prot · G909154 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag kan inte förstå varför man - det gäller även minaborgerliga medbröder - laborerar med olika förslag i fråga om detta. Det finnsbara ett sätt som är principiellt rakt och enkelt. Det är att den dom somdomstolen utdömer också skall avtjänas. Man kan tänka sig en liten vendl förgott uppförande, att de som under anstaltsvistelsen verkligen anstränger sigför att återgå till ett normalt liv skall kunna friges något tidigare. Mendetta skall inte vara någonting som man på rak arm bara kan få. Jag förstårinte hur ni socialdemokrater resonerar i denna fråga. frågade också om straffsystemet vareffektivt. Den frågan kan man ju ställa rakt ut i luften. Men motfrågan blirdå, och det tror jag att håller med mig om: Vad händeregentligen om man tar bort straffsystemet? Jag tror att vi alla är överens omatt det skulle bli sådana effekter att det blev väldigt svårt att leva här isamhället. Jag tror alltså att vi måste ha ett straffsystem och att vi äröverens om detta. Det skall fungera effektivt, vara konsekvent och det skallfungera ur rättssäkerhetssynpunkt. Jag tror inte att vi behöver diskuteradetta. Jag nämnde att vi moderater hade tagit upp frågor om andrapåföljder än fängelse, som man kan konstatera inte fungerar bra,och dessa har vi tagit upp i två reservationer. Ordalagen i reservationerna ärförsiktiga, men vi pekar på möjligheterna att få några typer av påföljder attfungera mera effektivt. Det är helt klart att upprepade domar som inteinnebär någon egentlig reaktion från samhällets sida utan bara är ett pappermed en varning inte fungerar. Det måste alltså vara en kännbar påföljd, sominnebär att den enskilde upplever någon sorts obehag, och därför har vilaborerat med tanken på villkorligt fängelse och möjligheten att kombineraolika typer av påföljder, så att det verkligen upplevs som kännbart för denenskilde om han förbryter sig eller missbrukar det förtroende som domstolen hargivit honom. Det straffrättsliga påföljdssystemet m. m. 166KARIN AHRLAND (fp): Låt mig först deklarera för klagar på bristande enighet i utskottets betänkande - att jag inte är avden uppfattningen att enighet absolut har ett värde i sig. Det är många gångerbra med enighet, men i dessa frågor tror jag inte att någon av oss som deltar idenna debatt kan slå sig för bröstet och säga att "jag har den absolutbästa lösningen på dessa problem". Vi måste ta denna debatt seriöst ochsäga oss själva, att när det handlar om frågor om brott och straff ochtillrättaförande är det inte fråga om socialism eller marknadsekonomi, där viär mycket fasta i vår tro, utan det är fråga om mänskligt beteende, där vikanske måste vara litet försiktigare. tycker jag att bör inse att detkan vara ett värde i sig när vi reserverar oss trots att det pågårutredningsarbete, som det gör pä så många områden, därför att det visar åtvilket håll vi lutar, i vilken riktning vi vill att reformarbetet skall drivas.Det är det vi försöker visa när vi reserverar oss i viktiga frågor. Vidare några ord med anledning av att det finns tre olikareservationer om den villkorliga frigivningen. Låt mig bara påpeka att detråder fullständig Det straffrättsliga påföljdssystemet m. m. enighet -kanske t. o. m. med socialdemokraterna - om att det nuvarande systemet faktisktär en "flopp". Det råder också enighet bland de tre borgerligapartierna om att vi bör göra någonting åt detta snart. Jag vill säga till att det är systraroch inte bröder som han debatterar med på den borgerliga sidan. ställde två frågor till . Jagkan glädja honom med att det i vårt budgetförslag finns 15 miljoner anslagnatill förslaget på denna punkt. Jag åberopade i mitt inledningsanförande att jaghade en debatt med hans syster , när jag berättade vad viskulle göra med våra 15 miljoner, nämligen återgå till villkorlig frigivningefter två tredjedelar av strafftiden. Det finns alltså konsekvens i dettaförslag. Den andra frågan var om hade kriminalpolitiskaskäl för vårt förslag. Ja, herr talman, vi har tyvärr det. Åven dem åberopadejag , och jag kan gärna ta fram protokollet och läsa upp de exaktasiffrorna. Talmannen nickar inte utan ruskar på huvudet -jag förstår honom, ochjag hänvisar till protokollet. vet jag att inbrottsstöld i bebodd lägenhetenligt praxis anses som grov stöld. Men det finns också lägenheter där folkbara bor , och vad inbrottstjuvar åstadkommer där kan vara ett lika stortingrepp i integriteten som det är i en vanlig stadslägenhet. Därmed,herr talman, står jag fast vid våra reservationer. 