prot · G909161 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:161 Förhandlingarna leddes till en början av förste vicetalmannen. 1 § Kompletteringsval till revisorer ochfullmäktige i 1 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Socialdemokratiska riksdagsgruppen har som ny suppleanthos revisorer efter anmält och somny suppleant i riksgäldsfullmäktige efter anmält . Förste vice talmannen förklarade valda till suppleant i revisorer () suppleant i riksgäldsfullmäktige () 2 § Justerades protokollet för . 3 § Föredrogs men bordlades åter Finansutskottetsbetänkanden /86:29, 30, 33 och 34 betänkanden /86:38och 50-52 betänkande 1985/86:24 4 § Föredrogs socialutskottets betänkande 1985/86:28 om ekonomiskt stöd tillbarnfamiljer (prop. 1985/86:100 delvis, 1985/86:96. 1985/86:135 och 1985/86:137delvis). Prot,1985/86:161 socialförsäkrinsjsutskottets betänkande Ekonomiskt stöd till barnfamiljer, m. m. 1985/86:22 orn föräldraförsäkringenm.m. 1985/86:100 delvis och 1985/86:137 delvis) samt 1985/86:30om anslag m.rn. till Omsorg orn barn och ungdom (prop. 1985/86:100 delvis), 1985/86:31 omfritidshernsverksarnheten (prop. 1985/86:152) och 1985/86:29 ornunderhållsbidrag och bidragsförskott (förs. 1985/86:17). AnL 2 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Voteringarna orn socialutskottets betänkande 28,socialförsäkringsutskottets betänkande 22 samt socialutskottets betänkanden30, 31 och 29 äger rum sedan debatten beträffande alla dessa betänkanden haravslutats. Först upptas socialutskottets betänkande 28 om ekonomisktstöd till barnfamiljer och socialförsakringsutskottets betänkande 22 omföräldraförsäkringen m. rn. 1 fråtia om dessa betänkanden hälls uemensarnöverlägcnins;. Ekonomiskt stöd till barnfamiljer, m. ni. 3 (): korn en ny rapport frän statistiskacentralbyrån om inkomstfördelningen. Den visade alt de stora förlorarna underde har varit ensamstående föräldrar. Deras reala inkomsterefter skatter och bidrag har minskal med i genomsnitt . mellan 1975 och1984, medan san-rmanboende ulan barn har fått . meraom år-et att röra sig med. Det hår är bara den senaste i en läng serie undersökningarsom alla visar samma tendens. Barnfamiljer i allmänhet och ensamståendeföräldrar i synnerhet har en knackig ekonomi. De har hankal efter de grupper isamhället som för tillfället inte har försörjningsplikt gentemot andra än sigsjälva. Detta är grunden för de krav sorn vi fört fram från med entill ijatighet gränsande envishet. Det behövs en rejäl familjepolitisk reformför att stärka barnfamiljernas ekonomi. Del duger inte rned de småpotatis sornsocialdemokraterna från tid till annan har haft att erbjuda. I valrörelsen formulerade vi ett program, som vi också harslagils för här i . Vi sade så här: Låt oss höjabarnbidraget till . Låt oss därtill ge flerbarnstillägg redanfrän andra barnet, och låt oss se till att studiebidragen och de förlängdabarnbidragen utgår i stället för som under enbart niomånader. Låt oss slutligen se till att de föräldrar sorn har störst behov avatt ge rner lid ät barnen får chansen att göra det genom vårdnadsbidrag förbarn mellan ett och . Allt del här tillsammans skulle ge ett betydandelyft åt barnfamiljernas ekonomi, och särskilt åt föräldrar som har två ellerflera barn. Vi har också sagt att ett sådant här program måstefinansieras. Vill man stötta barnfamiljerna, går det oundgängligen ut överinkomsttagare som för tillfället inte har någon försörjningsbörda för andra änsig själva. hederligtoch utförligt redovisat hur en sådan finansiering skulle kunna Prot.1985/86:161 utformas. Ekonomiskt stöd till barnfamiljer, in. När vi i valrörelsen förde fram de här idéerna mötte viett starkt gensvar, också bland socialdemokratiska väljare. Den saken bekräftasför övrigt av den valundersökning som publicerade förra veckan.Men hos regeringen har gensvaret varit myckel svagare. Efter den intensiva familjepolitiska reforrnperioden1976-1982 har vi fått en regering som alldeles tycks ha tappat sugen. Underförra