen. De allmänna resonemang som finns ipropositionen anknyter nära till de resonemang som vi för i vår motion, och jaghar naturligtvis ingenting att invända mot detta. Men vi föreslog att man skall införa en bestämmelse ivallagen som gör det möjligt för att förordna om omval i sådanahär fall. Det skulle ge en smidig ordning, och det skulle möjliggöra attomvalen utan några särskilda omgångar kunde komma i samma svep som andra omvalsom har beslutats i anledning av överklaganden. Men vi menar också att det bör öppnas en möjlighet föromval även i andra fall än det som illustreras i det nu aktuella betänkandet.Det kan ju vara så aff av olika anledningar en hel mängd valsedlar kasseras,och om kassationen översfiger en viss andel kan man då ifrågasättarepresentativiteten hos de valsedlar som blir kvar. För den skull bör manalltså överväga omval även i andra fall än när det helt saknas giltigavalsedlar. Det är naturligtvis litet knepigt att bestämma hur reglerav det här slaget skall vara utformade i detalj, och vi har därför inte lagtfram något konkret lagförslag i vär motion. Vi anser att det bör gä ettutredningsuppdrag till folkstyrelsekommittén att bearbeta frågan.Folkstyrelsekommittén har en lång rad andra uppgifter som rör vallagen, ochdessutom en lång rad andra uppgifter som rör kyrkofullmäktigvalen. För denskull är det i allra högsta grad lämpligt att folkstyrelsekommittén får se överde här frågorna i ett sammanhang. Jag kan nämna att folkstyrelsekommitfénsordförande har samma mening som vi i den här frågan. Märkligt nog har majoriteten i intevelat gä med pä detta krav utan anser att regeringen skall få klara avdetta. Jag tycker det är en litet konstig ordning. När vi nu har en utredningsom sysslar med de här frågorna och är insatt i problemen, så vore detnaturliga att den fick ta hand om även denna. Jag yrkarbifall till den reservation som är fogad till betänkandet. 3OLLE (): Här finns det inte mycket att bråka om. Om viläser betänkandet, märker vi'att majoriteten är helt ense med behovet av en översyn av lagstiftningen. Likaså är man överens om att detta kanaktualisera frågor i ett något vidare sammanhang och att det därför krävs enutredning. Vi anser att det ändå är regeringen som har kompetensen att bestämmai vilka former detta skall utredas. Om jag får glädja med någonting sä villjag säga att jag tycker att folkstyrelsekommittén, där ju både jag är medlemmar, har en mycket god kompetens att klara den saken, och detär ju mycket möjligt att regeringen också väljer den utvägen. 4 (): Jag ber att fä konstatera att vi tydligen isista omgången är överens om det förslag som läggs fram i centerreservationen. 5 (): Jag vill bara yrka bifall till utskottetshemställan. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten om justitieutskottetsbetänkande 13.) Kammaren övergår nu till att debattera finansutskottetsbetänkande 11 om ändring i sekretesslagen m- m- 7ANNE (); För nästan exakt 25 är sedan - 1961 - beslötriksdagen att företagens inkommande betalningar i samband med export av varorinte skulle behöva rapporteras till . Skälet till detta var attuppgifts-lämnandet ansågs enbart leda till en onödig och dryg pappershanteringför alla inblandade parter. vill finansutskottets socialistiska majoritetåterinföra detta uppgiftskrav för alla exportvaruaffärer. Det betyder att de80 % av betalningarna från utlandet som är undantagna frånuppgiftsskyldigheten kommer att föras in under rapporteringskrav. Var och enmåste inse att detta innebär en mycket kraftigt ökad arbetsbelastning förföretagen och bankerna. I andra sammanhang brukar regeringens företrädareberömma sig av att försöka förenkla och minska kraven på uppgiftslämnande frånenskilda företag till myndigheter av skilda slag. Jag såg i en tidning att industriministern är uteoch talar om industripolitik och småföretag, och jag misstänker att han då harmed en liten passus om minskat uppgiftslämnande frän företagen. I och medförslaget i finansutskottets betänkande nr 11 om ändring i valutaförordningentas, som jag ser det, ett stort steg bakåt i denna förenklingsprocess. Jagbeklagar att sä sker. Det rapporteringssystem som majoriteten vill införa gårunder beteckningen BOK Il-systemet. Det innebär i korthet att valutabankernavarje månad skall rapportera alla slag av betalningar från utlandet påmagnetband till A ndring i valutaförordningen riksbanken.I