prot · G90994 · 1985-12-31 00:00:00 — Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten om skatteutskottetsbetänkande 27.) Kammaren övergår nu till att debatfern skatfeutskotfetsbetänknnde 25 om generalklausulen m.m. 86 BOLUNDGREN (m): Det betänkande av skatteutskoftef som harrubriken "om generalklausulen m.m." är egenfligen mycket merbetydelsefullt än titeln kan ge en anledning aft tro. Visserligen är frågan omgenernlklnusulens vnrn eller inte vara av synnerligen stor vikt ui'rättssäkerhetssynpunkt, men även andra ting rörande detta ämne och av mycketstor betydelse för enskilda människor behandlas i betänkandet. Utgångspunkten för det moderata sfällningstngandet tillfrågan om rättssäkerhet vid beskattningen är att förhällandet mellan deenskilda människorna och offentliga myndigheter efter hand har förskjutits säatt en kraftig obalans, till de enskildas nackdel, har uppstått. Det gällerinte minst på skatteområdet. Människor som företräder det offentliga i exempelvistaxeringsarbetet och senare i olika instanser har oftast större kompetens ochförfogar över större resurser än de vanliga skattebetalarna. Den ökade risk förskatteundandragande som det höga skattetrycket och den kompliceradesknttelagstiffningen innebär har också lett till en kraftigt utvidgad kontroll.Denna har i sin tur tagit sig former som i vissa fall kan kränka enskildamänniskors integritet. I ett pä senare tid uppmarksnmmaf offentliggörande av vadsom diskuteras i en staflig utredning har det redovisats att man funderar päaft införa möjligheten att kunna ålägga enskilda människor skyldighet ntt tillskntte-myndigheferna lämna uppgifter om bekanta, arbetskamrater och anhöriga.Bara def faktum att en utredning diskuterar denna typ av angiverisystem, därman skall kunna stämmas in för att lämna uppgifter om sina medmänniskor, ärskrämmande, och det är förvånande att så sker, I enstatlig utredning har det ocksä lagts fram långtgående förslag om skärpningarnär det gäller ansvaret för andras skatt. Det gäller inte bara företagare utanocksä vanliga människor. Den obalans som på detta vis har uppstått är fillväsentlig del följden av en medveten polifik. Den socialistiska ideologi sompräglar def socialdemokratiska partiet innebär ju att kollektiva lösningarprioriteras, med högt skattetryck och ökad skattekontroll som resultat.Enskilda människors inkomster betraktas i princip som kollektivets egendom. Den moderata samhällssynen utgår i stället frän attenskilda människors inkomster är deras egendom. De behov som faktiskt måstetillgodoses i samverkan finansieras med skatter och avgifter. Men dä människoranses ha förmåga att fa ansvar och genom moderat politik fär stor frihetminskar behovet av kollektiva lösningar. Det skatteuttag som blir nödvändigt skall fördelas mellanolika individer med hänsyn fill ekonomisk bärkraft. Den enskilde skattebetalarenskall, enligt moderat syn, kunna sätta sig in i skattelagstiftningen och ocksåha en stark ställning i förhållande till skattemyndigheten. En moderat politik på detta område innebär attskattetrycket mäste sänkas, som skattesystemet ses över för aff uppnåförenklingseffekter. Genom förändringar i reglerna för taxering och i reglernaför skatteprocessen i övrigt samt reglerna om skatfeansvar måste den enskildesställning stärkas. Den svenska skattelagstiftningen är kanske unik på mångasätt, men det är inte alltid bra att den är unik. Vi har tidigare ifinansdebaften haft anledning att ta upp frågnn om skattenivån, skaffeuttngefsstorlek, där vi i har världsrekord såväl när det gäller skatteuttagettotalt som när det gäller skatteuttaget för enskilda skatteformer såsominkomstskaft för enskilda människor, arbetsgivaravgifter, mervärdeskatt ochannat. Men skattelagstiftningen lider ocksä av andrabesvärligheter som är unika. Den är mycket komplicerad och svär aft förstå. Defär därför angeläget att man startar ett arbete för att se överskattelagstiftningen i syfte att utforma den så att den blir entydig ochlättare att förstå. Med tanke