prot · G909128 · 1985-12-31 00:00:00 — Vad jag vet har dessutom arvsskattebefrielsen för detsom går till allmänna arvsfonden inte medfört några större administrativaproblem. Visstinnebär arvsskattebefrielse ett inkomstbortfall för staten - men det kan jutänkas att staten sätter möjligheten att göra speciella kulturinsatser så högtatt man avstår därifrån. Deskäl som redovisar i sin reservation mot att frågan om enskildakulturfonder skall bli föremål för övervägande - tänkandet skall komma efteråt,- håller inte i verkhgheten. Ett hållbart skäl vore däremotatt erkände att man själv vill utforma kulturpolitiken och att manbetraktar förslag som kommer från andra håll med skepsis, I alla händelser ärdetta det enda bärande skäl som jag kan finna för att motsätter sigundersökningar och överväganden om hur man skall kunna kanalisera mer av demedel som finns i till kulturens fromma. Det är vad det gäller, inteutformningen av ett reguljärt kulturstöd, Anf.5 () replik: säger att tänkandet skall komma efteråt. För min deltycker jag att det är bättre om tanken kommer innan man fäster något på pränt.Hänvisningarna till och St, verkar något långsökta. Det ärfaktiskt svenska förhållanden vi talar om, IngridSundberg konstaterade själv att socialdemokraterna har en öppnare attityd tillsponsring . Staten går ut och söker aktivt stöd, exempelvis när detgäller det statligt subventionerade uppslagsverket. Jag tycker att det är braoch att man skall välkomna den utvecklingen. Anslagtill kulturverksamhet, m. m. Prot.1985/86:128 Men jag försökte visa att majoriteten vill utreda praktiskttaget allting beträffande de omdiskuteradefonderna. När jag läser förslaget finner jagatt Anslag till kulturverk samhet, m. m. det fattasendast en sak, nämligen att kulturministern till ordförande i den tilltänktautredningen utser doktor , 6 () replik: Jag är ganska övertygad om att har en viss förmåga att tänka. Däremot skulle jag kraftigt viljaunderstryka något som vet, nämligen att vårt svenska samhällefungerar pä det sättet att beslut i , lagstiftning etc. i allmänhetföregås av ett noggrant utredningsarbete. Vi moderater har inte vare sig de personella eller dekunskapsmässiga resurserna för att inom partiet kunna sitta och utforma ettfullständigt förslag till hur man i ökad grad skall tillvarata pengar förkulturen. Jag sitter med i vissa enskilda stiftelser med medicinska ändamål. visste hur mänga människor utan arvingar det finns som intevet var de skall göra av sina pengar - jag talar här om vanliga enklamänniskor. Det fall jag närmast tänker på är en kvinna som ägde enblomsterhandel på Söder och hade , över, som hon ville bli av med.Man kommer med pengarna i en plastpåse, man säger- och det var kanske då tankenföddes hos mig: "Jag kan inte hitta på något annat att ge pengarna till änNationalföreningen mot bjärt- och kärlsjukdomar," Varför skall vanliga människor, som inte tillhörNationalmusei vänner eller andra fina sammanslutningar där ärmedlem, förmenas möjligheten att ge sina pengar till ett ändamål som ligger demvarmt om hjärtat? avståndstagande från övervägande, fråntänkande, ger uttryck för en elitism som jag inte tycker om, 7 () replik: angav nu ett nytt motiv förden här utredningen: den skulle hjälpa att pröva frågan. Och detkan ligga något i det, men jag tycker inte att man skall ha statligautredningar i det syftet.' Jag har givit råd till människor som harvelat ge en gåva både med varm hand och i sina testamenten. Jag har aldrigsaknat möjlighet att mycket konkret ange ändamål. Jag tror det är lättare attväcka deras entusiasm om jag säger att de skall ge gåvan till Nationalmuseumeller eller e, d, än om jag säger att de skall ge dentill en statlig kulturfond som sedan skall fördela pengarna. Jag tror faktiskt att det i fullt med goda ändamål. Det som saknas är naturligtvis en vilja hos mångamänniskor att bidra - på den punkten tror jag att och jag äröverens. Men det behövs inga utredande omgångar - det finns som sagt fullt medangelägna, goda ändamål på kulturområdet. Förste vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligarereplik. 