prot · G909156 · 1985-12-31 00:00:00 — Den rapporten plusövrigt material som kommer in skall vi ingående studera i det energiråd somregeringen tillsatt och i vilket alla partier finns representerade. I slutet avnovember skall energirådet förhoppningsvis ha sitt arbete avslutat. Då får vianledning att ta ställning till den svenska energipolitikens utformning. Denhär utredningen måste, det vill jag understryka, omfatta en ingåenderedogörelse för de ekonomiska konsekvenserna av en snabbavveckling avkärnkraften. Likaså måste alternativen finnas presenterade. Annars går det inteför oss politiker eller andra att föra en seriös debatt. Inte heller går detatt ge allmänheten en riktigt klar bild av verkligheten. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillnäringsutskottets hemställan i betänkande 37 och avslag på reservationerna 1, 2och 3. Sedan övergår jag till att kommentera näringsutskottetsbetänkande 25 om vissa kärnbränslefrågor. Det är, herr talman, en årligenåterkommande fråga, där vi från moderat sida hävdar att en utredning bordetillåtas räkna ut vad avgiften per levererad kilowattimme från kärnkraftverkenskulle bli, om man utgick från att säkerheten i våra kärnkraftverk kundeupprätthållas i stället . Det kravet har vi inte heller i årfått tillgodosett. Den nyhet som finns i årets proposition är att regeringeninte längre vill ge möjlighet till återlån av de medel som fram tillavvecklingen inflyter från kärnkraftverken. Vi moderater anser att dennaåterlånerätt skall finnas kvar. Tyvärr har vi inte heller där fått vår önskantillgodosedd. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till samtligareservationer i betänkande 25 som vi moderater står bakom. Prot, 1985/86:156 Å tgärder med anledning av kärnkraftsolyckan iTjernobyl, m. m. 11 protokoll 1985/86:155-156 A tgärder med anledning av kärnkraftsolyckan ITjernobyl, m. m. 228IVAR (): Vi skall i ett sammanhang behandla tvåbetänkanden som berör kärnkraften. Det första, NU 1985/86:25, om vissakärnbränslefrågor kan synas uppta ett rutinärende, men avslöjar på ettförskräckande sätt med vilket lättsinne en majoritet i denna riksdag behandlarmycket allvarliga frågor. Enligt gällande lag skall inte kostnaderna förkärnkraftsavvecklingen och slutförvaret av använt kärnbränsle belasta kommandegenerationer. , , har till uppgift att beräknavilken avgift som måste tas ut kärnkraftsel för att få entotal kostnadstäckning. Enligt SKN:s beräkningar har avgiftsbehovet minskatfrån till /kWh . Det är i och för sig ettöverraskande resultat, som gav mig anledning att titta litet noggrannare på degjorda beräkningarna. Resultatet av denna granskning blev att SKN inte ensvisste hur mycket pengar det fanns i kassan . Manutgick i sina beräkningar från en kassabehållning som var nästan en halvmiljard högre än vad som sedan angavs i propositionen. Denna felräkning ger,beroende på det långa perspektiv vi måste betrakta, en kassabrist på istorleksordningen 2,5 miljarder. För att göra osäkerheten i beräkningarna fullständigvisade det sig att inte heller regeringen hade räknat rätt på kassan . Enligt de senaste buden har man i efterhand hittat si så där 75miljoner extra i ränteintäkter, och SKN:s grundläggande felräkning skulledärigenom begränsas till ca 400 miljoner. Den totala kassabristen skulle därmedstanna vid ca 2,2 miljarder. För att nå det - sannolikt förutbestämda - resultatet på1,avgift per kWh har SKN också minskat reserven för oförutsedda utgifteroch räknat med en ökad tillgänglighet på kärnkraftverken. Den bild som framträder när man summerar hanteringen avkärnkraftens framtida kostnader är oaktsamhet och ett allvarligt åsidosättandeav ansvaret för framtiden. SKN skall göra kvalificerade beräkningar om framtidakostnader. Man klarar inte ens att räkna den aktuella kassan. Samma lågakapacitet har regeringen. Hur skall vi då kunna lita på övriga beräkningar? Degrundar sig ju helt på den betalande partens beräkningar. Intresset frånkraftbolagen är självfallet att tjäna så mycket pengar