prot · G90919 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:19 Förhandlingarna leddes till en början av andre vicetalmannen. 1 § Justerades protokollen för den 18, 22, 23, 24 och 25oktober. 2 § Meddelande om svar på interpellation 1985/86:27 Jag ber att få meddela att svaret påinterpellation 27 av om översyn av jordförvärvslagen kommer attlämnas , då interpellanten inte hade tillfälle att taemot svaret vid dagens sammanträde. 3 § Svar på interpellation 1985/86:13 om det framtidaskördeskadeskyddet i har frågat mig vilkeninriktning jag avser att ge det framtida skördeskadeskyddet och när riksdagenkommer att få förslag i ärendet. Regeringens ambition när det gäller det framtidaskördeskadeskyddet är att åstadkomma en ordning som bättre än den nuvarandeuppfyHer behovet av skydd för den som drabbas. Regeringen har den uppfattningenatt ett skördeskadeskydd under jordbrukets eget huvudmannaskap skulle ha störreutsikter att tillgodose detta krav. Vid de överläggningar som förts medjordbruksnäringens företrädare har en lösning ännu inte kunnat uppnås.Regeringen kommer att på nytt aktualisera frågan. 3 i (): Jag ber att få tacka jordbruksministern försvaret på interpellationen. Jag kan inte med bästa vilja i världen säga attsvaret präglas av någon vidare entusiasm eller starkare vilja att komma tillrätta med problemen kring ett nytt skördeskadeskydd. Då jordbruksministern nuupplyser om att överläggningar har skett med jordbruksnäringens företrädareoch att det inte har gett några resultat, men att regeringen väl på nyttkommer att aktualisera frågan, är ju detta naturligtvis tacksamt men inte Om det framtida skördeskadeskyddet Framför allt ger det ingen anvisning om vilken tid det hela kommeratt ta. Man må ju hålla i minnet att det är hela enutredning föreslog konkreta åtgärder, som innebar betydande förbättringar avvårt gamla områdesskydd. Meningen var dock, som statsrådet säkert kommer ihåg,att den kompletterande delen av det skydd som då föreslogs mycket väl skullekunna utgöra ett självständigt skydd. Förslaget innehöll en låne/bidragsdel,något som i sig innebar ett nytänkande på området och möjligen därför blevkontroversiellt. Jag är väl medveten om att den konstruktionen, som dåmöttes med skepsis, inte kunde genomföras alldeles direkt. Men efter den långatid som har gått och efter de överväganden som har skett, delviskompletterade genom bidrag av en enmansutredare inom ,hade förslaget mycket väl kunnat genomföras. Men fortfarande, ,saknar vi en förbättring av det områdesskydd som vi så väl behöver. Med de skiftande förhållanden som råder i går detknappast då ingen del av landet drabbas av skördeskada. Årets skadorär mer omfattande än genomsnittet. Hade vi haft ett fungerande skydd och fåttett förslag till förbättring tidigare, hade mycket av jordbrukarnas ekonomiskaproblem kunnat lösas på ett bättre sätt med det permanenta skördeskadeskyddet.Nu nödgas jordbrukarna i stället vädja till statsmakterna om ersättning, ochdet är en både opraktisk och förnedrande situation för jordbrukarkåren. Då jordbruksministern i sitt svar inte har aviseratnågonting om vilken inriktning det framtida skyddet kommer att få, har jag medde nu redovisade synpunkterna velat ge en viss anvisning om vad vi frånmoderata samlingspartiets sida kan ställa upp på. Jag tycker det bordeunderlätta något att få fram det förslag till lösning som vi förväntar oss. Vad slutligen gäller skördeskadeskyddets huvudmannaskap såär det väl ödmjukt nog som jordbruksministern anfört att ett huvudmannaskap ijordbrukets egna händer rent av skulle ge ett bättre skydd. Jag tror ändå attjag i hög grad företräder jordbrukarna om jag säger att det är viktigare att viskyndsamt får ett fungerande skydd med högre grad av individualitet än detgamla än att vi får en ny huvudman för skyddet. Det avgörande för jordbrukarnaär ju inte en ny huvudman utan ett fungerande skydd. Då jag kunnat förstå att det varit ett bekymmer för densocialdemokratiska regeringen humvida skördeskadefonden