prot · G90943 · 1985-12-31 00:00:00 — Vi får därför vara tacksamma för de möjlighetersom ges att reparera dessa brister, och det föreliggande förslaget bidrar tilldetta. 119 (); Den proposition som vi nu behandlar är främstett uttryck för det växande behov som finns av samverkan mellan högskola ochnäringsliv. Att forskare vid universitet och högskolor har s. k. bisysslor vidsidan av sin ordinarie verksamhet kan bidra till att den kunskapsuppbyggnad somäger rum inom högskolan görs tillgänglig för fler. Det kan också bidra till attden isolering som ibland kan vara ett hot för den akademiska världen bryts.Forskningens rön behöver ofta konfronteras med verkligheten, t. ex. i form avde behov som finns ute i företagen eller på en marknad. Till den argumentering som förde skulle jagför del vilja svara genom att anknyta till något jag sade omuppdragsutbildning, när vi behandlade den propositionen . Vi kan seatt det i ett framtidsperspektiv kan finnas risker för att samverkan mellanhögskola och näringsliv går så långt att högskolans och forskningens integritethotas. Men vår bedömning är att den risken är avlägsen. Ett av de storaproblemen i högskolan är det motsatta, nämligen att verksamheten inte ärtillräckligt verklighetsanknuten och i vissa fall inte tillräckligtmarknadsanpassad. anser det vara värdefullt att en bredriksdagsmajoritet signalerar till de statsanställda forskarna att den ser positivt på attbisysslor förekommer. Tillsammans med propositionen om uppdragsutbildning utgör föreliggande proposition en viktig positionsförskjutning för socialdemokra terna i synen på samverkan mellan högskola och näringsliv. Parentetiskt kan jag säga att man önskar att dén här attityden gick igen på en del andra områden där den offentliga sektorn är arbetsgivare, t. ex. genteinot läkare som vill utöva sitt yrke på fritid. ' Att universitetsforskare har bisysslor är något mycketgammalt. Sedan lagen om offentlig anställning () tillkom har bestämmelser ombisysslor funnits i den. I de flesta fall har dessa bestämmelser varit tillfyllest. Att man nu tar in en bestämmelse i högskolelagen om detta tolkar jagframför allt som en signal från statsmakterna att sådana bisysslor i ännu flerfall än skall vara tillåtna. SkHlnaden mellan utskottsmajoriteten och reservanterna ireservation 2 skall inte överdrivas. De forskare som begär att få ha undervisning som bisyssla får ofta tillstånd från arbetsgivaren enligt reglerna i lagen om offentlig anställning. Utskottsmajoriteten förutsätter i sin skrivning att så skall vara fallet även i fortsättningen. Eftersom den nya lagparagraf vi nu skall införa i högskolelagen i huvudsak tjänar som en vägledning för de statiiga arbetsgivarrepresentanter som skall tolka lagen om offentlig anställ ning, förstår vi reservanter inte riktigt varför man i högskolelagen skall göra skillnad på forskning och utbildning. Vi anser att båda typerna av bisysslor är 90 värdefulla. Båda går i de flestafaH att förena med verksamheten i högskolan. och båda kan bidra tillatt bryta de tendenser tiH isolering som ibland kan finnas inom högskolan. Såvittjag förstår är skillnaden i sak mellan majoriteten och reservanterna hten, ochdet skulle bidra till klarhet i fråga om regeltolkningen, om kammaren biföllreservation 2. Den vidare formulering som finns i reservationen är också densom regeringens utredare i ärendet föreslog. Jagber därför att få yrka bifall till reservation 2 i utbildningsutskottetsbetänkande. Anf.120 BO (vpk); gör mig litet nyfiken, när han säger att ett avgörandeproblem är att den högre utbildningen inte är tillräckligt marknadsanpassad.Jag är faktiskt litet fundersam på hur det skall gå till att ytterligaremarknadsanpassa vår högre utbildning. Problemetär precis det motsatta. Vi har en situation där de statliga anslagen tillhögskolor och universitet urholkas. Avgörande delar av den högre utbildningenoch forskningen görs mer och mer beroende av en privatkapitalistisk marknad.Detta är huvudproblemet. Enviss nyfikenhet