prot · G90999 · 1985-12-31 00:00:00 — av densovjetiska politik som under läng fid hindrat verkliga framsteg pänedrustningsområdef. President fal blev startpunkten för forskningssatsning på strategiska försvarssystem som under beteckningenSDI har skapat en helt ny situafion, förbereder sig för atf kunnamobilisera sin vetenskapliga förmåga i en ny kapplöpning för aft hota de enormakärnvapensatsningar som har gjort under . Hotet frän SDI drev tillbaka tillförhandlingsbordet, till toppmötet i och till uppluckringen avmotståndet mot nedskärningar av offensiva vapen. Hotet från SDI är eff hot motden paritefssfällning pä det nukleära området som var Bresjnev-epokens största- kanske dess enda - landvinning för , Det hotet kan i det kortaperspektivet bara förhandlas bort, och för aft förhandlingar skall varaframgångsrika krävs eftergifter -frän bägge sidor. Den toppmöfeskalender som överenskoms iGeneve kräver ett visst momentum i de olika sakförhandlingarna mellan de bäggesupermakterna. Kanske kan det trycket bidra till att en interimslösning vad gällermedel- och korfdistanskärnvapen i och skall kunna slutas. Låt osshoppas det. Men det vore fel atf undervärdera de svårigheter som dennya situationen innebär, Def går infe längre aft bygga vidare pä SALT-avtalen1972 och 1979, Def krävs en ny strategisk kompromiss mellan de bäggesupermakterna. Det mäste vara vår förhoppning, att en sädan skallinnebära väsentliga reduktioner av de offensiva nukleära styrkorna.Förutsättningarna för detta förefaller bättre än fidigare. Men ju störredessa reduktioner blir, ju starkare blir argumenten för aftkomplettera dessa med nya defensiva sysfem. När man frän säger att def inte längre går aft byggastabiliteten på allt fler av de alltmer träffsäkra offensiva vapnen har manräft. När man från säger att en ny och oreglerad kapprustning i rymdenhotar den strategiska stabiliteten har man ocksä rätt. Det är i skärningsytan mellan dessa tvä synsätt som en nystrategisk kompromiss måste växa fram. Det kommer atf fa sin fid, och vägen ditkommer med all säkerhet atf bli knagglig, men den förefaller att ligga i såvälUSA:s som långsiktiga intresse. Frågan om de strategiska kärnvapnen har sedan slutet av1960-falet varit supermaktsrelationens kärna. Det kommer knappast attförändras. Men samfidigt har visat hur vikfigt def är atf relationenicke står på bara ett ben. Ty dä riskerar den atf halta och kommer förr ellersenare att falla. Icke minst därför är ansträngningarna att lösa olikaregionala konflikter av så stor betydelse. Under 1970-talef var def som var offensivt,icke minst i tredje världen. Interventionerna- direkt eller indirekt - i södraVietnam och 1975, i och i visade ett nyttmönster, I och i etablerades regimer som gradvis kom atf ståSovjetunionen nära, är situationen omvänd. Nuförefaller atf vara offensivt i kraft av en expanderande ekonomi och endelvis återupprättad Den sovjefiska 1970-falsexpansionen utmanas genom hemligt stöd till s,k, frihetskämpar. Stabiliteten i de sovjetiska landvinningarna förefaller imånga fall tveksam, I fortsätter det sovjetiska ockupationskrigef.Den nya som lade fram om de mänskligarätfigheferna i är en djupt upprörande läsning. dödadesca 35 000 människor i planerade massakrer och urskillningslösa bombningar. Fyraoch en halv miljon afghaner - en tredjedel av landefs hela befolkning - hartvingats att fly sitt hemland. Ytterligare närmare två miljoner afghaner harblivit flyktingar i sitt eget land, Ermacoras budskap är klart: Ett fortsatt krig kommer attleda till "en situafion som närmar sig folkmord," Def är skrämmandeord, formulerade av en försikfig österrikisk folkräftsprofessor i ettofficiellt dokument i , "Folkmord," Barbrak Karmal har blivit vår generations ,har blivit vär generations , Men trots defta måste vi hälla hoppet om en fredliglösning levande. För - självklart. Men ocksä för - omSovjet är intresserat av atf återvinna en del av all den prestige som förloratsgenom invasionen, genom ockupationskrigef och genom