prot · G90944 · 1985-12-31 00:00:00 — 24 § Lokalisering av kemikalieinspektionen Föredrogs jordbruksutskottetsbetänkande /86:8 om lokaHsering av kemikalieinspektionen (prop,1985/86:19), 152 (); I det här betänkandet behandlar vi enproposition där regeringen föreslår en lokalisering av den kemikaliemyndighetsom vi beslutade om . Man föreslår en lokaHsering tHl Solna-Sundbybergområdet, Men vi behandlar också en rad motioner som ger uttryck fören annan uppfattning om denna lokalisering. Inledningsvis kan jag säga att närvi diskuterade den här frågan kritiserade vi denna lagstiftning, som viinte tycker är tillräckligt klar eller lätt att tolka. Kemikalieinspektionenkommer alltså inte att få någon lätt uppgift. Det diskuterade vi då, och viredovisade också i en reservation hur vi ville ha det i stället. Vi diskuterade då en del andra saker som vi nu också tarupp, och det gäller lokaliseringen av myndigheten och det sätt på vilket denskulle byggas upp. Vi har den uppfattningen att kemikalieinspektionen skullekunna klara sin uppgift mycket bättre om arbetsuppgifterna decentraliseradesinom myndigheten på ett sådant sätt att den regionala kompetensenförbättrades. De frågor som myndigheten har att se till ärkemikalieanvändningen ute i företagen, ute i samhället. Myndigheten skall hållasig informerad om vad som händer och sker, den skall ge information tHl dem somberörs. Vi är av den uppfattningen att detta hade klarats på ett mycket elegantareoch säkrare sätt om deregionala myndigheternas kompetens hade förstärkts. Vi har alltså i enreservation talat om detta, och jag vill understryka dessa krav. Vi hade också den uppfattningen att dentoxikologiska informationsservicen, som finns vid ochsom funnits där bara , borde ha fått vara kvar där. Den har rönt mycketstor uppskattning och gjort ett fint arbete. Den borde ha fått stanna kvar ochinte placeras in i kemikalieinspektionen. Den kunskap och den kompetens somfinns skulle kemikalieinspektionen kunnat använda i alla fall på olika sätt. Regeringen har föreslagit att den centrala myndighetenskall placeras i Solna-Sundbyberg-området, har vid många olikatillfällen sagt att när man inrättar nya myndigheter skaH man överväga attplacera dem utanför , som redan har en stor mängd myndigheter.Man borde ha placerat denna myndighet utanför , men så gör man inte.Även i andra sammanhang har man placerat nya myndigheter i , senast . Regeringen tar upp en rad motiv för att placerakemikalieinspektionen i , Man säger att den behöver kontaktmed en rad andra myndigheter. Den kontakten kunde naturligtvis ha underlättatsom inspektionen hade placerats alldeles intill de myndigheter som den skall hanära kontakt med, men kommer det inte att bli så, utan man placerarkemikaliekontrollen en bra bit därifrån. Räknat kommer man ändå att varaplacerad ganska långt från övriga myndigheter, och det innebär att man bordekunna klara uppgifterna också med en annan placering, någonstans ute i landet.Vi har från föreslagit , och det förslaget framförde viockså . Regeringen säger att kemikalieinspektionen måste ligga iStockholmsområdet med hänsyn till behovet av hög kompetens. Jag vet inte omdet betyder att man vill behålla den höga kompetensen i . Vi tyckeratt det finns anledning att sprida kompetensen, dels genom den decentraliseradeuppbyggnaden, dels också genom att placera myndigheten utanför . Närdet gäller kostnadsskäl kan placeringen inte ha någon avsevärd betydelse. Detförslag vi företräder, nämligen en decentraliserad uppbyggnad, skulle snararege lägre kostnader om det genomfördes, eftersom man då hade människor som kundekontrollera och ge information närmare dem som berörs. Med detta vill jag yrka bifall till våra reservationer nr2 och 3 till detta betänkande. 