prot · G909158 · 1985-12-31 00:00:00 — Slutligen har fonderna i flera fall gjort mycket dåligaaffärer, t, ex. satsningen på Kätting. är löntagarfonderna en av de allra störstaägargrupperna på den svenska aktiemarknaden. kommer fonderna attvara fullständigt dominerande. Socialismen marscherar med fondernas hjälpframåt med små, men bestämda steg. som företagen hotas av den långsamt förändradesamhällsstrukturen i löntagarfondernas spår så drabbas många företag orimligthårt av vinstdelningsskatten. Denna har fått en sådan utformning att ävenförlustföretag kan bli vinstbeskattade. Prot.1985/86:158 Löntagarfonderna skapar ingenting-de bara socialiserar. 2 juni1986 På fackligt håll vill man ökatakten. Mar-r anser liksom kommunister och radikalaSSU-ar-e att "fonderna ger för lite makt". I en rapport tillLQ-kongressen föreslås en "förhandlad överskottsindelning" somett komplement för att öka fiickets inflytande över näringslivet. kommenterar detta på följandesätt: "Det blir allt tydligare att ledningen för fackföreningsrörelsen -heltidsanställda förtroendevalda och ombudsmän - inte avser alt nöja sig medett stopp för löntagarfonderna 1990. I stället vill rnan komplettera" de mycket impopuläralöntagarfonderna med nya. fler och än mäktigare kollektiva fackföreningsfonder.Medan mer ålerhållssamrna krafter inom socialdemokratin erkänner attlöntagarfonderna var ett misslyckande, bygger LO vidare på sitt ." Tidningen har gjort en träffsäker iakttagelse. Aptitenväxer medan man äter! Och så torde del förhålla sig. Redan när fondförslagelpresenterades i , skedde delta under rubriken: När förslaget orn lagstadgat krav på svenskt medborgarskapför ledarnot-skap i löntagaifondstvrelse nu återkommer till kammaren vill vireservanter hiinvisa till den slutsats som de borgerliga ledamöterna ikonstitutions- och näringsulskotten redovisade . Av regeringsrättensbeslut i frågan om en löntagarfondstyrelses status följer att 31 S lagen medreglemente för allmänna pensionsfonden bör kompletteras med en uttryckligbestämmelse av den innebörd att svenskt medborgarskap skall föras in bland debehörighetsvillkor som anges för ledamotskap i löntagarfondslyrelserna.Riksdagen bör nu fatta beslut härom. Liksom vill reservanterna även nu understrykaatt det rör sig om en av konstitutionella skal motiverad provisorisk åtgärd.Löntagarfondssys-ternei måste, sorn jag redan har framhållit, rned det snarasteavskaffas. De borgerliga partierna har - i senast \id behandlingendetta är av frågan orn riktlinjer för den ekonomiska politiken - slagit fastatt löntagarfonderna skall avskaffas och att avvecklingen måste varadefinitiv. Kommunistmotionen ger uttryck för en rakt motsatt siriivan.Löntagarfonderna skall enligt vpk inte bara bibehållas utan också på ett ännurner utpräglat sätt än nu användas sorn instrument för en sarnhällsorndaning isocialistisk riktning. De tre icke-socialistiska partierna tar bestämt avståndfrän dessa intentioner. Löntagarfonderna måste avskaffas. På det sättetkan det svenska näringslivet återfå tilltron på alt i fortsättningen kunnaverka inom ett marknadsekonomiskt systern. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill reservationerna nr 1 och 2 som fogats till näringsutskottets betänkande nr33. 54 (): uppfattning om löntagarfonderna ärväl känd. 1 sak finns det inga nya argument och inte heller några originellavändningar beträffande problematiken. Med detta låter jag mig nöja. Jag yrkar bifall tillreservationerna 1 och 2 i näringsutskottets betänkande 1985/86:33. 