grymheterna. Ty Sovjetunionensposition under 1980-talefs andra hälft är infe alldeles okomplicerad. På den 27:e partikongressen i talades om vikten nvntf bryta den stagnation som kom atf prägla under det senaste decenniet.Det handlar då inte bara om aft lösa djupgående sociala problem i ett samhällesom förkunnat att def rednn nvskaffnt alla, Def handlar om aftåtervinna en ekonomisk och teknisk vitalitet utan vilken den supermaktsposifionsom uppnåddes på 1970-falef pä sikt knappast kan bibehållas, "Det gär inte atf försöka förändra utan att göranågonfing", sade i indirekt polemik mot Bresjnev-regimennär han inledde kongressen. Men när den avslutades, var def många som frågadesig om det inte var just detfa konststycke som han nu försökte ntf upprepn. Detvnr bilden av en höggradigt disciplinerad reformism som tonade fram frånkongresspalatsef i Kreml, Relationerna fill är vikfiga för ,Jng säger "viktiga" - infe avgörande. Vi får aldrig sknpn ett intrycknv aft vi är en nation på nåde. Våra relationer med får stadga också nv vårarelationer med andra länder. Vår nordiska förankring, vår europeiska identitetoch vår hemkänsla i den västliga frihetstraditionen kan inte försvagas utan atfdef i ett längre perspektiv sknpnr risker också i vårt förhällande fillSovjetuninonen, Vi är en nation som sfär fast i våra värderingar och ivärnet av våra intressen, Pä den grunden söker vi godn, nära och förtroendefullnrelntioner med Sovjetuninonen, Det förutsätter obrottslig respekt för värngränser och för vär terriforielln integritet. förhnndlar vi åter med om de ekonomiskagränsdrngningnrnn i , Den svenska ståndpunkten i dessa förhandlingar,som förs i vårt nationellaintresse, är den som en enig riksdag slog fast sä sent som , nämligen"atf mittlinjen bör fastsfällas med utgångspunkt från ," kommer statsministern aff besökaSovjetunionen, Det är bra, Def ger tillfälle aft klart och öppet redovisa vårsyn ocksä pä de problem som ställt fill svårigheter i våra relationer, främstbland dem de ihållande ubåtskränkningarna. Jag förutsätter, att def är debilaterala problemen och frågorna som kommer atf stå i centrum för detmeningsutbytet. Det vore naturligt, tycker jag, om statsministerns besök iSovjetunionen, sä snart defta är möjligt, kunde följas upp av eff besök också iFörenta staterna. Det skulle ge stadga åt bilden av och ät svenskutrikespolitik - inomsåväl som utom vårt land. Det finns styrkebälfen i svenskutrikespolitik - dem skall vi värna och vidareutveckla, under hänsynstagandetill de ständigt förändrade förutsättningarna. Men vi måste inse, atf det också finns svaghetszoner, ochaft den viktigaste uppgiften för den utrikespolitiska debatten är atf iblandfokusera just dessa. Vår önskan är atf förbättra, men då mäste vi veta vad sombehöver förbättras. Den nordiska förankringen måste successivt fördjupas. Viär icke längre förmer, och vi måste anpassa oss därefter. Det kommer att krävaen ny öppenhet och en ny ödmjukhet frän i def nordiska samspelet. Vårroll ser vi gärna som global, men vår förankring måste allfid vara nordisk. Den europeiska identiteten måste förstärkas. Vi är en delav , och vi måste inse atf vi måste bli def än mer, icke minst ekonomisktoch industriellt. Vi behöver vår europeiska identitet för vär globala roll -det ger den ökad tyngd - men vi behöver den i allt större utsträckning ocksåför att fa fill vara våra nationella intressen i def för oss allt viktigare ochständigt fortskridande västeuropeiska samarbetet. Den globala rollens betydelse har understrukits bakom oss, I minnesorden över har vi alla talatom "fred" och om "frihet". De orden har en europeiskdimension som vi aldrig får glömma - och somvi heller aldrig får rädas att tala klartext om. Men deras revolutionerande kraft framträder med än större styrka i det globala perspektivet, Alla folks frihet - hela världens fred. Det gäller i Chilesom i , i som i , i som i , Kan vär röst ge frihet åt människor som annars hadeförvägrats den, då har vi gett ett bidrag som i eff längre