skulle tiHåtas åtföljaskyddet även med ny huvudman, vill jag ge uttryck för stor förvåning. Skulle inte skördeskadefondens pengar, som är i huvudsak till likadelar tillskjutna av statsmakterna och jordbruket självt, i vilkethuvudmannaskap som helst tillhöra fonden? Det kan aldrig komma i fråga attstaten skulle kunna återta sin egen insats eller ännu mindre, somenmansutredaren en gång föreslog, i nåder låta jordbrukets andel bli kvar ifonden. Det måste vara alldeles självklart. Dessutom, och tråkigt nog, har problemet nu förenklatsnågot för den socialdemokratiska regeringen. På grund av socialdemokraternaspassivitet i denna fråga har fonden förtärts så att belopp under entreårsperiod i stort sett halverats. Era vedermödor att klara ut vem som skallbehålla pengarna. statskassaneller jordbruket, har i någon mån reducerats genom tidsutdräk-ten. Jag vill ställa följande fråga; Ärjordbruksministern villig att redogöra för det nya moment han avser tillföra förhandlingarnamed jordbruket för att få en öppning till stånd som kan leda fram till nytthuvudmannaskap? Då jag inte kan underlåta att tycka att det ligger litetresignation i att överlåta huvudmannaskapet i stället för att ta itu med enordentlig förbättring av skyddet, vill jag också ställa frågan: Är det inteändå för jordbrukets vidkommande långt bättre att få en förbättring till ståndän att jobba så intensivt på frågan om nytt huvudmannaskap? Jag vill gärna geuttryck för den bestämda uppfattningen att även med ett förbättrat skydd kanman sedermera förhandla med jordbruket om huruvida man kan förändrahuvudmannaskapet. Att låta detta ligga som en spärr för en förbättring avskyddet tycker jag är synd. Jordbruket är faktiskt värt att få en lösning avskördeskadeskyddet. Också årets skördesituation ger belägg för detta. Om det framtida skördeskadeskyddet Låt mig först få säga att jag har litet svårtatt förstå vad det var som gjorde att i tyckte sig kunnautläsa att jag inte var särskilt entusiastisk för att få en lösning till stånd.Det är ju ändå så riktigt som har sagt, att vi fick en utredningför beträffande skördeskadeskyddet. Men inte heller den borgerligaregeringen fann anledning att lägga fram förslag på basis av den utredning somgenomförts. Det initiativ som jag sedan har tagit är att vi genom en särskildutredningsman, som haft speciell befogenhet att föra överläggningar, harförsökt att komma fram till ett resuhat som skulle kunna vara tillfredsställandeför båda parter. När betraktar det som ett uttryck för någotslags resignation att jag och regeringen med mig tycker att det vore naturligtatt huvudmannaskapet för den här viktiga frågan skulle ligga på jordbruketsjälvt, blir jag också förvånad. I vanliga fall brukar vi tycka att det ärrimligt och riktigt att den som så att säga drabbas av svårigheter också kan fåett ordentligt inflytande över hur de lösningar skall se ut som skall möta desvårigheterna. Det handlar alltså inte om något uttryck för resignation, utandet är en klar föreställning att jag för min personliga del tror att jordbruketsjälvt skulle ha större förutsättningar att tillgodose de många önskemål somjordbrukarna har på den här typen av skördeskadeskydd. Att vi nu inte har lyckats komma fram till en lösning änberor på att vi är två parter som skall diskutera. Vi kommer att fortsättaöverläggningarna, och jag har, som jag sade i svaret, siktet inställt på att pånytt aktualisera frågan. Vad överläggningarna kommer att innehålla utöver övrigamoment som förekommit tidigare kan jag naturHgtvis inte avslöja förriksdagen, eftersom det är en uppgift för mig att diskutera med motparten LRF iförsta hand - inte att diskutera här inför . Om det framtida skördeskadeskyddet 5ARNE i (); Jag medger gärna att det är naturligt att deti första hand är förhandlingsparten som skall få reda på vilket bud som kommer.Men eftersom det har gått så och ingenting har hänt, tycker jag detfinns rimlig anledning att pressa på. måste nu en eller annan störreeller mindre grupp av jordbrukare