känner jag som sagt inför vilka steg vill taför att ytterligare foga in vad vi hade hoppats skulle vara fria högskolor ochuniversitet i marknadsekonomin, Anf.121 (): Låt mig tatvå exempel som svar till , Fördet första: Tyvärr är det fortfarande så att många som utbildar sig inomhögskolan inte får arbete efter avslutad utbUdning. Det kan vara ett uttryckför att högskolan inte är tillräckligt anpassad till marknadens behov. Fördet andra; Man träffar ofta företrädare för näringslivet som anser att destudenter som kommer ut från högskolan inte har kunskaper som är riktigtadekvata för de behov som finns inom näringslivet. Även det är ett exempel påatt utbildningen inom högskolan ibland inte är tillräckligt anpassad tHlmarknadens behov. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom.1 (avslag på proposition 1985/86:11) Utskottetshemställan bifölls med 309 röster mot 15 för reservation 1 av : Mom.2 (lagförslaget) Utskottetshemställan bifölls med 202 röster mot 121 för reservation 2 av , fl. betänkande 1985/86:3 om vissa trafikpolitiska frågor m, m. 122PER STENMARCK (m): En arbetsgrupp inomkommunikationsdepartementet presenterade rapporten avgifter inom trafiksektorn, I det betänkande som vi diskuterar ser majoritetendenna rapport som en översyn av trafikpolitiska beslut. Detta är ettresonemang som vi från moderata samlingspartiet inte accepterar. Arbetsgruppensmaterial och slutsatser har rönt stark kritik och kan enligt vår uppfattninginte läggas till grund-för trafikpolitiska beslut. trafikpolitiska beslut tillkom efter ettlångvarigt utredningsarbete under stora delar av . Självfallet komdetta beslut att präglas av de bedömningar av samhällsekonomin som då gjordes.Men 1970-talets samhällsekonomiska bedömningar är - vågar jag påstå - integiltiga . Den som vägrar inse detta lever kvar i det förgångna. I reservation 1, som är fogad till betänkandet,konstaterar vi att beslut nu varit i kraft att enutvärdering av beslutet är nödvändig. Ett av de grundläggande problemen inom kollektivtrafikenär den mycket kraftiga höjningen av skattesubventionerna. Under den senaste15-årsperio-den har dessa ökat från till av de totalakostnaderna. Alla borde vara överens om att detta är en i längden omöjligsituation. Skattebetalarnas sammanlagda kostnader för skattesubventionernauppgår till . Av det skälet borde alla rimligtvis kunna ställa sig bakomvårt förslag om ett uttalande om att denna utveckling måste stoppas. Så värre inte skett, varför vi har, fogat reservation 3 till betänkandet. Det finns en allt större enighet om attdet är nödvändigt att reformera affärsverken. Regeringen har dock valt att föraen tvehågsen och defensiv politik. Även om vissa framsteg har gjorts - somexempel kan nämnas ökade självständighet och möjhgheterna förpostverket och att finansiera investeringar på den öppnakapitalmarknaden -krävs det mer genomgripande förändringar av affärsverken ochderas verksamhet. De affärsverk som vi här behandlar har en gemensamomsättning på ca , och man sysselsätter närmare 150 000personer. Både denna storlek och de faktiska monopol påverksamhetsgrenar som affärsverken har visar på vikten av att de sköts framsyntoch effektivt. Om så ändå inte sker beror det förmodligen mer på oss politikerän på verken själva. Affärsverken har dels myndighetsuppgifter, delsförvaltningsuppgifter. Det är denna sammanblandning som vi tar upp i motionen. Affärsverken är belagda av staten och de facto genom affärsverksformenockså en del av statsmakten. Ytterst drivs affärsverken av politiskt valdaföreträdare för väljarna, , gavs för några årsedan, genom beslut som hade föranletts av en proposition, möjlighet att viaTeleinvest finansiera sina verksamheter på den öppna marknaden, Sammamöjligheter har postverket delvis också fått. Detta är steg i rätt riktning,men är det politiska inflytandet omfattande. Affärsverkens ställning som en del av staten - de bestämdareglerna för ärendenas handläggning och ihopblandningen av myndighetsfunktionenmed de