som möjligt , inte attskapa reserver för morgondagen. För mig är det ofattbart att utskottsmajoriteten knappastreagerar på regeringens och SKN:s oaktsamma hantering. Man förutsätter attregeringen ser till att tillräckliga medel skall avsättas. Det är ettmärkvärdigt resonemang. Det är ju uppenbart att varken SKN eller regeringenhar klarat av detta. Med det allra minsta ansvar för kommande generationerborde utskottet ha uppmanat regeringen att enligt förslag höjaavgiften till . Jag har uppehållit mig vid SKN:s ochregeringens oskickliga hantering, men sannolikt är problemen större än så. Det finns seriösa amerikanska studier avseendeavvecklingskostnaderna för kärnkraften som tyder pä att dessa kostnader ärmånga gånger högre än vad SKN räknar med. Vi i menar att det är viktigtatt vi inte sparar någon mödaatt klarlägga kärnkraftens faktiska kostnader, så att vi inte på ettorättfärdigt sätt belastar kommande generationer. Men inget tycks fåmajoriteten att ta ett rimligt ansvar. Den parlamentariska utredning somcentern anser måste tillsättas för att i grunden analysera de härproblemen avfärdas mycket lättvindigt. gav ytterligare ett bevis för sittlättsinne, när han ville grunda beräkningarna på en drifttid av , somingen kan bevisa. Om den möjligen skulle kunna bli , skulle man dra nytta av detta för att ha en chans att med matematiskt räknande lastaöver kostnaderna pä kommande generationer. understryker i reservation 10 viktenav att vi helt förbjuder export av kärnkraftsteknologi. Enligt vår bedömningframstår ett totalförbud som än mer angeläget efter haveriet i Tjernobyl. Tiden medger inte att jag går igenom övriga reservationeri näringsutskottets betänkande 25, utan jag vill avslutningsvis yrka bifalltill samtliga reservationer där förekommer. Jagövergår så till näringsutskottets betänkande 37. Kärnkraftshaveriet i Tjernobyl har förändratvärlden. Det är faktiskt inte överord att påstå det. Ännu har vi inte något bragrepp om vad som egentligen hänt och konsekvenserna . Vifamlar i mörker. Kunskaperna räcker inte till. Gränsvärden överskrids, men detär inte farligt. Lågaktivt avfall kan ena gången läggas i en hög med någraskövlar mull på, för att nästa gång noga förpackas .och föras tillspecialbyggnader. Bakom denna förvirring, som jag tror uppstår delvis genomen ärligt menad omtanke och i övrigt på grund av bristande resurser attkartlägga och bristande kunskaper för att göra otvetydiga utvärderingar, finnssannolikt en grym verklighet. Hur mycket plutonium finns i våra svenska marker? Kommervi att på normalt sätt kunna bruka delar av den mellansvenska och norrländskaåkermarken? Kommer människorna att ta bestående skada? Är viltet i de mestsmittade områdena oanvändbart som föda ? Vad händer meddjuren? Kommer de att plågas? Blir det genetiska förändringar? Jag har gjort den här röriga inledningen för att denbeskriver vårt dilemma. Vi vet så litet. Vi tror och tycker. Vi är kanske t. o.m. rädda för att söka den grymma sanningen. Den mest aktuella åtgärden måste vara att samla allatillgängliga resurser för att kartlägga och utvärdera den faktiska situationeni de mest utsatta delarna av vårt land. Människorna som bor där måste få ettkorrekt och trovärdigt besked. De måste få chansen att vidta de skyddsåtgärdersom är rimliga och möjliga. Jag förutsätter att vi är eniga om detta i dennakammare, och jag förutsätter också att regeringen med kraft fullföljer detnödvändiga arbetet. Mycket tid i den allmänna debatten har ägnats åt hur viskall göra kärnkraften säkrare. Självfallet är detta viktigt, så längekärnkraften är kvar, men det kan aldrig bli en lösning på kärnkraftsproblemen.Vi människor är ofullkomliga, och detta kommer tyvärr med största säkerhet attinnebära nya härdsmältor, så länge vi har kärnkraftverk kvar i drift. Det ärnaivt att tro något annat. Åtgärder med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl, Åtgärder med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl, har socialdemokraterna och intensivtutvecklat