prot · G909158 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:158 1 § Justerades protokollet för . 2 S Talmannen meddelade att () den 1juni återtagit sin plats i , varigenom uppdrag somersättare upphört. 3 § Anmälan till talarlistorna för återstående ärenden Till kammarens ledamöter har utdelats förteckningar överde ärenden som kan behandlas vid sammanträdena tisdagen den 3, onsdagen den 4och . Motsvarande förteckning för fredagen den 6 junikommer att utdelas . För att jag skall få en överblick över arbetssituationenunder slutskede vore jag mycket tacksam orn de ledamöter som avseratt delta i de kommande debatterna ville anmäla sig på talarlistorna snarastmöjligt. 4 S Föredrogs och hänvisades 1985/86:176till justitieutskottet 5 § Föredrogs men bordlades åter Kulturutskottetsbetänkande /86:21 betänkanden /86:27 och 37Jordbruksutskottets betänkanden /86:24 och 26 1985/86:40om inkomstskatten (prop. 1985/86:130) samt 1985/86:43 om den skattemässiga behandlingen av kostnader vid viss verksamheti utlandet m.m. (prop. 1985/86:131). Prot.1985/86:158 Anf. Skatteutskottetsbetänkanden 40 och 43 kommer att debatteras i tur och , , , / ,, ino-r ordning. Voteringarnaäger rum i ett sammanhang efter avslutad debatt. Inkomstskatten 1987 b b k b Först upptas alltså skatteutskottets betänkande 40 ominkomstskatten . Inkomstskatten 1987 och 1988 3 BO (): är det land i den fria världen därmänniskorna ärmest beroende av politikers värderingar och av politiska beslut.Det innebär också att det svenska samhället har den fria världens hårdasteskattetryck. Ingen annanstans har sä stor del av medborgarnas inkomstersocialiserats. Ingen annanstans har marknadsekonomin trängts undan så mycketsom i . Detta är ett resultat av en långsiktig ideologisk strategi.Socialistisk politik innebär att kollektiva beslut sätts före individernasvalfrihet. Från moderat utgångspunkt är denna situation givet\is oacceptabel. Den genomsnittlige inkomsttagaren i får för egendel förfoga över ungefär en tredjedel av vad han eller hon har arbetat ihop.Mer blir inte kvar sedan inkomstskatter, arbetsgivaravgifter ochkonsumtionsskatter betalats. Politiker i stat och kommun bestämmer över ungefärtvå tredjedelar a\ vår ekonomi, medan medborgarna själva kan bestämma över denresterande tredjedelen. 1 de sju största industriliinderna inom ärförhållandet det motsatta. De enskilda människorna kan själva disponera övernästan t\ ä tredjedelar av ekonomin. Högskattesarnhället tvingar enskilda och organisationertill bidragsberoende. Högskattesarnhället griper in i och påverkar människorsekonomiska levnadsvillkor så att egna värderingarom boende, barnomsorg ellersjukvård får vika. Frågan om skatteuttagets storlek är diirför en av deviktigaste frihetsfrågorna. Ett högt skattetryck leder till mindre valfrihet.Nettoinkomsten för den enskilde blir så liten att de flesta inte har råd attvälja annat än den subventionerade offentliga verksamhet som politiker har valtåt dem. Det bidragsberoende sorn växt fram och det minskade utrymmet förenskilt sparande gör att många blir helt utlänmade åt den politiska sektorn.Särskilt hårt drabbas naturligtvis låg- och medelinkomsttagare. Ett samhälles utvecklingsförmåga och dynamik är beroendeav människornas möjligheter att ta initiativ och ansvar. Det höga skattetrycket fär därför också långsiktigaekonomiska konsekvenser för hushållen. Den nyfattigdom som gjorthundratusentals människor beroende av socialbidrag är en följd av våra högaskatter. är ett av de länder i västvärlden som har det högstalöneläget, men nettot efter skatt är bland västvärldens lägsta. Den verksamhet som finansieras av skatteinkomster är oftagrundad på monopol och dessutom starkt subventionerad. Det leder många gångertill lägre effektivitet - ett sämre utnyttjande av våra gemensamma resurser,vilket vi alla förlorar på. Inkomstskatten 1987 och 1988 Det höga skatteuttaget leder alltså till en lågtillväxttakt i ekonomin. Om vi Prot. 1985/86:158 i hade haft sammautveckling av