pä skattelagstiftningens stora betydelse förenskilda människor bör man i def sammanhanget försöka ändra den och utforma denså aft delegation till verkställande myndigheter i möjligaste mån undviks. Skattelagstiftningen skall sä långt möjligt vara samordnadmed civilrätfsli-ga regler. En civilrättsligf giltig handling måste ocksäbetraktas som giltig vid bestämmande av skattekonsekvenser. Även om önskemålet vore att man skulle ha en fullständigtentydig och klar skattelagstiftning, är vi naturligtvis medvetna om att maninte helt kan undvika att skattelagstiftningen kommer att bli föremål förtolkning i rättsliga instanser. Man kan inte göra någon lagstiftningheltäckande med tanke på alla olika tänkbara fransaktioner eller händelser.Eftersom den enskilde i det sammanhanget har en mycket svag ställning iförhällande till det offentliga, bör därför skapas möjlighet tilltolkningsföreträde till den enskildes fördel. Det offentliga, staten, somstiftar skattelagarna och bygger upp en skatteadministration, har övertaget ide allra flesta fall gentemot de enskilda människorna. Därför bör ocksä ettansvar åligga staten att, om man stiftar en otydlig lag, acceptera konsekvensen att man kommer i ett Generalklausulen m. m. Generalklausulen m. m. underläge till dess man ändrar lagsti/tningen och gör denklarare. Def bör alltsä vara ett tolkningsföreträde för den enskilde. infördes genom lagstiftning en generalklausul motskatteflykt. Denna generalklausul utvidgades genom aft densocialdemokratiska, eller rättare sagt socialistiska, majoriteten i kammarengenomförde en lagändring som kraftigt utvidgade klausulens tillämpningsområde.Om en skattskyldigs avsikt med ett visst förfarande huvudsakligen varit att vinnafördelar vid beskattningen, skulle klausulen bli fillämplig om förfarandet-även om det accepterades i lagstiftningen - stod i strid med vad lagstiftarenförutsatt eller menat. Generalklausulen är så allmänt formulerad att den kantillämpas i princip på varje rättshandling med skattekonsekvenser och leda tillhögre skatt för den som är berörd. Det blir i det enskilda fallet omöjligt atti förväg veta om klausulen kommer att fillämpas. Den är enligt vär meningoacceptabel ur rättssäkerhetssynpunkt och bör därför slopas. En del andra saker behandlas också i skatteutskottetsbetänkande, framför allt frågan om bevissäkringslag och betalningssäkringslag.Men låt mig börja med att ta upp det som behandlas i reservation 2, där enomvänd generalklausul diskuteras. Som jag sade inledningsvis börskattelagstiftningen vara sä utformad att den blir entydig och klar och lättatt förstå. Men skall det behöva finnas en generalklausul, bör en sådan snarareutformas så att den skyddar enskilda människor än aft den skyddar staten vidvarje tänkbart fillfälle. Det är mot den bakgrunden som vi, som jag sade tidigare,yrkar att den nu existerande generalklausulen mot skatteflykt skall avvecklas.En omvänd generalklausul vore rimligare, eftersom den enskilde hnr den svagareställningen. En omvänd generalklausul skulle innebära attskattemyndigheterna i de fall där de gör bedömningar ur skatterättsligsynvinkel som talar till den enskildes fördel - men som står i strid med vadlagstiftaren avsett - också skall avgöra en fråga till den enskildes fördel.Detta har ett visst samband med frågan om tolkningsföreträde. Egentligen skallju strävan vara att man inte skall behöva någon generalklausul över huvudtaget. Man sknll hn en entydig skaftelag. Bevissäkringslagen, som infördes , innebär att s, k,säkringsåfgärder kan förefas mot varje deklarations- och uppgiftsskyldig sominte är direkt lojal mot skattemyndigheterna. Lagrådet godtog lagstiftningen,trots att den enligt lagrådet självt ingav betänkligheter ut rättssäkerhetssynpunkt, Effersökning enligt bevissäkringslagen är i principdetsamma som husrannsakan. Sådan fär företas hos den som är skäligen misstänktför brott varav fängelse kan följa samt i vissa andra fall. Till skillnad frånvad som gäller för husrannsakan krävs emellerfid enbart