kärnkraften i . Regeringen har under innevarande år tagitaktiva beslut för ytterligare utveckling. Det gäller t. ex. effekthöjning ibefintliga kärnkraftsreaktorer och byte av ånggeneratorerna i . Detta är olyckliga och oförsvarbara beslut. Regeringen harvarit mer angelägen att värna om felinvesteringen i kärnkraften än att på ettkonstruktivt sätt arbeta för en avveckling av kärnkraften. I ord har regeringenpå talat mycket och väl om avveckling - men alltid medbetoning på "". Det måste bli ett slut på att bara prata. måste viövergå till handling. Jag har tidigare ställt frågan till om inteen minimiåtgärd måste vara att i denna dag göra klart för att pengar skall läggas ner på och att alla tänkbara åtgärderomedelbart skall vidtas för att minimera kostnaderna för att annullera gjordabeställningar. Varje uns av trovärdighet i regeringens vilja attverkligen avveckla försvinner om inte här och kan ge ettsådant besked. Det är inte rimligt att som regeringen påstå att man villöverväga en snabbavveckling av kärnkraften och lägga nya friskapengar pä att utveckla den. Någon ordning måste det vara även med ensocialdemokratisk regering! Statsminister har lovat danskarna enutredning om en eventuellt snabbare avveckling av . Det är ingenspeciellt dramatisk handling att stänga , sett ur energisynpunkt.Barsebäck utgör ett par procent av vår energianvändning. Vi har även efterstängningen av och större elproduktionskapacitet än vad vihade . Det krävs ingen ökad användning av oljekondenskraft menövergångsmässigt en viss ökning av olja för uppvärmning, dock i första handlågsvavlig villaolja. Danskarna kan också aktivt underlätta avvecklingen genomatt sälja billig naturgas för uppvärmning och kraftvärmeproduktion. 1 och medatt staten inte äger finns det självfallet en hel del formalia sommåste lösas innan det går att stänga verket, men det bör inte ta mer än på sinhöjd några månader att lösa de problemen, om bara viljan finns. har i många olika sammanhang poängterat vikten avatt ge alternativen stöd och marknadsutrymme. Stängningen av ochBarsebäck ger ett sådant marknadsutrymme. Om socialdemokraterna sedan tillfullo lever upp till den överenskommelse som träffats i närings- ochskatteutskotten, då kommer det att bli en sjusärdeles fart på alternativen,dvs, effektivare energianvändning och användning av inhemska bränslen,solenergi osv. Det vore bra om miljö- och energiministern här och nukunde bekräfta att regeringen kommer att ta sig an fullföljandet avträffade överenskommelser. En sådan deklaration skulle bidra till att ge enbetydande trovärdighet åt regeringens vilja att seriöst pröva en snabbareavveckling av kärnkraften. Förutsättningen för att en sådan kan ske utan ökadanvändning av kol och olja är en snabb utveckling av alternativen. Det finnsinte något bärande skäl att dröja en enda dag med att starta den processen. haren unik chans att medverka i englobal avveckling av kärnkraften. Vi kan, om vi vill, visa att kärnkraften kanavvecklas utan miljöförstörande användning av kol och olja, men i stället medmånga Exemplets makt i opinionsbildningen är obestridlig. kangenom att gä före stödja opinionen för en global avveckling av kärnkraften ochen övergång till ett ekologiskt riktigt energisystem. Jag har svårt att se en viktigare och större uppgift ändenna. Som ledare för ett sådant projekt skulle tveklöst gå tillvärldshistorien som en mycket stor och framgångsrik miljökämpe. Varför inteanta den utmaningen, ? Jag vill gärna göra ett par kommentarer till Per-RichardMoléns anförande. framställer det som om han hadesvaren på allt. Då handlar det t. ex. om att informationen skall stramas upp.Vi skall ha strålningsrapporter som är lika regelbundet återkommande somväderleksrapporterna. Jag ser riktigt hur strålningsrapporterna medPer-Richard Moléns beskrivning blir ett inslag för framtiden i TV-programmen -hur länge vi måste ha kvar inslagen vet vi inte, eftersom det säkert inträffarnya härdsmältor om vi inte gör någonting åt detta. säger att debatten är