affärsdrivande uppgifterna - riskerar att dämpa utvecklingen. Affärsverkens utvecklingsmöjligheter kan bedömas utifrånframtidsutsikterna för de varor och tjänster som de producerar. Samtliga verk,förmodligen med undantag för luftfartsverket, kommer sannolikt att möta enhårdare konkurrens än vad som är fallet - detta mycket beroende på densnabba tekniska utvecklingen. Mycket tyder på att affärsverken har sämreförutsättningar att möta framtiden än sina privata konkurrenter. Det finnsdärför skäl att se över affärsverken och den form som de arbetar i ochatt vidta åtgärder. Till utskottets betänkande finns fogade ett antal reservationeri denna del. Reservation 4 avser affärsverkens monopol. Vi har därkrävt att dessa, så långt möjligt, skall begränsas, Alla erfarenheter visar attverksamhet under monopol förr eller senare leder till bristandekostnadsmedvetande och risk för slöseri med allmänna resurser. Det ligger ocksåen uppenbar fara i att ett och samma företag driver både konkurrensutsatta ochmonopolskyddade verksamheter, I reservation 5 förordar vi en överföring av affärsverkentill aktiebolagsform. Vi menar att det finns mycket att vinna på en sådanåtgärd, - Affärsverkenskulle få samma bolagsform som sina konkurrenter, och därmed förmodligen kunnauppträda på ett smidigare sätt, - Man skullekunna utnyttja aktiebolagslagens förmånligare regler för avskrivningar, - Större kravskulle ställas på ledning och styrelse. Styrelsen skulle få det direktaansvaret för investeringarna och deras finansiering. Därmed skulle också gesökade möjligheter till mera långsiktiga beslut, - Verksamhetenskulle kunna drivas rationellare, därför att de krav som ställs påoffentlighet, och som riskerar att vara en nackdel ur konkurrenshänseende,skulle försvinna, - För statenskulle ett byte av företagsform, förhoppningsvis, innebära en rationellareverksamhet och därmed en mindre belastning på statsbudgeten. Reservation 6 avser ettsammanförande av de myndighetsutövande verksamheterna. Genom att överföraaffärsverkens kommersiella verksamhet till aktiebolagsform skapar mansamtidigt förutsättningar för en ända-målsenligare form för verkensmyndighetsutövande verksamhet. De olika affärsverkens myndighetsutövning är,som vi ser det, av likartad karaktär. Det bör därför finnas förutsättningar attsammanföra dem till en enda myndighet, eventuellt med olika avdelningar förresp, affärsverk. Reservation 7, slutligen, gäller en utförsäljning av enrad av affärsverkens dotterbolag. Odiskutabelt är det så att flera av dessabolag har föga gemensamt med den verksamhet som verket en gång startades för.Denna typ av dotterbolag menar vi bör säljas ut. Ofta är ett affärsverktillsammans med något eller några dotterbolag helt dominerande på en marknad.Detta menar vi är fel. Staten skall inte ha en sådan ställning, utan konkurrensmåste i stället eftersträvas. Nya ägare till dotterföretagen skulle dessutomkunna stimulerautvecklingen inom olika marknadsområden. Jag ber med detta som bakgrund, herr talman, att få yrkabifall till reservationerna 1 och 3-7, fogade till betänkandet. Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar, 123 (); Konkurrens och fri etableringsrätt är demäktiga medel som i en marknadsekonomi tvingar företagen att anpassaproduktionen till konsumenternas önskemål, I liberalismens socialt styrdamarknadsekonomi finns viktiga uppgifter för staten när det gäller att sätta uppramar för företagens verksamhet, t. ex, vad gäller miljöpåverkan ochmedbestämmande för de anställda. En del verksamheter har därtill ansetts utgöras, k, naturliga monopol, t, ex, telefoni, postbefordran ochjärnvägstransporter. Men gränserna för statlig affärsverksamhet bör ständigtgranskas kritiskt. i ett historiskt och internationellt perspektiv hargränserna varierat betydligt. Även den tekniska utvecklingen påverkar vad somär naturligt för staten att sköta, I driver staten affärsverksamhet både i skydd avmonopol och i branscher med konkurrens från enskilda företag. Verksamheten skergenom