s, k, grundad anledningvid eftersökande enligt bevissäkringslagen. Den moderata meningen är att det finns uppenbara riskerför aft rättssäkerheten eftersatts eller snarare kan eftersättas vidtillämpningen av bevissäkringslagen. Det kan enligt vår mening ifrågasättas ominte de regler som finns för genomförande av husrannsakan är till fyllest ocksänär det gäller möjlighet till ingripande vid miss'(nnke om skattebrott. Gentemotde deklarations- och uppgiftsskyldiga som vägrar att lämna frän sigmaterial för granskning och som inte är misstänkta för brott är det enligt värmening tillräckligt att använda vitesföreläggande. Bevissäkringslagen bördärför upphävas. Även befalningssäkringslagen har en utformning som ingerrätfssäkerhets-betänklighefer, Befalningssäkringslagen ger möjlighet för detallmänna aft gä in och säkra belopp som ifrågasätts i skatfeprocess. Men defsom kan inträffa är att def säkrade beloppet, som ju pä ett eller annat sättfrånhänts den enskilde det är fråga om, blir fastlåst att denenskilde förlorar sitt ekonomiska handlingsutrymme. Det finns exempel där människor,oftast företagare, har kommit i den situationen att det förhällandet att medlenvarit säkrade och alltsä inte varit tillgängliga har lett till konkurs. Det harsedermera i realiteten visat sig vara en felaktig åtgärd, eftersom vederbörandevann processen. Det finns därför anledning aft ändra befalningssäkringslagen,så att beslut om betalningssäkring omprövas . Dessutom börförutsättningarna för betalningssäkring förtydligas i lagstiftningen. Vidare bör man införa en skadeståndsregel, sä att denmänniska som lidit skada till följd av tillämpningen av lagen och då def säkradebeloppet infe påförs som skatt eller avgift fär full ersättning för deförluster han lidit. Som framgår av det jag sagt tidigare är detta mycketviktiga frågor, frågor vilkas lösning i stor utsträckning beror på den idé manhar om den enskilda människans roll i samhället. Det finns möjlighet att kommafillbaka med den här debatten i kammaren, vid annat tillfälle, eftersom frågankvarstår huruvida den enskilde också skall få möjlighet till ersättning för dekostnader han har i skafteprocess, Def finns regler om besvär vid taxering ochannat som kommer att behandlas . Jag får alltså, herr talman, nöja mig med aft nu yrkabifall till reservationerna 1, 2, 3, 4 och 5 i skatteutskottefs betänkande nr25, Generalklausulen m. m. 87BRITTA BJELLE (fp): Under 1970-talef hade vi en intensiv debattom skattefusk och ekonomisk brottslighet som bakgrund tillskatfeundandraganden. Vi trodde att skaftskyldiga med hjälp av civilrättsligfgiltiga transaktioner utnyttjade skattereglerna för att uppnå skatteförmånersom lagstiftaren inte ansett att vi skulle ha. Man ansåg aft skatfedomstolarnasåg alltför formellt pä de civilrätfsliga handlingar som låg till grund förbeskattningen. Domstolarna använde sig inte av skattelagstiftningens grunderför att åstadkomma en riktig beskattning, och därför ansåg man det nödvändigtmed en allmän skatteflykfsklausul. föreslog den dåvarande borgerliga regeringenen lag mot skatteflykt. Vid lagens utformning fog man sikte på sådana mer ellermindre invecklade konstruktioner som använts för att kringgå vissa skattebestämmelser.Samtidigt utformades lagen så konkret som möjligt med hänsyn till att def ändåvar en typ av generalklausul. För att lagen skulle vara fillämpbar skulleskattemyndigheterna visa att det ifrågasatta resultatet uppnåtts genom ettförfarande som framstod som en omväg i förhållande fill det närmast till handsliggande och att detta förfarande lett till en icke oväsentlig skatteför- Generalklausulen m. m. män.Effekten av lagstiftningen blev nägot så när förutsebar för den skatfskyldige iden utformningen. Socialdemokraterna ansåg aft lagstiftningen var förbegränsad och reserverade sig fill förmån för en betydligt vidare klausul, ändrade den socialdemokrafiska regeringenlagen. Skatteflyktsklausulens tillämpningsområde utvidgades fill aft omfattaockså andra förfaranden än de