mandatperioden lyckades genom idog bearbetning drivafram en barnbidragshöjning. Sedan fick vi vara med orn en valrörelse, därregeringen inte hade någonting att säga om barnfamiljernas ekonomi. Budgeten ijanuari var lika tom. och i stället för alt ta egna initiativ inbjöd regeringentill samtal för att höra efter vad oppositionen hade att föreslå. Återigen ärdel alltså sarnnia bild: Oppositionen driver på. och regeringen följer långsamtoch tvekande efter. Det ansvariga statsrådet återkommer då och du med klokafunderingar om att man rnäste kunna förena föräldraskap rned arbete och personligutveckling, men när dessa tankar skall omsättas i praktisk handling blir delalldeles tyst. Vi tillstyrker gärna det som regeringen, sent omsider, harkommit med-en ökning av barnbidragen, en mindre justering avföräldraförsäkringen och den förlängning av studiebidragen sorn vi själva harföreslagit - men det är ju något beklämmande visionslöst över dessaåtgärder. Någonting rnäste ha gått i baklås inom socialdemokratin. Om del ärfinansdepartementet, kvinnoförbundet eller doktrinära motståndare tillbarnomsorg i andra former än förskola som spärrar vägen är svårt att vela. rnenresultatet kan ändå avläsas - och det är mycket nedslående för barnfamiljerna. De tre borgerliga partierna har i många årpresenterat olika förslag om hur barnfamiljerna skall stödjas, och det gör viäven . Men vi har också i långa stycken gemensamma värderingar om detfamiljepolitiska reformarbetet, sorn kommer till uttryck i reservation 1. Minbedömning är all avstånden har minskat under senare är och att vi har mycketgoda förutsättningar att komma varandra närmare. De meningsskiljaktigheier somfanns hindrade ju inte ett intensivt reformarbete , ochden gemensamma plattform sorn nu presenteras i reservation 1 bör kunna bilda grundför ett fortsatt programarbete. Låt mig yrka bifall till den reservationenliksom reservationerna 3. 4, 6, 8, 12 och 14. Så några ord om ett ytterst allvarligt problem för mångabarnfamiljer, nämligen marginaleffekterna. Vi har ju inte bara progressiva skatteri det här landet utan också progressiva taxor och förmåner. Just förbarnfamiljerna kan det här ge katastrofala resultat. Hundratusentalsensamstående föräldrar och sammanboende med barn befinner sig i det sombrukar kallas fattigdomsfällan: de får bara behålla några få tior av eninkomstökning på . och saknar därmed i stort sett möjlighet att påverkasin egen ekonomi. Den skattereform som påbörjades under den s. k. underbaranatten hade till syfte att de allra flesta inkomsttagare inte skulle ha mer än50 % marginalskatt. har gång på gång återkommit till att dettafortfarande är ett viktigt mål. Men hur kan man, , förklara ochförsvara att de som får behålla minst av en inkomstökning numera inte är Ekonomiskt stöd till barnfamiljer, rn. höginkomsttagareutan folk med låga eller normala inkomster, t, ex. tvåbarnsfamiljer medinkomster en bit . från två försörjare tillsammans ellerensamstående med låga eller normala inkomster. En ensamstående småbarnsmammasom tjänar . får behålla omkring 27kr. av den sist intjänade hundralappen - resten försvinner genom att barnomsorgstaxangår upp och bostadsbidraget trappas av. Det här, , har vi larmat om . Menfrån regeringens sida rör ni faktiskt inte en fena för att komma till rätta medmarginaleffekterna. Jag tror att man fattade ett beslut om saken vid ensocialdemokratisk partikongress, men det beslutet har inte lett till någonåtgärd. Det enda ni gör är faktiskt att förvärra problemet, för i stället föratt frysa bostadsbidragen och successivt ersätta dem med andra stödformer, somvi föreslagit, har ni valt att höja bostadsbidragen och därmed förvärraproblemen. I årets budget förslogs höjningar både , ochdärutöver har bostadskommittén, med socialdemokratisk majoritet, nyligenföreslagit ytterligare höjningar, kommer marginaleffekterna att diskuteras påLO-kongressen. I den rapport om den offentliga sektorn som en representativkommitté inom LO har arbetet fram föreslås nästan