den första rapporteringen -som kallas basrapportering-skall bankerna lämna deuppgifter som de redan har vidare till . Dessa uppgifter skall sedankompletteras - i den s. k. kompletteringsrapporten -med ett antal uppgifter sombankerna skall skaffa in från de enskilda företagen. Kompletteringsuppgifternaskall från företagen lämnas till bankerna, och sedan skall bankernavidarebefordra dem till . skall sedan bevaka att uppgifternakommer in på avsett vis. I det ursprungliga förslaget från skulle föralla betalningar uppges inte bara vad betalningen gällde, vilket land den komifrån, vilket valufaslag som användes etc. utan också vilket utländskt företagsom hade verkställt betalningen. Från näringslivet hävdade man att en sådan typav rapporteringssystem skulle medföra kostnadsökningar på uppemot en halvmiljard kronor . Dessutom skulle en lagring centralt på magnetband avalla dessa uppgifter rimligen skapa stora sekretessproblem och kraftigt ökadesärbarhetsproblem för det svenska näringslivet. har emellertid nu enligt uppgift beslutat attnamn pä det företag som har gjort betalningen till ett svenskt företag inteskall behöva lämnas in. Självfallet medför detta både att det blir mindrekostnader för uppgiftslämnandet och att sårbarhetsriskerna minskar. Fortfarandeär det emellertid enligt det nu aktuella förslaget så, attbefalningsuppgifterna skall lämnas med fördelning på länder och valutaslag,och systemet skall fortfarande vara heltäckande. Det finns två uppgivna motiv för den heltäckanderapporteringsskyldigheten, enligt utskottsmajoriteten. Det första gällerbehovet att få en bättre betalningsbalanssfatistik. Detta är inte någon kontroversiellfråga, framför allt infe vad gäller företagens export av tjänster, eftersom detdär finns stora skillnader mellan de uppgifter som tas in genom och den nuvarande formen av valufaanmälningar till . Detsom är kontroversiellt är emellertid sättet att förbättra statistiken. Vi anserfrån de borgerliga parfierna att man i stället för att införa ett sådant härheltäckande rapporteringssystem bör fortsätta att utveckla SCB:s tjänsteenkäteroch t. ex. genomföra dem kvartalsvis i stället för en gäng . Vi ser detockså som helt onödigt att för statistikändamål kräva en generellanmälningsplikt för alla betalningar från utlandet. Det andra motivet för BOK Il-systemet är att förbättrakontrollen över att valufaregleringens olika förbud efterföljs. Som jag ser detär det motivet ett utomordentligt exempel pä hur en viss typ av regleringar ochförbud föder behov av nya regler och nya kontrollmöjligheter. Vi anser intefrån de borgerliga partiernas sida att det finns något kontrollskäl för attbygga upp ett nytt heltäckande rapporteringssystem. Vår strävan bör i ställetvara att avskaffa valutaregleringen och underlätta deinternationella kapitalrörelserna. I detta sammanhang skriver utskottsmajorifeten i betänkandet:"En förbättrad statistik är därför, som utskottet ser det, enförutsättning för liberaliseringar av valutaregleringens tillämpning." Jagvill därför fråga utskottets ordförande som representant för regeringen om detkommer att föreslås några uppluckringar av valutaregleringen för den händelseaff majoritetens förslag skulle vinna kammarens bifall. Med det,herr talman, vill jag yrka bifall fill reservationen av /86:82 8 (); '"""-'"«/"f«/«'- Först vill jag yrka bifall till hemställan i finansutskottets * betänkandenr 11 till detta . I betänkandet behandlas frågan om en förbättradbetalningsbalansstatistik, något som och finansutskottet längekrävt. Som en illustration av behovet kan nämnas att statistiska centralbyrånefter en enkät har uppskattat tjänsteexporten till 23 miljarder för året 1982under det aff fick rapporter om betalningar på endast 10 miljarder. har förbättrat rapporteringenav betalningar till utlandet, i praktiken betalningarna för importen. Menrapporteringen av betalningar/rån utlandet är alltjämt otillfredsställande ochmåste förbättras. Det finns i princip två sätt att göra det på - antingen genomen statistik som tas fram via registreringar i samband med valutaköpen, ellerockså med en statistik som tas fram genom att man använder enkätundersökningar. Eftersom syftet med statistiken, som utskottsmajoritetenser det, främst är att ge kunskap om betalningsströmmarna, så aff vi kan få effintellektuellt tolkbart och färskt utgångsmaterial för avvägningen mellanfinans- och