egentliga kringgäendefallen. Skälet tillutvidgningen var att man då ville öka effektiviteten, Rekvisifen i lagtextenkom därvid att bli mycket allmänna. räcker det för skattemyndigheternantt visa att en rättshandling ingår i ett förfarande som medför en inteoväsentlig skatteförmån för den skaftskyldige samt att skatteförmånen medhänsyn till omständigheterna kan antas ha utgjort det huvudsakliga skälet förförfarandet. Dessa nya rekvisif är så allmänt hållna att det är mycketsvårt att i förväg förutse vilka förfaranden som kan vara ogiltiga enligt dennalag. Inte heller i proposifionen flnns exempel på konkreta förfaranden somborde falla under lagen, och det finns inte några exempel som visar vilkasärskilda fall som den gamla klausulen infe täckte in men som den nya skalltäcka in. Den förändring som vidtogs vid utvidgningen av skatfeflykfsklausulenhade i alla fall en mycket klar nackdel. Det blev för den skattskyldige endiffus bestämmelse där förutsebarhefen av lagens effekt försvann, och det blevdärmed en sänkt rättssäkerhet för den enskilde. Redan vid skatteflyktsklausulens inrättande bestämdes attden skulle vara fidsbegränsad och gälla rättshandlingar som företagits mellan1981 och 1985, Skälet för fidsbegränsningen var att klausulen skulle utvärderasav justitiekanslern och därefter omprövas på nytt, Justifiekanslern har ocksä gjort en sädan utvärdering.Skatteflyktsklausulen har lett till fyra domar och 106 förhandsbesked, I ingenav de fyra domarna har skatteflyktsklausulen ansetts vara tillämplig. När detgäller de 106 förhandsbeskeden har bedömningen gjorts att skatteflyktsklausulenmöjligen skulle vara tillämplig i 17 av fallen, infe fillämpbar i 58 av fallen,och 131 fall harriksskaffeverkef infe uttalat sig, Justitiekanslern drar avdetta den slutsatsen att skatteflyktsklausulen spelat en mycket obetydlig rollvid de ärliga taxeringarna, Vär uppfattning i är aft när klausuleninrättades skulle en utvärdering göras 1985, Den utvärderingen skulle avgöra omklausulen skulle permanentas eller avskaffas. Eftersom klausulen uppenbarligeninte haft den effekt som förutsattes när den inrättades utan tvärtom spelar enobetydlig roll vid de årliga taxeringarna, finns det inte skäl att ha den kvar,allra minst i den utformning som den har . Vi vill därför inte förlängadess giltighet utan avskaffa den. Lagsfiftningen på skatteområdet har desenaste åren varit mycket omfattande. När lagsfiftningsmassan blir stor är detockså svårt att i lagstiftningsögonblicket fullt ut se vad som blir effektennär varje enskild lag kopplas ihop med en serie andra befintliga lagar.Allteftersom skattelagstiftningen vuxit fram har den också blivit allt oöverskådligare. Till domstolarna säger skaffeufskoffet i sitt betänkandeom en omvänd generalklausul att det åligger de tillämpande myndigheterna att sålångt def är möjligt följa lagstiftarens intentioner. Ja, sä långt är det gottoch väl. om fleralagar tillsammans ger eff materiellt konstigt resultat kan domstolarna meddagens bestämmelser knappast göra någon egen tolkning av de samladelagbestämmelserna. De måste hälla sig fill varje bestämmelse för sig och sedansammanlägga dessa till ett resultat i en dom. Jag skall ge ett exempel på hurjag menar, I finns en företagare som ägde mark utanför ,Han hade en grustäkt, och i den drev han en krossanläggning med 15 anställda, Isamband med 80 ville kommunen köpa hans mark. Han sade nej, eftersomhan fick sin försörjning förstörd - det var ju hans rörelse. Under hot omexpropriation blev han emellerfid tvungen aff sälja området inkl, storaproduktiva skogsmarker. Han blev erbjuden 5,2 milj, kr. Han vände sig dä tilllänsstyrelsens skatteförvaltning och frågade om han skulle behöva betalareavinst pä detta belopp. Med hänsyn till flera olika faktorer kom skatteförvaltningenfram till att han inte skulle betala någon reavinstsskatf. passerade ärendet utan debitering av reavinstsskatf. Entaxeringsinfendent hade emellertid motsatt ståndpunkt och klagade filllänsrätten. Länsrätten ålade