prot · G909132 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:132 Förhandlingarna leddes till en början av förste vice talmannen. 1 § Justerades protokollet för den 22 innevarande månad. 1985/86:14om anslag till grundskolor, m,m, (prop, 1985/86:100 delvis), 1985/86:16om anslag till gymnasieskolor, m, m, (prop, 1985/86:100 delvis) och 1985/86:17 om anslag till utrustning förgymnasieskolan m,m, (prop, 1985/86:100delvis), 1 FÖRSTE VICE TALMANNEN: . Voteringarna om utbildningsutskottets betänkanden 14, 16och 17 äger rum sedan debatten i alla dessa ärenden har avslutats. Först upptas utbildningsutskottets betänkande 14 om anslagtill grundskolor, m,m, I fråga om detta betänkande hälls gemensam överläggningför punkterna 1 och 2, och vissa fristående skolor 2 (): betänkande 1985/86:14med anledning av budgetproposifionen som vi nu efter viss fördröjning skallbesluta om innehåller en hel del stort och smått mer eller mindre gott, I den allmänpolitiska debatten frågade jag utbildningsministernvad regeringen hade för avsikt att göra med anledning av uttalanden i budgetpropositionenom fortsatt kamp mot utslagningen i skolan. Utbildningsministern överlät åtskolministern att svara, men hans svar var minst sagt svävande. Det handlade omhelt andra saker än vad jag ville ha raka svar på. Detta är utmärkande för .socialdemokratisk skolpolifik.Den är en läpparnas bekännelse. När den kommer till att omsättas i handlingfullföljs den inte på det sätt som ur elevernas synpunkt är det rätta. Detåterspeglas också i detta betänkande, och därav våra reservationer. Prot.1985/86:132 har i sin anslagsframställning införnästa budgetår föreslagit - och det är ett förslag som statsrådet anslutit sig tilloch utskottet , , , . inte haft någrainvändningar mot - en kunskapskontroll, som man kallar och vissa o c r nationellt utvärderingsprogram, för att belysa hur målen för skolans Det är egentligen onödigt att säga att centrala krav måstevara att utbildningsstandarden skall vara likvärdig över hela landet, oberoendeav skola. Skall man kunna få en uppfattning om huruvida målen för skolansverksamhet verkligen nås är ett utvärderingsprogram betydelsefullt. Lät mig taspråkundervisningen som exempel. är ett litet land med ett språk som inte ärinternationellt gångbart. Vi är beroende av att ge våra elever godaspråkkunskaper. Jag konstaterar och är till freds med att utskottets samlademening är att det är viktigt att språkundervisningen i ungdomsskolan utvärderasoch att insatserna i ett första steg koncentreras på den språkundervisning somär obligatorisk för alla elever. Men därför skall naturligtvis inteutvärderingen av andra skolämnen, främst svenska och matematik, komma iefterhand. I utskottsbetänkandet på s. 11 sägs: "Ett sådantutvärderingsprogram syftar inte till bedömning av enskilda elever men väl utvärdering av skolan." Dä måste vän av ordning fråga sig: Hur skallman kunna utvärdera resultat i skolan utan att fä en uppfattning om hureleverna tillgodogjort sig undervisningen? Enligt moderata samlingspartiets mening hängerutvärderingsprogram samman med betygsättning. Skall man kunna nå resultat meden utvärdering måste den kopplas till betyg. Den viktigaste målsättningen för skolans verksamhetfastställs genom läroplanerna. Det enda mätt som finns pä hur läroplanernaskrav uppfylls är att eleverna i skolan får betyg utifrån dem. Vi ser det därförsom helt följdriktigt att ett utvärderingsprogram kopplas samman med enbetygsättning där betyg sätts på elevers kunskaper i förhållande tillläroplanens krav och inte, som är förhållandet, till klasskamraters kunskaper. I vår reservation 6 framför vi vår syn på betygssystemetsutformning. Vi har framfört den tidigare här i kammaren, men denförtjänar att upprepas, eftersom en mängd undersökningar, enkäter eller vad mannu vill kalla det. visar att en överväldigande majoritet av elever, föräldraroch lärare tycker som vi. Betygen har fler viktiga funktioner att fylla än somurvalsinstrument för fortsatt utbildning. De är betydelsefulla för att ge varjeelev en signal om vilka framsteg som görs, de främjar rättssäkerheten bästgenom att de ger en klar information och de utgör ett värdefullt instrument förutvärdering av skolarbetet - för att nämna några exempel. Att betyg skallsättas i varje enskilt ämne borde inte ens behöva diskuteras. Det är ingen uppbygglig framtid uppväxande släktehar att se fram emot, om regeringen mot elevernas önskemål fullföljermajoritetsförslaget från SÖ att avskaffa de enskilda betygen