penningpolitik och för utformningen av penning- och valutapolitiken,är snabbheten när det gäller statistikens framtagande avgörande. Utskottetansluter sig av denna anledning till riksbanksfullmäktiges synpunkter och anseratt statistiken bör baseras på det föreslagna registreringsförfarandet. Under utskottsbehandlingen, dvs. ,uppvaktades vi av företrädare för , Bankföreningen ochFöretagens uppgifts-lämnardelegation. De hävdade, som här harnämnt, att företagens kostnader för att lämna de begärda uppgifterna beräknadestill 450-500 miljoner. Inför denna hiskliga uppgift att vi skulle lägga påföretagen en skatt på en halv miljard valde vi att bordlägga frågan ochkontrollera rimligheten i de beräkningar som vi fick i behandlingens allrasista minut. Det har visat sig att uppgifterna i fråga baserades påtolkningar av siffror från ett tjugotal svenska företag. bedömerinitialkostnaderna till 50 miljoner. Denna bedömning grundar sig på enenkätundersökning som är utförd av ett fristående konsultföretag bland ungefär1 000 företag. Efter hand bör t. o. m. dessa kostnader på 50 miljoner kraftigtreduceras. har under hand också visat sig vara beredd affgenomföra väsentliga förenklingar i sitt system, vilket lett till att ävenFöretagens uppgiffslämnardelegation numera accepterar kostnadsbedömningar. Eftersom utskottet fått bekräftat att kostnaderna liggerpå en skälig nivå och dä behovet av en hög kvalitet i vårbetalningsbalansstatistik är påtagligt, borde utskottet ha kunnat lämnariksdagen eff enigt betänkande. De tre borgerliga partierna har emellertid valtatt skilja ut sig. I reservationen till utskottsbetänkandet har deborgerliga, som här framhöll, tagit upp valufaregleringsaspekfen och den kontroll- aspekt som ursprungligen lade på BOK Il-systemet. Men efter de förenklingar i sift system som har visat sig vara beredd att göra, 73 har valutakonfrollaspektenom inte helt så i det närmaste tagits bort. Efter de förändringar som har gjort finns detingen anledning att inte biträda förslaget till ett heltäckanderapporteringssystem, eftersom behovet av snabb information av hög kvalitet ärpåtagligt. Det är bakgrunden, herr talman, till utskottets rekommendation tillriksdagen att ställa sig bakom betänkandet. ställer nu frågan om detta skulle påverkabedömningen av om vi behöver en friare valutapolitik än den vi hartillämpat. Jag vill då säga att det finns en ganska bred uppslutning bakomtanken att vi efter hand skall avreglera så långt det går, men jag föreställermig att det, oavsett vilka politiska åsikter vi har, även med en fullständigtfri marknad finns ett behov äv att veta hur betalningsströmmarna går så att vikan föra en intern politik som gör att landet kommer i balans. Också i etttänkt, totalt liberaliserat läge finns det alltså anledning att ha en godinformation och en bra statistik. Anf.9 (): Jag instämmer helt i vad som sades om behovet av enbetalningsbalanssfatistik av god kvalitet - jag pekade också på det behovet imitt första inlägg. förklarade att BOK Il-systemet skulle ha bliviti stort sett ofarligt från valutakonfrollsynpunkt och att företagens kostnaderhar minskat avsevärt i och med att har givit efter en aning på dekrav på uppgifter som man i början hade. Något ligger det i detta, och jagförmodar att utskoffsmajoriteten annars skulle ha haft ganska svårt att sväljadet här förslaget. Men, herr talman, det är tyvärr så att det förslag tilländring av valutaförordningen som skall fatta beslut om integer någon som helst garanti för att minskningen i uppgiftsskyldighefen iförhållande till ursprungliga förslag blir bestående. Vad riksdagenskall fatta beslut om är nämligen en ny paragraf i valutaförordningen, 15 §,som inleds på följande sätt: "En var, som är bosatt här i riket eller eljest häruppehåller sig, är pliktig att, i den omfattning finnererforderligt, till lämna uppgift angående de betalningar hanverkställer till eller mottager frän någon som är bosatt i utlandet eller däruppehåller sig." Om man inte lämnar någon uppgift får man först betalaförseningsavgift, och sedan kan det bli vitesföreläggande - inom parentes sagt kan man tycka att det är märkligt att båda dessa avgifter skall kunna uttas. Det som är intressant i den här paragrafen är enligt min mening den passus där det i en liten bisats sägs följande; " i den omfattning finnererforder ligt ---- ." Uppenbarligen kan när som helst ändra sin bedöm ning av vad som är erforderligt och kräva in uppgifter även om betalningar som understiger ett visst belopp, och som är undantagna, eller om betalningsavsändare, som man nu har sagt sig infe vilja kräva uppgift om, eller andra uppgifter som finner erforderliga. Vad det i praktiken handlar om är att ge i stort sett fria händer att kräva in vilka uppgifter som helst från de svenska företagen. Jag anser att detta är en mycket olycklig utveckling och vidhåller därför mitt yrkande om bifall till reservationen. 