167GUNILLA (): tyckte att reservationernavar onödiga, eftersom ett beredningsarbete pågår. Han tyckte att vi skulleavvakta detta beredningsarbete. Från.centerpartiets sida har vi fogat dessa reservationertill betänkandet för att göra en markering beträffande vår inställning i deolika frågorna -kalla det gärna ett ord på vägen. Jag tycker inte att man från regeringspartiets sida skallse kritiskt på att vi gör ett sådant tillkännagivande i olika frågor. Det harnämligen inte så sällan förekommit att man från den socialdemokratiskaminoritetsregeringen har tagit kontakt med oppositionspartierna för attefterhöra deras åsikter i olika frågor. sade att ingen blir bättre i fängelse.Jag tror inte heller att någon som kommer ut från en fängelsevistelse är enbättre människa. När vi då har denna gemensamma syn ser jag fram emot att vikommer att få ett förslag från regeringen i vilket man föreslår enförsöksverksamhet med samhällstjänst. Avsikten med vårt förslag är nämligen i vissa fall skall komma ifrån den nedbrytande fängelsevistelsen och istället ha alternativet med samhällstjänst. Beträffande vår reservation 5 om straff för våldsbrottsäger att socialdemokraterna vill införa böter i stället förfängelse i straffskalan för vissa misshandelsbrott. Jag tror emellertid att deflesta människor uppfattar en ändring av straffsatsen från fängelse till bötersom att samhället ser mindre allvariigt på detta våld. kan inteställa upp på detta. 168LARS-ERIK LOVDEN (s): sade att enigheten inte harnågot värde i sig. Jag tror inte att vi blir eniga i sakfrågan - det har jagsvårt att föreställa mig. Vi socialdemokrater kommer naturligtvis inte att blieniga med om en straffskärpning på . Det är ju den reellainnebörden i den folkpartistiska reservationen om villkorlig frigivning. Jag ställde två frågor i mitt huvudanförande med anledningav denna reservation. Jag har fått ett klart svar på den ena frågan, men ett påden andra mindre fillfredsställande svar. Det som är mindre tillfredsställandegäller de ekonomiska aspekterna. säger att man har tagit upp 15milj. i sitt budgetalternativ. , jag tror inte att 15 milj.kr. är nog när det gäller att öka antalet anstaltsplatser så att dettillgodoser det behov som blir följden av en 30-procentig straffskärpning. Nisäger i er reservation att det ankommer på regeringen att i tilläggsbudgeten taupp ett anslag som är tillräckligt omfattande. Men jag har inte fått riktigtklart för mig hur finansieringen av detta skall gå till. På den andra punkten fick jag ett klart svar, nämligen attfolkpartisterna vill ha en straffskärpning och att man tycker att det ärkriminalpolitiskt motiverat. Del är ett ganska rejält besked i denna debatt.Man får nästan konstatera att tillhör blodtörstigasteparti när det gäller tillämpningen av fängelsestraff. 1 detta avseende ställerjag till höger om . Jag tror inte att vi kan uppnå enighet i sakfrågan.Däremot tror jag att det hade varit av värde om vi hade kunnat behålla denpraxis som har rått i utskottet, nämligen att man inte skallsakbehandla motionsönskemål av det slag vi nu har haft att ta ställning till,om det pågår ett reformarbete. Det pågår, , ett mycket aktuellt reformarbete.Kammaren kommer att få ta ställning till propositionersom rör hela det straffrättsliga påföljdssystemet. Därför tycker jag att det äranmärkningsvärt att man nu bryter ut vissa delar av det omfattande arbetet ochkräver att kammaren skall ta ställning på konkreta punkter - utan att vi harkunnat se helheten. Jag