prot · G90974 · 1985-12-31 00:00:00 — Sävenforsutanför finns en tradition när det gäller fiskevård. Ursprunget äratt man ville bevara vissa sällsynta öringsarter. finns i Sävenfors ettgymnasium för vattenvård, avelsstation och fiskodling. Det finns ett stortbehov av utveckling när det gäller teknik och avel. Mer än 20 miljoner harredan investerats i anläggningarna i Sävenfors, och för att kunna utvecklaverksamheten måste ytterligare investeringar göras. Slutligen, och inte minst viktigt, bör statensindustriverk få personella resurser som arbetar enbart för Bergslagen - medetablering och marknadsföring. För övrigt vill jag hänvisa till den motionsom vi socialdemokrater från län har lagt fram om regionalpolitiken iBergslagen. 18KRISTINA (); Många talare har i det här regionalpolitiskaavsnittet belyst den allvarliga situationen i Bergslagen. Näringslivet i denhär delen av landet har präglats av stark specialisering med stora dominerandeföretag, byggda på basnäringarna skogen, malmen och stålet. Men i i dagär det inte längre i första hand de stora bolagen som ger jobb ochsysselsättning. De som finns kvar är inte längre värmländska. De fjärrstyrs.Många är utlandsägda. Vi i Bergslagen har genomlevt en plågsam period där varjeår ett Uddevallavarv har försvunnit. Men förändringarna har pågått under enläng, tid, och de har inte varit dramatiska och spektakulära. När det inte finns jobb längre, t. ex. i , dåflyttar våra ungdomar och de unga familjerna. Den negativabefolkningsutvecklingen drabbar självfallet kommunerna, och den kommunalaservicen försämras. Det här är inga rika kommuner och de omfördelningar av deoffentliga utgifterna som föreslås slår hårt. I måste man t. ex. ta banklån för att sättain pengar på likviditetskontot i . Den kommunen kommer att få enränteförlust på över en halv miljon. Självklart är det riktigt att försöka drain de likviditetsöverskott som finns i kommuner och landsting, men de pengarsom finns är ojämnt fördelade, och generella beslut slår därför felaktigt. Deenda som tjänar på transakfionen i är bankerna. De generella besluten måste därför följas av selektiva ochriktade insatser till de kommuner som är fattiga. I är arbetslösheten den högsta i landet efterNorrbotten. Särskilt bekymmersamt är det för ungdomarna och kvinnorna. Befolkningsminskningen var större än dennågonsin var utflyttningsär. Under en läng följd av år har lönsamheten inom jordbruketförsämrats, och inom skogsbruket har ny teknik tagits i bruk som minskatbehovet av skogsarbetare. Strukturförändringarna inom industrin har inneburitatt antalet jobb minskat. Den offentliga sektorns expansion har ocksådämpats. speciella situation är en följd av kombinationenav glesbygdsproblem, strukturomvandlingsproblem i Bergslagen och av avsaknadenav en tillräckligt snabbt expanderande länshuvudort. Kraftfulla regionalpolitiska insatser måste nu sättas inför att minska arbetslöshet och utflyttning. hade vi också en stor utflyttning frånVärmland. Gruvdöden drabbade dä länet med arbetslöshet som följd. Den gångenflyttade man till . flyttar man till eller till Stockholm.Den gången tog vi oss igenom svårigheterna, och vi skapadegenom arbete och kompetens ett åter blomstrande . Det kan vi göra engäng till. Med en kraftfull och planmässig satsning på har vi godautsikter att lyckas att utveckla länet och skapa en kreativ miljö. En kreativ regional miljö förutsätter kulturellmångsidighet, djupgående kunskap och kompetens och dessutom godakommunikationer både inåt och utåt. Verksamheterna i en kreativ region är oftasmåskaliga och utvidgas inte genom kvantitativ tillväxt utan genom uppdelningpå fler, små, nya enheter. Det är precis vad vi behöver i . Ett mångsidigtnäringsliv med varierad företagsamhet. litade på de storabolagens stabilitet, men präglas situationen av strukturell instabilitetoch osäkerhet om framtiden. I den förändringsprocess som vi i befinneross i måste bl. a. utbildningssatsningar utgöra motorn för vår regionalautveckling. Precis