prot · G909147 · 1985-12-31 00:00:00 — Man hänvisartill att tiden i sällan brukar överstiga efter barnets födelseoch att tiden kan förkortas ifall man tar kontakt direkt från BB och lämnarvissa uppgifter till socialsekreteraren. Vi menar nog att en far skall vara en far när barnet föds,ifall föräldrarna är överens om detta vid graviditeten. Vi tror att det är detbästa för barnet att det under sin första levnadstid slipper en massa krångelmed myndigheterna, ett krångel som inte sällan upplevs som att föräldrarnasintegritet åsidosätts. Det skulle vara bra att skapa någon form avfaderskapsförklaring, som kunde jämställas med den presunition som finns närföräldrarna är gifta med varandra. Vi kan inte se några svårigheter att göra ensådan lagändring, utan det vore fullt möjligt. Vi tror att det är bäst förbarnet, bäst för fadern och bäst för modern. Jag yrkar som sagt bifall till reservationen, 197 (): Jag skall i detta anförande inte beröra dendel av lagutskottets betänkande angående vissa faderskapsfrågor som utskottetär enigt om - det står redan i handlingarna, I stället skall jag koncentreramig på den del där reserverat sig och som gäller fastställande avfaderskap till barn vars föräldrar inte är gifta med varandra. Utskottets ställningstagande grundar sig på bestämmelsersom finns i 1 kap. . Där sägs att faderskapspresumtion endastföreligger då föräldrarna är gifta med varandra. Det är alltså bara i dessafall det tas för givet vem som är far till barnet, nämligen mannen iäktenskapet. Föräldrarna får då också gemensam vårdnad om barnet. När föräldrarna inte är gifta med varandra måstefaderskapet fastställas genom erkännande eller dom. I de flesta fall görs detgenom erkännande. Detta skall föregås av en utredning som görs avsocialnämnden. Då föräldrarna är sammanboende sker den här utredningen på ettsmidigt och enkelt sätt. har i tidigare betänkanden uttalat att såockså skall vara fallet. Inga onödiga frågor skall ställas till paret, utan detskall bara konstateras att de varit sammanboende , dvs.då barnet kan ha blivit till, och att de är övertygade om att barnet är derasgemensamma. vill också understryka att detta utredningsförfarandemed nödvändighet måste ta hänsyn till parternas integritet. När faderskapetsedan godkänts av socialnämnden kan föräldrarna anmäla om de vill ha gemensamvårdnad om barnet. Socialförvaltningensrutiner är sådana att man skriver till modern och uppmärksammarhenne på att faderskapet bör fastställas för det barn hon fött ochber föräldrarna göra ett gemensamt personligt besök på socialför- är det ocksåvanligt att föräldrarna efter upplysning från socialnämndenkommer till socialförvaltningen före barnets födelse för att göra utredningenoch de nödvändiga underskrifterna. När sedan socialnämnden får besked frånlänsstyrelsen om att barnet fötts, godkänner man erkännandet och faderskapetblir rättsverkande. Det kan enligt.uppgift ta efter barnetsfödelse innan detta är klart. Vill föräldrarna att förfarandet kortas ner i fidkan de, för att minska tiden mellan barnets födelse och då också fadern kan fåvårdnaden, begära att socialnämnden ber om en avisering av barnets födelsedirekt från sjukhuset. Bestämmelserna i om att faderskap skallfastställas då föräldrarna inte är gifta med varandra grundar sig på att detsom måste sättas i förgrunden är värnandet om,barnets bästa. Det är mycketviktigt för ett barn, livet igenom, att det från början får rätt far. I och med giftermålet mellan två människorblir det känt för samhället att de sammanlever - därav faderskapspresumtionenför gifta föräldrar. Sammanboende är inte på samma sätt officiellt, och ett parkan flytta ihop och separera utan att det blir känt för samhället. Enfaderskapspresumtion för sammanboende, som tar upp som exempel ochskulle vilja föreslå, skulle alltså inte gå att genomföra i praktiken , dådet i vilket fall som helst skulle behöva utredas om parterna är sammanboende.Utskottet vill också i detta sammanhang understryka att det är viktigt attsamhällets