55PER-OLA (): Prot. 1985/86: L58 Den ena av de två motioner som delvis utgörunderlaget till näringsutskottets betänkande 33 berör löntagarfondernas styrelser och ~, ; behörighetsvillkoreni fråga om ledamotskap. Motionärerna är tredje vice oit agaifom einatalman och . Först vill jag understryka att det är uppfattningatt löntagarfonderna skall avskaffas, och det med det snaraste. Men på grundav den politiska majoriteten i denna kammare torde det inte vara möjligt före1988 års val. Så länge löntagarfonderna är kvar är del ur principiell synpunktviktigt att reglerna för löntagarfondernas styrelser inte strider mot föreskrifternai grundlagen. Som motionärerna och även reservanterna i reservation 1framhåller är det kravet inte uppfyllt. Löntagarfondernas styrelser är ju att beteckna sommyndigheter. Denna vår uppfattning får stöd i bl. a. olika domstolsutslag. Avgrundlagens bestämmelser framgår att det krävs att man, för att fä vara ledamotav en myndighet och dess styrelse, är svensk medborgare. Men i lagen omlöntagarfonderna har kravet på svenskt medborgarskap inte uppställts. Detta harherrar Fiskesjö och Kindbom påpekat i sin motion. I reservation I stöder vireservanter denna uppfattning. Av regeringsrättens beslut i fråga omlöntagarfondstyrelsernas status följer att 31 § lagen med reglemente förallmänna pensionsfonden bör kompletteras med en bestämmelse av den innebördsom motionärerna har angett. Därom bör fatta beslut. Jag yrkar bifall till reservation 1. När det sedan gäller reservation 2 omlöntagarfondstyrelsernas kapitalplaceringar vill jag betona alt fonderna inte,som vpk vill, skall användas för att omdana samhället i socialistisk riktning.Löntagarfonderna kan inte heller, som utskottets majoritet skriver, utvecklaverksamheten till landets bästa. Jag ser inte löntagarfonderna som ettinstrument som är till landets bästa. Däremot har löntagarfonderna blivit enlekstuga för några direktörer, sorn med andras pengar kan spekulera i aktier påStockholms fondbörs, och någonting sådant ställer vi i icke upppå. Jag yrkar bifall till reservation 2. 56 (vpk): Varför infördes löntagarfonderna? Det fannsolika strömningar bakom detta införande, och var och en hade sin avsikt. Detfanns naturligtvis de som hade avsikten att löntagarfonderna skulle vara enkompensation för de reallöneförluster som hade gjorts och att de skulle vara ensorts garant för att löntagarna inte kämpade alltför militant i lönetvister. Ute bland det stora flertalet löntagare var det en annansträvan som trädde i förgrunden. Det var förhoppningen att det med dessa fonderskulle skapas en form av kapitalbildning och investering som inte liknade,åtminstone inte till alla delar, den kortsiktiga, kapitalistiskaspekulationssträvan, som kunde företräda andra mål och intressen som var mera iöverensstämmelse med de breda folklagrens önskemål och behov. Del fanns också de-och finns väl i ännu högre grad idag-som menade att just i de bygder och regioner där det råder en svag investeringsvilja, från 69 Löntagarfonderna m. m. framförallt de stora privata kapitalens sida, skulle löntagarfonderna kunna vara detbehövliga komplementet och på olika sätt kunna bidra till att motverka deregionala kriserna. Det fanns vidare ett önskemål om att löntagarfonderna överhuvud taget skulle kunna vara begynnelsen till att löntagarna själva, genomrepresentanter som de hade kunnat utse, skulle få en insikt i hur kapitalinvesterades, efter vilka riktlinjer och efter vilken strategi. har ingenting av dessa önskemål förverkligats.Det är uppenbart -det måste tyvärr sägas - att regeringspartiet har ridit på enströmning och på önskemål ute bland löntagarna och utnyttjat dem men sedan intebrytt sig särskilt mycket om att utforma någon strategi för löntagarfonderna iöverensstämmelse med detta. Jag tror att man måste varna socialdemokraternaför att fortsätta rned detta, därför att följden kan bli en allmän besvikelseute bland löntagarna över att löntagarfonderna inte alls blev något av det somde hade väntat sig. Det kan leda till en förtroendeförlust, som kan ge nog såfarliga opinionsutslag. Löntagarfonderna har i sin verksamhet inte skiltsig från vilka andra placeringsinstitut som helst. Det lustiga är, att när manhör de borgerliga kritikerna av löntagarfonderna och deras beskrivning avfondernas verksamhet - de har gjort vissa bättre placeringar och andra, sämreplaceringar, och de har spekulerat i värdepapper och haft en del annat för sig- är det precis