som i övriga delar av landet saknar vikvalificerade tekniker. För att åter göra värmländsk industri konkurrenskraftigkrävs en ökad ingenjörstäthet. Vid högskolan i har en viss bas förteknisk högskoleutbildning utvecklats . a. harutbildningslinjer, som grundar sig på genomgången tvåårig gymnasieskola, kommittill stånd. Det är viktigt att dessa studerande kan fortsätta sin utbildningoch fä ingenjörskompetens. Därför bör vid högskolan i anordnasingenjörsutbildning som grundas pä genomgången YTH ellerproduktionsteknikerlinje. Ett annat basområde för högre teknisk utbildning iKarlstad är områdena kemiteknik och kemiekonomi. Bakgrunden är självfallet denbetydelse som industri inom områdena skog, trä och kemisktekniska processer hari länet. En sådan utbildning bör kunna utvecklas inom ramen för projektetBergslagens tekniska högskola som ett led i det gemensamma arbetet med attförbättra utvecklingen i Bergslagen. Det är angeläget att det arbetet fårerforderligt stöd. I studie om behov ochutbildning av ingenjörer i föreslås en ny ingenjörsutbildning,motsvarande studier efter . I finns godaförutsättningar att förverkliga denna typ av utbildning. Resurser ochkompetens finns t. ex. vid i . Vid finns det utvecklingsmöjligheter för delarav vårt behov av kvalificerade tekniker. har dessutom storregionalpolitisk betydelse genom sin lokalisering i , dvs. enav de mycket hårt drabbade Bergslagskommunerna. En satsning på tekniska utbildningar i skulle nåflera syften, dels skulle värmländskt näringsliv stimuleras, dels skulle våraungdomar få en möjlighet att stanna kvar i länet. Vi har även andra skolormed kompetens och erfarenhet där tekniker för sågverksindustrin och skogsnäringenutbildas. Det är angeläget att också dessa skolor integreras iprojektet . Det är också viktigt att de tekniskautbildningarna blir attraktiva för kvinnliga sökande. somjag nämnde, störst bland unga kvinnor i länet. Det är nödvändigt att viuppmuntrar och stöder kvinnor att välja teknisk utbildning och på så sättförsöker bredda kvinnors arbetsmarknad. Vi har i goda erfarenheter av den s. k.breddatautbildningen, där många kvinnor fått en grundläggande datautbildning,som inneburit möjligheter till arbete. Det finns i ett starkt engagemang och ettnytänkande för att vända den negativa utvecklingen. Arbetslösa ungdomar prövart, ex, att gå samman i arbetskooperativ för att kunna stanna kvar på hemorten.Med fantasi och företagsamhet har över 100 ungdomar skapat sin sysselsättningi arbetskooperativets form. Men för att ge den här företagsformen en reellmöjlighet krävs ett bättre stöd i form av utbildning, information, rådgivning ochstartbidrag, I väntar vi fortfarande på ett besked frånindustriministern om Branäs, skulle ge 40 direkta jobb iNordvärmland. Men om skall kunna locka till sig turisterär en förutsättning att vi bevarar det gamla kulturlandskapet. slås mångaav de små och medelstora jordbruksenheterna ut och följden blir igenbuskning.Det är nödvändigt att vi försöker begränsa denna utveckling. Den socialdemokratiska regeringen har tidigareuppmärksammat utvecklingen i , och vi har bl. a. fått statligt stödtill insatser för teknikspridning. Utvecklingscentra i och Kristinehamnhar främjat utvecklingsarbetet i länet. Situationen i är allvarlig, ochkraftfulla och planmässiga insatser krävs nu för att vända utvecklingen. Ochatt vända utvecklingen, det är möjligt bl, a, genom det djupa engagemang förVärmland som finns i länet bland företag, kommuner, organisationer,myndigheter, och framför allt genom det engagemang som finns bland värmlänningarnasjälva. Under detta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 19BRITTA (): Strukturomvandlingen i ärför närvarande dramatisk. Processindustrin, som utgör basnäringen i länet,genomgår en snabb förändring. Den skogsråvarubaserade industrin måste genomförasnabba omställningar i syfte att bevara sin konkurrenskraft på världsmarknaden.Det finns tydliga exempel på sambandet mellan nyinvesteringar