trodde alltså att det var av värde att bibehålla denpraxis som har rått i utskottet. Det är något annat om vi sedan inte blir enigai sak. Låt mig beröra den villkorliga frigivningen. Det finns treolika lösningar därvidlag från borgerligt håll. Jag tycker att det är märkligtatt ni lägger fram tre olika förslag med helt olika lösningar beträffandevillkorlig frigivning. Jag måste ta upp en sak, , när det gällerden villkorliga frigivningen. Ni säger i er reservation att det finns behov avatt i enskilda fall kunna medge villkorlig frigivning. Vi har inte fått någotförslag till hur den frågan konkret skall lösas. Det har intepresenterat - varken i anslutning till det här betänkandet eller i anslutningtill den reservation som avgav i anslutning tillfängelsestraffkommitténs betänkande. Ni vill tydligen inte avskaffa den villkorligafrigivningen, eftersom ni säger att den bör kunna finnas som en belöning förskötsamhet på anstalt. Ni vill således behålla någon form av villkorligfrigivning, men ni har inte presenterat hur den skall se ut mer konkret. Jag yrkar än en gång avslag på reservationerna och bifalltill utskottets hemställan. Det straffrättsliga påföljdssystemet m. m. 12 protokoll 1985186:153 -154 Det straffrättsliga på-fölfdssystemetm. 169 (); klagar över att vireserverar oss innan utredningsarbetet och remissförfarandet är klart ochproposition har lagts fram med anledning av fängelsestraffkommitténs arbete.Jag vill gärna påminna om att det egenthgen var densocialdemokratiska regeringen som till stor del förstörde möjligheterna attåstadkomma en ganska bred enighet på detta område - just genom att för tre årsedan bryta ut den villkorliga frigivningen ur detta utredningsarbete. Dettahar nu ställt alla andra partier inför ganska komplicerade frågor, eftersom denvillkorliga frigivningen och dess effekt måste kombineras med ställningstagandefill vilken straffnivå vi skall ha för olika typer av brott. Detta är den socialdemokratiska regeringen ansvarig för -inte vi. Om vi moderater har den principiella uppfattningen att man skall hanettostraff-dvs. när domstolen dömer ut det straff som det står i brottsbalkeneller specialstraffrätten ätt man skall dömas till, då skall man också avtjänastraffet. Vi tycker att det är konsekvent, rimligt, riktigt och mycketlättförståeligt. Det sätt på vilket regeringen har hanterat dessa frågor harkomplicerat situationen för oss också. Vi vill inte höja den allmännastraffnivån i samhället. Vi tycker bara att straffrätten skall fungera konsekvent. Det är alltså ett resultat av den socialdemokratiskaregeringens aktivitet att det har blivit på det här viset. Vi varnade för treår sedan regeringen för att arbeta på detta sätt. Jag kommer särskilt ihåg attjag hade ett samtal med dåvarande justitieminister härom. frågar hur en moderat villkorligfrigivning i enskilda fall skall kunna utformas. Jag skall bara ge någraexempel. Om en intagen har en sådan situation att han har möjlighet att kommaut i arbetslivet, att det fungerar bra med bostad och med de socialaförhållanden, att han har möjlighet att få ett arbete och kunna börja det, kanman tänka sig vid exempelvis ett ettårigt fängelsestraff att han får komma utnågon månad eller straffet helt går ut. Detta är för att hanskall kunna komma in i arbetet och arbetsrytmen på ett rimligt sätt. Detta är bara ett exempel på hur man skulle kunna arbeta.Men det skall inte vara någonting som är obligatoriskt - att alla skall kommaut före . Då stämmer inte domstolsdomen och med vad vihar tänkt oss när vi sfiftar lag och utformar en straffskala. Det är synd att vi inte kan föra en rak debatt om denvillkorliga frigivningen, som egentligen borde bort ur vårt system. Vi bordearbeta med raka straffskalor, med raka domar från domstolarna, med ett iprincip fullföljt avtjänande av straff enligt domstolsdom. Jag tror att detskulle uppfattas som rejält och riktigt av allmänheten om vi arbetade på detviset. 