8KARL (): Det senaste meningsutbytet gällde frågan omman skall tänka före eller efter. Det är bra om man tänker - det kan vara engod insats i kulturaktiviteten. Att ge alla människor tillgång till ett rikt kulturutbudkan ses som en självklar målsättning i det praktiska utvecklingsarbetet inomkulturpolitiken, som samhället underlättar och stimulerar till ökadekulturinsatser - både kvalitetsmässigt och i fråga om mångfald och volym -måste de decentralistiska strävandena hällas levande och effektiviseras. Dennainriktning har också en bra grund kulturpolitiska beslut. Med en sådan decentralistisk inriktning av kulturutbudetkrävs det självklart en levande och utvecklande kulturverksamhet som engageraralla, alltså varje människa. Och när jag säger varje människa så menar jag justvarje människa - kvinna och man, ung och gammal, invandrare och svensk,handikappad och icke handikappad. Kulturpolitiken måste ta sikte på varjemänniskas rätt att få vara ett aktivt subjekt - att få dela med sig av sinatankar och idéer, att ta initiativ och ansvar, att låta skaparlusten komma tilluttryck, att i samverkan med andra skapa kultur. Genom detta väver vi också en verklighetens kultur. Kulturväxer fram i vardagstillvaron och bärs upp av de många människorna. Därförmåste kulturkanalerna vara öppna mellan människor ute på fältet och den etableradekulturverksamheten - konstnärer och institutioner, I närmiljöerna finns detmånga anledningar att mötas, samtala och gemensamt finna lösningar. Tillsammanskan man forma och uppleva kultur. Med detta har jag också poängterat den omistliga tillgångsom våra konstnärer inom olika sektorer utgör som draghjälp också åt den lokalakulturen. Konstnärer hjälper oss att tänka i nya banor, att uppleva nya känsloroch t, o, m, att hylla nya värderingar. Litteratur, bildkonst, musik, teater,dans, film och andra konstarter lyfter tanken pä färd, vidgar vyerna men gerockså perspektiv på närliggande förhållanden. Konstnärerna är således enovärderlig tillgång som inspiratörer och handledare för de många amatörerna. När vi från så starkt verkar för endecentralistisk inriktning av kulturpolitiken och kulturutbudet är det i linjemed vår av hävd drivna jämlikhetspolitik. Rättvisekravet är också grunden förvär kulturpolitik. Låt mig slå fast att kultur mäste få kosta, I en motionfrån har vi ställt frågan: Kan vi gemensamt ställa upp på ettenprocentsmål för kulturella insatser fram ? Denna frågeställningföljs också upp i reservation nr 4. I samma reservation följer vi även upp vårt tidigare kravom en parlamentarisk beredning. Denna beredning skulle ha fill uppgift att göraen utvärdering av 1974 ärs kulturpolitiska beslut och undersöka om det härifinns en grund för att än en gång samla de många omkring en målinriktning framtill . Även om vi således har beslut som grund har det jugått det beslutet togs, och en del har hänt . Det som utskottet framhåller, att det under de senasteåren tagits fram ett omfattande utredningsmaterial inom olika delar avkulturområdet, tycker jag bör vara en anledning till att man gör en samladöversikt av effekterna av Anslag till kulturverksamhet, m. m. Anslag till kulturverksamhet, m. m. det somhar hänt . En jämförelse mellan olika kultursektorer tyckerjag också är synnerligen angelägen. Med de begränsade resurser som står tillkulturpolitikens förfogande är det också nödvändigt med prioriteringar för attbära fram en bra kulturpolitik för de många och för att få engagemang, kvalitetoch mångfald. Med detta,fru talman, yrkar jag bifall till reservation nr 4, Från håll har man ånyo aktualiserat frågan omen avveckling av . Det skäl som man anför är att det offentligakulturstödet alltmer blivit styrande för kulturlivets utveckling. Stödet har,säger man i mofionen, i praktiken blivit ett hot mot kulturlivets utvecklingoch variation. kan inte dela denna uppfattning. Från centernssida ser vi det som värdefullt att