mannen aft betala i reavinsfsskattoch avgifter. Han fick alltsä betala 200 000 utöver vad han fick in förförsäljningen. Jag kan inte tänka mig en lagstiftare, inte ens ensocialdemokratisk sådan som menar att effekten skulle bli denna. Def finns andra fall, och dem tänker jag inte räkna uppnu. Vi menar i att domstolarna måste ges möjlighet att justeraskatteuffag som fär orimliga proportioner för den enskilde. Ett sätt att kommatill rätta med ett sådant här överuttag av skatt är att införa en omvändgeneralklausul. I detta betänkande behandlas också bevissäkringslagen ochbetalningssäkringslagen. Bevissäkringslagen kom fill för att man skulle hamöjlighet aft direkt gä hem till en företagare och ta med sig det material somhan hade. Man trodde sig kunna uppnå en massa olika positiva effekter med hjälpav bevissäkringslagen. Effekten av det hela är att man kan gå in i hemmen hosmänniskor som inte är misstänkta för brott. De har alltsä inte definfegrifetsskydd som vi andra kräver aff få ha, vilket innebär att def ärenbart när vi är misstänkta för brott som man kan komma in och hämta saker hososs. Av det skälet tycker jag att det är en mycket konstig ordning aft man kangå hem till och hämta material hos en företagare som bedriver sin verksamhetoch infe är misstänkt för brott. Det finns egentligen tre skäl till att bevissäkringslagenhar införts. Det är de fall där man misstänker ett skatteundandragande,underlåtenhet aft föra räkenskaper eller underlätenhet att lämna uträkenskapsmaterial. I de tvä första fallen är def misstanke om brott, och dåkan man använda husrannsa-kansinstifutet. I det tredje fallet, där det är frågaom tredska, borde vite rimligtvis vara det som används sä länge en människainfe är misstänkt för brott. Detta är skälet till att vi anser attbevissäkringslagen skall avskaffas. Då def gäller betalningssäkringslagen finns det en hel delatt säga. Befalningssäkringslagen är ett sätt för staten att gardera sig ihändelse av skatfefordringar på en person som kan tänkas ställastill ansvar av en länsrätt eller i samband med ett brottmål. Det är i och försig riktigt aft man har möjlighet att betalningssäkra, men om man gör def skalldef vara pä Generalklausulen m. m. Prot.1985/86:94 sä säkra premisser aft en person inte kan råka i ekonomisk ruinpå grund av Om det företas någonting som blir fel ur den enskildeindividens synpunkt tycker vi att def är rimligt aft staten går in och betalarskadestånd, och det är en viktig princip. Med det vill jag yrka bifall tillreservationerna nr 2 och 4 i betänkandet. Anf.88 (): Frågan om generalklausulen har varit föremål för ingåendedebatt i denna kammare vid mänga tidigare tillfällen. Redan före 1976diskuterades införandet av en generalklausul, men tveksamheten var stor om hurden skulle utformas. Framför allt gällde frågan hur man skulle kunna balanseraden enskildes rättssäkerhet kontra samhällets krav pä respekt förlagstiftningens mäl. När 1980 beslöt att införa en generalklausul varden utformad sä aft stor hänsyn togs fill de båda nämnda målsättningarna;den enskildes rättssäkerhet och respekten för lagstiftningen. Redan från början var det min övertygelse att lagen skullekomma att tillämpas ganska sällan. Egentligen var lagens främsta syfte att geen preventiv verkan. Erfarenheterna frän de länder där man har en liknandelagstiftning bekräftar också aft denna uppfattning var riktig. Även i värt landhar resultatet blivit detsamma. Det som gör aft frågan år efter är kommer upp tillbehandling i är den skärpning av lagen som socialdemokraternagenomdrev efter regeringstillträdet . Genom denna ändring av lagen rubbademan balansen mellan den enskildes rättssäkerhet och det allmännas intresse.Från sida har vi försökt att hålla fast vid detursprungliga förslaget, och det har vi gjort även i en del motioner till åretsriksmöte. Vid utskottsbehandlingen har vi inte fått nägot stöd förvär uppfattning om behovet av en återgång till den ursprungliga utformningen avlagstiftningen. I den situationen har vi