bruttonationalprodukten som genomsnittetför , hade vi kunnat disponera inte mindre än 150 miljarder kronormer. Det skulle ha inneburit attmedborgarnas ekonomi hade stärkts väsentligt, som finansministernsbekymmer med budgetunderskotten helt hade försvunnit. Den lägre tillväxttakten i förhållande tillOECD-länderna motsvaras tidsmässigt av en mycket kraftig uppgång förskatteuttaget. Skattetrycket i var 1970, mätt som andel av BNP, . är blir skattetrycket . För de flesta torde sambandet mellan det högaskatteuttaget och den låga tillväxten framstå klart. Dagens debatt gäller framför alltinkomstskattens utformning . Varje skatt, även inkomstskatt,leder, även vid ett relativt lågt uttag, till snedvridningar. De påverkarekonomiska beslut. En hög beskattning av inkomster påverkar arbete, sparandeoch företagande negativt. Särskilt verkningarna av det höga skatteuttaget förinkomstökningar är extrema. Anta att en person som har marginalskatt behöverreparera sitt hus. Den som skall utföra arbetet har marginalskatt. Den senare vill ha . netto efter skatt iersättning. För att kunna betala detta belopp måste småhusägaren tjäna ihopinte . ; hänsyn har naturligtvis tagits till såvälinkomstskatt som arbetsgivaravgifter. till stat ochkommun, medan bara 2 (JOO kr. blir kvar sorn nettoersättning för arbetet. Åven för en inkomsttagare marginalskatt blireffekterna orimliga. I detta fall krävs att den som skall betala 2 000 kr.efter skatt måste göra en arbetsinsats som är värd . Den offentligaandelen blir 13 700. Dessa exempel visar klart varför vissa arbeten inte allsblir utförda, varför fritid är mer eftertraktad än arbete och varför mångaväljer att utföra ett arbete själva även om effektiviteten blir mycket lägre.Allt detta påverkar tillväxten negativt. De höga marginalskatterna försvårar givetvisavtalsrörelserna. Löntagarna ställer krav med utgångspunkt i hur storbehållningen av en löneökning efter skatt blir. När skatten tar en stor andelav löneökningen blir självfallet bruttolönekraven mycket höga. Dagens konflikter på arbetsmarknaden är till mycket stordel - kanske t.o.rn. uteslutande - orsakade av de höga marginalskatterna. Hadede moderata förslagen om sänkt skatt på inkomstökningar för allaheltidsarbe-tande genomförts, skulle löneökningsbehoven för attuppnå oförändradeller något ökad köpkraft ha varit väsentligt lägre. Därmed hade sannoliktkonflikterna kunnat undvikas. Genom vårt krav om ett fullständigt inflationsskyddav, skatteskalan hade dessutom arbetsmarknadens parter fått mera stabilaförutsättningar för dessa och kommande förhandlingar. Trots attfinansministern i finansplanen skriver: "Skattepolitiken utformas Prot.1985/86:158 sä att den underlättar löneavtal på låg nominell nivå ochstimulerar till arbete Z JUm 1986 och sparande", är han tydligeninte medveten om vad sorn faktiskt behöver Inkomstskatten 1987 °''''' och 1988 Regeringen har föreslagit vissajusteringar av inkomstbeskattningen för De är helt otillräckliga Marginalskatten sänks inte utom i ett Den höjs i de allra lägsta skikten och i vissa andra inkomstlägen.Det automatiskt verkande inflationsskyddet har avskaffats, vilketleder till att skatteuttaget höjs till följd av inflationen. Räknar man samman de skatteförslag som lagts fram ipropositionerna 140 och 130- den ena om inkomstskatten, den andra om inkomstförstärkningarbl. a. i syfte att finansiera familjepolitiken - finner man att de förslagenleder till en total skatteskärpning pä 2 miljarder. Fortsatt socialdemokratiskhögskattepolitik, alltså! En del frågar sig hur det kommer sig att medborgarna intehar reagerat hårdare rnot det höga skattetrycket. har emellertidredan inletts. Av ett välfärdssamhälle krävs inte att flertalet beslut skallfattas av politiker och att de flesta former av service skall erbjudas inomramen för offentliga monopol. 