iorienteringsämnena och därmed frånta eleverna en logisk och naturlig indelningav de ämneskunskaper de behöver ha som grundkunskaper. Vimoderater anser att det nuvarande relativa betygssystemet skall ersättas av ett somanger elevernas kunskaper i förhållande till läroplanens krav. Vi anser ocksåatt betyg skall ges oftare än . Det anser också av föräldrarna tilloch av eleverna i årskurs 6 enligt en SIFO-undersökning i förraåret. Undersökningen gjordes som underlag för en framställan fill regeringenfrän kommun att kommunalt fä sätta betyg tidigare än i årskurs 8.Framställan avslogs naturligtvis av regeringen, och det ser jag som ett avmånga bevis på att socialdemokraterna åsidosätter enskilda samhällsmedborgaresönskemål till förmån för sina egna kollektivis-tiska strävanden - som ytterstinte gagnar någon. Därmed yrkar jag bifall till reservationerna 6 och 8. 1 reservation 11 upprepar vi moderatertillsammans med vår synpunkt i reservation , att detmåste vara de enskilda kommunernas och skolenheternas egen angelägenhet ochegna ansvar att göra de sammansättningar av undervisningsgrupperna man finnervara mest ändamålsenliga, dvs. gagna eleverna bäst. Det finns ingen anledningför att ingripa i de lokala förhållandena, som verkligen kan varierafrån kommun till kommun. Därför bör r;iksdagen överlåta på kommunerna attbesluta om hur man vill använda förstärkningsresursen. Jag yrkar bifall tillreservation 11. Vår reservation 13 är också en gammal bekant. I dennaåterkommer vi med vårt krav på uppstramning av hemspråksundervisningen för attnå bästa resultat av de stora vällovliga satsningar vi i gör inom detområdet -större än i något annat invandrarland. Vi moderater anser attresurserna utnyttjas bäst om de sätts in i skolan - ja,med början i förskolan. Kombinerade med klarare regler för vilka som skall harätt till hemspråksundervisning bör våra förslag kunna leda till ett visstnedbringande av kostnaderna utan eftersättande av kvaliteten påundervisningen. Jag yrkarbifall till reservation 13. I reservation 14 yrkar vi tillsammans med att detstatliga bidraget till den samlade skoldagen skall avskaffas. Det är - och börså vara - en angelägenhet att besluta om utformningen ochadministrationen av den samlade skoldagen. Jag yrkarbifall till reservation 14, Eftersom jag har konstaterat att vi ikammardebatten ligger långt efter antaget tidsschema, inskränker jag mig till-attkommentera bara ytterligare en av våra reservationer, nämligen nr 22, Denhandlar om tidigarelagd skolstart. Det är vår bestämda uppfattning inom moderatasamlingspartiet att skolstartsäldern bör sänkas. En blick utanför våra gränser- och vi kan konstatera, att vi i förhållande till de allra flesta jämförbaraländer har en sen skolstart. Då måste man fråga sig varför. Jag anser att detberor på ett fastlåst statiskt tänkande, ett tänkande där man inte inbegriperde förändringar av samhället som har skett under de som gåttsedan skolstartsåldern i fastställdes till sju är. Tiden borde vara inne för de mest konservativasocialdemokrater att inse att det är värdefullt för barnen men-nota bene, deneftergiften kan jag göra för socialdemokraterna - också för samhället, att ta till vara möjligheterna till utveckling för barnens del i takt medtiden. och vissa fristående skolor 1985/86:132 nyfikenhet, deras vilja att kunna, att lära mer. Varför är ni så rädda för förändringar?De förändringar vi föreslår är till förmån för alla barns möjligheter till personlig utveckling. och vissa ' ° ro r . , , , Fru talman! Därmed yrkarjag bifall till reservation 22 och till övriga fristående skolor j j o & reservationer med moderatanamn pa, som jag inte haft tid att kommentera, Anf.3 (); Jag vill börja med att yrka bifall till våra reservationer, eftersom deär ganska många. Det gäller reservationerna 3, 5, 8, 11, 15, 17, 18, 19 och 23, Ettallmänt intryck som förmedlas av många lärare och föräldrar är att den svenskaskolan fungerar bättre nu än . Den viktigaste orsakenär säkert den attitydförändring som ägt rum - knappast någon ifrågasätterlängre vikten av kunskaper och arbetsro i skolan. Den läroplan för grundskolansom arbetades fram under de icke-socialistiska regeringsåren, Lgr 80, var enviktig signal från statsmakternas sida om att kunskaper, inte minst igrundläggande ting som skrivning, läsning och räkning, mäste stå i centrum iskolan. "Det är enhuvuduppgift för skolan att eleverna får goda kunskaper och ------------------- "Kunskapsinhämtandeär en aktiv och skapande process och innebär ett trägetarbete