perspektiv ärviktigare än mycket annat för aft bygga en varaktig fred. Ty friheten ochfreden förutsätter varandra i det längre perspektivet. Frihet utan fred är förstörelse, Fred utan frihet ärförtryck. Lät därför arbetet för frihet och fred bli adelsmärket för vårutrikespolitik, Def gällermed stor kraft i södra , Apartheid är kollektivism grundad pä rasism. Den förnekarindividen, och står därför i fundamental motsättning mot den människo- ochsamhällssyn vi företräder, Sydafrikasnuvarande kurs är en kurs i riktning mot katastrof. inteheller , kanske inte heller i övermorgon. Historiens hjul rullar iblandlångsamt - men def rader ingen tvekan om färdriktningen. Den katastrofen mäste undvikas. Vi måste göra allt vi kanför aft bryta upp den "förkrampning" som förhindrar de grundläggandereformer som är enda säftet att undvika det hemska - undvika våld, omstörfning,massakrer, ett nytt förtryck, Aff lösa den "förkrampningen" kräver förståelse.Förståelse för desperationen hos de svarta ungdomar som förefaller attvända sig mot all auktoritet - ocksä de organisafioner som talar i deras namn.Förståelse för fruktan för framfiden hos de mindre välbärgade, ofta fatfigavita som är aparfheidsysfemefs politiska kärntrupper, "Förkrampning" kan aldrig lösas upp enbart genomisolering. Internationellt samordnade sanktionsätgärder har sin givna ochbetydelsefulla roll för aff markera vår avsky för aparfheidsystemet och för atflägga en ständigt ökad press på regimen i , Men i vår Sydafrikapolitikmäste ocksä kontakterna, öppenheten och dialogen - infe främst med regimen, menmed människorna - ha sin plats. Vi vill inte bygga barrikader- vi vill riva demsom finns. Kravet på frihet, demokrati och rättvisa i södra gällermed alldeles speciell tyngd i , Men det gäller också i södra iövrigt. Utvecklingen mot ett enpartisystem i , och förtrycket ochinbördeskriget i ett land som , utgör ocksä hinder på vägen mot helasödra frigörelse. Vi moderater har föreslagit, att det skall inrättas ensvensk fond för demokratiutveckling i södra , Def handlar delvis om attbygga vidare på insatser som redan görs, om att i större skala ge bidrag fillenskilda organisafioner, skolor, kyrkor och medborgarräftsorganisafioner inne isjälva , Sä stöder vi bäst alla dem som arbetar för en fredligförändring där nere. Men värtarbete för fred och frihet handlar infe bara om södra , har en demokratisk revolution avhistorisk betydelse svept fram över , På en kontinent därmilitärdiktaturer förr var regel är de nu undantag. Folkvalda ledare harersatt diktatorer i , , , , , ,, och , Det är bara i , , Asunciön ochManagua som de styrande fortfarande klär sig i uniform och förvägrar sinamedborgare fria val i genuin bemärkelse. Den demokratiska revolutionen vinner styrka ocksä i ,Utvecklingen på är en framgång för de västliga ideal som ocksä ärvåra. Men i mänga områden i tredje världen har utvecklingen varit den motsatta.Förtrycket har ökat. Friheten har minskat. Vi har en moralisk skyldighet ntt efter mättet nv vårförmågn försökn hjälpnmänniskor i tredje världen fill frihet, utveckling ochvärdighet. Därför har vi moderater föreslagit aft det skall utarbetas enstrategi för demokrati-frågorna, förde mänskliga rättigheterna, inom ramenförvar biståndspolitik. Demokrati är ett av målen för vår biståndspolitik. Men defhar länge varit ett bortglömt och försummat mål. Hittillshar värt förslag fått ett ganska svalt bemötande från socialdemokra- Jag beklagar det. Menar vi allvar med def vi säger om fred och frihet ialla länder, dä borde vi kunna mötas på denna punkt. Men sist och slutligen handlar vär politik om , omNorden och om , Vi har ingen anledning atf skämmas för aff def är värteget land som sfär i centrum för våra omsorger. Den som inte förmår atf skötasina egna angelägenheter, förmår inte heller ge råd ät andra, samlas representanter för de europeiskastaterna i för att värdera den s, k, ESK-processen, Vi har ingen anledningaft här dölja aff den har inneburit besvikelser.Konferenserna i om mänskliga