vända sig till regeringen och tala om: hardet gått riktigt illa för oss. Så är det i betydande delar av ochi de norra och inre delarna av , Jag vidhåller att det är litetförnedrande för jordbrukarna att just på grund av den sölighet som finns inomregeringskansHet på det här området tvingas komma med mössan i näven och bejordbruksministern om hjälp för att överleva. Det är en situation som vi skullekunna undvika, I varje fall skulle vi kunna minska antalet tillfällen då dettaförekommer. Beträffande resignation: I svaret låter det inte ens somom vi har fortiöpande förhandlingar, utan att det har varit förhandlingar - eneller möjligen - men att det inte har blivit något resultat ochatt förhandlingarna nu skall tas upp igen. Jag sade att det senare varlöftesrikt, men med hänsyn tiH tidsutdräkten är jag ändå inte imponerad. Ochjag tror inte att bönder är imponerade över hastigheten. Jag tror attvi gemensamt har uppfattningen att det trots allt behövs ett skördeskadeskyddav ett eller annat slag. Den konstruktion som vi föreslog med enlåne- och en bidragsdel - i första hand som ett komplement till nuvarandeområdesskydd och i andra hand, om konstruktionen visar sig hålla måttet, somett fristående skydd - vidhåller jag fortfarande har sina företräden, även ommodellen är oprövad. Jag tycker mycket väl att den kan aktualiseras. Detprimära är att vi aktuaHserar skyddets utformning och innehåll i stället föratt prioritera vem som är huvudman. Jordbruksministern verkar tycka att jordbrukarna får haett så dåHgt skydd som de har så länge de inte går med på villkoret att ta överskyddet. Så skall inte statsmakten förhandla med jordbrukets organisationer.Det tycker jag är att vara för mycket av myndighetsperson. : Inte kan det väl vara så att jordbruksministernhar så knapphändiga kontakter med jordbrukets företrädare att det inte är käntinom vad jordbruket vill i denna fråga? Jordbruksministernsargument för att man själv skaH ta över skyddet var ju att man ville varavälunderrättad - men det kan väl uppnås ändå. En överlåtelse blir kanske rent av lättare om det finnsett bra skydd att överlåta - då har statsmakten visat sitt ansvar för dennafråga, och då kanske motparten är mycket gladare att ta över, när man vet vadman har att erbjuda bönder i händelse av dåligt skördeutfall. Jag kan berätta för i Ljungatt LRF och jag redan haft överläggningar om detta, och jag har inte funnit på LRF är lika ointresserad av att jordbruket skall ta överhuvudmannaskapet för skördeskadeskyddet som tycks vara. 7ARNE i (); Jag har inte vare sig sagt eller antytt attLRF är ointresserat av att ta över huvudmannaskapet. Men den omständigheten har talats vid under i varje fall de som har varitchef för tyder väl på att entusiasmen från LRF:s sidaatt ta över skyddet inte har varit viktigare för LRF än skyddets sakligainnehåll. Det var detta som jag ville framhålla. En på detta område entusiastisk jordbruksminister skullemycket väl kunna se till att vi får ett bra skydd. Sedan är det kanske mycketenklare att hitta en ny huvudman. Om förvaringen av radioaktivt avfall Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 1985/86:22 om förvaringen avradioaktivt avfall har ställt följande frågortill mig: Finns det någonmetod för förvaring av radioaktivt avfall som uppfyller fordringarna i lagen omkärnsäkerhet 7 § punkt 1? Är det klarlagtom förvaring i berg eller någon annan nivå uppfyller fordringarnai samma lagparagraf punkt 2? Hur mycketpengar har förslösats av SKB på borrningar liknande den som nuplaneras i ? Har regeringenoch/eller energiministern någon uppfattning om vilken forskning och vilka undersökningarsom bör prioriteras när det gäller förvaringen av kärnkraftsavfall? Ärenergiministern beredd att medverka till att borrningar liknandeAlmungeprojektet stoppas om pengarna kan användas på ett bättre sätt? Med anledning av frågorna vill jagerinra om att gäller lagen (1984:3) om kärntekniskverksamhet (kärntekniklagen), som har ersatt bl. a. atomenergilagen och den