förljugen och attdet bedrivs skrämselpropaganda. Jag tror att det hos kärnkraftsmotståndarnafinns en djup och ärlig vilja att söka nå fram till konkreta, sanningsenligaresultat. Jag tror inte att någon som har ställts inför detta, som ärtillräckligt hemskt och grymt, försöker utmåla det värre än det är. Jag trorinte heller att kärnkraftsförespråkarna vill dölja någonting. Men de är pånågot vis bundna vid det förflutna och har kanske därför ibland svårt att varahelt korrekta. Det finns inga alternativ, sade . Menhuvudorsaken till att alternativen inte är mer utvecklade än de är liggerinte i alternativens förmåga eller dess möjligheter. Orsaken kan vi finna i tvåförhållanden. Det ena är bristen på en marknad för alternativen. Det andra äratt alternativen har fått konkurrera på ojämlika villkor. Kärnkraftselen harstötts av vattenkraften och sålts på helt andra villkor än alternativen, somhaft utvecklingskostnader plus den långsiktiga marginalkostnaden som bas försitt pris. Det är detta som har gjort att utvecklingen av alternativen inte harkommit längre. Avslutningsvis yrkar jag bifall till samtligatre reservationer som finns i betänkande 37. vill jag rikta en enträgen och uppriktig vädjantill samtliga ledamöter i denna kammare: Betänk ert ansvar i denna för helamänskligheten viktiga fråga! Ingen partidisciplin bör få er att göra våld påera samveten och övertygelser. Visa era väljare att ni är beredda att ta ett personligtansvar och inte gömmer er bakom kollektiva dimmridåer! Å tgärder med anledning av kärnkraftsolyckan iTjernobyl, 229VIOLA (vpk): Precis som önskar jag - men jagvet inte hur pass realistisk denna önskan är - att verkligenskulle använda tillfället, det läge som befinner sig i just , ochvisa att hon är en energi- och miljöminister som vi kan vara stolta över i dethär landet. stod alldeles här i talarstolen.Tyvärr företräder han , kärnkraftsanhängarna, linje 1-männen. Tyvärrstår han på samma sida som , och era partivänner kommer, förmodarjag. Å tgärder med anledning av kärnkraftsolyckan iTjernobyl, att röstapå samma sätt som de alltid har gjort. Ni sitter i samma båt. stod här alldeles och drog en av devärre snyftvalserna från senare år om de offer som kommer att skördas på grundav att det inte har satsats mer på kärnkraften än . Jag kan inte kalladet för något annat än hyckleri. Vad har och hans medbröder imoderata samlingspartiet egentligen gjort här i för att hejdaskogsdöden, för att hejda försurningen, för att minska privatbilismen och detransporter på landsvägarna som skulle kunna ersättas med mycketmiljövän-ligare kollektivtrafik t. ex.? När de frågorna har varit uppe iriksdagen har inte dragit samma snyftvals för de offer somskördats på grund av att de miljöovänliga alternativen i trafiken och på andraområden varit de tongivande. Men passar det att ställa detta emotkärnkraften. Det har ändå blivit en förändring av debattläget iSverige. Jag vet att det känns i själen och hjärtat på de gamlakärnkraftsanhängarna att de får föra en defensiv kamp . Efter Tjernobyl och bara hade jagett samtal med en av kärnkraftsanhängarna här i - jag skall intenamnge honom - på väg upp till en votering. Vi hade en vänskaplig diskussion -jag som kärnkraftsmotståndare, han som kärnkraftsanhängare. Jag sade att jagtycker det som hänt i Tjernobyl är fruktansvärt men att jag ändå tror att detkan leda till en riktig omsvängning i och att politikerna här iriksdagen kommer att tvingas att se den bistra verkligheten i ögonen: attkärnkraften måste snabbavvecklas. Denne kärnkraftsanhängare använde allamöjliga argument, och använde han det som det egentligen handlar om,nämligen att det är så stora ekonomiska intressen inblandade i hela världen närdet gäller kärnkraften att det inte kommer att gå att avveckla den så som jagoch andra vill. Jag skall säga ytterligare några ord fill Per-RichardMolén, och de handlar om den medkänsla som han har med de människor som jobbarpå svenska kärnkraftverk, vid reaktorer som vi påstår är fariiga. Jag kännersådana