rättigheter och i om kulturellakontakter kunde infe ens enas om ett urvattnat slutdokument, och här iStockholm går konferensen om säkerhets- och förtroendeskapande åtgärder framåtendast med snigelfart. Ändå, trots serier av besvikelser, har processen sittvärde. Den binder ihop förtroendeskapande åtgärder pä det militära området medmänskliga rättigheter, ekonomiskt samarbete och återföreningar av familjer somsplittrats. Den binder med andra ord ihop freden med friheten ocksä i , Däri ligger dess historiska betydelse. Varje steg i dennaprocess kan framstå som - och är ofta - litet, otillräckligt och futtigt. Men idet längre perspektivet - det handlar om långa perspektiv när det gällerinternationella relationer och utrikespolitik - skapas här en möjlighet aftbygga ett frihetens, förtroendets och fredens bortom dagens murar,bajonetter och förtryck. Alltför länge har debatten om deninternationella utvecklingen dominerats av de mörka perspektiven. Avkärnvapenhotet, överbefolkningen, kapprustningen, av den nukleära vintern, avsvältkatastroferna, de fill synes oöverstigliga svårigheterna. Visst finns problemen och hoten. Men det är oerhörtviktigt atf säga atf den mörka bilden i allt väsentligt är falsk och farlig. Vigår inte obönhörligen mot katastrof. Vi får infe känna desperation införframfiden. och vi fär inte uttrycka oss sä aff vi skapar desperation framförallt inte hos unga människor. Vi skall känna tillförsikt, och vi har mycketgoda skäl - bättre skäl - att göra det. Vi skall veta atf vår säkerhet kan tryggas med ett starktförsvar och en obruten neufralitefslinje. Neutraliteten kräver-och det arenneutralitet som vi själva har valt - ett starkt militärt försvar, och värthögteknologiska välfärdsland kan utan problem bära den lilla bördan. Vi skall veta aft situationen i utvecklingsländerna ocksåförbättras - att medellivslängden i utvecklingsländerna har ökat med närmare50% , aft barnadödlighefen har halverats, atf läs- ochskrivkunnigheten har mer än fördubblats och aft t, o, m, spannmålsproduktionenper människa har ökat med näsfan , E)et är en utvecklingsom är långt snabbare än den som en gång förde vårt land och våra nordiskabroderländer från fattigdom till välfärd. Vi skall veta aft vår värld står mitt uppe i endemokrafisk revolution. Vi ser den med stor kraft i , vi ser dengro också i , vi hoppas pä aft den kan bryta igenom även i , och vivet att den inte gör halt vid gränser. Det är ju trots allt här den harsin vagga. Till defta skall läggas att vår generation sfär införmöjligheter, större än kanske några tidigare. Vetenskapen tränger allt djuparein i materien, uf i universum, bort över det mänskliga vetandets allra ytterstagränser. Och i dess spår följer en teknik som öppnar möjligheter-för alla ochenvar, om än i olika takt - som för bara något decennium sedan var föga mer änscience fiction och drömmar. Därför kan vi och skall vi känna förtröstan. Problemenfinns där, men det är inte mörkret, utan ljuset som dominerar bilden. Frihetenhäller på atf få ny kraft och freden nya möjligheter. 3INGEMAR (): Stämningsläge och resonansbotten för denpolifiska debatten förändras ibland mycket snabbt, Def kan vara läroriktatf återkalla i minnet hur stämningsläget var för den utrikespolifiska debattenförra året. Då präglades debatfmiljön av hätska tonfall, missfroenden ochupprivna känslor. För def fanns en bakgrund, främst de provokationer som vårtland utsatts för genom upprepade gränskränkningar. Dä - för ett är sedan -tedde sig de skadade relationerna mellan partierna svårreparabla och enbehövlig nationell enighet kring vår utrikes- och säkerhetspolitik avlägsen. Jag har inte för avsikt aff närmare söka analysera denhändelseutvecklingen och än mindre riva upp sär som förhoppningsvis har läkts.Låt mig i stället säga att den nye utrikesministern, , kan ta ätsig en del av äran av aff stämningsläget är ett annat, Sfen ärinfe främmande för den polifiska striden och har väl en och annan gäng tämligenmedvetet förorsakat sådan strid. Men