ett sammanhållet centralt ansvar finns förkulturstödets fördelning. Härigenom gagnas bäst de kulturpolitiska målen, sombl, a, gäller decentralisering och regional rättvisa. Vi vill också understrykaatt sammansättningen av skall vara sådan att bädekunskapsmässig bredd och bred förankring i olika politiska grupperingar finnsmed. Detta är en förutsättning för att den parlamentariskt fastlagda politikengenom skall få sin logiska uppföljning. Självklart bör maneftersträva en enklare handläggning och minskad byråkrati också inomkulturrådets verksamhet, liksom på många andra håll i samhället. De härredovisade synpunkterna följs upp i reservation nr 6. I reservation nr 8 återkommer vi till vårt tidigare kravatt det finns anledning att pröva om statligt stöd skall fördelas enligtgrundbidragsprinci-pen även framöver. Som det nu är har en del regioner kunnatbygga upp en omfattande verksamhet, medan andra fått mindre statligt stöd. Någralän har t. o. m. blivit utan grundbelopp inom tunga kultursektorer. Även om defå tillkommande grundbeloppen fördelas till institutioner med ringa grundbidragkommer ojämlikheten att bestå också beträffande det statligastödets fördelning. Vi vill fä prövat om en statlig bidragsgivning,konstruerad som schablonbidrag och med hänsyn tagen till skatteunderlaget iregionen, bättre skulle uppfylla det decentralistiska målet, som är ökadaktivitet och större rättvisa. Då får människorna i de olika regionerna störremöjligheter att forma sin egen kulturpolitik. En annan fråga som bör belysas är om det statliga stödetfungerar bra inom länen. Håller vi på att också inom länen få en centraliseringtill huvudorten? Vi menar att även den frågan bör kunna prövas av enparlamentarisk beredning. Det krävs för framtiden ett observandum. Staten satsar stora belopp på de Stockholmsbaseradenationella kulturinstitutionerna. Detta är ett gemensamt intresse, och vi äralla ansvariga för att också förverkliga denna målsättning. Men det medför ettansvar för delaktighet i utbudet för hela landet genom produktion, utlåning avartister och direktutgivning över t. ex. TV-media. Utöver vad utskottet redovisat av vad som är på gång i ensådan riktning menar vi från att också detta är en fråga som väl lämparsig för bedömning i en parlamentarisk beredning. Det gäller att analyserafrågan och komma med förslag om en vidareutveckling på detta viktiga område.Det markerar vi i reservation 11. I reservation 12 yrkar vi på ett nytt bidrag på 2 milj,kr, för regional utvecklingsverksamhet. Resurserna skall användas för attfrämja nytänkande och utveckling inom regioner samt för att pröva nya verksamhetsformer.Härigenom får man också möjlighet att pröva utvecklingsarbetet i län som harandra former för samverkan med konstnärer än fasta institutioner. En viktig målsättning för kulturverksamheten är att nå uttill människorna i vardagen. En väg är satsning på kultur i boendemiljön.Kulturrådet har för sin del redovisat att det finns stort behov av bidrag verksamhet. Studieförbunden skulle då få som uppgiftatt initiera projekt med inriktning på lokalt förankrat kulturarbete iboendemiljön. Där kan man få gemenskap över annars uppdragna gränser. Bland dem som är särskilt beroende av boendemiljön finnsmånga som på grund av arbetslöshet tvingats flytta till en anonymitet istorstadsområden. Det kan vara invandrare, splittrade familjer m. fl. Fråncentern föreslår vi att 2 milj, kr, anvisas för kultur i boendemiljön, ochdetta följs upp i reservation 17, Jag beklagar att inte årets budgetproposition innehållerförslag till lösning av konstnärernas utställningsersättning. Enighet synesnumera råda om att sådan ersättning bör utgå och att det är en statligangelägenhet. - KRO - har som jag ser detlagt ett förslag som bör kunna bilda underlag för fördelning av stödet. I enreservation förordar vi från och att 5 milj, kr, anvisasför utställningsersättning. Jag har med detta kommenterat yrkanden som vifrån har redovisat i några reservationer. Övriga reservationer ochförslag