1 ett välfärdssamhälle krävs att vi solidarisktbidrar till de uppgifter som måste lösas gemensamt. Tar den politiska sektorn isamhället på sig alltför många uppgifter, med ett högt skatteuttag som följd,urgröps människornas solidaritetskänsla. Det visar sig i den ökande acceptansenav mer eller mindre lagligt skatteundandragande. Som exempel kan nämnas att deallra flesta, uppenbarligen t. o.m. skattemyndigheterna, har accepteratförekomsten av s. k. svarta dagmammor. höjdes upprorsfanan också inom detsocialdemokratiska partiets ram. Man ställde sig bakom det moderata kravetfrän valrörelsen : "Man ska kunna leva på sin lön". Som jagtidigare sagt är det inte lönerna som är för låga - de är bland de högsta ivästvärlden - utan det är skatteuttaget som är så högt att nettot blir förlitet. Skall vi kunna behålla den för vårt välfärdssamhälle såviktiga känslan av solidaritet måste människorna känna att den offentligaverksamhet skatterna finansierar är nödvändig och inte bara ett utslag avpolitisk klåfingrighet. Det är dä omöjligt att slå vakt om högskattesamhället. Detär då inte heller möjligt att föreslå så begränsade skattesänkningar att deinte omfattar flertalet inkomsttagare. Skattetrycket bör sänkas planmässigt så attdet uppgår till högst av vår bruttonationalprodukt. Sänkningarnaskall i första hand inriktas pä de mest "skadliga" skatteformerna. Marginalskatterna måste sänkas - också i vanligainkomstlägen. Vårt mål är att avskaffa den statliga inkomstskatten förflertalet inkomsttagare, som den högsta marginalskattesatsen blir . En första etapp, som bör genomföras , är attflertalet heltidsarbetande skall få behålla av sina inkomstökningar efterskatt. Marginalskattetaket skall vara högst . Inkomstskatteskalan måste inflationsskyddas så att inteskatten smyghöjs vid ökande inflation. Därigenom underlättas också, som jag sagt, avtalsrörelserna, eftersom arbetsmarknadens parter har förutsättningarna " klara redan i förhand. Inkomstskatten 1987 och 1988 Stora orättvisor har uppstått till följd av attinkomstbeskattningen' är Prot. 1985/86:158 utformad så att hänsyn inte tas tillförsörjningsbörda. Detta problem får inte lösas genom en fortsattrundgång med höjda bidrag och höjda skatter. Därmed skulle skattetrycket ökaytterligare. Vi moderater föreslår att ett grundavdrag på . per barninförs vid den kommunala beskattningen, för att genom sänkt skatt ta hänsyntill skatteorättvisorna för barnfamiljerna. Det äranmärkningsvärt att vi moderater står ensamma i vår kamp för ett sänktskattetryck och för sänkta marginalskatter även för vanligainkornstta- Vistår också ensamma när det gäller synen på hur orättvisorna för Alla andra partier förordar i första hand bidragshöjningarsom skall finansieras genom skärpta skatter. Vi kommer emellertid inte att förtröttas i vår strävan attövertyga främst de andra icke-socialistiska partierna om vad som krävs av enfrihelsskapande och tillväxtfrämjande skattepolitik. Genom lägre skatter öppnasmöjligheter för enskilda människor att ta initiativ, satsa på företagande,spara och äga. Genom lägre skatter förs en större andel av ägandet över tillenskilda människor. Det är viktigt för nyföretagandet och för tillväxten iekonomin. Lägre skatter medför ett ökat arbetsutbud. Dagens"kilar" mellan värdet av produktionen och ersättningen förarbetsinsatser gör att det i praktiken blir näst intill omöjligt att utvecklanya arbetstillfällen inom områden sorn är av stor betydelse för den framtidasysselsättningen, främst tjänstesektorn. Lägre skatter motverkar svåra sociala problem, sornexempelvis den nyfattigdom som hargjort hundratusentals människor beroende avsocialbidrag. Genom ökad tillväxt och genom rätt att disponera en större delav sina arbetsersättningar skall de flesta kunna leva på sin lön. ' Herr talman! Jag har tidigare tagit upp dengrundläggande frågeställningen när det gäller stödet till familjerna och deproblem som föranleds av att rnan vid skatteuttaget inte tar hänsyn tillförsörjningsbördan. Vi föreslår därför ett grundavdrag för barn. ettgrundavdrag som för dem som har många barn och för stort avdrag eller för liteninkomst övergår i en negativ skatt - det kommer att vara lika för