statligt ägda bolag, affärsdrivande verk och dotterbolag tillaffärsverken, Offentiigt ägda institutioner tillhandahåller t, ex,tjänster som också finns inom det enskilda näringslivet. Försäljning avtelefoner och kringutrustning är ett sådant exempel. Det kan också ske genomatt statliga verk utvidgar sin verksamhet på områden som ligger nära deraseget. Postens budverksamhet är ett sådant exempel. Det finns stora faror i offentlig affärsverksamhet.Monopol leder alltid till ineffektivitet, stelhet och ointresse förkonsumenterna. Myndigheter som också driver affärer riskerar att bokförautgifterna på myndighetsutövningen och inkomsterna på affärsverksamheten ochdärigenom uppnå goda affärsresultat trots att verksamheten är mindre effektivän den som enskilda företag bedriver i branschen. riskerardärigenom att slås ut, Motmedlet har varit att överföra konkurrensutsattverksamhet till särskilda bolag. Detta har ingalunda skett systematiskt. Mendär så skett, har möjligheterna till dolda subventioner minskat ellerförsvunnit. Faran är dock inte över i och med det. Kontrollen av attstatliga företag och myndigheters dotterföretag verkligen uppfyller rimligavinstmål är helt otillräcklig. Ett enskilt företag som intelämnar rimlig avkastning på insatt kapital måste förr eller senarerekonstrueras eller träda i Hkvidation. För statligt ägda företag finns ingenmotsvarande garanti. Resuhat med dålig eller negativ avkastning brukarregelmässigt läggas till handlingarna utan någon som helst åtgärd. I slutändan är det konsumenterna som drabbas. Frånvaron avtvingande avkastningskrav blir en konkurrensfördel för den statligt ägdaverksamheten gentemot enskilda företag. Denna snedvridna konkurrens leder tillminskad effektivitet i samhällsekonomin och dyrare produkter eller tjänster. I trafikutskottets betänkande 3 behandlas frågor som minskningav affärsverkens monopol liksom försäljning av affärsverkens dotterföretag.Dessa frågor har aktualiserats i två moderatmotioner. Utskottetssocialdemokrater och den kommunistiska representanten har ställt upp tillförsvar av det nuvarande monopolet och mot försäljning av affärsverkensdotterföretag. De tre icke-socialistiska partierna har reserverat sig, varförjag avslutningsvis yrkar bifall till reservationerna 4 och 7. 124RUNE (): betänkande 3 behandlar bl.a. en centermotion, nr 442, som jag inledningsvis vill kommentera. I den allmänna samhällsdebatten talas ofta om behovet aven förbättrad kollektivtrafik, om behovet av en utbyggnad av vägar för attkunna göra trafiken säkrare men också snabbare och dessutom ge möjlighet ökad trafik. tar någon upp vikten av att i stället planera på ettsådant sätt att trafiken kan minimeras. I en centermotion tar vi upp just denna fråga. Vi anseratt samhället bör utformas så att antalet persontransporter inte fortsätter attstiga i samma takt som . Ett sätt är att i samhällsplaneringen medvetetarbeta för att närma arbetsplatser och bostäder till varandra. Ett annat är attvid stadsplanering uppmuntra till etablering av närservice. Ett ytterligaresätt kan vara att tillse att det i närområdena finns tillgång till upplysta ochtrafiksäkra gång- och cykelvägar. hänvisar för sin del till plan-och'bygglagen och anser att vårt motionskrav därigenom tillgodoses. Utskottetsförslag är att i avvaktan på behandling av förslag till ny plan- ochbygglag motionen ej skall föranleda någon åtgärd i nu aktuell del. Från centerhåll har vi inte anfört någon reservation utananslutit oss till utskottets mening. Men, herr talman, det viktiga är då att också övrigapartier står bakom utskottets enhälliga uttalande i verkligheten och intebarapå papperet. För vad menas med - och citerar jag ur plan- ochbyggnadslagen -"lokalisering av lämpliga arbetsplatser och andraverksamheter som bidrar till att ge bostadsområdena ett mångsidigt socialtliv"? Ja, från centerhåll menar vi arbetstillfällen som intemedför negativ miljöpåverkan. Vi avser också kommersiell och offentlig servicesåsom sjukvårdscentraler, bibliotek, kanske