prot · G909107 · 1985-12-31 00:00:00 — Visst är det litet av uppgivenhet och fomhänthet över det! Mycketav arbetsmarknadspolitiken är vi här i kammaren överens om, och def kanske vidå infe behöver orda så mycket om. Men det finns saker som vi från folkparfietssida har fört fram som angelägna; atf främja nyföretagande, atf ge ungdomarnastörre möjligheter att komma in på arbetsmarknaden, aff ge lärlingsutbildningenen större roll, aff öka starta-eget-möjligheten, osv. Vi lägger stor vikt vidatt handikappade skall få större chanser: Vi vill ta bort "taket" närdet gäller lönebidrag, vi vill öka det särskilda lönebidraget och vi vill attfler skulle kunna engageras i Samhällsföretag - dessutom för en billig penning.Det är några av våra förslag. Vidaretycker vi atf vi borde bli mer flexibla för att inte säga fantasifulla. Jagtror att en framgångsrik arbetsmarknadspolitik behöver mycket av fantasi ochinfe enbart stelbent byråkrati. Vi kanske inte skall träta alltför mycket om defsom har varit-vi kanleka med statistik och få goda infallsvinklar, men jag tror att vi skall selifef bakom hörnet framöver. Dagsläget är atf vi har stora problem trots yttregoda förutsättningar som högkonjunktur, bra export, osv. Det finns en departementspromemoria som jag tror kan varaintressant som diskussionsunderlag, men den innehåller självfallet ingenlösning, och def säger infe heller regeringen att den gör. Det behövs merfantasi inom arbetsmarknadsverket, i departementet och hos oss inomoppositionen. Frånfolkpartiets sida är vi nu som fidigare beredda att diskutera seriösa förslagsom skulle kunna göra def möjligt för allt fler atf få arbete, och det ärviktigt atf infe minst ungdomen får en chans till ett meningsfullt arbete. Detär nägot av def mest angelägna som vi som polifiker kan hjälpa dem till. På denpunkfen har regeringen infe lyckats. 16 ()replik: Får vi infe igenom våra förslag aft utveckla näringslivet, att utvecklaregionalpolitiken, kommer en miljard till AMS att behövas och kanske tyvärrännu mer, . Men om näringslivet och de regionalpolifiskt ansvarigamyndigheterna nu fick signaler från att pengar i stället kommer affstå till deras förfogande för näringslivsutveckling från ocheft är framåt, skulle det sätta sina spår fram till den 1 juH 1987. Tagbara en sådan sak som löntagarfonderna, som tog upp i sitt förraanförande. T. ex. från säger man att det som händer är atf dethela fiden går pengar från jämtländska småföretag till löntagarfonderna ochicke ett enda öre kommer tillbaka. De går till de mest vinstgivandestorföretagen. Man klipper värre än de värsta aktiekhpparna. Man klipper så t, o, m, får byta direktör. Ochvad används pengarna till? Ja, i stor utsträckning fill att pressa uppaktiekurserna, LO och andra beklagar att aktiekurserna har stigit så starktunder den socialdemokratiska regeringstiden. Det är klart att det är mycket Prot.1985/86:107 bättre om de pengarna i stället får stanna i ochanvändas till nya 3 april1986 investeringar och nya jobb där. Jag är förvånad över atf och många andrasocialdemokrater -ja, nästan vilken socialdemokratisk talare def än är fråga om- ännu infe verkar ha förstått att vi åren 19761982 hade den värstainternafionella lågkonjunkturen . Jag undrar hur defskulle ha sett ut om socialdemokraterna hade fåtfuppleva samma lågkonjunktur och fördubblade oljepriser. Det är ju tillräckligtilla nu när def gäller arbetslöshetstal. Det skulle ha sett förskräckligt ut omdet hade varit en internationell lågkonjunktur och en ytterligare fördubblingav oljepriserna. 