som att höra en beskrivning av hur privata placeringsinstitutbeter sig, som beter sig på exakt samma vis. Vpk:s kritik gäller naturligtvis att löntagarfonderna harblivit en sorts imitation av privat kapitalplacerarverksamhet och därmed intehar den inriktning som de nog enligt det stora flertalet löntagare borde ha. Det finns, som jag ser det, tre viktiga skäl till attlöntagarfonderna borde ha en annorlunda strategi än andra typer avkapitalplacering. För det första är det den regionalpolitiska aspekten. Detsker nu en mycket stark transnationalisering av de stora kapitalen i svensktnäringsliv, och det har de effekterna att de stora jättekoncernerna i landet,som är dominerande och kommer att vara i ännu högre grad dominerande, inte ärsärskilt intresserade av att investera i skogslänen. Man kan se påuppställningar och kartor över var de är verksamma att deras intresse har varitmycket svalt för den delen av landet. Detta kommer naturligtvis att skärpas jumer dessa jättelika företagsimperier inriktar sig på utlandsmarknaden och påatt bygga positioner utomlands. Det måste till en motkraft om detta inte skall leda fortsatt regional utarmning och ökade regionala klyftor. Fonderna bordeenligt vpk:s mening vara en sådan motkraft. De borde ha som en inbyggd strategiatt verka för en starkare regional balans, naturligtvis med iakttagande av attdet skall vara seriösa objekt som de satsar på - som det självfallet alltidskall vara. visar det sig emellertid att deras placeringspolitik ärmycket traditionell. Den visar inte några avvikande mönster gentemot annankapitalplacering. Den slutsats man måste dra av det är att fonderna i självaverket medverkar till att befästa en regional struktur som inte är önskvärd omman vill arbeta för att regionerna skall blomstra i lika män och det inte skalluppstå särskilda krisregioner. Transnationaliseringen av det stora kapitalel har en annanaspekt. Den är ett hot mot landets ekonomiska och politiska självständighet,ett hot mot den nationella självständigheten i vissa avseenden. Dels leder dettill att hela grenar av tillverkning flyttas ut ur landet, dels leder detnaturligtvis till att tillväxten inte blir sådan som den annars skulle hablivit, sett . Därför behövs det också där en motverkande kraft som sertill att inte näringslivet utarmas i den meningen att det uppstår stora luckori produktionsschemat och att rnan får en överdriven specialisering framdrivenav det stora transnationellt orienterade kapitalet. Ett tredje skäl för att det behöver föras eninvesteringspolitik som är självständig från de stora dominerandekapitalgrupperna är att vi står inför en teknologisk omvälvning som delvisredan har påbörjats. Hur denna teknologi utformas kommer att spela en mycketstor roll för arbetarklassens och löntagarnas sociala ställning, derasmaktställning och deras möjlighet att göra sig gällande inom ekonomi ochsamhälle. Den kan utformas pä sådant sätt att man får ökade skillnader mellanolika kategorier löntagare, att man får en splittrad lönebild, man får mindrejämlikhet. Den kan också utformas så att man får en mer uppifrån styrdauktoritär arbetsorganisation. Det är uppenbart så att exempelvis elektronikeni sin övergripande tendens driver oss därhän, vilket i sin tur har att göra medalt speciellt mikroelektroniken har en militär bakgrund. Den har uppstått påbasis av militära behov och det präglar också dess civila tillämpning. Vill manha en mänskligare typ av arbetsorganisation, bredda vägen för större demokrati,för större jämlikhet, för uppskolning och uppkvalificering av fler och flerarbetargrupper, skall man arbeta för en annan typ av tillämpning av teknologin.Men det är naturligtvis inte de stora kapitalen intresserade av, utan även detär något som måste ske pådrivet av mer samhälleligt orienterade intressen sornhar sina rötter i löntagarbasen i samhället. Detta är naturligtvis också en demokratisk fråga. Om rnanhar demokratiskt förankrade löntagarstyrelser eller representantskap som väljsi