exakt de åtgärder somfolkpartiet länge har kämpat för, nämligen en successiv avveckling avbostadsbidragen och en övergäng till enhetstaxor inom barnomsorgen. Får jag genast ställa den frågan direkt till BengtLindqvist: När sådana här tankar nu komn-rer från , många andra förtjänta förtroendevalda inom LO, tycker ni fortfarande attdet är lika reaktionärt och felaktigt som när sådana tankar kommer från oss?Eller kan vi äntligen få se litet aktivitet från regeringens sida i fråga ommarginaleffekterna? Jag ber att få yrka bifall till utskottetshemställan, utom i de delar där jag tidigare yrkat bifall till reservationer. 4 (): Det lider mot sommaren, och vi står i denfinaste tiden ute i naturen. Då är det tradition att vi här i kammarendiskuterar familjepolitik. Man kan säga att det är synd att det inte också våras förbarnfamiljerna, inom ramen för familjepolitiken. Den socialdemokratiskaregeringen och majoriteten i riksdag har verkligen inte visat någonstörre ambition när det gäller att uppfylla de målsättningar som vi diskuteratunder här i kammaren. aktualiserade socialutskottet en översyn avfarniljepolitiken. Det gjordes i ett betänkande som kom till i vanligordning, och sedan tog förslaget som sitt eget. Utskottetkonstaterade vidare alt samhällets stöd till barnfamiljerna ger en splittradbild och att del är svårt att överblicka effekterna av olika stöd i form avgenerella och riktade bidrag, matsubventioner, föräldraförsäkring, subventionervia skattesystemet m, m. För det fortsatta reformarbetet inom familjepolilikenansåg utskottet att det behövdes en helhetssyn. Olika åtgärder borde samordnas,så de samlade åtgärderna åstadkommer en ekonomisk utjämning dels mellan olikatyper av barnfamiljer,dels mellan barnfamiljer och andra i samhället. Vid 1983/noterade utskottet alt man fåttbekräftat att det inledda översynsarbetet på familjepolitikens område skullekomma att fortsätta rned mera långsiktig inriktning. konstaterar utskottet att man har sammauppfattning och skriver: "Det långsiktiga översynsarbetet påfamiljepolitikens område måste därför fortsätta i syfte att åstadkomma enbättre samordning mellan olika former av stöd och en större rättvisa mellanolika grupper." Är 1986, i del betänkande som vi nu diskuterar och skallbesluta om, erinrar socialutskottet om sina tidigare uttalanden, att det behövsett fortsatt långsiktigt översynsarbete på familjepolitikens område och attdetta arbete bör bedrivas förutsättningslöst. Utskottet anser fortfarande attdel finns stort behov av en helhetssyn på familjepolitikens område. Vad har hänt ? Man har i principupprepat samma konstaterande, nämligen att det finns mycket stora brister ifamiljepolitiken. Men sedan har man från regeringens och utskoilsmajoritetenssida fortsatt med att lägga fram samma gamla förslag, sorn har inneburit nyrundgång och nya marginaleffekter. Det är ganska betecknande att regeringen ochutskottsmajoriteten tydligen är medvetna om problemen på familjepolitikensområde men inte har styrkan att lägga fram konkreta förslag. Jag måste först fråga i socialutskottet:Hur kan en socialistisk majoritet komma till kammarenoch göra konstateranden om stora brister i familjepoliliken men samtidigtacceptera att regeringen inte vidtar åtgärder för att komma till rätta rned defundamentala bristerna? har riksdag och regering vid tvåtillfällen förhandlat om familjepolitiken. Det första var . Även dåvar socialdemokraterna medvetna om de fundamentala problemen när det gällerden totala familjepolitiken och bristen på helhetssyn. har del i vårt land fötts ungefär en kvartsmiljon barn. Men fortfarande för den socialdemokratiska regeringen samma gamlafelaktiga familjepolitik. Man ställer sig frågan: Hur många barn skall födasinnan socialdemokraterna är beredda att vidta effektiva och vettiga åtgärder? Alla är medvetna om att problemen finns, men styrkan ellerviljan att rätta till dem saknas. Vi kan i vissa sammanhang märka känselspröt frånsocialdemokraterna när det gäller en nyorientering. Statsrådet