personer. Jag vet inte om har haft så nära kontakt meddem, att han fått höra talas om deras innersta känslor och rädsla för dearbetsuppgifter de har, bl. a. på . Vi som bor i närhetenav har genom släktingar och bekanta, som varit anställda påkärnkraftverket i uppbyggnadsskedet eller senare och arbetat med olikareparafionsarbeten, fått veta hur dålig kontrollen är när detgäller de anställdas säkerhet. Ett stort antal konsulter och ägarbyten hosfirmor som tar över farliga driftsjobb gör det svårare att kontrolleramanipulationer vid mätningar av stråldoser som de anställda drabbas av. Mångakillar som jobbar vid - jag känner en del - har mycket svårt att hävdasina intressen, tvärtemot vad här säger, dels därför attrnansrollen faktiskt förbjuder dem att visa sin rädsla inför arbetskamrater ochandra, där man helst skall vara tuff, dels därför att arbetslösheten inte minsti våra trakter binder dem vid relativt välbetalda arbetsuppgifter. De stannarkvar trots riskerna i arbetet. Men när t. ex. arbetarna vid umgås medsina vänner händer det att de i förtroende talar om den ångest de känner närdet gäller strålningsriskerna och andra risker som de utsätts för. Mot denbakgrunden tycker jag att Moléns"historier" här alldeles är helt enorma. Äntligen har det blivit dags att plocka nedteknokraterna från samhällets piedestaler. Vi som känner djup sorg och vredeöver det "osannolika" som har hänt i har lärt oss att upprorär ännu mera rättfärdigt än det tidigare varit. Det handlar ju om en kamp förlivet. Vi kommer att göra allt för att motverka experternas terapiknep.Folkrörelsen mot kärnkraft och kärnvapen är på nytt i färd med att organiserasig. Jag tycker att det känns hoppfullt mitt i all den förödelse som den s. k.fredliga kärnkraften har ställt till med. Vi vill inte att teknokraterna sitter ihögsätet. Denna "sannolikhetsmaffia", som har gjort upp planerna ochsom tills haft högsta samhällsstatus, kommer att avvecklas allteftersommänniskor inser att det finns alternativ och tryggare sätt när det gäller attbygga upp samhället. Vi som har drabbats på grund av att ett annat land hargjort fruktansvärda misstag tänker inte passivt invänta nästa katastrof. Vårverklighetsuppfattning är realistisk. Kunskaperna hos kärnvapenmotståndarna ärtillräckliga. Trots sorgen över växer kamplusten, vilkenalltför länge så att säga har stått på håglös sparlåga. sadeBirgitta här att hon egentligen känner den största samhörigheten med gamlalinje 3. Jag vill att hon i det avseendet konkret sätts på prov. Det tycker jagatt hennes systrar inom det socialdemokratiska partiet kan hjälpatill med. handlar det inte längre om att fä människor att kommatill insikt om faran i detta sammanhang. Den finns ju redan. Nej, i ställethandlar det om att visa hur man kan komma fill rätta med den. Den rörelse somnu kämpar mot kärnkraften och kärnvapnen och som kommer att växa sig ännustarkare kommer att lita till sina egna krafter. Denna rörelse vill avskaffakärnkraften i . Årtalet 2010-senast då skall ju kärnkraften varaavvecklad, enligt riksdagsmajoritetens tidigare beslut - kan inte gärna fågälla längre. Lika litet som vi kan acceptera kärnvapnen kan vi accepterakärnkraften. Den senare är ett minst lika aktuellt hot. Om en utrymning tillföljd av ett haveri vid t. ex. Forsmark skulle så att säga stå för dörren, vetvi som befinner oss i lika litet som människorna utanför när detgäller åtgärder i det sammanhanget. Men efter vet vi attkärnkraften är ett internationellt hot. I den internationella solidaritetensnamn måste vi i gå så snabbt fram när det gäller att avlägsna våra egnaradioakfiva hot att vi kan påverka andra länders regeringar. Det behövsnämligen en internationell avveckling av kärnkraften - även om mycket mäktigaekonomiska intressen finns i bakgrunden, - och det kommersäkert att vara möjligt att åstadkomma det. Jag skulle önska att i spetsen för dessa idéer. Vidare är kärnkraften en symbolfråga för den demokratiskatrovärdigheten. Den saken debatterades ganska mycket då det