från kommer och att kommenterasenare under debatten. Låt mig slutligen bara göra en kommentar till den tidigarediskussionen om fonderna. När vi från sida har ställt oss bakom tankenatt man skulle kunna inrätta fonder är det influerat av en motion, där viföreslår att man framöver till olika verksamheter - och inte minst till ideellaföreningars verksamhet - skulle kunna ta en del av den starkt ökande statligaspelverksarhhetens netto. Detta kommer upp i annat sammanhang, men vi ville medanknytning till utskottets skrivning hålla öppet för en prövning avmöjligheterna att kanalisera dessa medel både till en verksamhet på detkulturella området och till det stora verksamhetsområde inom vilket de ideellaföreningarna arbetar. Jag yrkar bifall till samtliga reservationersom och jag undertecknat och i övrigt till utskottetshemställan. Anslag tiU kulturverksamhet, m. m. 9 ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk): I reservation nr 2 utvecklas vpk:s uppfattningatt det är nödvändigt att främja svenska folkets kultur. Vi anser att man intenog kan understryka betydelsen av det kulturella arvet och sambandet mellan detoch personlighets- och identitetsutvecklingen hos människorna. Endast genom en utvecklad personlighet och självständigttänkande blir det möjligt för människorna - framför allt ungdomen - attkritiskt granska, utveckla och konstruktivt påverka sitt eget kulturarv. Prot.1985/86:128 utvecklad kulturell identitet kan man förstå andra folks kultur, såatt kulturutbytet blir berikande ochutvecklande. Frånvaron av egen identitet - Anslag till kidturverk samhet, m. m. identitetslöshet- skapar däremot risker för identifikation med en ytlig nationalism, som byggerpå förakt för andras kultur snarare än på kunskap och stolthet över egnatradifioner. En central och avgörande punkt i det kulturpolitiskaprogram som fattade beslut om 1974 är den som säger attkulturpolifiken skall medverka till att skydda yttrandefriheten och skapaförutsättningar för att denna frihet skall kunna utnyttjas. En avförutsättningarna för att den målsättningen skall kunna uppfyllas är attkulturen verkligen återspeglar dagens svenska verklighet, att den framspringer urvårt kulturella arv men också ur det svenska folkets vardagliga liv, att denåterger det svenska folkets problem, villkor, förhoppningar och visioner, attden fångar upp nyanserna i samhällsutvecklingen, att den förmedlar sanningar,attityder och moralbegrepp som är relevanta i den nuvarandesamhällsutvecklingen, att den åskådliggör sambanden i folks liv, att svenskafolket kan få sina egna erfarenheter bekräftade genom den. Då får vi enlevande, nationell, folklig kultur, som fyller sin roll som en garant föryttrandefriheten. Men dagens kulturpolitiska debatt förs i då detsvenska kulturlivet står inför radikala och lavinartade förändringar. , satellitsändningar, video osv, håller vi på att översvämmas av enkommersiell, massproducerad, främmande kultur som är förkastlig, inte därföratt den till stora delar är amerikansk utan därför att den inte är svensk ochdärför att den är helt dominerande. Den är förkastlig därför att den saknarvarje nationellt särdrag, av nödvändighet är förgrovad och utslätad, förmedlarett allmänt västerländskt ideal, värderingar och livsformer som inte appellerartill svenska folkets verklighet och hos en hel generation ungdomar skapar ettförhållande till deras idoler som präglas av ouppnäelighet snarare än avtillhörighet. Därför utgör den ett oerhört hot mot yttrandefriheten, I sammaomfattning som denna kultur tillåts dominera, i samma omfattning hotasyttrandefriheten. kommunisterna anser att det är ytterstviktigt att politikerna uppmärksammar den här utvecklingen och skaparförutsättningar för att bekämpa den. Det räcker inte med att hänvisa till olikapunkter i det av antagna kulturpolitiska programmet och säga att detinte finns skäl att göra någon prioritering mellan de olika målen, somutskottet gör när man avstyrker våra förslag. Utskottet anför vidare, som exempel