153JÖRN (vpk): Jag vill först yrka bifall tiH reservation 1,Vpk har ju, som framgår av vår motion om kemikalieinspektionen, en någotannorlunda syn än majoriteten på dess uppbyggnad. Bl, a. vill vi i störreutsträckning se den som en institution som samverkar med och bärs upp av inomområdet verksamma folkrörelser. Emellertid är detta efter tidigarebeslut i frågan en problemställning som för ögonblicket knappast är aktuell. När det gäller dagens huvudfråga, lokaliseringen,föreligger som vanligt olika motionsförslag från företrädare för regioner ute ilandet, där man presenterar inte mindre änfyra ohka alternativ tiH Stockholmslokaliseringen. Personligenhade jag gärna velat se - detta i många sammanhang bortglömda landskap- komma i fråga. Men för dagen föreligger knappast något underlag för ettsådant förslag. JagskaH därför inskränka mig till en allmän reflexion om lokaliseringen av StatHgverksamhet och landsortsregionernas intressen gentemot , Gångpå gång har man fått uppleva att nyinrättade verksamheterförlagts till därför att landsorten inte haft ens en tillstymmelsetill enad ståndpunkt. har man också fått uppleva att landsortenfått bära bördan av nedskärningar inom statliga verksamheter därför attregeringen utifrån sin starka Stockholmscentrering har kunnat spela ut den enalandsortsregionen mot den andra. Detär ju helt meningslöst att i enskilda frågor försöka hävda någonlandsortsregions intressen, om inte landsorten förstår att den har gemensammaintressen. Skallman någonsin kunna hävda landsortens intressen inom ramen för en rättvisregionalpolitik, så måste landsorten själv lära sig att hålla samman. Vi skallaldrig glömma att landsorten har majoritet här i . Men vill manlokalisera ut lämpliga verksamheter och vill man försvara landsorten motnedskärningar på t, ex, högskoleområdet - då måste olika regioner kunna ställaupp för varandra. Vi måste gemensamt komma överens om en sammanhållen strategi.Ena gången måste vi ställa upp för , för , tredjegången kanske försvara mot föreslagna nedskärningar. Från söder till norrmåste det finnas en elementär vilja till solidaritet. Annars blir allalokaliseringsförslag och alla försvarskamper för viktiga regionala intressenbara nederlagsmärkta aktioner eller tomma demonstrationer. Detvore bra om det nu aktuella exemplet uppkallade oss landsortsföreträdare tillett något mer avancerat tänkesätt än som har förekommit. 154 (): Här har yrkats bifall till de reservationer som fogats tilljordbmksutskottets betänkande angående lokalisering av kemikalieinspektionen.Utan att instämma i någon reservation kan jag ändå framhålla och Örebrolän som en i många fall lämplig lokaliseringsort för såväl samhällelig somprivat verksamhet. EftersomÖrebro tidigt framhölls som en av de orter där kemikalieinspektionen bordeplaceras, så fanns det från vår sida anledning att noga pröva detta alternativ.Jag måste tyvärr konstatera att trots alla de fördelar som län kanerbjuda fattas vissa funktioner för att kemikalieinspektionen där skulle kunnabli det effektiva organ för kontroll av kemikalieanvändning som framdeleskommer att bli alltmer nödvändigt. Föratt man skall kunna samordna kontrollen av kemikalieanvändning, som handläggsav olika myndigheter, är det nödvändigt att kemikalieinspektionen finns inärheten av de myndigheter och organ vilkas verksamhet till stor del gällerärenden som berör kemikalieområdet. måste alltså placeras inärheten av de myndigheter och organ som man kommer att ha mycket närasamarbete med - , arbetarskyddsstyrelsen, , för att nämna några. Ävenom man har en alltmer förfinad kommunikationsteknik, så kan denna teknik aldrigtill fullo ersätta personliga kontakter och personliga relationer mellan deorgan som skall samarbeta för att nå ett bra resultat. Den personal som kommeratt arbeta i kemikalieinspektionen finns också huvudsakligen vidKarolinska institutets toxikologiska informationsservice, och resterande delfinns huvudsakligen inom . Detta talar också för attkemikalieinspektionen bör placeras i , Det är för att värna ommiljöpolitiken som utskottet har ställt sig bakom regeringsförslaget. Beträffandeden andra centerreservationen om att kemikalieinspektionen bör förstärkas ävenpå regional nivå, så är det inte meningen att man skall bygga upp en stor ochbyråkratisk