17 (vpk) replik: Utskottets talesman har mycket litet atf sägatill var och en av oss, men om jag har förstått rätt ville hanändå säga aff målet är full sysselsättning. När jag frågar om åtgärderna sägerhan pä nytt, när han blir litet pressad, att förutsättningarna ärindustripolifiken och den ekonomiska polifiken. Sedan säger han aff denekonomiska politiken är bra och atf den har lyckats. Dä mäste jag på nyttfråga: År def full sysselsättning när 120 000 människor är arbetslösa och 180000 är föremål för arbetsmarknads-poHtiska åtgärder och dä allt fler blirförtidspensionerade? Detta är alltså resultatet av den ekonomiska politik somförs - i en högkonjunktur, ! Om man aktivt vill ingripa i den svenska ekonomin, måsteman ju ingripa när det gäller industrins utveckling, tekniken, den offenfligasektorn och även beträffande arbetstiden. Men dä får ju arbetsmarknadspolitikenden roll som den har ; atf jämna vägen för kapitalefs strukturomvandling,atf se till att de rätta människorna kommer till den rätta regionen med påföljdatf de som blir över får stanna kvar någonstans. Därför har vi dagensstrukturella arbetslöshet, som framför allt har drabbat ungdomen. Om vi infevidtar aktiva åtgärder, kommer vi aldrig ät problemen, AMS arbetsmarknadspolitik- pä basis av dagens ekonomiska polifik - skall ju bara bekräfta den pohfikenoch har infe fill syfte aft i förlängningen skapa fasta arbeten. Det tydligasteexemplet finns på ungdomssidan, Jag kan också nämna dem som ärarbetshandikappade. Detta innebär ju ett enormt nederlag, Def mest oroandetecknet är att de borgerliga och socialdemokraterna i regeringsställning blirmer och mer överens om de arbefsmarknadspolitiska tagen under täckmanteln"serviceinriktning" av alla möjliga slag. Här gäller def då enserviceinriktning för företagen och de starka. De svaga ställs utanför. Men vad är då full sysselsättning, ? Vi kankanske reda ut detta . Vilket syfte kommer rekryteringsstödet aff ha,? Varför tycker socialdemokraterna fortfarande att dennasubvenfionsmetod är bra? År det inte även här fräga om en eftergift förborgerlig politik? I vissa fall vill man inte att det skall ges någrasubventioner till näringslivet, men i vissa andra fall önskar man enormasubventioner, som i det här fallet, då man vill ha kvar rekryteringsstödet. Harocksä valt den linjen? 18 LÄRS ULANDER (s)replik; Jag skall den här gången börja med Bengf Wittbom. satte igäng en ganska akademisk diskussion. Han ställde ett antal frågor och frågadeom jag ville svara. Sedan sade han att om svarar si eller såhänder det eller det. Jagkan direkt svara pä en av frågorna, nämligen på frågan om förändringar när defgäller arbetsrätten. Jag kommer aldrig, , att medverka fill enförsämring av arbetsrätten för de anställda i företagen. Är alla av samma natur är naturligtvis svaret givet. Debattenmed har blivit litet underlig, eftersom han ställde väldigt mängafrågor fill arbetsmarknadsministern, som ju kommer upp först sedan den härdebattrundan är klar. OmElver inlägg kan jag fatta mig kort. Han landar på fötter när detgäller rekryteringsstödet. Det är ocksä mitt svar till i dendelen. Det är eff mycket löst villkorat förslag från utskottet, nämligen attfram till komplefferingsproposifionen vill vi aff def stödet skall vara kvar. Sedanskulle lätta pä förlåten i fräga om sina nya arbetsmarknadspolitiskaidéer, men det var inte mycket med det utan bara gammal känd skåpmat. Däremottycker jag aft def är bra aff säger aft vi skall inte träta utanvi skall se runt hörnet och vi skall samarbeta. Jag tror att arbetsmarknadspolitikenoch sysselsättningsfrågorna är sä viktiga att det finns all anledning affförsöka hitta breda lösningar, BörjeHörnlund kom tillbaka och tog bl, a. upp en diskussion om löntagarfonderna. Hannämnde aft en direktör hade bytts ut och ville använda def som eft argument föratt fonderna skall bort. Jag tycker att det var ganska alert av fonden att bytaut en direktör som inte arbetat på det sätt som en sådan skall göra. Jagvill nog påstå att är hela den arsenal av argument som användermot löntagarfonderna av den kalibern, då är det infe farligt. Sedanskulle jag vilja göra den kommentaren att det är ganska underligt att BörjeHörnlund och rätt över tar bort . Varför har man inteföreslagit från vilka anslag den miljarden skall plockas? Man har i stället medvarm hand överlämnat det fill regeringen och AMS att klara ut. Slufligenbara en upplysning fill som kan vara bra att ha: Mellan 1978 och1980 