inom industrinoch friställning av arbetskraft inom vissa delar av länet. Både direkt ochindirekt drabbas också länet allvarligt av nedgången i byggnadsindustrin. Somexempel kan nämnas att har tappat 1 200 arbetstillfällen under perioden1980-1984, När det gäller den regionala utvecklingen harVästernorrlands län gått starkt tillbaka , Länet har minskatmed ca 5 000 personer Den allra senaste rapporten om arbetsmarknadsläget visar ocksåatt arbetslösheten ökar i länet, där bl, a, byggarbetslösheten nu visar oroandehöga tal, av byggnadsarbetarna är arbetslösa . med detta kan man också se hur det svenskanäringslivet förändras , Internationaliseringen ökar,lönsamheten i företagandet ökar, kapitalutbudet ökar och orienteras i stigandegrad mot en internationell marknad, nyföretagandet ökar ochstrukturomvandlingen fortsätter. Det här är förändringar som får konsekvenser för denregionala utvecklingen och fördelningen. Och en nyckelfaktor i dettaförändringsperspektiv är teknik och kunskapsutveckling. Industrins beroende avforsknings- och utvecklingsarbete och kompetensutveckling ökar snabbt, är ett högteknologiskt samhälle. Vikonkurrerar med högförädlade produkter och rationella produktionsmetoder. Ochför att man skall få avsättning för produkterna måste marknadsföringen skötaspå ett kvalificerat sätt. Den regionalpolitiska kommittén fastslog vikten avforskning, utveckling, utbildning och teknikspridning som instrument för denregionala utvecklingen, och den regionalpolitiska propositionen 1985 anlademotsvarande synsätt. , när den aktiva lokaliseringspolitiken började,var kapitalförsörjningen det viktigaste, är satsning på forsknings- ochutvecklingsarbete ett helt avgörande medel för den regionala utvecklingen. Vi har ett väl differentierat näringsliv i länet, även omdet, som jag tidigare nämnde, är processindustrin som i hög grad dominerar.Bland nya näringsgrenar märks särskilt datoranknutna verksamheter. Det sker ensnabb utveckling av s, k, mjukvarukompetens. Materialteknik är ett annat områdesom är under utveckling i länet. Alternativ sysselsättning i övrigt är genomgående knutentill hög kompetens, Högkompetensyrken utvecklas inom områden som elektronik,datateknik och materialteknik samt inom marknadsföring, distribution ochinternationell handel, för att ge några exempel. Men den tillgängliga arbetskraften i regionen svarar barai begränsad omfattning mot de.yrkeskunskaper som efterfrågas i de nyaverksamheterna. Den genomsnittliga utbildningsnivån är väsentligt lägre än imotsvarande regioner i södra delarna av landet. Fortbildning och vidareutbildningkommer att utgöra en central uppgift för utbildningsorganisationen under enlång period, I samband med den regionalpolitiska kommitténs betänkandehar framförts tanken att högskolan i /bör utvecklas till enindustrihögskola, som omfattar kvalificerad utbildning inom såväl tekniska somadministrativa områden. En lämplig forsknings- och utvecklingsorganisation börkomplettera den nuvarande verksamheten inom högskolan. i har genomfört ett utredningsarbetesom resulterat i en konkret plan för en sådan organisation. Utredningen visaratt det finns goda möjligheter att utveckla en industrihögskola i direkt samverkanmed näringslivet i regionen. Av utredningen framgår också att näringsli- vet ilänet redovisar goda möjligheter att bistå med både modern utrustning ochkvalificerad personal i samband med en högskoleutveckling av denna typ-En utveckling av en industrihögskola i avsevärt förbättra regionens möjligheter att utvecklas och hävda sig ien allt härdare konkurrens, fick i i uppdragav regeringen att utarbeta ett regionalt teknikspridningsprogram. Medutgångspunkt i det regionala industriprogrammet hade redan ett åtgärdsprograminom data- och elektronikområdet tagits fram. Detta innebär att det redan nu finns ettteknikspridningsprogram i länet med förslag till åtgärder som börvidtas. Det är angeläget att statsmakterna bidrar med riktade åtgärder förnäringslivs- och teknikutvecklingen