s.k. villkorslagen. Liksom enligt tidigare lagstiftning krävs särskilt tillståndav regeringen för att en kärnkraftsreaktor första gången skall få tillföraskärnämne så att en självunderhållande kärnreaktion kan ske. Tillstånd enligt kärntekniklagen lämnas endast omreaktorns innehavare har 1. visat att detför hantering och slutlig förvaring av använt kärnbränsle och radioaktivtavfall som härrör från detta finns en metod som kan godtas med hänsyn tillsäkerhet och strålskydd och 2. företett ettprogram för den forsknings- och utveckHngsverksamhet som behövs för att ireaktorn använt kärnbränsle och radioaktivt avfall som härrör från detta skallkunna hanteras och slutförvaras på ett säkert sätt. Kärntekniklagen ålägger ocksåinnehavarna av kärnkraftsreaktorer att svara för att en allsidig forsknings-och utvecklingsverksamhet bedrivs för hantering och slutförvaring av kärnavfalloch för rivning av kärntekniska Om förvaringen av radioaktivt avfall anläggningar.För tillsynen av denna verksamhet svarar statens kärnbränslenämnd. Innehavarnaskall vidare upprätta ett program för den allsidiga forsknings- ochutvecklingsverksamhet och de övriga åtgärder som behövs för hanteringen avanvänt kärnbränsle. Programmet skall granskas och utvärderas avkärnbränslenämnden . skall efter utvärderingenredovisa sitt ställningstagande till regeringen, som då har att pröva omreaktorinnehavarna uppfyller sina skyldigheter i fråga om forsknings- ochutvecklingsverksamheten. Jag konstaterar mot den här bakgrunden att lagstiftningenhar lagt långtgående och preciserade krav på reaktorinnehavarna för att denframtida säkra slutförvaringen av använt kärnbränsle skall tryggas. De åtgärdersom berör i sin interpellation ser jag för min del som ettled i kraftindustrins verksamhet för att uppfylla de krav som lagen ställer påreaktorinnehavarna. Jag går nuöver till de frågor som har tagit upp. I ansökningarna om laddningstillstånd förkärnkraftsreaktorerna och 3 har en metod förslutförvaring av använt kärnbränsle, KBS 3, redovisats. Metoden bygger påprincipen att det använda bränslet deponeras i berggrunden samt att bränsletomges med ytterligare barriärer som skall förhindra läckage av radioaktivt material.KBS 3-metoden har varit föremål för en omfattande remissbehandling och hargranskats av ett flertal utländska expertorgan. Remissyttrandena ochgranskningsrapporterna har ställts samman i en departementspromemoria. Regeringen har i sina beslut omladdningstillstånd för och 3 funnit att KBS 3-metoden iallt väsentligt kan godtas med hänsyn till säkerhet och strålskydd. Därmed har emellertid inte beslutats att KBS 3 är denmetod som slutHgen eller i nuvarande form kommer att tillämpas. Fortsattallsidig forsknings- och UtveckHngsverksamhet kommer att äga rum. I beslutenden föreskrev regeringen således att en första redovisning avdenna verksamhet skall ges . Redovisningen skall vidare omfatta denforsknings- och utvecklingsverksamhet som har bedrivits i fråga om KBS3-metoden och hur de påpekanden och synpunkter som har framförts vidremissbehandlingen och expertgranskningen har beaktats eller avses blibeaktade. Regeringen kommer då, efter beredning och yttrande från ansvarigamyndigheter, att ta ställning til! Programmet för den allsidiga forsknings- ochutvecklingsverksamheten syftar till att ta fram alternativa metoder förslutförvaring av använt kärnbränsle. Också provborrningar för att undersökabergrundens beskaffenhet ingår som ett nödvändigt led i de förberedelser sommåste vidtas för att få fram underlag för de beslut om val av metod och platssom senare skall fattas. Totalt har berggrundsundersökningarna kostat160 milj.kr. Detta är sådana kostnader som finansieras inom ramen för densärskilda avgift om som uttas på kärnkraftsel för attfinansiera utgifter för använt kärnbränsle. Det slutgiltiga ställningstagandet i fråga om var och hurden slutliga förvaringen skall ske behöver inte göras förrän i början av2000-talet. Tiden skall utnyttjas till att ta fram en metod förslutlig förvaring