alla. Vi föreslår också, för att skapa rättvisa i fräga om valav barntillsyn, införande av en rätt till avdrag för barntillsynskostnader. Denenda tidigare ingrediensen i vårt skattesystem som kunde anses vara en form avrätt till avdrag för barntillsynskostnader - de kostnader som uppenbart alltidär nödvändiga för att två makar skall kunna förvärvsarbeta-var förvärvsavdraget,som slopades för något är sedan. En rätt till avdrag för barntillsynskostnaderbör införas efter en snabb utredning. Det är också vad vi föreslår i enreservation till skatteutskottets betänkande. Den s. k. nyfattigdornens problem löses i första handgenom att vi fär en ekonomisk tillväxt. Ökningstakten i de gemensammaresurserna är det enda som kan garantera välfärden och undanröjandet avekonomiska orättvisor. I avvaktan på att det sker måste vi vidta fler åtgärderän att bara införa ett grundavdrag för barn i syfte att stötta barnfamiljerna. Vi bör också höja de avdrag för underhållsbidrag som i daguppgår till . - och som har varit oförändrade i ungefär tio år- till , för att i någon mån hjälpa de underhållsskyldiga som har en storekonomisk börda. Prot.1985/86:158 : Inkomstskatten 1987 och 1988 Reglerna för existensminimum börändras, så att man genom ett enkelt jämkningsförfarande - även orn ens problemi första hand beror på låg inkomst - skall kunna få existensminiminedsättningav skatteuttaget. På det viset blir fler delaktiga av skattesänkningar. De fårnedsatt skatt i stället för att först betala skatt och därefter behöva erhålla socialbidrag. Genom den skattereform som beslöts av socialdemokraternaoch mittenpartierna begränsades underskottsavdragens skattemässiga värde.Detta skapade många problem, för både enskilda och företag. Företagen drabbadesfrämst genom att nyföretagandet bestraffades, i den mån det var fråga omuppbyggnad av ny verksamhet. De enskilda drabbades genom ökade kostnader ochgenom att det reala värdet på exempelvis småhus minskade. Underskottsavdragsbegränsningen strider mot skattemässigtsunda principer. kan man på vissa inkomster få betala skatt på uppemot80 % eller mer. Å andra sidan ger vissa kostnader, vissa underskott, inte ettskattemässigt värde på . Regeringen föreslår , och riksdagsmajoriteten kommeruppenbarligen att så besluta, att man skall ta bort den tidigare rätten attkvitta underskott av småhus mot ränteinkomster. Därmed blir asymmetrin iunderskottsavdrags-begränsningen ännu klarare. Vi kan tänka oss en villaägarerned marginalskatt vars ränteutgifter för småhuset å ena sidan får dras avtill ett värde av men vars ränteinkomster å andra sidan skall beskattastill . Det framstår fullkomligt klart att detta naturligtvis inte bör fåförekomma. 1 första hand bör underskottsavdragsbegränsningenavskaffas. Det bästa sättet att komma till rätta med den okänslighet för räntorsom har funnits och som möjligen i viss mån skulle kunna finnas kvarär att sänka marginalskatten. Genom att sänka skattesatserna uppnår man sammasyfte på ett symmetriskt sätt. Inte heller bör som alternativ, omunderskottsavdragsbegränsningen skulle bibehållas, den kvittningsmöjlighet somi dag finns begränsas eller tas bort. Det är också orimligt att fortsätta med räntetillägg förs. k. ränteförmånliga lån. Regeringen föreslår att räntetilläggen för bl. a.bil och bostadsbyggnad i jordbruk skall tas bort. Krånglet kvarstår emellertidgenom att räntetilläggen för förmånliga lån skall bibehållas. Detta gerskatteinkomster på mindre än 10 miljoner, som krånglet är ganska stort.