10ARNE GADD (s); Hur utvecklingen kommer att bli vet varkenAnne och jag eller någon annan. Vi får utgå ifrån att , somstyrs av ett av tillsatt fullmäktige, i fortsättningen visar sammagoda omdöme som jag föreställer mig att valen har garanterat. Skulleden utgångspunkten visa sig vara felaktig, har vi inga som helst svårigheteratt ändra i lagstiftningen så att utvecklingen blir som vi önskar. Jag tyckerdet är litet för tidigt aff redan nu diskutera hur eventuellt kommeratt tillämpa valutaregleringen när det gäller betalningsbalansstatistiken. 11 (): Jag vill upprepa att vi inte har någonskiljaktig mening i fråga om behovet av en betalningsbalansstatistik. Dethandlar om sättet att kräva in uppgifter för denna betalningsbalansstafisfik. Jag noterar att jag egentligen inte har fått något svar påmin fråga om socialdemokraternas ambitioner beträffande valutaregleringen,vilket bara berördes i en mycket glidande formulering. Jag tycker att det äregendomligt att utskottsmajorifeten i betänkandet hänvisar till att det nu föreslagna,"heltäckande" rapporteringssystemet skulle ge möjlighet att bedömaeffekterna av utfärdade bestämmelser. De bestämmelser som åsyftas är valutaregleringen,som har varit i kraft sedan i stort sett före inträde. Detrör sig om . Att nu införa bestämmelser som, enligt vad man påstår,gör det möjligt att bedöma effekterna av dessa snart regler tyckerjag inte vittnar om någon särskilt stark ambition att minska den mängd reglersom finns inom valutaregleringen. Jag vill påstå att det i själva verket redani dag finns en mycket rik flora av vittnesmål som tydligt visar de negativaeffekterna av den här typen av regleringsingripanden. Det finns därför enligtmin mening inga som helst skäl att bygga ut dessa kontrollmöjligheter. Jagbeklagar att inte har insett detta. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten om justitieutskottetsbetänkande 13.) Vi övergår nu fill att debattera justitieutskottets betänkande13 om företagsbot. 13KARIN AHRLAND (fp): I den proposition som vi nu skall debatteraföreslås en ny typ av sanktion mot företag, kallad företagsbot. Den ärkonstruerad som s. k. särskild rättsverkan av brott. Sanktionen skall kunnariktas mot näringsidkare. Näringsidkaren kan, som bekant, vara antingen enfysisk eller en juridisk person. Sanktionen skall i verkligheten kunna gällaalla typer av brott som kan begås i näringsverksamheten. Företagsbot skallkunna utdömas både för brott som har medfört eller som har kunnat medföraekonomiska fördelar och förbrott som inte har karaktär av vinningsbrott. Förslaget är ett resultat av ekokommissionens arbete, menman bör kanske redan från början observera att det enda absoluta samband somfinns med ekonomi är att sanktionerna enbart kan drabba näringsidkare. Jag yrkar avslag på den här propositionen,vilket också medför att jag yrkar bifall till den reservation som ärundertecknad av samtliga företrädare i justitieutskottet för ,och . Det finns många skäl att motsätta sig det här förslaget,men jag skall bara ta upp några. Låt mig börja med att erinra om att lagrådet har granskatförslaget. Lagrådets ledamöter är fre jurister frän våra två högsta domstolar.Det är tre lagkloka män, och de är inte politiskt utnämnda, vilket somligatycks tro. De har alla, var och en rned sin motivering, varit kritiska mot dethär förslaget. De har varit mera kritiska än jag kan minnas att lagrådetnågonsin har varit. Självfallet behöver varken en departementschef ellerriksdagen slaviskt följa lagrådet i varje lagstiftningsfråga. Men när treledamöter har kommit med var sitt yttrande - och det är sannerligen inte frågaom några lyckönskningstelegram, utan i stället om den skarpaste kritik - borde,herr talman, varje enskild riksdagsledamot som vill värna om rättssäkerhetenbli på sin vakt och inse att det finns anledning för den lagstiftandeförsamlingen att