i något läge talat om en nyordning på en del områden. i kvinnoförbundets tidning en artikel, där hon visade på nyatankegångar inom socialdemokratin. Man ställer sig frågan: Var gårdagens socialdemokratermedvetna om vart deras familjepolitik skulle leda? Den frågan kanske vi intefår något svar på, men dagens socialdemokrater är medvetna om vartfamiljepolitiken har lett. Men de vågar ändå inte rätta till bristerna i dentotala familjepolitiken. De är ideologiskt blockerade i olika sammanhang. Jag skulle vilja ställa en del frågor till statsrådetBengt . Statsrådet sade för , tror jag, att hantänker inbjuda till Prot, 1985/86:161 4junil986 Ekonomiskt stöd till barnfamiljer, m. in. Prot.1985/86:161 4junil986 Ekonomiskt stöd till barnfamiljer, m. m. nyaöverläggningar om familjepolitiken. Det skulle vara intressant att veta vilkaambitioner statsrådet har när det gäller eventuellt nya överläggningar ornfamiljepolitiken. Vart skall sådana överläggningar leda? Vilken målsättninghar regeringen? Vilka vägar ämnar regeringen presentera? Jag upplever det som ganska meningslöst att diskutera medutgångspunkt i samma förutsättningar som vi två gånger har utgåttfrån. Oppositionen har då i reservationer lagt fram en samlad aktionsplan,rnen regeringen har inte varit beredd att över huvud taget vika från deninslagna vägen, som har visat sig ha sådana brister. Det är här i kammaren som statsrådet börredovisa eventuellt nya tankegångar när det gäller regeringens syn på densamlade familjepolitiken. Till utskottets betänkande har från deborgerliga partierna fogats en reservation om inriktningen av familjepolitikenoch målsättningen för framtiden. Det är en viktig reservation. 1 denna slår föräldraansvaret och att detta måste stärkas och betonas. Vi pekar vidarepå behovet av trygghet för barnen. Vi påtalar de brister i skattesystemet ochde negativa marginaleffekter som drabbar barnfamiljerna. Vi säger att vi måstefå rättvisa i barnomsorgen. Vi pekar pä vårdnadsersättning och på valfrihet ibarnomsorgen. Det skulle vara intressant att få ensakdiskussion med socialdemokraterna på de här punkterna. Varför avvisarsocialdemokraterna ständigt de förslag som presenteras och som skulle kunnaskapa bättre förutsättningar för barnfamiljerna totalt sett i vårt land?Bristerna finns- vi är medvetna om dem. Det är familjerna och barnen somdrabbas. I en artikel i konstaterar enamerikansk professor att det i vårt svenska samhälle finns en skillnad mellande drömmar och förväntningar som familjerna har och den verklighet de lever i.Dä måste man ställa sig frågan: Vad är det som orsakar denna skillnad? Är delinte så att vi har skapat en politik som gör det omöjligt för vanliga svenskafamiljer att förverkliga sina drömmar? Vilket ansvar tar vi politiker för desvårigheter som finns för barnfamiljerna? Hur har vi format samhället, eftersomdrömmarna inte kan förverkligas för väldigt många familjer i vårt svenskasamhälle? Jag tror att problemen i stor utsträckning beror på att visom politiker har tagit över föräldrarollen. Familjefunktionen har försvagats.Från moderat sida har vi varnat för detta. Vi har lagt framförslag till åtgärder som skulle kunna neutralisera den här inriktningen. fick jag hemma i min bostad ett kort ibrevlådan. Det var avsänt från en svensk småstad, och två unga människor hadeundertecknat kortet. De hade skrivit med anledning av den diskussion som nuförs beträffande fritidshemmen. I sitt meddelande vädjade de till att inte ändra på förutsättningarna för fritidshemmens verksamhet, eftersombarnen inte bör få vistas på gatorna eller i varuhusen. Säkert har mängaledamöter fått liknande brev. Man frågar sig då: Vad årdet som egentligen sägs i ettsådant brev? Jo, man säger alt föräldraansvaret har försvagats. Det måste ändåvara föräldrarna som skall ha ansvaret för barnen. De har huvudansvaret för attbarnen inte skallbehöva vistas i varuhus och på gator och torg när de är lediga från skolan. Meni stället för att betona föräldraansvaret vänder