förfarande i dessa fall är sådant att det är rätt man som skriver påfaderskapserkännandet, eftersom ett felaktigt erkännande senare kan fä mycketolyckliga konsekvenser för barnet. De handläggningsrutiner som vi har i dagbeträffande fastställande av faderskap till barn vars föräldrar är sammanboendeär alltså mycket förenklade och kan vara mycket snabba. Det behöver bara gåkort tid efter barnets födelse innan det också har en juridisk far och dennekan anmäla att han vill ha gemensam vårdnad om barnet och därigenom få sittansvar, sina rättigheter och skyldigheter gentemot barnet. värnarförfarandet barnets bästa. Jag vill alltså hävda att vi har ett enkelt ochobyråkratiskt förfarande vid fastställande av faderskap när föräldrarnainte är gifta. Jag vill också påpeka att vi inte längre använder termen"barn födda utom äktenskapet". Jag villmed detta yrka bifall till hemställan i lagutskottets betänkande 28. 198KJELL-ARNE () replik; För oss i är det oförståeligtvarför sannolikheten skulle vara mindre att man är far ifall man valt att bounder andra former än just äktenskapligt som gifta. Oavsett om man är gifteller ej, om man valt att leva tillsammans och både modern och fadern erkännervem som är far till det väntade barnet, bör en liknande presumtion kunnafungera som när föräldrarna valt att leva som gifta. Vi anser att det bör ske ett likställande, och vi kan intese något som helst skäl till att särbehandla föräldrar som valt att låta bliatt gifta sig. 199EWA HEDKVIST () replik: Vi får inte glömma att det finns en tredjepart när det gäller fastställande av faderskap, och det är barnet. Eftersom vii dag inte har något i lag myntat samboendebegrepp, är det viktigt attfaderskapsfastställelse görs pä sådant sätt att vi verkligen vet att det ärfill barnets bästa - att det är rätt man som fastställs som far. Det är grundenför lagutskottets majoritets uppfattning. 200MARIA (); För att ett nytt liv skall bli till krävs-åtminstone än så länge -att en kvinna och en man bidrar med var sin könscell.Detta liv, som utvecklas till ett livsdughgt och sedan tillett barn som väntar på att få lämna moderlivet och'testa sin förmåga att andasluft, har självfallet såväl en mor såväl som en far under hela denna process. Inte någon kan väl nu förneka det ytterst väsentliga i attde blivande föräldrarna bägge förbereder sig för att bli far och mor, för attpå bästa sätt kunna ta hand om det nya livet. Många vill följa havandeskapetsutveckling tillsammans, lyssna till barnets hjärtljud, sjunga vaggvisor omkvällarna för magen och kanske gå på kurs för att tillsammans kunna genomföraen bra förlossning, I av många skilsmässor framstår det som oerhörtväsentligt att både fadern och modern tar sitt fulla ansvar, inte niinstkänslomässigt, för det väntade barnet. De som tidigare hånat de s, k,velourpapporna för ett ökat engagemang i sina barn får förhoppningsvis kännasig alltmer ur takt med fiden. Men innan barnet är fött, och undersjälva det ögonblick då barnet först ser dagens ljus, ja t, o. m. upp tillflera månader efter födseln har barnet bara en mor, åtminstone i de fall därföräldrarna inte är gifta. Detta gäller enbart rent juridiskt sett, förstås,för biologiskt sett skulle ju barnet inte existera om det inte funnits enbiologisk far. Trots sin juridiska icke-existens beter sig de flesta ogiftapappor i normalfallet som om de faktiskt vore pappor. Men de vet ännu inte omde kommer att godkännas som far till sitt eget barn. Inte ens om deundertecknat ett erkännande om faderskap före födseln, inte ens ommodern med bevittnad namnteckning intygat att fadern är fader till det väntadebarnet, blir han pappa när barnet föds. Det är just när barn föds som våra könsroller tar särskilttydlig form. I det här fallet skänker lagen modern en utomordentligt tung roll.Lagen talar klart om hur könen bör fördela sitt ansvar för barnen. I normalfallet spelar detta kanske ingen direkt, konkretroll för hur pappa och barn börjar sitt liv tillsammans. De flesta fäder brukarnämligen