i , i likhet med desamlade insatser som gjorts för andra län. Den statliga sektorns utveckling har också stor betydelseoch måste fortsättningsvis präglas av avsevärt större hänsynstagande tillregionalpolitiska mål. När omlokaliseringar genomfördes var syftettväfaldigt, nämligen dels att dämpa tillväxten i , dels att fåbättre balans i den regionala utvecklingen. Det vi kan se är attomlokaliseringarna inte i någon större utsträckning påverkatStockholmsregionens dominans vad gäller sysselsättning inom statlig verksamhet,och koncentrationstendenserna fortsätter. Gör man dessutom en jämförelse - hursysselsättningen inom de omlokaliserade verken fördelar sig på olika landsdelar- framgår det att Norrlandslänen inte erhållit den andel som står i relationtill deras sammantagna folkmängd. Ytterligare decentralisering av statligverksamhet, och då främst till norrlänen, är nödvändig för att skapa regionalbalans och minskade klyftor i vårt land. 20GUNNEL (): Flyktingar och andra invandrare i harsamma rättigheter och skyldigheter som andra invånare, men de har därtill behovav en positiv attityd från oss andra och förståelse för de svårigheter somalltid är förknippade med anpassningen till helt nya levnadsförhållanden.Information och attitydpåverkan får inte överlåtas helt till invandrarverket,invand-rarorganisationer etc. Det är allas vår skyldighet, inte minstpolitikers, att söka överbrygga motsättningar och skapa samhörighet över språk-och kulturgränser. Om sådant går det inte att lagstifta. Ungdomsförbundens "Rör inte min kompis"-kampanjhar funnit stort gensvar och har sin betydelse också i ett internationelltsammanhang. Men de problem som finns i t, ex, har vi förskonats från.Vad som däremot drabbar en mycket stor andel invandrare är isoleringen från densvenska befolkningen, och många av de ungdomar som bär kompis-märket kännerfaktiskt ingen flykting eller invandrare att försvara. För alltför mångahandlar det om grå teori. Den främlingsfientlighet som sticker upp här och därfrämjas indirekt av en likgiltig attityd hos genomsnittssvensken. personligenlär känna en flyktingfamilj får större intresse för de kulturella och mänskligavärden som invandringen ger vårt land. Därför är den nya formen förflyktingmottagning med ett visst antal flyktingar i snart sagt varje kommun avgodo, låt vara att övergången inte sker helt friktionsfritt. Svensk utlännings- och flykfingpolifik regleras av en lagsom i sina huvuddelar antogs 1980, hade en utredning underdåvarande kammarrättspresident avgivit ett förslag till nyutlänningslag. Det var ett klart och koncist förslag och borde i sin helhet halegat fill grund för lagen. Då hade många av de problem som senare varitförknippade med den praktiska tillämpningen kunnat undvikas. Det antal flyktingar som vi tar emot i skiljer siginte stort frän i övrigt, I förhållande till sin folkmängd låg Danmarkförra året på första plats följt av på andra och påtredje. Styrda av en nära nog total partipolitisk enighet samarbetar svenskaorgan med FN;s flyktingkommissariat för ett flykfingstöd som omfattar delshumanitärt bistånd inom ramen för u-landsbiståndet fill t, ex. flyktingläger,dels flyktingöverföring enligt den överenskomna kvoten och i vissa fall hjälptill återresor samt - inte minst - mottagning av asylsökande som pä egen handkommer till gräns. Men naturligtvis är inte allt väl beställt. Omläggningenav flykfingmottag-ningen till s, k, kommunalt mottagande iförläggning har kommit att sammanfalla med'det största antalet asylsökandesedan och med ett kärvare ekonomiskt klimat och begynnadebostadsbrist. Kommunerna har svårt att snabbt höja sin ursprungligamottagningskvot, och flyktingarnas förläggningstid blir alltför lång.Platserna räcker inte och omdisponeringar måste göras. Att dessutom mängaflyktingar ute i landsorten väljer att flytta tillstorstadsområdena gör problemen akuta - det kullkastar den kommunalaplaneringen och sätter kontakten mellan invandrarverket och kommunerna ur