allmänna val eller av löntagarkollektivet är det uppenbart att man får heltandra typer av beslut. Man har då möjlighet att driva en mer självständigpolitik. Det är alltså orsaken till att vi från vpk genom våra motioner ochvåra krav har velat initiera en fortsatt diskussion. Vi tycker att det är enmycket torftig motivering som socialdemokraterna i utskottet har kostat på sig.De hänvisar helt enkelt till det beslut sorn togs 1983 rörande löntagarfondernaoch säger att det inte finns någon anledning att ändra i det. Det är bara detatt man inte då tog ställning på något vettigt sätt till den problematik somalltmer har utvecklat sig: riskerna med de stora transnationella företagensposition, den hotande regionala obalansen, den bristande demokratin inäringslivet. Just i det beslutet fastlade man löntagarfondernas nuvarandekaraktär som någon sorts strategiskpolitiskt neutrala penningplacerare, somegentligen inte i sin placeringspolitik skulle skilja sig frän de privata.Detta kan inte gärna stämma med det stora löntagarkollektivets intressen.Lyssnar man på diskussioner, inte minst i norra delen av , där deregionala problemen är stora, finner man också att förväntningarna är heltannoriunda på vad löntagarfonderna skall användas till. Jag tycker attdet vore beklagligt om man inte inom arbetarrörelsen i bred mening kunde kostapå sig att ha en 1985/86:158 2junil986 Löntagarfonderna m. tn. Prot.1985/86:158 konstruktiv diskussion om detta i stället för att bara hänvisatill ett beslut där . man kryper bakom en strävan attutåt försöka göra löntagarfonderna så Löntagarfonderna m. m. harmlösaoch oskyldiga som möjligt ur det kapitalistiska samhällets synpunkt. Detta är nämligen en strävan som inte på något sättförsonar de borgerliga partierna här i kammaren med löntagarfonderna. De kommerunder alla förhållanden att kämpa för dessas avskaffande. De kommer också attfortsätta med sin sedvanliga greuelpropaganda mot fonderna, även om denopinionsmässiga basen för denna skräckpropaganda har försvunnit.De borgerliga partierna har ju ingen egentlig bas för den propaganda som debedriver här, för människorna utanför tror inte på den. Med dessa ord, herr talman, vill jag yrka bifall tillvpk-reservationerna vid detta betänkande. Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 57 (): I näringsutskottets betänkande nr 33behandlas regeringens skrivelse angående fjärde AP-fondens årsredovisning för1985 samt några motioner som rör löntagarfonderna. Efter att ha tagit del avregeringens skrivelse kan utskottet konstatera att fondens resultat under 1985har varit mycket gott. redovisade ett realt resultat på nära 2miljarder kronor. Delta är att jämföra rned 563 milj. kr., som var det realaresultatet . Utskottet konstaterar att fonden spelar en aktiv roll förnäringslivet, framför allt för verkstadsindustrin och den kemiska industrin. Motionerna har föranlett fyra reservationer. Reservation 1bygger på två motioner där det krävs att hos regeringen skall begäraförslag om ändring av reglerna för ledamotskap i löntagarfondslyrelserna.Ändringen skall enligt de borgerliga motionerna leda till att ledamöterna måsteha svenskt medborgarskap. Jag vill erinra orn att exakt samma krav ställdesförra året och att detta då avslogs. Majoriteten i utskottet har inte funnitatt något nytt i ärendet har framkommit . i sill yttrande till näringsutskotlel, meddelat att man inte har funnitanledning att tillstyrka motionerna. Med hänvisning till förra årets behandling i de bådautskotten samt till beslut yrkar jag avslag på reservation 1. 