strunta i att de inte är fäder, utan uppträda som om de redan voregodkända pappor . Det är när någottillbud inträffar som den rättsliga situationen ställs på sin spets, för dåsegrar byråkratin och juridiken över faderskänslorna och biologiska fakta. Ommodern t, ex, skulle vara ur stånd efter förlossningen att ta hand om sitt barnen . kan fadern inte ta hem barnet till det gerriensamma hemmet. Hanär nämligen i myndigheternas ögon inte släkt med barnet, och sjukhuset haringet annat val än att leta rätt på mormor eller kanske i värsta fall ett parfosterföräldrar. Det är kanske inte svårt att tänka sig hur denna start ilivet kan komma att prägla ett litet nyfött barn. Orsaken till denna märkliga tingens ordning är att det,för att faderskap skall kunna formellt godkännas, måste föreligga en aviseringfrån sjukhuset via till socialsekreteraren om att barnet är fött.med meddelande om barnets tilldelade personnummer. Innan denna pappersexercisär klar har barnet ingen far. Detta gäller dock endast om det inte är så att barnetsföräldrar är gifta med varandra. Qm så är fallet förutsätter nämligen myndigheternaatt alla barn som föds av kvinnan i äktenskapet har hennes juridiske make tillbiologisk far. Detta är en så självklar förutsättning att man inte ens ber omett faderskapsintyg, I själva verket, eftersom detta antagande aldrigifrågasätts, eftersom de gifta parens sexualvanor under den s, k,konceptionstiden aldrig kartläggs, torde långt fler barn vars föräldrar vargifta med varandra för födelsen, inte vara biologiska barn till sinjuridiske far än de barn som inte har gifta föräldrar. Man borde kanske funderapä logiken i det faktum att man inte ens i det fall som ett äktenskap ingåttsefter graviditetens början undersöker föräldrarnas antagande om att deverkligen är föräldrar till det väntade barnet. Det märkliga är att det betraktas som mindre trovärdigtatt en far är far i det fall han är ogift och har undertecknat ett intyg omfaderskap än i det fall ingen någonsin har frågat honom om han anser sig varafar till barnet, men däremot är gift med en gravid kvinna. Jag skulle personligenanse att det är mera troligt att det föreligger ett biologiskt faderskap i detfall en man på eget initiativ undertecknat en bevittnad handling där han bindersig vid faderskapet just till detta barn, Därför anser jag att utskottets oroför barnens rättsliga ställning, om faderns rättsliga ställning stärks, ärklart obefogad. Den förändring som skulle behövas är egentligen intesärskilt dramatisk. Det viktiga är att blivande föräldrar som är ogifta harmöjlighet att före födseln underteckna ett intyg om att de väntar det barn sombevisligen redan har liv. Detta intyg bör så snart det är undertecknat räckaför att göra de blivande föräldrarna även till föräldrar i lagens mening. Detär väsentligt att detta kan bli klart före avresan till BB, Först om det sedan skulle visa sig att faderskapet äruppenbart oriktigt, behöver man den komplicerade apparat som sätts i gängför bortåt hälften av alla nyfödda barn i , Den förlegade termen"utomäkten-skapliga barn" måste förlora även sin juridiska betydelse,vilket den ännu inte har gjort. Till slut vill jag säga att det är mycket positivt attutskottet nämner två alternativ för att stärka den ogifte faderns ställning,även om utskottet anser dem omöjliga att genomföra. Jag kan i och för sig inteinse att det skulle vara omöjligt att införa att godkännande skall kunna skeinnan barnet föds-det är snarare bättre än att det sker efter barnets födelse. Med dettavill jag yrka bifall till reservationen från . 201EWA HEDKVIST (): Som en kommentar till vill jag bara hänvisa till vad jag sade tidigare. Men jag vill ocksåberätta att man vid vårt studiebesök i sade att av desammanboende paren återkom därför att de separerat, I en sådansituation är det speciellt viktigt att det inte föreligger någon som helsttvekan i fråga om faderskapet. Man kan naturligtvis framställa det hela så enkelt somMaria försöker göra, men jag vill än en gång hävda att en tredjeperson är inblandad, nämligen barnet, och det har rätt att få fastställt vemsom är dess biologiske far. Jag vill också hävda att en far blir en far när enmor blir en mor, även om fadern juridiskt sett inte blir far i samma ögonblicksom barnet föds. Man kan faktiskt också se det så att den nuvarandelagstiftningen för sammanlevnad innebär att fadern verkligen tar sitt ansvarför att faderskapet fastställs. 