myndighet med regional verksamhet, nämnde attriksdagen borde ha beslutat på ett visst sätt. Men beslöt interiksdagen på det sätt som ansåg att den borde ha beslutat. Vifår nu lov att följa beslut vad gäller verksamheten på den regionalanivån. Mankan mycket väl tänka sig - det kan t, o, m, synas självklart - attkemikalieinspektionen kommer att samarbeta med olika regionala organ som haratt handlägga ärenden inom kemikalieområdet. Vadså gäller vpk-reservationen tycker jag nog att man börjar i fel ände. Riksdagenbeslöt att kemikalieinspektionen skuHe inrättas. Man beslöt också omformerna för inspektionen och hur den skulle organiseras. Att då inte gekemikaheinspektionen möjlighet att lokahsera sig på en lämplig plats tycker jagär märkligt. Att utarbeta en framtida strategi om alternativ och en merekologiskt inriktad industripolitik borde i stället bli en uppgift förkemikalieinspektionen sedan den varit i verksamhet och fått ett grepp omden kemiska användningen och de risker som kan befaras uppstå i framtiden.Först då har man möjligheter att utarbeta en strategi för framtiden. Meddetta, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets hemställan och avslag på detre reservationerna. 155LENNART BRUNANDER (c): sade att inte fattade de beslut somjag ville att man skulle fatta. Nej, tyvärr gjorde man inte det. Men vårareservationer står kvar. Nuhar talat om att inte är en plats därkemikaheinspektionen kan placeras. Vi har inte samma uppfattning i den frågan.Håkan menade att det fattades något i och att man av denanledningen inte kunde förlägga kemikalieinspektionen dit. Men så är det alltidute på landsorten; det fattas alltid något. Därför kommer det också alltid attfinnas motiv för att inte placera kemikalieinspektionen och andra organ påolika håll ute i landet. Har vi inte modet och viljan att ändå göra det, dåkommer administrationen i bara att växa. HåkanStrömberg säger vidare att det inte är meningen att det skall bli en storbyråkratisk apparat. Det är precis vad också jag har sagt; vi vill ha en mindreadministration centralt. Men vi vill också ha en uppbyggnad av de regionalafunktionerna. fattade inte beslut om att vi inte skulle ha enregional utbyggnad, utan det ingår i uppbyggnaden av kemikalieinspektionen. Vadvi beslöt var att det skulle finnas en kemikalieinspektion och att enny kemikalielagstiftning skuHe komma till stånd. Vad vi nu skall fatta beslutom är hur uppbyggnaden skall gå till. Vår uppfattning gäller fortfarande,nämligen att en regional uppbyggnad hade varit bättre, HåkanStrömberg säger att kemikalieinspektionen måste vara centralt belägen därföratt den skall finnas nära myndigheterna. Men vem.skall den egentligen varanära? Jo, den skall naturligtvis vara nära de företag och andra som den har attinspektera och informera. Därför bör inspektionen vara regionalt belägen. Detbehövs naturiigtvis också en central funktion som kan hålla ihop trådarna, menden kan vara mindre och kan med fördel placeras utanför , 156 (): Jag vet att det inte går att övertyga om någonting.Det står helt klart att det i kemikalieinspektionen måste ingå vissafunktioner. Därför går det inte att krympa den centrala myndigheten till ettminimum och därefter plocka ut resterande delar till de olika regionerna. Detkommer inte att fungera. Jagbeklagar, , att ni från , som många gånger-det vill jagpåstå - värnar om miljön, här har satt de regionalpolitiska intressena framförmiljöintressena. Vi vet hur allvarlig användningen av kemikalier kan vara urmiljösynpunkt och att kontrollen på många områden är bristfällig. Det är svårtmed samordningen osv. Därför får vi inte tappa tempo. Detär viktigt att vi redan nu kan börja arbetet med att undanröja de problem somär en följd av kemikalieanvändningen men också att få bort de dubbelfunktionersom finns inom området, eftersom dessa frågor handläggs av en rad olikamyndigheter, Anf.157 (): När vi värnar om miljön, , gör vi det kanske på ettannat sätt än vad socialdemokraterna gör. Vi menar att genom att bygga