biografer, samlingslokaler osv. Bralokalsamhällen medverkar enligt vår mening till att mycket kan utanbehov av vare sig privat biltrafik eller allmänna kommunikationer. Men då måste vi också planera medvetet i kommunerna.Stormarknader med externa lägen medverkar naturligtvis till att dra undanköpkraften från de mer närbelägna livsmedelsbutikerna. Butiker, banker ochidrottsanläggningar, som ofta läggs i industriområden, medverkar också tillatt försämra underlaget i våra närområden. Det skapar också ett behov av trafikför att människorna skall kunna komma till dessa anläggningar. Enligt mening skall en vettig planering sökaåstadkomma bra lokalsamhällen och bra stadsdelscentra och den skall motverkaexterna anläggningar och förläggning till industriområden av en mängd servicesom egentligen inte alls hör hemma där. Enligt uppfattning kan vi med en medvetenplanering medverka till att minska trafikbehovet när det gäller såväl enskildbiltrafik som kollektivtrafik. Frågan är om också övriga partier i verklighetenställer upp på detta - i utskottet har man gjort det genom den skrivning somföreligger. Men detta måste följas upp från ord till handling iplaneringsarbetet i kommunerna. Från centerhåll kommer vi att uppmärksamt följafrågan. Några ord om järnvägen och tunga transporter. Vpk harHksom en järnvägsvänlig syn. Vi tycker det är viktigt att så mycket sommöjligt av den tunga trafiken kan gå på järnväg i stället för på landsvägliksom att vi utnyttjar hav, sjöar och vattendrag. Dels är dessa bratransportmedel, dels är de miljövänliga. Från sida tycker vi dock attutskottet i denna fråga har lyckats åstadkomma en rimlig skrivning, och vi harinte ifrågasatt den. Vi följer dock nogsamt dessa frågor och är beredda tillolika slag av initiativ om så skulle behövas. I en moderatmotion har behovet av en ökadavgiftsfinansiering av kollektivtrafiken tagits upp. Jag vill något kommenteraockså denna. Från sida anser vi att det är viktigt med brakollektivtrafik, och vi menar att samhället måste ta ett övergripande ansvarhärför - såväl planeringsmässigt som ekonomiskt. Vi är från sida klart medvetna om att kostnadernaför den kollektiva trafiken har ökat starkt för såväl kommunersom landsting. I ett sådant läge är det viktigt att se till att taxorna intesläpar efter. Men enligt vår mening är detta en självklar uppgift förpolitikerna i resp. länsbolag och ingenting för . Därför yrkar vibifall till utskottets hemställan i denna del. Från har vi också i motionen tagit upp en delandra frågor, bl. a. frågan om flexibel skolstart och flexibla arbetstider isyfte att bättre utnyttja transportmedlen. Utskottet hänvisar här tillskolmyndigheter och arbetsmarknadens parter. Vi har inget yrkande idenna fråga utan ansluter oss till utskottets hemställan. För egen del tror jagatt en förkortning av arbetstiden och ett åtföljande tvåskiftssystem exempelvisinom den offentliga sektorn skulle medföra ett betydligt bättreutnyttjande av den kollektivtrafik vi har. I samma motion har vi också tagit upp frågan ommöjligheter att medföra cyklar på bussar och lokaltåg. Jag noterar medtillfredsställelse att utskottet här har åstadkommit en positiv skrivning. Utskottetanser visserligen att det bör ankomma på i första hand trafikhuvudmännen att taställning till dessa frågor, men detta är en synpunkt som vi har anslutit osstill. har vidare tillsammans med ochmoderata samlingspartiet två reservationer. Den ena handlar om minskning avaffärsverkens monopol och den andra om försäljning av affärsverkensdotterföretag. Jag vill, herr talman, avslutningsvis något kommentera ocksådessa reservationer. Som jag tidigare påpekat har vi från sida enpositiv syn på SJ. Vi har samma positiva syn på , postverket ochluftfartsverket. Vad jag nu sagt innebär emellertid inte att vi på något sättskulle avstå från att kritiskt granska dessa företag. Tvärtom är det vår pliktmot medborgarna att göra det,likaså att ställa krav på så hög effektivitet som möjligt inom våra statligaaffärsverk. En översyn av affärsverkens monopol och likaså en översynav affärsverkens dotterbolag bör enligt mening ske. Det senare tordekomma att leda till en försäljning av flera av de berörda dotterbolagen. Med vad jag nu sagt ber jag att få yrkabifall till reservationerna av m.fl. under mom. 10 och mom. 13. Iövrigt yrkar jag bifall till utskottets hemställan. 