som utrikesminister har Sfen Anderssoneftersträvat atf lyfta fram det som förenar i utrikes- och säkerhetspolitiken.Vi har noterat denna strävan i samtalen inför de nu inledda förhandlingarna omgränsdragningen i , och vi har tyckt oss märka eff medvetet undvikandeav ordval och tonfall som kunde riva upp gammalt groll och misstänksamhet. Jagvill tro atf det är eff medvetet agerande frän utrikesministern och aft vi förframfiden kan föra en konstruktiv och öppen debatt om utrikes- ochsäkerhetspolitiska frågor utan att hamna i sådana missfänkliggö-randen ochläsningar som kännetecknade debatten för bara eff år sedan. Dagens deklarationstärker mig i den övertygelsen. Det är självklart aff stämningsläget får ensärskilt dov och dyster nyans på grund av bortgång. Från många hållhar def sagts och betonats hur denna tragiska händelse fört oss närmarevarandra, noterade defta redan i sin första spontana kommentarden hemska natten. Illdådet fär oss atf med särskild hetta söka skydda degrundläggande demokrafiska värdena och med särskild lidelse söka värna freden.Ur sorgen och vreden växer en beslutsamhet: att inte låta våldefs hantlangarefå stä som segrare, aft arbetet mot våld, terror och förtryck skall förasvidare med än större iver, Def har starkt strukits under vilkensymbol för fred och medmänsklighet som hade blivit runt om ivärlden. Till hans visioner knöt miljoner människor förhoppningar. Han möttesmed större respekt och tillgivenhet än vi väl riktigt haft klart för oss ellerinte allfid velat erkänna. 2 protokoll 1985/86:99-100 Chocken får inte göra oss verklighetsfrånvända eller förmåoss aft använda falska tonfall. Men vi som tillhör andra partier och bekänneross fill annan polifisk idelogi skall vakta på den njugghet och avvisa denbrist pä generositet som förhindrar oss aff säga att för många komatf personifiera den längtan efter fred och frihet och det arbete för ettmänniskovärdigt samhälle utan vilka livet blir outhärdligt. En föresats växer sig starkare tvärs genom partier ochfolkgrupper: den atf det öppna samhället inte får omvandlas till eff slutetsamhälle. Vi har rätt att skydda oss mot väldet, ja, vi har en skyldighet atfgöra det. Men vi kan inte, fär inte och vill inte bepansra oss. Ett försök atfmöta våld med ständigt mera våld skulle leda till atf ocksä människorsrelationer fill varandra bepansrades. Följden skulle bli att gemenskap ersattesmed främlingskap, samtalet med kommandoord och värmen och öppenheten med kylaoch rädsla, Def fär infe ske, Def som kunde ha skrämt oss fill hämnd och hat ochslutenhet mognar till en gemensam insikt om aft def öppna samhället skallskyddas, fredsarbetet drivas vidare och vär frihet och vårt oberoende värnastill varje pris. Denna önskan har en djup folklig förankring. Utan tanke päpartitillhörighet eller åsiktsskillnader i övrigt har svenska folket uttrycktsin spontana indignation och sin vrede mof de krafter som fog sig rätten aftmörda vår demokratis främste förfroendevalde. Denna uppslutning är mer än enkänsla. Det är en faktisk värdegemenskap. Den är en styrka för vår nation, Päden kan vi fortsätta atf bygga en utrikes- och säkerhetspolitik, som gerkonstruktiva bidrag till arbetet för nedrustning, internationell solidaritetoch kampen för varje stats rätt till oberoende. Kabinettssekreteraren betonade i enTV-intervju , att en förklaring till ställning ivärlden var, atf han som svensk statsminister företrädde en lång tradition avstöd till internafionellt samarbete och fredssfrävan. Denna respekt har ocksåkommit andra företrädare för fill del , Def förhållandet aff visä länge fått leva i fred, vår neutralitet, en väl fungerande demokrati och effutbyggt system för trygghet och social rättvisa hnr gjort svenska uttalanden omstöd till liknade utveckling i andra delar av världen trovärdiga. Den harförstärkts av att dessa uttalanden följts av praktisk handling: konstruktivmedverkan i internationella organ, stöd fill FN-sysfemet och ett omfattandebistånd fill utvecklingsländerna. Jag