man sig till riksdagmed sina problem. Jag kritiserar inte dem som skrev till mig för att ställafrågorna till riksdag. Jag kritiserar inte heller de föräldrar sominte klarar tillsynen av sina barn. De är nämligen fångna i det systern som vipolitiker har skapat. I stället för att ge föräldrarna valfrihet när det gälleralt ordna för barnen, vilket måste vara det riktiga, har vi bundit dem vidbarnomsorgsformer i enkelriktade system, som styrs utifrån politiska beslut.Det är detta som är det allvarliga. När det gäller familjepolitiken har vi sagt ochhävdar fortfarande att oberoende är ett honnörsord. Oberoende är viktigt ochvärdefullt när det t. ex. gäller flickors och pojkars möjlighet tillyrkesutbildning, att klara sin försörjning osv. Qm vi i diskussionen för infrågan om oberoende i ett större sammanhang och ett vidare perspektiv, kan viemellertid konstatera att de svenska barnfamiljerna lever i ett beroende. De ärberoende av staten och av politiska beslut, eftersom valfriheten är begränsad.Detta beroende innebär också att de svenska barnfamiljernas trygghet försvagas. Den socialistiska majoriteten satsar på ett enda socialtskyddsnät för familjerna. När detta skyddsnät sviktar, drabbas barnfamiljernahårt. Det är intressant att notera att det, när man ensidigt satsar pä detstatliga, politiska skyddsnätet, ofta är de svagaste grupperna som drabbashårdast och som drabbas först. Det är de minsta som ramlar igenom de små håleni maskorna i detta skyddsnät. Det visar sig . Fritidshemmen är ettexempel. När vi på grund av den samhällsekonomiska situationen intekan fortsätta att satsa utan i stället måste göra begränsningar, drabbasbarnfamiljerna, eftersom man har satsat på ett enda skyddsnät. Det är dettasorn vi moderater har varnat för. Vi säger att man måste utgå från flera olikatrygghetsgrunder i samhället. Det är familjen som måste vara den främstatrygghetsfaktorn. Familjens trygghet måste vara stark i flera avseenden. Från moderat sida har vi påtalatatt vi nu måste gå in för en helhetssyn när det gäller familjepolitiken. Jagvill här peka på några viktiga delar i den moderata familjepolitiken och desshelhetssyn. Vi har sagt att vi vill förstärka föräldrarätten i grundlagen. Vi menaratt de politiska beslut som har fattats har varit negativa för barnfamiljernaoch för föräldrars möjlighet att själva bestämma över sin tillvaro. Vi har vidare sagt att vi måste se till att vanligasvenska familjer kan leva på sin lön. Vi kräver därför att man skall betalaskatt efter försörjningsbörda. Vi har lagt fram ett förslag om ett grundavdragsom, fullt genomfört, ger sänkt skatt med ca . per barn och är. Orsakentill att vi vill ge barnfamiljerna skattelättnader i stället för barnbidragshöjningarär att vi tycker att det helt enkelt är fel att öka rundgången i svenskekonomi. Det är också intressant att notera att vårt förslag om ettgrundavdrag ger mera pengar för barnfamiljerna redan första året i förhållandetill utskottsmajoritetens förslag om en barnbidragshöjning. Till detta kommeratt vi slipper den rundgångseffekt som en fortsatt utbyggnad av enbartbarnbidragen innebär. Barnbidragen finansieras ju genomskattehöjningar-skattehöjningar som sedan på nytt drabbar barnfamiljerna. 1985/86:161 4juni1986 Ekonomiskt stöd till barnfamiljer, in. Prot,1985/86:161 4junil986 Ekonomiskt stöd till barnfamiljer, m. m. Utskottets motivering för att avstyrka vårt för'slag är märkligt.Utskottet skriver: "Bl. a. påpekades all det senare" - rätt tillavdrag vid beskattningen - "skulle leda till olika komplikationer iskattesystemet och till att familjer utan eller rned låg skattepliktig inkomständå skulle behöva kompenseras genom bidrag." Man motiverar således högskaltepolitiken förbarnfamiljerna med att skattesystemet skulle bli komplicerat om rnan sänkteskallen för barnfamiljerna. Detta är ju en mycket knepig motivering. Man gördär skattesystemet till huvudfråga och familjeekonomin till en bisak. Delfaktum alt det finns-och alltid kommer att finnas - familjer