125VIOLA (vpk); Antalet bilar ökar igen! utroparBilindustriföreningen i en skrift som kommit ledamöterna till hända i dag.Bilismens expansion fortsätter alltså. Det faktum att bilen är ettnödvändigt transportmedel, framför allt i glesbygden, får inte hindra attbilismens skadeverkningar och kostnader omvärderas frän grunden. Vpk anser attöverflödsbilismen kan och skall begränsas. Vissa riksdagsbeslut vilar på entrafikprognos som redan har spruckit. De åtgärder som kommer att vidtas för attt. ex. minska luftföroreningar, försurning och skogsdöd drunknar i den storaoch ökande mängden tunga landsvägstransporter. Med nuvarande utveckling finnsdet inga förutsättningar att uppnå de miljöförbättringar och energibesparingareller det minskade vägslitage som vissa löften förutskickat. Ytterst handlar bilsamhällets uppbyggnad och expansion ommakt och inflytande för biljättar och motororganisationer. De transnationellabilföretagens relationer till regering och myndigheter antar i Sverigeöverstatliga och odemokratiska former - detta har tidigare diskuterats i eninterpellationsdebatt. sker en monopolisering avbilspeditionsföretagen i , en monopolisering som har samma bakgrund somnär det gäller projektförslaget Scandinavian Link. Denna utveckling har vikunnat läsa om i tidningarna . Förklaringen är attföretagen producerar allt mindre för lager och alltmer för direkt leverans tillkunderna. När transportsektorn omvandlats till jättelika och rullandelagerlokaler ökar också storföretagens redan höga vinster. Tid är pengar! Menmiljö tycks inte värderas alls. I går gjorde Svenska byggnadsentreprenörföreningentillsammans med ett kampanjartat utspel för, som dethette, en ny motorvägstriangel som skall sätta fart på . Det handlar omett projekt på 13 miljarder - det skall alltså genomföras i samma anda som ifråga om Scandinavian Link, men utan brosystem. Det handlar om nya motorlederoch motorvägar som skall knyta samman Stockholm-Göteborg-Malmö medJönköping-Örebro-Karlstad och för att man skall uppnå s. k.internationell toppstandard. Detta är ytterligare en idé som skall genomförashelt på storfinansens villkor. Man frågar sig vilken strategi regeringen harför att bemöta dessa tuffa propåer. Om de stora företagen får som de villkommer stora delar av att asfalteras. Alla "felande länkar"kommer att ersättas med superautostrador- så blygsamt beskriver Gyllenhammaroch den europeiska makteliten sina idéer- för att man ytterligare skall kunnaöka den tunga trafiken. Då blir de samhällsekonomiska effekterna förödande. 7 protokoll 1985/86:43-44 Jag tror att det handlar om samhällets ömmaste punkter justnu; en ekologisk, en ekonomisk, en politisk och också en moralisk kris. Vemskall styra över framtiden och våra liv? Skall det bli eller folket? Detvore intressant att höra regeringen tala klarspråk och peka på delar av enstrategi och allra helst en riktig strategi, I genomsnitt går det åt nära åtta gånger mer energi föratt frakta gods på landsväg jämfört med järnväg. avjärnvägstransporterna går på elektrifierade bandelar. Elektriska lok förorenarinte miljön. Även genom transporter på bandelar som inte är elektrifieradeskonas miljön genom att tågen kan utföra ett större trafikarbete med en vissmängd energi än det som med samma mängd energi kan utföras av bilar på väg. Den tunga lastbilstrafiken har lett till hårdförslitning av vägarna med åtföljande höga kostnader för underhåll m. m.Undersökningar av bl.a. vägbroarnas tillstånd har i många fall visat på mycketbetydande skador, som vållats av den tunga trafiken. Nog tycker jag att det är ett litet märkligt agerande fråncenterns sida i kammaren just .