spel,och en del kommuner i har ställts inför problemet atthärbärgera så många som planerats, Mottagningsbyräer tvingas betalaockerhyror för att kunna bereda alla plats. Svenskutbildning och annaninformation måste till. Ett värdigt och mänskligt flyktingmottagande ärresurskrävande. Mot den bakgrunden är det viktigt att de flyktingar som vitar emot är i första hand sådana som verkligen behöver skydd. Den s, k,flyktingkvoten om 1 250 - dvs. omkring en femtedel av det totala antalflyktingar vi tar emot - har till största delen utgjorts avsydamerikaner, chilenare de flesta. Och trots den svära repressionen i dessaländer har uttagningen via flyktingkommissariatet och andra organ kunnat görasi någoriunda ordnade former. Kvoten har dock inte fyllts , ochvi moderater anser att man gott kunde ta emot t. ex, flera flyktingar fränÖsteuropa, som befinner sig i läger i , En liknande uttagning börockså kunna göras av iranier, som flytt till , och jag vill gestatsrådet ett erkännande för hennes initiativ att vilja bidra till attstärka flyktingkommissariens representation där. Gemensamma ansträngningar av länder att stärkaFN;s resurser på detta område skulle kunna minska antalet asylsökande som reserpä vinst och förlust och sänds tillbaka i tusental för att de saknartillräckliga asylskäl. 4 protokoll 1985/86:74-77 Oberoendeav formuleringen i flyktingparagraferna har många länder någorlunda likartadpraxis, med och i någon mån som beklagliga undantag. För Sverigesvidkommande är det emellertid absurt att majoriteten, ca två tredjedelar avflyktingarna, tas emot enligt en paragraf som inleds"En utlänning, som inte är flykting men som ändå ". denomdiskuterade sjätte paragrafen, som har kommit att bli huvudparagraf i ställetför ett skyddsnät för ett fåtal oklara flyktingfall. Det enda vettiga vore attutmönstra den ur lagen eller omformulera den. Huvuddelen borde utgöras avflyktingar i bemärkelse. Ingenting hindrar ett land attlåta människor komma resp. stanna av humanitära skäl om det saknas grund attbetrakta dem som flyktingar. Ett tusental har fått uppehållstillstånd iSverige av det skälet, och en utmönstring av 6 § skulle naturligen få tillföljd att den "humanitära" kategorin ökade. Likaså finns detanledning att fråga sig om inte en del av dem som fär stanna avpolifiskt-humanitära skäl, 6 §, egentligen borde klassas som flyktingar istrikt bemärkelse enligt 3 § och få flyktingstatus. motsvarighet till6 § ger myndigheterna en viss frihet - den svenska 6 § innebär en skyldighet.Andra länder saknar motsvarande paragraf. En enig lagkommitté full av juridisk expertis föreslog påsin tid att 6 § borde utgå. Förslaget tillstyrktes av invandrarverket, LO ochmånga juridiska remissinstanser. Det ligger många socialdemokratiskabeslutsfattare bakom dessa yttranden, folkpartister och centerriksdagsmän harmotionerat i samma riktning, och tiden och utvecklingen har gjort en ändringän mer aktuell. När de frivilliga hjälporganisationerna på sin tidavstyrkte ett slopande av den tvivelaktiga paragrafen hade de väl knappastavsikten att främja mottagandet av icke-flyktingar på reella flyktingarsbekostnad - vilket det ju blir i det länga loppet. Det är obegripligt ochbeklagligt att diskussionen om lagtexten fått sådana emotionella övertoner ochuppvisat sådan osaklighet och okunnighet. Det ansvarsfulla värvet att avgöra vilka som är flyktingarskall heller inte överlåtas till transportföretag - det är klokt av regeringenatt överge den tanken. Frivilliga överenskommelser med andra länder är, som vikunnat konstatera, en framkomlig väg. Den överenskommelse med DDR som Sverigeoch har träffat och som förbereder har kritiserats - ochden kritiken är åtminstone begriplig. Här handlar det om att välja det minstonda av två onda ting. Den osmakliga handeln med transitvisa till alla hugadespekulanter hade tagit oacceptabla proportioner. En verklig flykfing kommer dock sällan den breda vägen medreguljärflyg och visum utan på olika omvägar till ett vänligt