1 reservationerna 2 och 3 tas fondstyrelsernas placeringarupp. Vpk har i en motion föreslagit en förändring av inriktningen av fondernasplacering. Åven härvidlag vill jag erinra om frågans tidigare behandling,nämligen den ingående genomgång som gjordes i samband med fondernastillkomst, samt den debatt som fördes i anslutning till näringsutskottetsbetänkande 30, som för drygt sedan behandlades här i kammaren isamband med regionalpolitiken. Utskottets uppfattning är att del vore fel att redan nuförändra inriktning en av fondernas placeringar. Skälet härtill är den i detta sammanhang mycket korta lid som fonderna verkat. Utskottet anser att det liksom får 72 ankomma på styrelserna att utvecklaverksamheten. I reservation 4 lar vpk upp ett förslag orn ledningsorganför löntagarfonderna. Majoriteten anser detta vara en onödig instans, eftersomfonderna fullt ut arbetar under godtagbar insyn i sin verksamhet. Jag yrkar bifall till näringsutskottetsförslag i' utskottets betänkande 33 och avslag på samtliga reservationer. 58 (vpk): inlägg gav inget sornhelst nytt orn hur man i den socialdemokratiska riksdagsgruppen ser på den härfrågan. Det är en oerhörd politisk lorftighet sorn socialdemokraterna härmanifesterar. Man kan inte ens förmå sig till att deltaga i en diskussion omhuruvida det är rätt och bra att fonderna samlar in pengar i regionerna i norraSverige och investerar dessa medel enligt ett traditionellt mönster, som ipraktiken måste innebära en nettoförlust av kapital för dessa regioner.Nog.rnäste väl detta vara ett problem. Nog niåste del väl också vara ett problem för enarbetarrörelse att dessa fonder harett så traditionellt investeringsmönsler.innefattande t. ex. köp av Volvoaktier. Man kan fråga sig orn del i första handär arbetarrörelsens intresse alt det skall produceras mera bilar. Är det vad vibehöver i försurningens och avgasproblematikens tid? Borde inte den här typenav medel snarare användas för att förnya svensk industri genom satsning påbranscher sorn sysslar med utvecklandet av kollektivtrafiken? Är det inte enangelägnare social uppgift? Det finns ju möjligheter att uppnå god avkastningåven i sådana branscher. Eller är det meningen att fonderna skall ägna sig ätpassiv värdepappersplacering utan att ta hänsyn till huruvida den i sista handtjänar någon vettig verksamhet eller ej? Nog måste väl detta vara väsentligaproblem för en arbetarrörelse som har något slags ideologi i botten - hur djuptden sedan än må ligga? Om man tog upp de här problemenskulle det kunna ge arbetarrörelsen en offensiv hållning, som skulle kunnariktas mot den borgerliga propagandan: Se här, löntagarfonderna sysslar intebara med att få så hög avkastning.som niöjligt; de har också vissa andramålsättningar för sin verksamhet, målsättningar som främjar de bredafolklagrens intresse på ett annat sätt än de kortsynta privata investerarna ärvilliga att göra. Det faktum alt man inte ens vill föra en diskussion om deltavittnar orn en politisk lilarmning som jag tror är ganska farlig. 59STEN (): Jag undrar verkligen vad som var anledningentill att gick förbi den kritik sorn de tidigaredebattinläggen innehöll. Varför ligger socialdemokraterna så lågt? Har man intemycket att komma med som försvar för fonderna? Man utlovade i valrörelsen innan fonderna infördes att deskulle medföra mycket positivt. Jag skall anföra tre exempel. Man lovade för det första att det skulle blimeråterhållsarnrna lönekrav; vi skulle gå in i tider av lugnare avtalsrörelser.Har det löftet infriats. Man lovadeför det andra alt de enskilda arbetslagarna skulle få ökat Prot,1985/86:158 Löntagarfonderna m. m. inflytande.På vad sätt har det löftet infriats? Man lovade för det tredje att löntagarfonderna skulle bliett bidrag till en regional utjämning. Pä vad sätt har det infriats? Om man bortser frän det samordnade köpet i iSkaraborgs län -den valkrets vi båda tillhör - kan man konstatera att någrapengar inte kommit tillbaka till vårt län annat än i form av de arvoden somutbetalats till de tvä ledamöter som sitter i västra löntagarfondens styrelse. 60BIRGITTA (): Jag avstår från att kommentera de påhopp StenSvensson gjorde på ett visst företag som finns i vår gemensamma valkrets. Det härärendet handlar om den redogörelse från som har attta ställning till. Att det också har väckts några motioner - som behandlas isamma betänkande - om att avskaffa löntagarfonderna är för oss ingenting nytt. 61 (); Jag konstaterar att socialdemokraterna intelängre har mycket att komma med som försvar för fonderna. Det gör kravet attmed omedelbar verkan avveckla fonderna än mer angeläget. 