170KARIN AHRLAND (fp): Jag kan, för att återgå till frågan omanslagen, inte svära på att 15 milj. kr. exakt på öret är den summa som behövs.Men det är beloppet enligt de beräkningar vi har kunnat göra. Om Lars-ErikLövdén hade lyssnat till föregående debatt hade han hört att det finns vissasvårigheter för oppositionspartierna att göra de exakta beräkningarna. det manbör ta fasta på är att pengarna finns. Vi har tänkt logiskt åt båda hållen. Trots att talmannen har ruskat på huvudet måste jag läsaupp ett kort avsnitt av det jag sade : "Som redovisas ifolkpartiets motion har utredningar som BRÅ gjort bl. a. visat att en följd avreformen -det handlar alltså om halvtidsfrigivningen - har blivit en ökning med1 200 grova stölder, 3 300 stölder, 300 bedrägerier och 160 fall av misshandeleller rån." Det är det som har gett oss skäl att tänka om i den här frågan.Vi måste skydda medborgarna mot en ökad brottslighet, vilket har blivit falletpå grund av den här reformen. Det straffrättsliga påföljdssystemet m. m. 171 (): Vi fick, , än en gång bekräftatatt eftersträvar en väsentligt skärpt straffnivå. Resonemanget föross nästan in på inkapaciteringstanken som ett medel att motverkabrottsligheten. I sitt senaste anförande gjorde den klaramarkeringen att inte vill höja straffnivån. Men här har vi alltsåen folkpartistisk talesman, som dessutom är utskottets ordförande, som sägeratt straffnivån måste höjas för att motverka brottsligheten. Det är inte helleren måttlig höjning av straffnivån som eftersträvas. I stället för 1,5 årsfängelse skall det vara och i stället skall det vara 9månader. Det är konsekvensen av den folkpartistiska reservationen.Folkpartisten i fängelsestraffkommittén var inte lika blodtörstig som KarinAhrland. Ni får väl möjlighet att göra upp detta sinsemellan. Så åter till frågan om den villkorliga frigivningen, BjörnKörlof. Jag konstaterar att ni vill ha en ordning med villkorlig frigivning. Nisäger att ni kan tänka er villkorlig frigivning, men den skall inte varaobligatorisk utan fakultativ. Den villkorliga frigivningen skall enligtmoderaterna ges som en form av belöning för gott uppförande på anstalt. Dettycks vara huvudpoängen i er reservation. Mot det kan den sakliga invändningengöras att det kanske får till följd att välartade ekonomiska brottslingar ochgrova narkotikabrottslingar, som förmår föra sig på anstalt, kan blivillkorligt frigivna. De vanliga gråtjuvarna däremot, vilka kanske är inte såanpassliga på anstalten, skall inte komma i fråga för villkorlig frigivning.Det är en av invändningarna mot en fakultativ villkorlig frigivning. I synen på den villkorligafrigivningen i princip och i fråga om uppläggningen av den är ochsocialdemokraterna överens. Men till skillnad från vill vi införaen obligatorisk villkorlig frigivning som vi anpassar straffskalornanedåt som en kompensation för den längre strafftiden, som blir en följd avåtergången till systemet med frigivning först efter två tredjedelar av denutmätta tiden. 172KARIN AHRLAND (fp): Jag har begärt ordet för att peka på vadLars-Erik sade, nämligen att det är viktigt att komma ihåg att vitalar om en obligatorisk villkorlig frigivning. På det sättet får den intagneveta exakt vad han eller hon har att rätta sig efter. Prot.1985/86:154 överläggningen var härmed avslutad. (Beslutetredovisas efter behandlingen av justitieutskottets betänkande Stöd till offren för "" brott, m. m. Kammaren övergår nu till att debattera justitieutskottetsbetänkande 36 om anslag till brottsförebyggande rådet. I fråga om detta betänkande hålls gemensam överläggningför punkterna 1 och 2. Stödtill offren för brott, m. m. 174SVEN MUNKE (m): I debatten om det förra betänkandet, som justhar avslutats, deltog tre av utskottets jurister. I detta ärende, som gälleranslag till brottsförebyggande rådet, är det fyra lekmän som skall delta idebatten. Det innebär inte att denna fråga har lägre dignitet, men det ärmycket troligt att språkbruket blir litet annorlunda än vad vi har åhört. Jag skall därmed gå in på frågan om anslag till BRÅ. Dentraditionella brottsligheten har som bekant