sinnat ellerneutralt land, där flyktingkommissariatets representation eller någon humanitärorganisation kan hjälpa dem vidare. Detta är idealbilden, det vet jag, ochundantagen är legio. Vi måste satsa stora resurser både hos polisen ochinvandrarverket för att dels göra noggranna utredningar, dels minskahandläggningstiderna. Den rättsordning vi har med överklagandemöjligheter ändaupp till regeringen är tidskrävande, och om alltför förflyter blir detalltmer omänskligt att avvisa dem som inte bör få asyl. Jag vill än en gångbetona möjligheten till uppehållstillstånd av humanitära skäl. En företeelse som det kunde vara dags att se över ärfrågan om uppskjuten invandrarstatus. har det ställts frågoroch väckts interpellationer om dessa regler. De har besvarats med att allamänskliga hänsyn togs och skulle tas fill kvinnor som på grund av skilsmässariskerade att utvisas. Många har också fått stanna av humanitära skäl. Menunder har flera fall dykt upp där en utvisning som i sistastund inhiberats hade kunnat få mycket tragiska följder. Många som är välinsatta i förhållandena, socialsekreterare, invandrarlärare m,fl,, känner fillhur invandrarkvinnor blir offer för allvarlig misshandel men hellre härdar utde två åren än riskerar utvisning. Den möjlighet som svenska kvinnor har attsöka hjälp hos t. ex. en kvinnojour vägar dessa invandrarkvinnor inte användasig av. Att med lagens hjälp förhindra skenäktenskap är i och försig vällovligt, men mot detta måste vägas de icke önskvärda konsekvenserna avregeln om uppskjuten invandrarstatus. Ett betydande antal får hemortsrätt iSverige genom äktenskap eller motsvarande. Vid ansökan om uppehållstillståndmåste myndigheterna penetrera de omständigheter som lett till den s. k.anknytningen. När vederbörande väl har kommit hit finns det knappast resursertill kontroll, och frågan är om det ens är önskvärt. Kanske det är dags attompröva regeln, sä att man inte försätter kvinnor i den tvångssituafion som jaghar beskrivit. Många invandrarpolitiska frågor ligger nu i stöpsleven.Frågan om svenskundervisningen, som förhalats , är nu mer trasslig ännågonsin och vi lär få tillfälle att debattera den senare i vår. Vi har ocksåatt motse en utlänningslagsproposition, som förtjänar en egen debatt. För dagenhar jag, herr talman, nöjt mig med att beröra de stora linjerna i svenskflykfingpolifik. 21MARIA (); Det pågår en kapprustning i . Landefter land försöker stänga sin dörr för de desperata människor som flyr framförallt frän krigen i , En ond cirkel tar form, där det ena landetefter det andra inför samma restriktioner som grannen för att slippa ta hand omden allt större mängd flyktingar som hemlösa skyfflas runt som påEuropas flygplatser. Det gångna årets flyktingpolitik har på ett obehagligtsätt kommit att handla om hur flyktingtrycket skall kunna minskas. Det är medstort beklagande jag konstaterar att den socialdemokratiska regeringensambifion helt uppenbart är att söka strypa flyktinginvandringen till , Det är mot den bakgrunden man skall se det överdrivnabruket eller missbruket av reglerna om avvisning till första asylland, polisensomfattande direktavvisningar av asylsökande, den stora bristen på rättssäkerhetsom råder vid gränsstationerna och den inte helt utnyttjade flyktingkvoten.Självfallet tjänar detta till att avskräcka människor från att fundera påSverige som ett tänkbart asylland. Men jag vill inte nu främst ta upp bristen pä rättssäkerhetvid gränsen för asylsökande utan inrikta mig på två nya utvecklingstendenser isocialdemokraternas flyktingpolitik: ambitionen att hindra människor frän attnå fram till gräns samt strävan att alltmer kriminalisera flykt.Tillsammans med rättsosäkerheten bildar dessa företeelser ett mönster, därflyktingpolifi- kenuppenbarligen syftar till att skydda från vad som uppfattas som enoacceptabelt stor flyktingström. Det börjar bh oklart huruvida regeringen" har för avsikt att följa intentionerna i de internationellaflyktingavtal som har undertecknat.