var det en ganska ordenflig konjunkturuppgång i . Anf.19 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jagfår meddela att anslag om kvällsplenum nu har uppsatts. tidigare i debatten att det finns en ljus och en mörk sida avarbetsmarknaden. Jag tycker aft det ligger väldigt mycket i Det finns mycket som är ljustsom vi kan ta fasta på. Vi kan konstatera att vi i har visat attdet är möjligt aft minska arbetslösheten och öka sysselsättningen i ensituation när man i många andra länder nästan har tappat tron på det. Prot.1985/86:107 Trots att de precis som vi harupplevt en internationell högkonjunktur, 3 april1986 sänkta oljepriser, sjunkandedollarkurs och annat, har man i många länder den tronatt det infe längre går atf bekämpa arbetslösheten. En arbetslöshet på 5 eller6, kanske ända anses som mer eller mindre ofrånkomlig, mer ellermindre naturlig. Det tycker inte vi i . Det tillhör den ljusa sidan. Till den mörka sidan hör naturhgtvis att vi ständigtkänner en otålighet över att vi inte fort nog i vårt eget land förmått att gealla dem som vill ha ett arbete den chansen. Åtminstone vi socialdemokraterkommer allfid aff mer eller mindre besättas av denna otålighet, därför attkampen mot arbetslösheten är och förblir en av våra allra viktigaste pohtiskafrågor. Det finns en ljus och en mörk sida - det är rätt, ElverJonsson. Vi måste hantera båda två. Till det ljusa kan vi räkna att den utveckling som vi harbakom oss har gått i rätt riktning. Antalet arbetslösa har minskat. Antaletsysselsatta har ökat. Antalet personer i arbete har ökat mycket kraftigt.Antalet personer i olika arbetsmarknadspolifiska åtgärder har minskat. Den utveckling vi kan se framför oss ser också i vissaavseenden betydligt ljusare ut nu än man trodde för eff halvår eller eft ärsedan. Det ger bl, a, länsarbetsnämndernas rapporter besked om. De är meroptimistiska nu än de var för , och då var de i sin tur meropfimisfiska än på vären 1985, Men det finns också vissa mörkare inslag i framtidsbilden.Inflödet av lediga platser och sysselsättningen inom industrin har försvagatsnågot, men Hgger fortfarande på en hög nivå. Antalet varsel om uppsägning har varithögre än eff år fidigare. Det finns i länsarbetsnämndernas prognoser en varningför aft arbetslösheten kan öka igen. I den varningeninstämmer inte konjunkfurinsfifufet, som har en betydligt mera optimistiskbild. Men vi mäste se både den ljusa sidan och den mörka och försöka hanterabåda. Det är för att göra detta som vi på en gång kan varastolta över den polifik vi har fört, stolta över de förändringar somåstadkommits, över den arbetsmarknadspolitik med ungdomslag och annat som vigenomfört, men vara beredda att ifrågasätta och prövanytt. Trots att vi tycker att ungdomslagen i stort sett fungeratmycket bra, försöker vi belysa dem på nytt för att se om vi inte kangöra dem ännu bättre. Det är därför vi beställt utredningar av flera olikainstitutioner, både sociologiska institution, ocharbetsmarknadsverket, liksom vi fidigare beställt av konsultföretaget . Det är ocksä därför vi i , föratt fä både de ljusa och mörka sidorna av vår verklighet belysta, drar i gångett särskilt utredningsarbete med experter för atf diskutera vad vi har gjortbra och vad vi gjort mindre bra och vad vi skall ha för inriktning påframtidens arbetsmarknad och arbetsmarknadspolitik. Eftersomvi bäde vill och kan se både de mörka och de ljusa sidorna behällervi infe dessa rapporter från expertgruppen fill internt bruk i Vi säger atf dettaär mycket viktiga frågor. Vi vill ha en öppendiskussion om defta. Det hoppas jag också att vi skall få i fortsättningen. Låtmig sedan speciellt fa upp ungdomarnas situation. Ungdomslagen har haft en sforbetydelse för aft pressa ned ungdomsarbetslösheten. Många av de pessimistiskabedömningar som gjordes när ungdomslagen infördes har inte alls infriats. Ungdomslagenskulle bli en förvaringsplats , sade somliga. Def blir bara meningslösaarbetsuppgifter i ungdomslagen, sade andra. Verkligheten visar en annan