på insatser som hargjorts som motvikt mot vad som i motionen beskrivs som obegränsadkommersiell masskultur, att svenskämnet har en förstärkt ställning pähögstadiet. Man säger att ämnet svenska utgör det kanske viktigasteinstrumentet för att förmedla vår gemensamma kultur. Man syftar då på attsvenskämnet har förstärkts i förhållande till modersmålsundervisningen. Därmedställs invandrarnas modersmålsundervisning i klar motsatsställning till detsvenska språket och den svenska kulturen. Invandrarnas modersmål och kulturuppfattas tydligen av regeringen och utskottsmajoriteten som ett hinder för värgemensamma kultur. Där är utskottsmajoriteten skyldig en förklaring, inte minstmed tanke på de tidigare försäkringar som har utfärdats om minoriteternasrätt att behålla och utveckla sin egen kultur. Värt parti har den bestämda uppfattningen att det i arbetetför vår gemensamma kultur inte går att bruka våld mot minoriteternas kultur ochspråk. Regeringen bör inse att det är ytterst viktigt förarbetarpartierna att utveckla det svenska arbetande folkets kultur. Det är enkultur som ger människorna möjlighet att känna samhörighet med den plats påjorden där de själva finns och med de generationer av människor som har levtoch lever just där. Annarsriskerar vi att göra en hel generation historielös. Regeringen bör också inse att kulturen aldrig ärideologilös, utan att den är av avgörande betydelse för en levande idédebattoch för den ideologiska kampen. Därför är kampen för en progressiv kultur, detsvenska arbetande folkets kultur, en av de primära uppgifterna förarbetarrörelsen och arbetarpartierna. Mot denna bakgrund anser jag att det är synnerligenfuttigt att vägra bevilja en ökning av anslaget till arbetarrörelsens arkiv med500 ,, såsom vi har föreslagit. Tycker ni att vi har fått för mycketinformation om den svenska arbetarrörelsens historia här i landet? Men till skillnad från vissa politiker har det privatanäringslivet och den kapitalistiska industrin uppmärksammat kulturens storabetydelse. Deras ökade intresse skall i första hand ses som ett försök fränkapitalets sida att påverka det ideologiska och värderingsmässiga klimatetgenom satsningar på sådana kulturyttringar som sammanfaller med elleråtminstone inte står i motsättning till deras ideologi och intresse. Det skall också ses som ett försök att skapa en allmäntprogressiv och positiv image, där företagen framstår som en integrerad del avsamhället med motsvarande beroendeförhållande: Går det bra för , går detbra för kulturen. Man försöker utnyttja kulturen inte bara i reklamsyfteeller som ett enkelt marknadsföringsobjekt, utan också - och framför allt - somett språkrör för en med deras intresse sammanfallande ideologi. I motsats till de statliga kulturanslagen, med sinaöverväganden, prioriteringar och allsidiga satsningar, som utgår från ett idemokratisk ordning beslutat kulturprogram som går att påverka, är kapitaletssponsring i sin ensidighet och målinriktning ett hot mot den konstnärligafriheten och yttrandefriheten. Därför har vi föreslagit att skalluttala sig om att sponsringen av kulturlivet inte bör förekomma. Glädjande nog kan vi notera att också socialdemokratinbörjar dra öronen åt sig i denna fråga och presterar en skrivning ibetänkandet som är betydligt skarpare mot sponsring . Detta hälsasmed tillfredsställelse. Emellertid, fru talman, anser vi att företagens ökade,eventuellt äkta intresse för kulturen bör tas till vara på något sätt.Självklart skall de fä en möjlighet att medverka till landets kulturellautveckling. Därför har vi föreslagit att en central fond bör inrättas, ditföretagen frivilligt kan donera sina sponsringsanslag. Fonden förvaltaslämpligen genom eller i samarbete med . Jag förstår inte varför är Anslag till kulturverksamhet, m.m. 2 protokoll 1985/86:128-129 Anslag till kulturverksamhet, m. m. motståndaretill en sådan fond, varför vill hindra företagen från attmedverka till landets kulturella utveckling. Glädjande nog har utskottsmajoriteten också på