vill betona denna långa tradition och den bredaförankring som defta arbete har, och jag vill i all ödmjukhet beutrikesministern och regeringen beakta, att den nationella uppslutningen kringdenna politik måste vårdas. Inget parfi, ingen meningsrikfning kan begärahegemoni över rättspafos, fredssfrävan och en rättfärdig politik. Om sä sker,skadas den nafionella samhörigheten, Def är väsenfligt, tror jag, aff vi serdessa värderingar och dessa strävanden som eff gemensamt arv, i vilket mängahar delakfighet och för vilket alla har ett förvalfaransvar, Ocksä vår utrikespolitik och vär biståndspolitik måstebaseras på en djup respekt för andra kulturer och andra synsätt. Vi skall varapä vår vakt mof den form av förmynderi som ligger i en överdriven uppskattningav vår egen erfarenhet, kunskap och analysförmäga. Men det finns en risk och en frestelsesom på sitt sätt är värre: den atf dra sig undan ansvar, aft säga sig atf definfe spelar någon roll vad gör eller säger. Vi skall ha en realisfiskföreställning om vad kan göra och om den specifika vikfen i våra ordoch åsikter. Men om vi dömer oss själva till tystnad, gör vi oss medansvariga iväldets och orättvisans härjningar. varnade i en ledare för ennationernas Jantelag, dvs, en föreställning där staterna säger varandra; Troinfe aff ni är något särskilt! För dagen hör vi inte många gliringar om Sverigeoch svenska representanter som framställer sig som världens samvete. Men dekommer snart tillbaka. Dä kan vi gott säga oss, aft def är bättre atf blibeskylld för aft tro sig vara världens samvete än för aft infe ha något samvetealls. Det är inte de överdrivet samvefsömma som ger väldet och ondskan uflopp,utan de samvetslösa! Jag har i eff tidigare anförande här ikammaren påtalat de utvecklingstendenser i världen som kan leda fill slutsatsenatf humanismen är pä återtåg. Den internationella terrorismen, dödsstraffetsåterinförande i många länder, den pågående upprustningen och förstöringen avbetingelserna för mänskligt liv och överlevnad på jorden går stick i stäv medhumanismens principer, där villkoren för människan förbättras och förädlas ibåde materiell och andlig mening, I eff slags mening kan vi sägas stå vid ettvägskäl, I en mörk fid lurar risken aft man vill dra sig inom sift skal, stängagränser och skjuta andras elände ifrån sig. En sådan utveckling mäste vimotverka. Frågor som berör andra länder och andra människor kräver mer ännågonsin fidigare värt engagemang och intresse. Flyktingfrågan, förtryck avmänskliga rättigheter, upprustningen och tendenser fill rasism understrykerbehovet av fortsatt starkt engagemang i de internationella frågorna. När slutdokumentet i skrevs under i augusti1975 var förhoppningarna stora om aff det skulle bli avstampet för en alltintensivare avspänning, I utbyte mof aff väst de facto erkände gränser,som de kom aff bli efter slut, skulle öst öppna sig för ettstörre informationsflöde och fler kontakter mellan människor i öst och väst. Såhar det tyvärr inte blivit. i efterhand kan vi konstatera atf det storatoppmötet i för drygt fio är blev vändpunkten motförsämrade relationer mellan öst och väst. Dessa försämrade relationer har delvis sin förklaring iflera enskilda händelser: övergrepp mot , nedtryckandet avfrihetssträvandena i , de ständiga krigshoten i och denpolifiska utvecklingen i , för att nämna några. Men den har ocksåsin grund i en kraftig upprustning i bäde öst och väst. Ett tecken som föder vissa förhoppningar är atfstormakterna nu synes ha kommit fill en ökad insikt om behovet av en merkonstruktiv nedrusfningsdi-alog. Även om toppmötet mellan den amerikanskepresidenten och den sovjetiske generalsekreteraren inte resulterade i någrakonkreta åtaganden, har detta första toppmöte i sig ändå blivit etttecken pä att det pä ömse sidor nu finns en politisk vilja till samtal ochförsök aff nå konkreta resultat, I relationerna mellan stormakterna har def under senare årframför allt gällt aft hitta en öppning som kan leda fill en begränsning avkärnvapenupp-