ökat kraftigt i vårt land. Detfinns det exakt statistik på. Men vad man inte vet så mycket om är hur mycketdenna traditionella brottslighet kostar samhället, enskilda ochförsäkringsbolag. Eftersom brottsoffrens ställning är en sida av saken som fåttökad aktualitet, inte minst genom de krav som moderata samlingspartiet ställtgång på gång under en följd av år, menar vi nu att det är dags att få grepp omhur stora de verkliga kostnaderna är. Trots allt har den som utsatts för brott i vårt land inte obetydlig grundtrygghet. Den kan ges inom ramen för t. ex. socialtjänsteller hälso- och sjukvård. Genom obligatoriska eller frivilliga försäkringarkan man också skydda sig ekonomiskt. Men det får inte glömmas att det betyderökade kostnader i form av höga , som den enskilde själv får stå för. Endrabbad kan också få skadestånd genom dom i en rättegång. Det finns t. o.m.möjligheter att genom stöd av brottsskadenämnden få ekonomisk gottgörelse fråndet allmänna för skada på grund av brott. Det kan tyckas vara en ganska ljus bild av läget som jaghar tecknat, men bilden är faktiskt inte ljus. Där fattas väldigt mycket ännu,även om mycket har gjorts från det allmännas sida för att mildra verkningarnaav begångna brott. Det är minst lika viktigt att veta vad den traditionellabrottsligheten kostar samhället, drabbade individer och försäkringsbolag.Enligt vår uppfattning är det därför angeläget att få kostnadsaspekten närmareklarlagd, detta för att man med vägledning av sådana siffror också skall få ettunderlag för att på bästasätt utnyttjade totala samhällsresurser som tas ianspråk med anledning av brottslighet. Vi tror att man med ett sådant underlagockså kan sätta in resurser där de bäst behövs. För att bedöma behovet av brottsförebyggande ochbrottsbekämpande insatser är det viktigt att ha tillgång till rättvisandesiffror beträffande kostnaderna för denna form av brottslighet. Det ärsjälvklart att enbart siffrorinte ger besked. Det gäller att också ta hänsyn till andra faktorers betydelse.Vi hävdar ändå att så länge man bara har diffusa begrepp om vad dennabrottslighet kostar har man också små möjligheter att bedöma resursbehovet. I den politiska debatten förekommer ofta mycket bestämdauppfattningar om vad den ekonomiska brottsligheten betyder för samhället.Omfattningen av dessa kostnader åberopas ofta som skäl för än kraftigareinsatser mot den ekonomiska brottsligheten. Däremot saknas uppgifter om dentradifionella brottsligheten. I debatten har det förekommit olika bud om detta,bl, a, från departementschefen, som har gjort gällande att det kan röra sig omnågon eller några miljarder . Det är enligt vår och flera kriminologersuppfattning en alldeles för låg siffra. Majoriteten i utskottet anser att det räcker att studerabrottsstatistiken för att få en uppfattning, medan vi moderater anser dettaotillräckligt och vill ha någon form av utredning eller forskning.Utskottsmajoriteten anför att det torde föreligga en rad svårigheter för att påett tillfredsställande sätt beräkna de totala samhällskostnaderna för denna typav brottslighet. Att dessa kostnader är mycket höga är utom allt tvivel, medgerman emellertid. Utskottsmajoriteten medger att det i och för sig kanfinnas ett större intresse för att närmare få klarlagt vilka kostnader dentradifionella brottsligheten orsakar för det allmänna och för de enskilda, menman ställer sig tveksam till det moderata motionsyrkandet. Majoriteten menarockså att kostnaderna för en sådan forskning "torde vara tämligenresurskrävande". Det framför man i betänkandet utan att egentligen ha enaning om resursbehovet. Vi reservanter menar att en analys inom förslagsvis BRÅ:sverksamhet mycket snabbt skulle ge ett besked om kostnadsaspekten för enkvalificerad forskning. Om en sådan sedan kan komma i gång, skulle med allsäkerhet ett unikt och tidigare okänt material kunna bilda underlag för resursfördelningeninom kriminalpolitikens område. Jag yrkar bifall till reservation 1, somåtföljer justitieutskottets betänkande 36. I flera