Även vill gärna att detta avskaffas. Det vore alltså lämpligtatt ta bort alla räntetillägg ifall man vill bibehållaunderskottsavdragsbegränsning-en, men i första hand bör självfallet dennaslopas. Regeringens inkomstskatteproposition innehöll en delobehagliga överraskningar för pensionärerna. Regeringen genomförde vissaskattesänkningar i och med att kommunerna fick ett höjt grundavdrag och höjdeskattesatsen i den statliga inkomstskatten i botten som man föreslogförändrade regler för avtrappningen av det extra avdraget för pensionärer,vilket ledde till att marginaleffekterna blev mycket besvärande förpensionärerna. Dessutom skärptes skatten med upp till ett par förpensionärer i normala inkomstlägen. Detta var oacceptabelt för oss rhoderater,och vi yrkade avslag på förslaget. Det gjorde också de andra Såvitt jag kan förstå får vi stöd också av vpk på den här punkten.Det är att hoppas att finansministern tänker till så att detförslag kommer att begära blir så utformat att pensionärerna inte fårkraftiga marginaleffekter och skärpt inkomstskatt. Slutligen, herr talman, har även en del andra frågor behandlatsi betänkandet. Jag skall inte beröra dem alla. En del är detaljfrågor, som ärnog så viktiga, men de framgår av utskottets skrivning och av reservationstexten.Jag vill dock ta upp en av frågorna, nämligen frågan om förmögenhetsskatten. Förmögenhetsskatten skärptes ju från ,efter det att den socialdemokratiska regeringen tillträtt. Den skärpningen harlett till kostnadsökningar och problem för i första hand enskilda företag.Förmögenhetsskatten bör därför förändras så att man i ett första skede återgårtill de skalor som gällde före . Den bör sedan reformeras såatt ett större skattefritt grundbelopp införs och sä att man uppnår enförändring av skattesatserna i riktning mot ett proportionellt uttag. 1 avvaktan pä dessa förändringar bör samtaxeringen avförmögenheter helt avskaffas. Mest upprörande är egentligen sambeskattningen avfosterbarns och fosterföräldrars förmögenhet. Fosterbarns resp.fosterföräldrars förmögenheter har ju inte något direkt samband med varandra,men skatteförmågan anses trots detta i sådana fall vara större, vilketnaturligtvis är helt felaktigt. Inte heller rned tanke på att makar nu helt säras iinkomstbeskattningshänseende är det rimligt att ha en fortsatt sambeskattning avförmögenheter. Det innebär att sammanboende makar missgynnas medan ensamståendegynnas. Inte heller sambeskattningen mellan makar och barn finns det någonanledning att bibehålla. Jag ber att få yrka bifall till samtliga dereservationer för vilka moderata ledamöter står antecknade. Inkotnstskatten 1987 och 1988 4 (): Många tecken tyder på att en bred majoritetav svenska folket ställer sig bakom tanken att genom beskattning finansiera ochsäkerställa centrala välfärdsmål och gemensamma nyttigheter. Detta torde gällatrots att uppfattningarna växlar både om arten och om graden av dessagemensamma samhälleliga åtaganden. Trots denna enighet om skatteuttaget tillhör vårtskattesystem något av det mest utskällda här på jorden. Det är förvisso intedet gamla talesättet, att den man älskar den agar man, som ligger bakom detta.Förklaringen torde i stället ligga däri att statsmakten vid utformningen avskattesystemet uppställt delvis motstridiga villkor för detsamma. Insikten harväl så sakteliga vaknat om att så är fallet. Det torde stå klart att man t. ex.inte på en gång kan tillfredsställa både kravet på millimeterrättvisa ochkravet på enkelhet, likaså att kravet att skattesystemet skall stimulera tillarbete och företagsamhet står i konflikt med att samma system skall ha enfördelningsprofil och verka utjämnande mellan låg- och höginkomsttagare. har dock effektivitetskravet kommit mera iförgrunden. Praktiskt taget alla skatteexperter har t. ex. påvisatmarginalskatternas Prot,198.5/86:158 Inkomstskatten 1987 och 1988 skadliga inverkan i effektivitetshänseende. Från ord tillhandling har det varit längre. uppgörelse om marginalskatterna var juett försök att oavsett politiska växlingar vid makten åstadkomma en beståendeförändring och rnildring av marginalskatten. Tyvärr hade inte socialdemokraternakraften och viljan att slå vakt om uppnådda mål utan försämrade på avgörandepunkter uppgörelsen. Samarbetet om skatterna knäcktes därmed, och därefter harfinansministerns insatser på området huvudsakligen inskränkt sig till att i ordoch tal utanför regerings- och riksdagsarbetet påvisa marginalskatternasskadliga inverkan. Genom det förslag som vi