den punktenkommit till insikt om att det där med fonder kanske inte är så dumt ändå ochunderstrukit behovet av att undersöka formen för olika fondalternativ. Därförhar vi inte reserverat oss på den punkten. Men vi har ett antal andrareservationer i betänkandet, av vilka jag ämnar beröra ytterligare två. Deövrigakommer ett par av mina kamrater att tala om. För detförsta gäller det stödet fill folkbiblioteken. Det beslut fattade med anledning avproposition 1984/85:141 om litteratur och folkbibliotek innebar att statensredan mycket blygsamma ansvar för folkbiblioteksområdet ytterligareinskränktes. Det är beklagligt. Tvärtom borde staten i tider närfolkbiblioteken - i likhet med så mänga andra kulturinrättningar - tvingas levai ett allt bistrare klimat ta ett mycket mer uttalat och definierat ansvar förderas verksamhet än vad som skedde med riksdagsbeslutet . Fiktionsindustrins och den kommersiella okulturens intrångi kulturområde efter kulturområde innebär också ett hot mot folkbiblioteken.Den lavinartat växande informationsmängden och de alltmer sofistikerat tekniskaförvaringssätten för allt större del av denna information innebär risk för attinformationsklyftorna - som det är folkbibliotekens uppgift att överbrygga-växer. I många kommuner finns långtgående planer på att införa avgifter förfolkbiblioteksutnyttjandet. Dessa förhållanden anser kommunisternautgöra starka skäl för att införa en bibliotekslag i syfte att stärkafolkbiblioteken. För detandra gäller det visningsersättning. Införandet av visningsersättningen innebar ett steg framåtför konstnärerna. Genom införandet av visningsersättningen kan konstnärernaprincipiellt betraktas på liknande sätt som andra, vilka tillhandahällertjänster till allmänheten. bidragssystem har därigenom omvandlats tillett system som mer liknar betalning för utfört arbete. Syftet med visningsersättningen var att konstnärernaskulle erhålla ersättning för det offentliga innehavet av bild- ochformkonstverk och den därav följande rätten att visa dessa verk offentligt. Tregrundläggande frågor löstes inte vid tiden för beslutets fattande, nämligen attersättningen skulle vara grundad på upphovsrätt, att ett beräkningssystemskulle utformas samt att förhandlingsrätt skulle tillerkännas konstnärernagenom deras fackliga organisation. Dessa tre krav framfördes bl. a. frånKonstnärernas riksorganisation. De tillgodosågs inte, utan i stället infördesett budgetanslag till visningsersättningen grundat pä offentligrättsligaprinciper, och beräkningssystemet och förhandlingsrätten tog inteställning till. Visningsersättningen är principiellt att likställa med enlön. Det är därför otillfredsställande att ersättningen ensidigt bestäms avstaten utan att förhandlingar genomförts med KRO, För att få framunderlag till förhandlingar bör ett beräkningssystem utformas gemensamt avstaten och KRO, Visningsersättningen bör ställas på upphovsrättslig grund avprincipiella skäl. bör ge regeringen i uppdrag att lösa dessafrågor. A nslag till kulturverksamhet, m. m. Ersättningsbeloppet är för lågt för att målsättningenskall uppfyllas. 1985/86:128 stället för att låta anslaget växa isyfte att nå målsättningen gör regeringen tvärtom. Sedananslaget infördes i 1982/83 ärs budget har det inte förändrats i posifivriktning. Genom inflationen har i stället anslaget realt minskat i värde,Därför anser vpk att en höjning av visningsersättningen är nödvändig. Med detta,fru talman, yrkar jag bifall till samtliga vpk-reservationer. 10 () replik: Det är självfallet inte så, som AlexanderChrisopoulos påstår, att jag skulle ha något emot att företagen ger stöd tillkulturen. Jag har klargjort att det är precis tvärtom. Men jag tycker inte attde skall behöva gå omvägen via några fonder, I övrigt har jag all förståelseför att som kommunist driver kravet på statliga fonder.Det är helt logiskt, 11 (vpk) replik: Fru talman!Anledningen till att inte vill ha några fonder är att hanmenar att företagen inte kommer att satsa några pengar på dessa fonder.