uppverksamheten ute i regionerna skapas bättre möjligheter att kontrollerakemikalieanvändningen. Framför allt skapas bättre möjligheter till en brakontakt med dem som berörs, och det är kanske detta det är fråga om i förstahand och i mindre omfattning fråga om en kontroll. Ömsesidig förståelse är nogbetydligt viktigare i det här sammanhanget. Sedanär det väl på det sättet att när man anser att man har rätt i en fråga är detinte så lätt för någon annan att övertyga en om att man har fel. 158HÅKAN (); Jag vet att ibland serannorlunda på miljöfrågorna. Vi har också sett att då kommer han ibland i enkonflikt mellan att skapa en bra miljö och en rad andra intressen. Det går intealltid att förena aHa dessa intressen med omtanke om miljön. Därför måste man ibland göra en prioritering och säga sigatt vill vi skapa en bra miljö, då får andra intressen vika. Det går inte attdriva de andra intressena , , 159 (): Låt oss åtminstone vara överens om att vi harungefär samma ambition att skapa en bra miljö. Vi viH lösa problemen på olikasätt, men det får inte leda till att det ena eller andra alternativet ger ettsämre resultat. Jag vill nog ändå tro att närhet till de frågor som man har atthandskas med är en styrka i sammanhanget, 160 (): Vi är överens om att vi kan ha ambitioner. Mendet gäller ju att skapa de effektiva instrumenten, , och därär vi tydhgen inte överens. Vi kan prata om att vi har ambitioner, men omLennart Brunander inte vill skapa de nödvändiga instrumenten hamnar vi ändåinte på samma ståndpunkt. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 (avslag på propositionen, m,m,) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 1 avJohn - biföHs med acklamation. Mom. 2 (förstärkning av kemikaliekontrollen på regionalnivå) Utskottets hemställan bifölls med 258 röster mot 36 förreservation 2 av och , 7 ledamöter avstodfrån att rösta. Mom. 3 (lokalisering av kemikalieinspektionen) Utskottets hemställan bifölls med 253 röster mot 40 förreservation 3 av och . 9 ledamöter avstod frånatt rösta. betänkande 1985/86:9 om skogsbruk. Anf.161 (): jordbruket ochskogsbruket sammantagna, har mycket stora ekonomiska problem. Lönsamhetenhar minskat och starkt försämrats. Ökade produktpriser ellerminskningar på kostnadssidan är en nödvändighet. Det första är mycket svårtatt uppnå. Därför har vi i moderata samlingspartiet i vår jordbrukspolitik valtatt gå denandra vägen - vi vill förändra och förenkla lagarna på lantbrukets område ochden vägen försöka få till stånd kostnadsrationaliseringar och besparingar ochdärigenom åstadkomma minskade kostnader för jordbruket. En förenkling avskogsvårdslagstiftningen är en del av detta långsiktiga arbete. Skogsbruket är en mycket långsiktigverksamhet. En 75-125-årig omloppstid för skogen gör att det tar tre till sexbrukargenerationer. innan man får skörda vad man har sått. Ännu mer kompHceradblir skogsnäringen, som i så hög grad är beroende av omvärlden, av sinaavsättningsförhållanden, främst med tanke på avnämarna ute i och derasekonomiska situation. Det finns därför all anledning att se vad som hänt igången tid och att med hjälp av detta försöka skapa en bild . var ett till stora delar skoglöstland med mycket låga virkesförråd. Det var ett skövlat land. , ur skoglig synpunkt inte så särskilt lång tidtillbaka, var virkesförrådet . är viuppe i . Detta beror på enskilda initiativ ochåtgärder. Det beror inte på någon lagstiftning, utan det är ett resultat av ettskogsbruk där enskilda individer har tagit initiativ, och där många idealisterverkligen har gjort stora insatser. Resultatet har blivit ett skogsbruk som ärpräglat av mångfald och en skog som ger oss fina naturupplevelser. De som villinföra ytterligare naturvårdshänsyn i skogsbruket borde notera detta. Den natur som man vill slå vakt om är ett resultat avskogsbrukets mångfald - låt oss slå fast det. Denna mångfald ger dagensskogsvårdslagstiftning, med föreskrifter och allmänna råd, inte möjlighetertill. Därför har vi i vår motion föreslagit ändringar i