202 (); Uppenbarligen gör lagen fortfarande skillnadmellan äktenskapliga och utomäktenskapliga barn. Barn som föds av ogiftaföräldrar har nämligen en sämre rättslig ställning när det gäller förhållandettill fadern. Det jag tycker är så märkligt är att gifta föräldrar anses hahögre trovärdighet än ogifta när det gäller presumtionen om att fadern är biologiskförälder till det väntade barnet. Jag förstår inte vad det är som gör att deogifta föräldrarna är mindre trovärdiga och varför de bedöms med en annanmåttstock, när de dessutom tvingas lämna ett bevittnat intyg, vilket man intekräver av gifta föräldrar. Jag förstår inte varför man mäter dessa tvåsamlevnadsformer med så olika måttstock. Överläggningen var härmed avslutad, (Beslutet redovisas efter debatten om jordbruksutskottetsbetänkande 20,) 203 FÖRSTE VICE TALMANNEN; Kammaren övergår nu till att debattera jordbruksutskottetsbetänkande 20 om jordförvärvslagen. 204BENGT (); Med anledning av pressadetidsschema och det förhållandet att vi debatteradejordförvärvslagen i denna kammare skall jag fatta mig kort. När nuvarande jordförvärvslag förarbetades i mitten av1970-talet var förutsättningarna för vårt lantbruk betydligt gynnsammare . Pä animaliesidan räckte den inhemska produktionen på vissa områden intehelt till. Vi hade visserligen spannmålsöverskott då också, men världsmarknadsprisernavar bättre. Jordförvärvslagen gavs tre huvudsyften. uppbyggandetoch vidmakthållandet av effektiva familjeföretag och därmed stärka sambandetmellan brukande och ägande av mark. Den skall vidare främja en fortsattstrukturrationalisering inom jordbruket och skogsbruket. Dessutom skall lagenfrämja de regionalpolitiska strävandena. Idet läge som lantbruket befann sig i mitten av 1970-taletvärdet måhända naturligt att strukturrationalisering gavs högre prioritet änregionalpolitiska strävanden, både vid lagbestämmelsernas utformning och vidden kommande tillämpningen. Detta har emellertid lett till en ökad avfolkningav landsbygden. Avstyckade gårdsbyggnader blir i regel fritidshus, medan ettmindre lantbruk som får leva kvar förblir bebott året runt. är också situationen för lantbruket en helt annan änden . Vi har kostsamma överskott på alla områden och intelängre samma intresse av att värna om varje hektar åker för fortsattlivsmedelsproduktion. Tvärtom måste vi finna alternativanvändning för betydandearealer. Vidare kan vi konstatera att stordriftsfördelarna är likasjälvklara. Maskinkostnaderna och andra omkostnader för de stora enheterna harökat i sådan omfattning att brukarfamiljen på en gård om 50-100 ha, enligt tillgänglig statistik, inte får mer över att leva av än familjen på en gård om 30-50 ha. Det har behövts många motioner ochinterpellationer för att förmå jordbruksministern att utlova en översyn avjordförvärvslagen. När han nu till slut har lovat tillsätta en utredning, villhan att denna skall beakta vad dödsboutredningen kommer fram till och vadstrukturutredningen har kommit fram till. Eftersom strukturutredningen förordar mer piska än morotför att åstadkomma förändringar när det gäller splittrad arrondering ochsplittrat ägande, och framför allt med hänsyn till den stora betydelsejordförvärvslagen har för regionalpolitiken och en levande landsbygd, biträdervi från yrkande att det skall tillsättas enparlamentarisk utredning. Jag tycker att det är synd att och vpk:sföreträdare i jordbruksutskottet inte höll fast vid denna linje, I betänkandet framhåller utskottsmajoriteten att det avtidsskäl måhända är mindre fördelaktigt med en parlamentarisk kommitté. Jagtror precis tvärtom. Eftersom det är socialdemokraterna som synes minst benägnaatt förändra jordförvärvslagen, tror jag att det behövs företrädare för övrigapartier i kommittén för att driva på arbetet. Jag hoppas därför attriksdagsledamöter från och vpk ställer sig bakom yrkandeoch reservationen från och , som jag härmed yrkar bifalltill. 