följa en gammal regel som säger att det är bäst att tänkaefter före. Lät mig bara citera ur sammanfattningen i ett av de tre olikayttrandena. Lagrådsledamoten skriver bl, a, att det underlag för de föreslagnareglerna som redovisas i remissen och i åberopade handlingar "ärotillräckligt eftersom det inte gör det möjligt att överblicka och analysera deolika situationer i vilka reglernaskulle bli tillämpliga,- De angivna bristerna får en särskild betydelseeftersom reglerna gäller en i tekniskt avseende helt ny typ av sammansattsanktionsform. För att garantera erforderlig rättssäkerhet och en enhetliglagtillämpning hade här behövts alldeles särskilt klara lagregler," Den här ledamoten "avstyrker bestämt" attförslaget läggs till grund för lagstiftning. Det är det här, och två i sak lika skarpa och kritiskayttranden, som utskottsmajorifeten vill gå. Det är mycket beklagligt.Denna nya "rättsverkan" av brott kallas infe straff och drabbar infevilken lagbrytare som helst. Den drabbar enbart näringsidkare. Näringsidkarekan, som jag sade, vara både fysiska och juridiska personer. Det är alltså ennyhet som införs i svensk strafflagstiftning, när vi nu tar in juridiska personersomobjekt i det hela. Juridiska personer kan hädanefter bli straffade. Om vi först ser till den fysiska personen som kanstraffas, näringsidkaren NN, så riskerar han enligt lagförslaget endubbelbestraffning. Det råder säkert enighet i kammaren om att näringsidkareskall straffas precis som alla andra vare sig de bryter mot särskilda regler,som kan gälla just för den egna näringsverksamheten, eller mot allmänstrafflag. Men principen om likhet inför lagen kräver att man inte straffarvissa kategorier medborgare härdare än andra när de är lagbrytare. Och även ornförefagsbot infe kallas straff, sä tror jag att var och en som till äventyrsgör sig skyldig till en brottslig gärning och straffas för det samt dessutomfår betala mellan , och 3 milj, kr. extra barakan uppfatta det pä ett enda sätt: det är ett extrastraff. Låt mig citera ytterligare en ledamot av lagrådet, somskriver: "Såsom lagtexten är utformad och som den enligt motiven också äravsedd att tillämpas skall företagsbot emellertid kunna användas även i detfall att en enskild näringsidkare begått brottet och därmed själv drabbas avstraff. En sådan ordning innebär att de straffbestämmelser för brott inäringsverksamhet, som är stadgade i en mängd speciallagar och även ibrottsbalken och som alltså är avpassade med hänsyn till den brottsligagärningens beskaffenhet, i vissa fall utökas med en extra straffsanktion förgärningsmannen själv," Och så fortsätter han: "Något skäl för en sådangenerell höjning av straffvärdet för de många typer av brott, som här är ifråga, har inte andragits i remissen," Några skäl för detta framgår inteheller av ufskottsmajoritetens skrivning i betänkandet, I fråga om den verkliga nykonstruktionen, nämligen attjuridiska personer kan få bota, finns det mänga principiella invändningar attgöra. Jag skall nämna tvä. Den första gäller det som man populärt skulle kunnakalla för kollektiv skuld. Vi har tyvärr redan kollektiva löntagarfonder ochkollektivanslutning till politiskt parti. är vi på väg att få kollektivskuld också. Det är ju faktiskt inte gärningsmannen som drabbas avföretagsboten, om brottet sker i t, ex, ett aktiebolag - det är aktieägarnagemensamt som utan att ha haft det minsta med den brottsliga gärningen att görablir drabbade. De kommer inte in i något straffregister, men deras tillgångartas i anspråk därför att någon som är anställd i det bolag där de själva sattin medel har burit sig illa åt. Man kan kalla det för kollektiv skuld ellerställföreträdande lidande eller företagsbot. Det spelar i själva verket ingenroll. det viktiga är att det enligt värt sätt att se över huvud taget inte ärförsvarbart. En annan invändning som jag vill göra är att lagstiftarenhär indirekt ålägger en viss grupp medborgare, nämligen näringsidkarna, enpreventiv-funktion och straffar denna grupp extra hårt, om de som hör dit inteagerar som en sorts samhällspoliser. lämnas dessa personer i storovisshet om vad som egentligen krävs för att man inte skall riskera att blistraffad. Låt mig bara säga: Vi brukar i princip vara enseom att strafflag aldrig får vara något slags ramlag. Den skall vara klar,entydig och förutsebar. Sådana självklara krav uppfyller inte det härförslaget.