skogsvårdslagen. Den skogspolitik vi har kännetecknas främst avsamhällskontroll och styrning från myndigheterna. Vi hävdar attskogsvårdslagstiftningen har förtätats, framför allt . Nugällande skogsvårdslag reglerar alla i skogsbruket normalt förekommandeåtgärder, nämligen återbeskogning, röjning, gallring, största tillåtna resp,minsta godtagbara slutavverkning, ransonering, skogsbruksplan osv. Därjämte harlagar stiftats gällande ädellövskog, spridning av kemikalier, m, m. Sammantaget är enligt vårt förmenande bilden nu den attskogsbruket blivit totalreglerat. Det är en successiv process som har lett tilldenna situation. Särskilt har skogsbruket ochskogsnäringen varit föremål för en lång rad utredningar och ingripanden, Isjälva verket är det så att den ena utredningen börjat där den andra slutat.Förslag om åtgärder har som en följd av dessa utredningar kommit att staplas påvarandra, och processerna kännetecknas av ställningstaganden till enskildheterutan att helheten beaktats. Jag skall bara nämna några exempel på vad som har häntunder och fram . talade maninom skogsbruket om ökade avverkningar. Man skulle i stort sett avverka devirkesförråd och virkesbestånd som fanns, eftersom man hävdade att plaståldernskulle komma och att skogen skulle bli värdelös. Det fanns mycket framståendeföreträdare för skogsnäringen som talade om en i stort Prot,1985/86:44 Prot.1985/86:44 sett total avverkning av den svenska skogen och ville utnyttja denunder en, som man sade, , skogspolitiska utredning talade om en högavverkning. Bidrag och ° avgifter skulle pressa uppavverkningsvolymerna. fattades ett nytt skogspolitiskt beslut. Då hadevi ändrat vår syn på skogsbruket. Man skulle spara. Vi skulle överbryggavirkessvackan och sträva efter förlängda omloppstider, lönsamhetskriterietförsvann, och en långsiktig awerkningspolitik på nivån skulle genomföras. Man skulle stimulera till en ökning av uttagettill 75 miljoner, men undantog därvid vissa möjligheter vad gäUde gödsling,dikning och annat, som vi i skogsutredningen hade visat att man skulle behövaför att klara uppgiften. Vi fick inom skogsbruket aldrig den chansen, men vivar beredda att genomföra sådana åtgärder. Är 1983 fick vi regler om översiktliga skogsinventeringar,minimiawerk-ningar, gallringstvång. diskuterades i olikasammanhang förfogandelagstiftningen, och det har införts höjdaskogsvårdsavgifter etc. Jag vill nämna det här, fru talman, därför att det ärexempel på hur man i denna långsiktigt arbetande näring bara under någraårtionden har fört debatten från så olika utgångspunkter och nått så olikaresultat. När vi ber om en ändring av skogsvårdslagstiftningen sägerman att den lagstiftning som gäller är den i stort sett mest effektivaoch allra bästa som kan tänkas och att den fungerar ypperligt. Jag tycker med de exempel som jag har givit ändå har rätt att ifrågasätta om den nugällande lagstiftningen är den riktiga. Enligt vår uppfattning är den nuvarandesituationen för skogsbruket otillfredsställande. Antalet lagar, författningar,råd och anvisningar har blivit för stort. Tveklöst är detta regelsystem i dagså uppbyggt att en stor del av de svenska skogsbrukarna inte kan överblickahela systemet. Snarare är det så att systemet i sig motverkar väldigtvällovliga ambitioner. Vi påstår att det har en hämmande effekt. Därförmenar vi att regelsystemet måste ändras, I första hand måste skogsvårdslagstiftningenförenklas. Det är inte bara ur brukarens synpunkt vi börse över skogsvårdslagstiftningen. Utvecklingen har också lett till en annaneffekt: vi har fått minskad aktivitet och minskat engagemang. Samhällskostnadenför att kontrollera och administrera regelsystemet har blivit orimligt stor.Det är uppenbart att det ena är en följd av det andra. Vi är också tvungna attallmänt göra besparingar i samhället, och då måste vi ställa krav även påskogsvårdsorganisationen. Då är en väg att gå att förenklaskogsvårdslagstiftningen och minska byråkratin. Då kan vi också spara in påpersonalkostnader. Vi har i vår motion