bild,och det gör bl, a, de utvärderingar som jag nämnde . Dessa utvärderingarfinns det anledning för oss att komma tillbaka till med . Jagtänkte dock kort säga något om några saker som de visar. Utvärderingarnager vid handen att majoriteten av ungdomar har varit i ungdomslag en gång, Deffinns en del som kommit fillbaka och varit där eff par och i vissa fall tregånger. Deflesta fann sitt ungdomslagsarbete i kommunen. Unga kvinnor varöverrepresenterade, av dem som påbörjade ett ungdomslags-arbete. Dengenomsnittliga tiden i ungdomslag var sex fill . Den vanligasteorsaken fill aft man slutat är att man fåtf eft annat arbete. År1984, ungdomslagens första år, genomfördes 83 000 utplaceringar i ungdomslag.År 1985 var def 48 000, och i är har antalet varit lägre än 1985, Ungdomslagendiskuteras mycket, och det tycker jag är bra. Men jag tycker att en del avinslagen i diskussionen är ganska olustiga. Till de olustiga inslagen hör enartikel i senaste numret av , Där säger man aff ungdomar, i dethär fallet i , infe far vanliga jobb i industrin utan i stället villarbeta i ungdomslagen. Man refererar till i , som sägs ha ettomedelbart behov av 30 ungdomar men som inte kan fä några, trots aft det finns200 ungdomar i ungdomslag i kommunen. Jagtänker ta upp def här fallet, inte för atf "hänga uf" Electroluxspeciellt utan därför atf def pågår en diskussion om ungdomslagen som ärfelakfig. Det framförs både osanna och ojusta påståenden om hur ungdomslagenfungerar. Det förhållandet att eff företag har svårt atf få och behållaarbetskraft beror inte alls pä ungdomslagen utan på andra saker, Electroluxhar en hög personalomsättning. anställdes 77 personer,och 36 slutade. anställdes 54, och 69 slutade. Tredje kvartaletanställdes 99, och 69 slutade. Fjärde kvartalet anställdes 139, och 52 slutade.Efter sommaren har arbetsförmedlingen anvisat 167 personer som infe fåttanställning av företaget. Företaget anställer näsfan enbart män. Arbetet ärtungt, och mänga har slutat därför aft de inte har orkat med, Ifebruari gjorde arbetsförmedlingen en genomgång av alla ungdomar iungdomslag - 200 i . 70 av dem var pojkar. Def var ju bara pojkar iungdomslagen som def här företaget var intresserat av. Äv dessa 70 pojkar hade40 ganska klara handlingsplaner - vad de ville göra - som riktade sig åt andrahåll än . Åtta skulle göra värnplikt. 23 ansågs vara lämpliga för attsöka arbete pä . Företaget tog tio av dem. De andra fick nej. Depassade infe för aft de hade handikapp - eller av något annat skäl. Prot.1985/86:107 ungdomar som ansågs lämpliga för jobb på och som hade enplats i ungdomslag och som vägrade affställa upp, avstängdes. Av denna redovisning framgår att har svårt aftfå folk som stannar kvar. Men def är inte ungdomslagens fel, som SAF-fidningenpåstår, och som jag också har fått höra i andra sammanhang att direktörer påElectrolux säger. Vi har diskuterat åtgärder för ungdomar i många olikasammanhang. Vi införde ungdomslagen därför att arbetslösheten bland18-19-åringar var högre än för någon annan grupp. Men vi sade samfidigt - ochdärvid var vi eniga här i - aft ungdomslagen inte kan vara den endaåtgärden och aft ungdomslagen absolut infe skall vara den första åtgärden. Frånregeringens sida har vi hela fiden haft den uppfattningen att ungdomslagenbehöver kompletteras med andra åtgärder. Men för atf detta skall fungera måsteinte bara statsmakterna spela sin roll utan också parterna pä arbetsmarknaden.I olika sammanhang har vi under vären redovisat atf vi från regeringens sidavill se eff sammanhållet åtgärdsprogram för ungdomarna för atf underlätta enövergång frän skolan till arbetslivet. Och vi säger atf vi välkomnar defförnyade intresset från arbetsmarknadens parter för samtal kring dessa frågor. Vi tycker också aff det är självklart atf insatserna föratt klara övergången från skolan fill arbetslivet inte kan bäras av detoffentliga på det sätt som det fått göra. Vi måste få en kompletteringpå den privata arbetsmarknaden. Därför är det angeläget atf parterna