bedömt att det är bättre att gä in förett direkt slopande av lagen. Jag beklagar att man inte har kunnat enas om aftåtergå till den ursprungliga lagstiftningen, vilken, som jag sade, jaganser har haft en stor betydelse genom sin preventiva verkan. Beträffande bevissäkringslagen delar vicenterrepresentanter som skrivit ett särskilt yttrande reservanternasuppfattning att bevissäkrings- och betalningssäkringslagarna i sin nuvarandeutformning är behäftade med brister. Men med hänsyn till aft resultatet av enutvärdering av bevissäkringslagen kommer aft presenteras senare i är har viansett att man på den punkten bör avvakta vad som kommer fram i denna översyn.Det är en gammal regel som vi brukar tillämpa i , och närutvärderingen ligger så nära i tiden har vi bedömt det som lämpligt att göraså. Även när det gäller betalningssäkringslagen har det medbestämdhet uttalats att denna kommer att bli föremål för en översyn inom denallra . Inför detta faktum har vi inte ställt nägot yrkande, utanbara i ett särskilt yttrande uttalat vär uppfattning. Med utgångspunkt i vad jag har anfört yrkarjag bifall till reservation 1 till skatteutskottefs betänkande 25. Anf.89 (): Som framgått av de föregående talarnas anföranden har dettill skatfeutskoffets betänkande fogats ett antal reservationer. Flertalet avde frågor som behandlas har varit föremål för avgörande vid tidigaretillfällen, vissa av dem . Generalklausulen mot skatteflykt behandlades vid tvåtillfällen föregående år, senaste gången , i anslutning fill enproposition om förlängning av skaffeflykfslagens giltighetstid t.o.m. . I reservationen sägs att klausulen ej tillgodoserelementära rättssäkerhets-krav. Enligt ufskottsmajoritetens mening är det enhelt felaktig bedömning. Justitiekanslern, som gjort en utvärdering av lagen,har kommit fram till att skatteflykfslagen dels har tillämpats med storförsiktighet, dels att rättssäker-hetsinfressena inte på något sätt trätts förnär. Jag yrkarmed defta avslag på reservation nr 1. I reservation nr 2 tas frågan om en omvänd generalklausulupp. Utskottet vidhåller även här sin tidigare inställning, att en omvändgeneralklausul skulle leda till betydande svårigheter i den praktiskatillämpningen och att en lagstiftning med sådant innehåll därför inte börinföras. Motbakgrund av detta yrkar jng även nvslag pä reservation nr 2. I reservation nr 3 har de moderata företrädarna iutskottet reserverat sig fill förmån för mofion 501, som bl. a. handlar omtolkningsföreträde i skaffe-rättsliga tvister. Utskoftsmajoriteten vidhåller samma uppfattning som manhade , då senast prövade motsvarande fråga.Skatteutskottet uttalade dä, att taxeringsnämnderna i fråga omskattelagstiftningen inte borde få särskilda förhällningsregler. som avvek frånvad som i allmänhet gällde för de rätfstillämpande myndigheterna. När det gäller frågan om en översyn avskattelagstiftningen och om skattebetalarnas rättigheter, harutskottsmajorifeten ingen annan uppfattning än reservanterna. Jag vill i dettaavseende framhålla, att det inom pågår en omfattandeverksamhet i syfte aff skapa goda relationer mellan skattskyldiga ochtaxeringsmyndigheterna. Jag yrkaravslag även på reservation nr 3. Reservafion nr 4 behandlar bevis- ochbefalningssäkringslagarna. Bevissäkringslagen har vid upprepade tillfällenvarit föremål för behandling av , dock i mindre omfattning under deborgerliga regeringsåren. Det finns ett gott råd att ge till dem som oroar sigöver bevissäkringslagen, och det är aft de tillhandahåller de handlingar somtaxeringsmyndigheten har rätt att granska enligt taxeringslagen och som behövsför att kunna åsäfta en rättvis beskattning. Gör man det. så behöverbevissäkringslagen ej tillämpas. Det rådet tycker jag reservanterna bordesprida vidare bland sina vänner och bekanta. Jag vill ocksä framhålla, att utredningen omsäkerhetsåtgärder i skatteprocessen har till uppgift att utvärdera tillämpningennv lagen. Den utvärderingen kommer aff presenteras . Jag yrkarmed detta nvslag på reservation nr 5.