visat på hur utvecklingen vad gällerskoglig kompetens har varit inom skogsnäringen. Man har under några årtiondenfört över en stor del av personalen från skogliga skyddsåtgärder till meraadministrativa uppgifter. Detta är en tendens, tyvärr inte bara inomskogsnäringen utan i hela samhället. Men för skogsbruket blir det dyrt. Det helaär ganska anmärkningsvärt. Jag redogjorde i början av mitt anförandeför hur skogsbruket har utvecklats , Det har visat Avkastningen har ständigt ökat, och 128 skogstillgångarna har ökat. Dettycker vi är mycket bra. har dennaför landet synnerligen värdefulla utveckling skett trots, och inte tack vare,det regelsystem som efter hand kommit att belasta utvecklingen. har vi också sett hur marknadskrafternahar kunnat bidra till en effektivisering av själva virkesförsörjningen. Vidnormal prisutveckling, dvs, då näringen själv får bestämma virkespriserna, harmarknadskrafterna visat sig effektivare än den samhällsstyrning, som vitidigare har haft i fråga om skogsindustrins råvaruförsörjning. Vi infördeunder slutet av såväl klenvirkesbidrag som gallringsbidrag, menlyckades egentligen inte få någon ökning av virkesvolymen. Jag vill ta upp frågan hur skogsvårdslagen skall se ut.Denna lag bör vägleda skogsägaren till god skogsvård och resurstillväxt ochdärmed till framtida ökad avkastning och framtida ökad samhällsnytta, Lagen bördärför principiellt ha som utgångspunkt skogen som naturresurs och syfta tillatt utveckla denna resurs, Lagen har aHtså långsiktiga syften. Därför bör lageninte innehålla sådana kortsiktiga moment som närmast är förknippade medvirkesmarknaden och råvaruförsörjningen inom skogsindustrin. Dessa moment harinte, i det långsiktiga perspektiv som jag här har talat om, någonting mednaturresurspolitiken att skaffa. De har sin begreppsmässiga hemmahö-righet inomämnesområdena marknadskrafter resp, industripolitik. Det gäller alltså atthålla skogsvårdslagstiftningen skild från sådana här kortsiktiga moment. Skogsvårdslagen är dels nödvändig som skydd motexploatering, dels avsedd att vara ett stöd för den långsiktiga utvecklingen.Dessa allmänna synsätt leder till att de centrala momenten i skogsvårdslagen ärför det första återbeskogning efter avverkning, för det andra hänsyn tillnaturvården, för det tredje skydd mot för tidig avverkning. Det skulle räckamed dessa, men därjämte vill vi återinföra ett lönsamhetskriterium, som vianser är nödvändigt framför allt vad gäller kraven på markägarna i olikasammanhang. Det skulle alltså räcka med att införa en skogsvård.slag med denämnda momenten som bas, men vi har valt att förenkla skogsvårdslagstiftningeni stället för att införa en helt ny lag. De förslag som vi har framfört innebären förenkling av nuvarande skogsvårdslagstiftning. Enligt mening bör således skogsvårdslagen nureformeras i förenklande riktning. Vi har lämnat ett förslag till hurskogsvårdslagen skulle kunna se ut, paragraf för paragraf. Det är första stegettill en förenkling av skogsvårdslagen. De vägledande principerna i dennaöverarbetning är: 1, Förenkling,syftande till att göra lagen begriplig och överblickbar för den enskilde 2, Avbyråkratisering,syftande till att öka ansvar och engagemang hos den enskilde 3, Förbilligande genom borttagandeav sådana moment som är onödiga eller har tvivelaktig betydelse, för att därmed söka minskasamhällskostnaden 4, Avschablonisering genomavskaffande av onödiga samhälleliga ingrepp och därmed undvikande av detaljstyrning, vilket bör leda till ökad mångfald. Vi har till motionen fogat ett förslag till ny utformningav skogsvårdslagen. Jag yrkar bifall till den reservation som fogatstill utskottsbe- 9 protokoll 1985/86:43-44 tänkandet,reservation 6, Reservation 4 kommer också från moderat håll, har i en motion framhållit att den beslutade lagen om spridning avbekämpningsmedel över skogsmark fått en alltför rigorös och stelbenttillämpning, som vållat betydande olägenheter för skogsnäringen. Tillämpningenär olika i olika kommuner, vilket är otillfredsställande.