hjälpertill atf så snabbt som möjligt förhandla fram ett avtal, där villkoren bestämsför någon form av inskolnings- eller introduktionsplafser. Vi vet aff deffinns eff sådant intresse. Det stämmer också helt överens med vad riksdagensagt om ett samlat åtgärds-program och insatser för ungdomarna. Ur fördelningspolitisk synpunkt är det viktigt atf dearbetsmarknadspolifiska åtgärderna och de stöd som vi har inomarbetsmarknadspolitiken riktas till de grupper som bäst behöver fä ett fotfästepå arbetsmarknaden och inte klarar det själva, Äv den anledningen är defnaturligtvis viktigt att fundera över vilka grupper det är som behöver hasubvenfioner och stimulanser av olika slag. Om man är alltför frikosfig med aftgenom samhällets försorg generellt subventionera företagensarbetskraftskostnader, riskerar man atf tränga ut de grupper som bäst behöverstöd. Om man funderar över detta och kopplar det till ungdomarnas situation,kan man naturligtvis säga atf det kanske infe finns någon part i detta samhällesom bättre behöver ungdomarnas arbetsvilja, kunskap och engagemang än deenskilda arbetsgivarna. De behöver ungdomarna. Därför finns det självfalletingen anledning att lägga skattepengar för varje nyanställd ungdom inäringslivet, Def är min förhoppning att vi fillsammans medstatsmakterna och arbetsmarknadens parter skall kunna finna former förövergängen från skolan till arbetslivet som är ännu bättre än dem som vi har , I kompletteringspropositionen kommer vi frän regeringenssida, som vi redovisat för tidigare, att göra en förnyad bedömning av läget på arbetsmarknaden och vilka ätgärder som kan behövas för aff hålla sysselsätt ningen på en fortsatt hög nivå och förhindra ökningar av arbetslösheten, om 2 det skulle visa sig aft def finnsen risk för sådana. Vi är från regeringens sida infe färdiga med dessabedömningar. De kommer i slutet av . Men vi håller en väldigt högberedskap. Vi försöker samfidigt att hitta den riktlinje för framtiden som vitror är viktigast för arbetsmarknadspolitiken. Vi kan konstatera att vi nu harett läge med ganska goda förutsättningar för sådana diskussioner. Den akutasituationen med ökande arbetslöshet där vi måste sätta in alla tänkbararesurser för att minska arbetslösheten har vi nu klarat av. Vi kan meravslappnat och i lugn och ro diskutera framtidsfrågorna. Denorangegula promemoria som ett antal gånger resonerat omkring fråndenna talarstol är naturligtvis intressant. Jag hoppas aff vi inte bara skallanvända den som eft slagfrä i debatten utan aft den framför allt skall tjänatill en seriös diskussion om hur arbetsmarknadspolitiken i framfiden skallvara inriktad, Def finns några saker i denna promemoria som jag tycker viverkligen har skäl aft ta på djupt allvar. För det första den gamla självklarasanningen atf arbetsmarknadspolitiken bara är en del avsysselsättningspolitiken och aff vi behöver en samverkan mellan de olikapolitikområdena. För det andra att def allra viktigaste i vår arbefsmarknadspolifikär själva arbetsförmedlingen och att vi fill skillnad från andra länder ju inteser arbetsförmedlingen som en passiv sluss mellan lediga jobb ocharbetssökande. För oss är arbetsförmedlingens arbete själva kärnan iarbetsmarknadspolitiken, Def är eff av skälen till atf vi inte tycker aft dennavikfiga del heller skall vara nägot område för privat geschäft. Fördef tredje betonas i denna promemoria utbildningen. Vi kan ju glädjas åf,vilket också redovisades av Bengf Wittbom, att vi ständigt får förbättraderesultat när det gäller arbetsmarknadsutbildningens effektivitet. avdem som genomgått utbildningen har fått ett arbete i utbildningsyrket inom etthalvår. Det är ett bra resultat, och jag tror aft vi genom den nyaomorganisationen kan få en ännu bättre verksamhet i fortsättningen. Jagskulle dock också vilja säga aff arbetsmarknadsutbildningen faktiskt inte ärdet enda instrument vi har för utbildning på arbetsmarknaden. Just nu finns defväldigt mycket pengar ute i många svenska företag i de s. k. förnyelsefonderna,och