62 (vpk): Från en medveten och litet mer militantarbetarrörelses ståndpunkt är slutsatsen den rakt motsatta: Vi skall inteavveckla fonderna -vi skall utveckla dem, så att de blir en självständigarekraft och kan tjäna en utveckling mot större nationell ekonomisk självständighethär i landet; det behövs. 63 (): Jag kan återigen bara konstatera attlöntagarfonderna och deras placeringar har varit en sak för styrelsen för resp.fond att diskutera. 1 redovisningen av löntagarfondernas verksamhet, som ärhelt offentlig, har vi kunnat ta del av vilka effekter det har givit påsysselsättningen. 64 (): Jag konstaterar att det varsocialdemokraterna som i valrörelsen innan fonderna infördes gav de löften jagnämnde orn vad fonderna skulle åstadkomma. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten omarbetsmarknadsutskottets betänkande 14.) Kammaren övergår nu till att debatteraarbetsmarknadsutskottets betänkande 14 om arbetsmarknadsverkets ansvarsområde. 66 (): skall behandla slutresultatetav den första parlamentariska utredningen om AMS som har arbetat efter kriget.Utredningen tillsattes efter att det i hadeuttalats önskemål om en utredning. Den tillsattes och började sitt arbete 1982. Efter valet , med en ny, socialistisk majoritet här ikammaren, gjordes det utomordentligt omfattande ingrepp i utredningensursprungligen formulerade direktiv. a. avlövades utredningen allamöjligheter att studera AMS i stort. Den fick inte titta på effektiviteten närdet t. ex. gällde de arbetsmarknadspolitiska medlen. Utredningen fick intetitta på de besparingsalternativ som de ursprungliga direktiven innehöll. Vikan konstatera att den nya regeringen på punkt efter punkt förhindrade denförsta parlamentariska AMS-kornmittén att göra ett gediget arbete. Det brukar ibland sägas att det finnsverkliga problem och uppfattade problem. Tyvärr tenderar vi inom politiken attalltför ofta syssla med "uppfattade problem". Detta gäller inte minstfrågor som rör arbetsmarknadsverket. Men det finns också verkliga sanningaroch sådant som påstås vara sanningar, och detta gäller om inte annatarbetsmarknadspolitiken och arbetsmarknadsverket i stort. Som jag tidigare sade är det slutresultat som kammaren haratt behandla utomordentligt magert. betänkandeinnehåller litet om det ena och litet om det andra. Men det beror inte påbristande ambition hos representanter för den förutvarande majoritet som engång gav kommittén dess direktiv. Det beror i stället på att den nuvarandemajoriteten inte är intresserad av att få ett slutresultat som redovisar , dess effektivitet och de arbetsmarknadspolitiska medlenseffektivitet såsom det faktiskt förhåller sig. Det var emellertid inte bara de förändradedirektiven som gjorde det besvärligt för att arbeta. Mycket snartefter det att kommittén hade erhållit de nya direktiven sattes det nämligenunder hand, vid sidan om eller bakom ryggen på utredningen - eller hur man nuvill uttrycka sig - på initiativ av arbetsmarknadsdepartement och regering igång ett mycket omfattande utredningsarbete inom arbetsmarknadsverket. Tillslut blev situationen rätt besvärlig för kommitténs ledamöter, kanske särskiltför dess socialdemokratiska ledamöter. Ingenting kunde göras utan attklartecken hade inhämtats från AMS centralt. Ingenting kunde göras som gick inpå de områden där departement och den nya ledningen för arbetade. hade inte något lätt arbete, eftersom vi inte alltid var informerade omvad man höll på med. Man ville nämligen inte informera oss - eller man kanskeinte alla gånger hade mage att göra det, eftersom det skulle innebära att manhelt öppet inför kommittén redovisade att man hade desavouerat denparlamentariska kommittén och satt dess arbete åt sidan. Utredningen var störande och irriterande förden socialdemokratiska regeringen. Därför kördes den över gång på gång.