205KARL (): Vi behandlar ett betänkande som i vissastycken liknar det betänkande om jordförvärvslagen som vi behandlade den 15januari. Ungefär väcktes det i en rad motioner idetta ämne. Vi från väckte en partimotion om livsmedelspolitikensom innehöll ett avsnitt om jordförvärvslagen. I denna motion framfördes attprincipen att familjelantbruket skall utgöra basen i jord- och skogsbruketalltjämt måste gälla. 11 Riksdagensprotokoll 1985/86:146-147 I motionen anfördes också att det för många bygder ärnaturligt och nödvändigt att jordbruksföretagen byggs upp med kombinationenjord-skog som utgångspunkt. Deltidsjordbruken i kombination med annan verksamhet, somhantverk, service eller anställning, blir också allt vanligare. Sådana jordbrukbör kunna betraktas som familjejordbruk, även om de inte ger fullsysselsättning för en eller flera av familjemedlemmarna. För att säkerställa en levande landsbygd med tillräckligtbefolkningsunderlag för affärer, skolor och annan service är det.i dag viktigtatt se till att det finns möjlighet för människor att bosätta sig på mindrejordbruk i form av deltids- eller fritidsjordbruk. Ett krav vid förvärv avjordbruksfastigheter är emellertid att den som köper en sådan fastighet skallbosätta sig permanent på den, I partimotion framför vi kravet att man vid denöversyn av jordförvärvslagen som redan då var aviserad borde pröva om det genomkomplettering av lagen eller dess tillämpningsföreskrifter gick att förstärkaförutsättningarna för förvärv och innehav av kombinations-, deltids- ochfritidsjordbruk enligt bo-brukar-principen i syfte att slå vakt om en levandelandsbygd och för att tillgodose de människor som önskar bosätta sig ochetablera sig på landsbygden. Till det betänkande som behandlades varfogad en reservation av oss centerpartister. Utöver de synpunkter som återfannsi vår partimotion anförde vi också att man vid en översyn borde pröva omförvärv av små jordbruksfastigheter skulle kunna undantas från prövning enligtjordförvärvslagens 4 §, 1 och 3 mom,, dvs, pris- och rationaliseringsprövningen. som har förflutit sedan jordförvärvslagenbehandlades i kammaren förra gången har vi väntat pä besked från regeringen omhur det skulle bli med den aviserade översynen. Trots att frågan haraktualiserats dröjde beskedet, och när jordbruksutskottet påbörjadebehandlingen av detta ärende hade vi fortfarande inte fått reda på vadjordbruksministern avsåg att göra. kom emellertid ett sådantbesked, och det visar att jordbruksministern uppenbarligen har tagit intryck avden debatt som har förts och av de förändrade förhållandena. Jag vägar nogpåstå att även min partivän enträgna arbete och motionerande idetta sammanhang har haft en viss betydelse. Det besked som lämnades av jordbruksministern innebar atthan skall föreslå regeringen att göra en översyn avjordförvärvslagens effekter. Inriktningen av denna översyn har redovisats förjordbruksutskottet. Detta framgår av jordbruksutskottets betänkande, där detbl. a. står: "Principen att familjelantbruket skall utgöra basen i jord-och skogsbruket gäller, och översynen skall inriktas på att underlättauppbyggandet och vidmakthållandet av familjeföretag." Detta är ingenting nytt, utan det är formuleringar som hargällt tidigare och som även vi i har ställt oss bakom. Det som sedan följer är däremot nytt för att komma frånregeringen. Det står nämligen: "Vid översynen skall hänsyn vidare tas tillatt det för att säkerställa en levande landsbygd är nödvändigt att tillvaratamöjligheten att kombinerajord- och skogsbruk med annan sysselsättning." Detta har vi inte hört tidigare, utan då har det varitfråga om att bygga upp jordbruk där jordbruket har varit