dessa måste i stor utsträckning användas för utbildning, och förutbildning av de personer som bäst behöver den. Jag skulle vilja säga aft mångai denna kammare här har en stor uppgift, atf på sina resp. hemorter predikaförnyelsefondernas användning och deras möjligheter, både för att ge stöd åf deenskilda människorna och för att få det svenska näringslivet att fungera bättrei fortsättningen och att utnyttja all den kunskap och vilja till förnyadkunskap som finns hos de anställda. Detsista jag skulle vilja säga om denna rapport är aff den också starkt betonarfördelningsproblematiken inom arbefsmarknadspolifiken. De insatser vi görmåste i mycket sfor utsträckning vara riktade fill de människor som har störstbehov. På den punkten vet vi att vi inte har lyckats på det sätt som vi skullevilja. Vi har en alltför hög långtidsarbetslöshet, och de åtgärder som vi hargenomfört för atf söka minska långtidsarbetslösheten har inte klarat den.Rekryteringsstödet är ett sådant exempel, av rekryteringsstödet skulleanvändas för de långtidsarbetslösa, men vi vef aft def i verkligheten tyvärrinfe blev så, Detfa är bakgrunden till regeringens ställningstagande och filldet uttalande som utskottet har gjort på den här punkten. Prot.1985/86:107 För oss är det viktigt atf gemensamt forma enarbetsmarknadspolitik där vi inte glömmer fördelningsaspekten, där infe de som lättastklarar sig själva får stödet utan där stödet framför allt går fill dem som vivet annars alltid hamnar sist i kön. I det avseendet måste vi i fortsättningenutforma arbetsmarknadspolitiken bättre än vad vi hiffills har lyckats göra. Anf.21 () replik: Vi är beredda till samverkan,arbetsmarknadsministern, och till en öppen diskussion på basis av dennaexpertrapport och mycket annat nytt sakmaterial som flnns. Skälet till att jaganvänder den i dagens debatt är att arbetsmarknadsministerns partikollega med resten av socialisterna i arbefsmarknadsutskoftef rätt upp ochned har avstyrkt vartenda förslag i den parfimotion vi har väckt somöverensstämmer med tankar i rapporten. Det är bra aff arbetsmarknadsministern har en störreöppenhet än socialdemokraterna i . Vi är beredda till en öppen debatt- det har vi allfid varit - men detfa är första gången vi märker den tendensenfrän arbetsmarknadsministerns sida. Jag slås av tonen i arbetsmarknadsministerns anförande.Den är ödmjuk inför problemen, och den är annorlunda än vad jag någonsin haruppfattat i en arbetsmarknadspolifisk debatt. Det är bra. Jag förstår attarbetsmarknadsministern intar denna attityd, för hon har bekymmer - inte såmycket med den borgerliga oppositionen, för ibland verkar det som om hon stårnärmare den än sin socialdemokrafiska riksdagsgrupp. För den skull, Anna-GretaLeijon, skall vi gärna hjälpa till aff missionera för en förändradarbetsmarknadspolitik bland socialdemokraterna här i och öka förufsäffningarnaför arbetsmarknadsministern att bli framgångsrik, Def skall vi göra på grundvalav omsorgen om de människor som är i arbetslöshet och infe hittar riktiga jobboch framför allt i omsorg om dem som riskerar aft drabbas av arbetslöshet iännu större utsträckning om det infe går aff åstadkomma en förändring avpolitiken. Det stora problemet för arbetsmarknadsministernheter inte moderata samlingsparfiet - vi är nog snarare en fillgång - utan detheter den socialdemokratiska riksdagsgruppen och framför allt de fackligtbaserade riksdagsledamöterna, främst från LO, Beträffande ungdomarna: Tack för beskedet! Det är alltsåslut med bidrag för atf anställa ungdomar - nu är det upp till parterna aftträffa avtal om lägre ingångslöner för ungdomar. Vi har slagits för det underlång tid. Vi tackar sä mycket nu och hoppas bara aft arbetsmarknadsministernden här gängen skall bli framgångsrik i atf övertyga parterna om atf defta ärden enda vägen. Vi har lagt förslag som diskuterats under valrörelsen och därvi t, o, m, var beredda aft satsa stora resurser i form av sänktaarbetsgivaravgifter, för atf snabbt få uf effekterna av detta.