som behöver stöd iform av bidrag rättfärdigar ju inte en argumentering som innebär all vi mäsleta så mycket skatt från alla barnfamiljer att alla barnfamiljer blir beroendeav bidrag. Jag tycker att detta visar hur fast man sitter i ett gammaltfelaktigt tänkande när det gäller synen pä skatt kontra avgifter och bidrag. Vi har sagt att vi måste skapa ett system som ger mindremarginaleffekt. Och vi har bl. a. därför föreslagit alt bostadsbidragensuccessivt skall begränsas. I första hand skall bostadsbidragen vara baseradepå disponibel inkomst efter skatt. Vi vill ha en vårdnadsersättning, eftersom vi menar attvärd av egna barn måste ses sorn lika värdefull sorn vård av andras. Envårdnadsersättning skapar ocksä förutsättningar för valfrihet i barnomsorgen.Även vårdnadsersättning kan vara bra, säger vi. Det är fel att tro altkommunalpolitikerna skulle ha en sämre social ambition än vad vi har iSveriges riksdag. Vi har sagt att socialtjänstlagen skall kompletteras såatt man får rätt till ekonomiskt bistånd om man vill vårda egna barn och om maninte har möjlighet att leva på endast den ena makens inkomster. Det är fel,menar vi, att tvinga båda makarna till förvär-vsarbete om de har små ellerminderåriga barn som behöver vård och omsorg i hemmet. Detta gäller ocksåensamstående föräldrar med flera barn, t. ex. en ensamstående mamma som inteorkar förena ett förvärvsarbete rned barntillsyn och barnon-rsorg. Vad är detför fel i att man ger denna ensamstående mamma ett bistånd som gerförutsättningar och valfrihet att ägna mera tid åt barnen? Jag vill här citera vad skriver iMorgonbris: "Jag vill att kvinnor ska överleva, och inte duka under idubbelarbetets tunga börda." Vi moderater har här redovisat en väg, som skulle ge dessaensamstående mödrar och fäder möjlighet att ägna mera tid åt barnen, och jagbeklagar att utskottsmajoriteten inte har ställt sig bakom detta krav. Vi har sagt att vi måste ha valfrihet i barnomsorgen,eftersom vi tror att föräldrarna bäst kan ordna för barnens framtid,kommer senare att ta upp de frågor sorn gällerbarnomsorgen. Den moderata familjepolitiken går ut på att viskall befria familjen, att vi skall ge familjen ökad valfrihet och att vi skallförstärka familjens integritet. Vi vill göra detta genom en förbättradlagstiftning, genom ett förbättrat skattesystern, genom vårdnadsersättning,genom att förstärka rättigheterna för föräldrar och barn i sociallagsliftningenoch genom att ge valfrihet i barnomsorgen. Detta är en ny inriktning avfamiljepolitiken. Och vi tror att om vi får forma framlidens farniljepolitikutifrån en sådan målsättning, dä kornmer vi också att övervinna myckel av de problemoch svårigheter som svenska barnfamiljer har . Jag ber med det anförda att få yrka bifalltill reservationerna 1, 5, 9, 10, 11, 13, 15 och 16, som är fogade tillsocialutskottets betänkande. 5 (): (På grund av röstindisposition framförshans anförande av .) En farniljepolitik som vill göra anspråk påatt sätta barnen och deras bästa i centrum måste inrymma rner än enbartbarnbidrag och daghemsplalser. Det är alla vuxnas ansvar att barn och ungdomarfår växa upp under goda förhållanden. Därför är barnens villkor ochförhållanden en mycket viktig samhällsfråga. Olika samhällsåtgärder som vifattar beslut om måste också inrymma barnens perspektiv sarnl hänsyn tillbarnen och deras behov. Då är det inte fråga om enbart de materiella behovenutan också och inte minst de emotionella behoven. Barns behov av bättremänskliga relationer kan inte kompenseras med materiella ting. Barn behöver få större del i de vuxnas vardag. Bästtillgodoses behoven av ökad kontakt mellan barn och vuxna, närhet mellanboende, arbete och fritid, möjligheter till ökad mänsklig gemenskap ochansvarslagande för varandra i det decentraliserade samhället. En närmiljö sominnehåller boende, service, arbete och skola måste vara inriktningen isamhällsplaneringen. En sådan miljö underlättar kontakten mellan människor ochinnebär ökad trygghet för både barn och vuxna.