den enda sysselsättningeni familjejordbruket. talas det om möjligheten både att kombinera jord- ochskogsbruk och att kombinera dessa med annan sysselsättning. Det innebärnaturligtvis att vi med den här inriktningen får möjlighet tilldeltidsjordbruk. Man fortsätter: "Också möjligheten att undanta vissamindre fastigheter från förvärvsprövningen bör undersökas," Om man prövar detta pä rätt sätt bör det kunna ge utrymmeför att man använder mindre jordbruk till fritidsjordbruk. Det gäller dåjordbruk som är sä små att de inte kan anses ge någon nämnvärd sysselsättningmen inte heller är särskilt intressanta för kringliggande jordbruk somtillskottsmark. Av den redovisning som vi har fått från departementetframgår att utredningsarbetet skulle bedrivas ytterst skyndsamt. Det harmedverkat till bedömningen att det sannolikt är bättre med en relativt enkelutredning som skulle kunna föreslå de nödvändiga förändringarna.Jag har därför skäl att också ta upp den reservation av moderater ochfolkpartister som är fogad till betänkandet och som går ut på att man skulletillsätta en parlamentarisk utredning. Ett av skälen till att jag vill yrkaavslag på den reservationen är att en parlamentarisk kommitté sannolikt skulleinnebära en förlängning av det här översynsarbetet. Ett annat skäl ärnaturligtvis att i en del av de motioner som ligger bakom reservationen finnsyrkanden som inte är förenliga med synpunkter. Det är yrkandensom innebär ganska stora öppningar i jordförvärvslagen, något som kan leda tillökad spekulation i jordbruksmark och som kan leda till att sambandet mellanägande-boende-brukande kommer att minska. Det finns naturligtvis ingenanledning för oss att tillstyrka en sädan utveckling, och jag har i ett särskilt yttrandeklargjort varför vi i det här läget kan finna skäl att stödja en översyn somsker på det sätt som jordbruksministern har angett. Vi tycker att det som harsagts innebär att man kan få förändringar i huvudsak i enlighet med de önskemålsom har framförts i vår partimotion. Vi ser det som angeläget att översynengörs utifrån en helhetssyn på landsbygds-, jord- och skogsbruksproblemen, såatt de eftersträvade förändringarna snabbt kan komma till stånd. Med detta,fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets hemställan, 206 (); Hur vill vi att den svenska landsbygden skallse ut , och vilken struktur vill vi att det svenska lantbruket skallha? I hur hög grad skall människorna själva eller samhället genomlantbruksnämnderna bestämma vem som fär förvärva och driva ett jordbruk? Ja,fru talman, det är en synnerligen kort sammanfattning av de problem vibehandlar just nu här i kammaren och som jordförvärvslagstiftningens inriktningär avgörande för. Svenskt lantbruk har alltid bestått av såväl heltids- somolika typer av deltids- och kombinationsjordbruk. Trots att jordbrukspolitikenalltsedan 1940-talet syftat till att skapa s, k, bärkraftiga enheter äralltjämt majoriteten av de drygt 100 000 jordbrukarna att betrakta som deltids-eller kombinationsjordbrukare. Prot.1985/86:147 Den hittillsvarande uppdelningen enligt jordförvärvslagenmellan å ena sidan bärkraftiga, utvecklade ellerutvecklingsbara heltidslantbruk och å andrasidan icke utvecklingsbara lantbruk, alltså sådana lantbruk som ej ger enfamilj full bärgning, blir allt svårare att upprätthålla. Även bland mångabrukare av fastigheter, som på grund av storlek betraktas som bärkraftiga, ärdet allt vanligare att en av makarna - eller båda - har hel- ellerdeltidsarbete utanför jordbruket. Som en följd av den tekniska utvecklingen ochden kortare arbetstiden blir det möjligt för familjer att ha allt störrearealer jord vid sidan av annat arbete. Enligt gällande riktlinjer för jordbrukspolitiken skallverksamheten bedrivas så, att man i första hand främjar uppbyggande ochvidmakthållande av effektiva familjeföretag, som kan ge en familj fullsysselsättning och erforderliga inkomster. Därför hindras andra familjer frånatt köpa mindre jordbruk och driva dessa som fristående enheter,