partimotioner har de tre borgerliga partierna förtfram krav på en ökad uppmärksamhet åt den som drabbats av brott och dennessituation. I ett par enskilda motioner har liknande krav förts fram.Utskottsmajoriteten uttalar sig mycket positivt att dessa frågor tagits upp iflera motioner. Först slår utskottet fast att man länge har ansett att ettbrott främst är en angelägenhet mellan staten och gärningsmannen. Intresset hardärvid huvudsakligen fokuserats på gärningsmannen och hans situation. har,senkommet kan man tycka, också brottsoffren fått ökad uppmärksamhet. Det är enligt utskottets mening angeläget att man i ettland, som önskar ha ett väl fungerande och av allmänheten respekteraträttsväsende, inte glömmer bort målsägandens intressen. Inte minst allmänhetenssviktande tilltro fill vårt lands rättssäkerhet, som man kunnat konstateraunder senare tid, har med all säkerhet medverkat till att man nu börjarintressera sig också för dem som drabbas av brott. Det får inte tillgå på detviset att ett brottsoffers berättigade krav på t. ex. stöd vid rättegångarviftas bort. Detta är enligt vår uppfattning särskilt viktigt när brottsoffrenär kvinnor, barn och äldre. Stöd till offren för brott, m. m. 1985/86:154 Som jag inledningsvis nämnde finns redan ett skyddsnät för brottsoffer. Stöd till offren för brott, m. m. ochflera åtgärder har aviserats vilka också är värda ett erkännande. Vireservanter menar att en hel del återstår att göra för att stärka brottsoffrensställning. Vi ser helst att en samlad lösning presenteras och att denvetenskapliga forskningen stärks. Jag yrkar därmed bifall till reservation 2. 175 (): Till det här betänkandet har och jag, fillsammans med deövriga borgerliga ledamöterna i utskottet, fogat en reservation som gälleroffren för brott. Ytterst är det fråga om att stärka rättssäkerheten i vårtsamhälle, om samhällets skyldighet att värna medborgarnas liv och egendom. Naturligtvisär det så, som det också sägs i betänkandet, att det först och främst för detallmänna gäller att förebygga brott. Det är vi totalt ense om. Men mer måstegöras för dem som blir utsatta för brott. Och tyvärr måste vi konstatera attantalet anmälda brott bara ökar och att uppklaringsprocenten för dessa brottsjunker. Endast ungefär en av tio inbrottsstölder upp. Åven våldsbrottenökar alarmerande: med . Sådana här siffror gör att medborgarnas tilltro till samhället som garantför skyddet av liv och egendom naggas i kanten. Desom blir bestulna, rånade, våldtagna eller misshandlade blir också skadade,skrämda och far illa. Och deras situafion har tidigare inte tillräckligtbeaktats. De kan sägas tillhöra vad vi i folkparfiet kallar de glömda iSverige. Det som har gjorts för dem räcker inte till, därom är utskottet enigt. Skillnadenmellan den socialdemokrafiska majoriteten i utskottet och oss reservanterligger däri, att majoriteten nöjer sig med att konstatera att en del ändå hargjorts, särskilt för kvinnor som har utsatts för sexuella och andra övergrepp,att vissa åtgärder är under utredning och att andra skall utredas. Detta ärgott och väl, men i reservationen vill vi att arbetet med att stärkabrottsoffrens ställning skall påskyndas. De har väntat nog. Denekonomiska gottgörelsen är inte oviktig. Ett utdömt skadestånd stannar dockofta i verkligheten på papperet, då gärningsmannen saknarekonomiska tillgångar. Privata försäkringar eller ersättning frånbrottsskadenämnden räcker inte till för att täcka de ekonomiska skadorna. Menviktigast, herr talman, är säkert det personliga stödet och den personligahjälpen fill brottsoffret, liksom den rättsliga hjälpen vid en rättegång elleri andra rättsliga sammanhang. Detär just när det gäller frågorna om rättsligt biträde och förstärkt personligtoch ekonomiskt skydd som vi vill ha fram förslag, så att kan fattabeslut under /87, Sistmen inte minst påpekar vi i vår reservation nödvändigheten av vetenskapligforskning om brottsoffrens situation, ett område som det har forskats mycketlitet på i jämfört med i många andra länder.