begavsig -. I princip gäller det här i lika hög grad för som förandra länder. Planeringen av beslut som rör sådana livshotande projekt som gärut på att hota en stor del av jordens befolkning med död och sjukdom, på attgöra människorna till objekt, hör självfallet inte på långt når hemma i ettdemokratiskt styrelseskick. Rustningsindustrin och kärnkraftsindustrin är Åtgärder med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl,m. Å tgärder med anledning av kärnkraftsolyckan iTjernobyl, oerhörtmäktiga och destruktiva krafter. Åndå bygger dessa industrier på ett enormtvetande - fantastiska kunskaper ligger i botten i det sammanhanget. Göteborgsprofessorn har beskrivit dettapå ett avslöjande sätt. Han påpekar att ingen kalkyl formellt sett är bättreutvecklad än krigets kalkyl. Han säger: Åven om allt kan beräknas, är det inteså med allt det som beräkningarna skall användas till. Han menar alltså att detär kriget som är själva dårskapen. drar i boken liksom kärnkraftsmotståndarna parallellen med kärnkraft.Kärnkraften påstås vara en av mänsklighetens framsteg, alla skall sluta uppbakom dessa framsteg och utan kärnkraft inte heller någon frihet. Detta fick vihöra till leda inför folkomröstningen från kärnkraftsförespråkarna. Så ser vi att denna befrielse som vetenskapen ger ossmåste omgärdas av en enorm tvångsapparat för att fungera - den blir ett offerpå frihetens altare. Vid ett av våra kärnkraftverk som skall kunna visas förallmänheten har man tvingats införa ett besöksförbud för att skydda sig motradioaktiva besökare. Vid ett annat har personalen på grund av den strålningsom pyser ut inifrån kärnkraftverket fått flytta på sig för att inte komma tillskada. Massmedias och de ansvarigas s. k. information ger etttotalförvirrat intryck. Ena stunden - dagarna efter Tjernobyl - kom regnet somen välsignelse som tvättade bort radioaktiviteten. Vart den tar vägen medregnet får vi inte veta. Andra stunden skall vi varnas för regnet som späder påradioaktiviteten. Ena dagen stoppas import av grönsaker från länder i övrigaEuropa. får vi veta att all nyuppkommen gröda på våra egna jordarinom ett visst område måste förstöras och att de länder som inte fått exporterafill oss aldrig haft så höga halter av de farligaste isotoperna som vi har iSverige. Kommersiella manövrer har också använts i detta inforina-tionsspel. Det är dags att påminna herrarna i kärnkraftsmaffian ochderas knektar om att vi har lärt av historien hur deras propaganda ser ut ochatt de alltid har underskattat vanliga människors fattningsförmåga, såsomteknokrater alltid har gjort. När en av mina närmaste gjorde lumpen stodfrågan om atomvapen på socialdemokraternas dagordning. Försvarsmakten var nedlusadmed anhängare till denna idé, precis som det finns de som öppet pläderarför att skall tillhöra NATO. I hägnet av atomvapenpropagandan på1950-talet utvecklades den svenska kärnkraften i all odemokratisk tysthet. Förmilitärbefälen gällde det att förringa alla risker för de värnpliktiga. Minnärmaste vän fick alltså lära sig att använda det suveräna atomsnöret, somskulle stoppa all farlig strålning. Finessen var att det var så förskräckligtlätt att använda. De värnpliktiga fick två snören per man. Det gällde bara attknyta till ordentligt kring varje rockärm vid handleden, och vips var de ungamännen skyddade. Sanningen att säga har vulgärpropagandan inte förändratssärskilt radikalt . När mina söner gjorde värnplikten hadedet komiska snöret bytts ut mot en atomspade. får många pojkar lära sigatt det bara är aft gräva var sin grop där man kryper ner och inväntar attfiendens kärnvapenanfall skall vara över. När nu Tjernobylutsläppen motsvarar 1 000 Hiroshimabomberrekommenderas faktiskt inga spadar för nedgrävning av människor, inte heller iSverige, trots den höga radioaktiviteten. Det måste alltså bero på attkärnkraften är så fredlig och utsläppen så oavsiktliga. är det första gången efter Tjernobyl som riksdagensledamöter har möjlighet att besluta om den svenska kärnkraftens framtid.