debatterar uppnås i stortsett målet skattereform med eftersläpning. Förslagetinnebär grovt sett att 2,5 miljarder sprids ut i skattesänkningar till allainkomsttagare, så att dessa var och en genomsnittligt får ca , iskattelättnader pä . Genom teknikaliteter blir resultatet för vissa långtsämre - t. o. m. skattehöjning kan bli fallet för vissa pensionärer. En del fårockså mera än , främst de med högre inkomster. Kortsiktigt kan det naturligvis glädja en del att få enskattesänkning pä . Det räcker ju i stort sett till att betala entredjedel av fastighetsskatten för en normal villaägare, och det är ju alltidnågot. Någon avgörande inverkan på tillväxten i ekonomin kan nog knappast någonhävda att denna skatteåtgärd får: Våra idrottsstjärnor kommer även hädanefteratt bosätta sig och skatta för sina höga inkomster i utlandet. Vi kommer ocksåatt fä ha kvar speciella skatteregler med förmåner för utländska forskare ochexperter för att över huvud tagetfå hit dem. Våra egna begåvningar kommer äveni fortsättningen att i en onödig utsträckning söka sin lycka i utlandet. I förslag har vi valt att gå från ord tillhandling, att inte bara tala om marginalskatternas skadliga inverkan utan attockså göra någonting åt dem.' Vi väntar oss inte något beröm för detta. Tvärtomär vi nog ganska inställda på att den kritik som redan riktats emot oss kommeratt fortsätta. Det är enklare att inkassera billiga debattpoäng än att fattabesvärliga beslut. Men vi tar denna kritik med ganska stort lugn. Vi gör detdärför att vi känner betydelsen av ett tillväxtfrämjande skattesystem och vilkamöjligheter som detta skapar. nämnde en del siffror om tillväxtenskulle ha varit densamma som i i genomsnitt, och jag skall inteupprepa detta. Vi har inte utformat vårt förslag därför att vi anser att de somhar de högsta inkomsterna är de som har störst behov av skattesänkningar. Nej, det handlar om tillväxten. Några hundralappar om åreti skattesänkning i all ära, men en tillväxt på ungefår innebärju rent teoretiskt att resurserna fördubblas . Jag vill självfalletinte påstå att man automatiskt uppnår denna tillväxt med vårt system. Jag villdäremot påstå att om man följer modell kommer rnan att få ett mertillväxtfrämjande system. Det krävs inte någon större fantasi för att se demöjligheter till en välståndsökning för alla som detta skapar. Och det är denvi är intresserade av. När man talarom en real tillväxt på den nivå sorn gällerför i genomsnitt, så handlar det faktiskt om tusenlappar ivälståndsökning för den enskilde - inte om hundralappar. Möjligheterna genomökad tillväxt handlar således inte om några småpengar. Vi vill ta till vara demöjligheterna , . Därförser vårt förslag ut som det gör. Inkomstskatten 1987 och 1988 Men rnarginalskatteproblemet handlar också om enideologisk sida av PrOt. 1985/86:158 saken. var inne på den. Heltklart finns det en konflikt mellan höjd reallön och offentligverksamhet. Höga marginalskatter ökar denna konflikt. De löneökningar somparterna kommer överens om vid förhandlingsbordet rnarginalbeskattas ju. Debeskattas alltså inte med den genomsnittliga skattesats som gäller för resp.inkomster. Till detta skall läggas att även de sociala avgifterna ökaroproportionerligt mycket i förhållande till vad löntagarna får kvar i plånbokenvid löneökningar. Flera effekter uppstår genom detta. En del är relativtsvåranalyserade, och det skulle föra för långt att ta upp ett resonemang omdetta här. En effekt vill jag dock nämna - jag var inne på densaken -, nämligen att den offentliga sektorns andel av den totala ekonomin ökarvid hög marginalbeskattning av löneökningar. Om vi exempelvis ser tillbaka på de mycket kraftigalöneökningar som skedde 1974, 1975 och 1976, finner vi att dessa inte baraskapade en kostnadskris som innebar att svensk industri slogs ut påvärldsmarknaden, utan de medförde också att den offentliga sektorn expanderadekraftigt. Det var givetvis våldsamt olyckligt, eftersom det skedde synkront medden kostnadskris sorn drabbade företagen.