av använtkärnbränsle som uppfyller de ytterst stränga krav på säkerhet och strålskyddsom måste ställas för att minimera riskerna för skador på människa och miljö.Under tiden förvaras det använda bränslet i centrallagret för använtkärnbränsle, CLAB. 9 (vpk): Jag tackar energiministern för svaret på min interpellation. Det är ett bevis på att det råder grundläggandemissförhållanden i ett samhälle när åtgärder som är beslutade och vidtagna avstatsmakten ständigt möter folkliga protester och opinionsyttringar. Dettagäller kärnkraftsfrågan i mycket hög grad. Vi har kunnat konstatera det iinternationella sammanhang - när det gäller har vi sett det iFrankrike, och . Det har handlat om kärnkraft förelproduktion och kärnkraft för vapenändamål, dvs. Om man i ett samhälle ständigt stöter på folkligaprotester trots att besluten är fattade i parlamentariska församlingar, visardet att det finns en förtroendeklyfta i samhället. Medborgarna litar intelängre på sina valda representanter. De har inget förtroende för dem somutlöser och vidtar de åtgärder det är fråga om. Detta är ett allvarligtdemokratiskt problem. I vårt land har vi under tidigare decennier inte varitvana vid sådana här saker. Tvärtom har det alltid funnits en ganska storöverensstämmelse mellan de beslut om åtgärder som har fattats av olikaregeringar och dem som fattas av oHka myndigheter. De har accepterats avfolket. Så är inte fallet med de beslut som rör kärnkraften. Vi har dock exempel också på frågor sommött protester. Jag tänker på FNL-rörelsen, Vietnamrörelsen, som känner till. Den dåvarande regeringen skickade ut poliser motFNL-demonstranter här i och på andra håll i landet, som påstods varahuliganer, oansvariga ungdomar e. d. - från andra håll användes andra uttryck,och man talade om demonstranterna som smutsiga, långhåriga osv. Jag tror inte att man med sämsta vilja i världen kananvända liknande epitet när man karakteriserar dem som protesterar motregeringens åtgärder när det gäller kärnkraftens avfall. Det är väldigt svårtatt klassa hemmafruar, pensionärer, lantbrukare, ungdomar osv. i ochUppsala med några sådana epitet. Det är vanliga hederliga människor som äroroade över de beslut som statsmakten och även energiministern varit med om att fatta och försöka genomdriva. Jag tycker att detta bordeoroa energiministern och regeringen betydligt mycket mer än vad som härframkommer. Med hänvisning till min fråga nr 5, om energiministern ärberedd att ta initiativ för att exempelvis avbryta borrningarna i , ochdet svar energiministern har gett anser jag att det är tydligt att ni intelyssnar på protesterna, att de inte oroar er, att ni kör fram er väg utan attta hänsyn till stora folkliga opinioner. KBS-metoden har ju tillkommit för att säkra start avkärnreaktorer- från första början inte i och för sig av omsorg om avfallet.Från början hade vi i ingen omsorg om avfallet. Det struntade man i närman startade de första reaktorerna; det var först senare som man tog itu meddetta. Prot, 1985/86:19 Om förvaringen av radioaktivt avfall Omförvaringen av radioaktivt avfall tydligtatt och regeringen är villiga att uppmjuka det kommunala vetot.Om visar sig användbart kommer man att se till att det läggsatomsopor där, även om det skulle finnas en stor opinion emot detta i Uppsalakommun. När det gäller KBS 3 talas det i svaret om remissomgången.Är det inte så, , att kritiska remissinstanser - utländska ochsvenska - från tidiga KBS-omgångar rensades ut och togs bort i den slutligaomgången? Det är en fråga som är av stort intresse. Är det inte så att professor vid seismologen iUppsala skrev en promemoria i dessa frågor, där han med hänsyn till sinaseismologiska kunskaper om svensk berggrund mycket allvarligt varnade förmetoden med bergrundsförvaring? Den promemorian kom inte heller med islutomgången. Är det inte också så att det finns olika uppfattningar omkopparkapslarna? De har ju provtryckts i högtryckslaboratoriet i ,och såvitt jag vet - jag var där - var man bland teknikernaoch ingenjörerna där inte helt överens om att detta var en helt och fulltgångbar metod. Är det så, eller är det inte så? Hur är det med 500-metersnivån? Varför skall det vara 500m? Och hur är det med sprickfria berg - finns det sådana i ? Alla dessa frågor kvarstår obesvarade när det gäller KBS3, Trots det säger energiministern att regeringen har funnit att KBS 3-metodeni allt väsentligt kan godtas. Hur har ni funnit det? Sedan finns det ingenlogik i fortsättningen av svaret, där ni säger att ingenting har beslutats omförvaringen. Om ni har funnit att KBS-metoden är så säker att ni kan laddareaktorerna, då finns det ju ingen logik i att inte kunna fatta beslut omförvaringen. Först finner ni att metoden är godtagbar - sedan att den kanskeunderkänns. Det är ungefär som det tidigare upparbetningsavtalet med ,där man talade om förglasning o, d. Det är ju numera avfört från dagordningen. Det sägs i svaret att det satsas 160 milj. kr. på de härborrningarna. Hur mycket satsas på alternativ forskning? Eftersom man har en preciserad avgift på perkilowattimme, måste man ju också ha en preciserad beräkning av vad det kostaratt ställa av en reaktor osv. Och, slutligen, var finns dessa pengar? Jag tänker i det här inlägget hålla migstrikt till den sorts information som jag tror är av betydelse för att skapareda i debatten och för att stilla allmänhetens oro, som det inte ett ögonblickskulle falla mig in att på något sätt bagatellisera. Jag kan också konstatera att det har funnits brister i deninformation som allmänheten har fått- delvis på grund av olyckligaomständigheter, t. ex. att kommunalpolitikerna i är heltupptagna av problemet efter valet att forma en styrelse i kommunen. När jag hardiskuterat med olika berörda har jag funnit att de inte haft möjlighet attförst medverka till informationen på det sätt som man gjort på andra håll ilandet. Detta är olyckliga omständigheter därför att information borde halämnats på ett tidigt stadium av kommunen och SKB. Jag kan också konstatera att den broschyr som avFolkkampanjen har delats ut till hushållen innehåller en mängd felaktigheterägnade att på osakliga grunder öka allmänhetens oro. Det är ju så, att vi iSverige numera mycket bestämt har lagt fast principen att självt måsteta ansvar för hanteringen av det utbrända bränslet från vårt kärnkraftsprogram,som vi har efter beslut i samband med folkomröstningen. Alla linjer innebar juatt vi skulle få ett avfallshanteringsproblem. Det är sant att vi från början underskattadeavfallsproblemens betydelse. Det gjorde alla partier, även . Ingen har således rätt att här uppträda som om han vore bättre än någonannan. Socialdemokraterna var de första att ta avstånd från upparbetningsom metod.Vi motsatte oss villkorslagen, och vi motsatte oss upparbetningskontrakten. Vihar också vid åtskilliga tillfällen deklarerat att vi för vår del icke känneross principiellt bundna till de speciella metoder som utarbetades under intryckav villkorslagen för att uppfylla de krav som ställdes enligt denna - medandra ord KBS-metoderna. Det är skälet till att vi fäster mycket stort avseende vidatt arbetet, fram till dess att det blir dags att ta slutlig ställning till valav metod och plats, inriktas på alternativa metoder för avfallshanteringen. Detär ingalunda säkert att man då kommer att stanna för KBS-metoden. En helt annansak är att vi vid prövningen fann att KBS-metoden, enHgt de krav somkärntekniklagen ställer - inte kärnsäkerhetslagen, som sägeri sin interpellation - skall motsvara sådana krav som kan godtas med hänsyntill säkerhet och strålskydd. Detta var den övervägande bedömningen när detgäller remissinstanserna. , Vi harklart och tydligt redovisat att det fanns de som hade en annan uppfattning. Detär ju ett viktigt skäl till att utvecklingsarbetet behöver drivas vidare. Vihar också klart och tydligt redovisat de anmärkningar som gjordes och ställtsom ett villkor att kraftindustrin skall klargöra hur man skall hantera deproblem som påpekades under remissomgången.