som syftar till ett bestämt mål." Klararekan det knappast sägas, det som Lgr 80 slår fast i målkapitlet. Här finns ingetutrymme för någon "korvstoppningsundervisning", här finns ingetutrymme för synen att eleverna passivt skall vänta på att bli lärda någonting.Nej, läroplanen förväntar sig att eleverna själva skall anstränga sig och attdenna ansträngning också i sig skall bidra till elevernas utveckling. "Barns fostran ochpersonliga utveckling är oupplösligt förenad med deras arbete att inhämta ochutveckla kunskaper och färdigheter. De omständigheter under vilka barn ochungdomar tillägnar sig kunskaper och färdigheter är därför viktiga för derasfostran," Detär viktigt att de lär sig - inte bara ett ämnesinnehåll, utan också attitydertill arbete, attityder till kunskap och attityder till andra människor medan delär sig läsa, räkna eller tala ett främmande språk. Detär här de vuxnas betydelse kommer in i skolan - vilka arbetsmetoder vi gerbarnen, vilka förebilder vi är och sist men inte minst vilka krav vi ställer.Man kan inte kräva av barn och ungdomar att de skall samarbeta, om man aldrigsjälv gör det. Man kan inte kräva att eleverna skall vara toleranta motoliktänkande, om man inte själv handlar så. Man kan inte kräva att elevernaskall utveckla ett disciplinerat och kvalitetsmedvetet kunskapsinhämtande, omman inte ställer krav på deras kunnande och på deras arbete. Vadjag har sagt illustrerar det krav på kvalitet som genomsyrar folkpartietspartimotion om skolan. Utan mycket uttalade kvalitetskrav blir denobligatoriska skolan inte den solida grund som vi alla vill att våra barn skallfå för sin vidareutveckling till vuxen- och arbetsliv. Trots att helhetsbilden ihuvudsak är positiv finns det fortfarande många brister, I vår motion harvi presenterat flera förslag som syftar till att höja " kvahteten och göra skolan mer anpassad till denenskilde eleven. gradindividualisera skolsystemet är den stora utmaningen när de kvantitativa målenom utbildning åt alla har nåtts. Vi måste se till att elever med vitt skilda intressen ochförutsättningar kan känna att skolan ger just dem kunskaper, stimulans, glädje,trygghet och utmaningar, tänkte jag framför allt koncentrera mig på två av deviktigaste krav som vi har ställt. Det gäller skolstart ochvalfriheten. Det är nu något vi i Sverigebestämde att barnen skulle börja skolan när de fyllde . harsamhällsutvecklingen förändrats i så gott som alla avseenden som har betydelseför skolgången. Det gäller skolvägens längd, hem- och arbetslivsförhållandenliksom synen på skola och utbildning. Skolan har också väsentligt ändratarbetssätt och innehåll, I de flesta utvecklade länder börjar barnen skolan när deär fem eller . Det är bara de nordiska länderna utom Danmarkoch ett fåtal andra länder som låter barnen börja skolan när de fyller . Med en skolstart ger man samtliga barn,när de är i en mycket receptiv ålder, möjlighet att få extra träning iatt läsa, skriva och räkna, vilket är precis vad de då behöver. Skolstart innebär inte att den pedagogiksom tillämpas för och det kunskapsstoff som skall inhämtas av sjuåringarnaomedelbart skall flyttas ned att gälla också för sexåringarna. I ställetförutsätter vi att man under hela lågstadiet, och även senare naturligtvis,utgår från det enskilda barnets mognadsnivå, motivation, behov ochförutsättningar när kunskaper lärs in och färdigheter tränas. I vårt förslag förespråkar vi inte att sexåringarna skalllära sig lika mycket som sjuåringarna . Konsekvensen är därför attskolplikten utvidgas från nio till , vilket medför att eleverna kommeratt sluta vid samma ålder som . ser ett värde i att de flesta barn går i sammaskolsystem. Det skapar kontakter över de sociala gränserna. Målet måste varaatt skolan skall vara sådan att alla föräldrar med förtroende kan skicka sinabarn till den. Men denna ambition fär inte drivas så långt att önskemål frånvissa föräldrar att ordna sina barns skolgång vid sidan av den allmänna skolanmotarbetas. Det finns inget som tyder på att en större generositet motde s. k. friskolorna skulle innebära att förutsättningarna för det allmännaskolväsendet på någon väsenflig punkt förändrades eller försämrades, vilketockså slås fast i presenterade utvärdering av defristående skolorna. Tvärtom är mångfalden, t. ex. i fråga om pedagogiskametoder, till fördel för alla, skriver . Det är framför allt på tre områden som den allmänna skolanskulle behöva lära av de fristående skolorna, skriver vidare: Lärarnabehöver samarbeta mera, samarbetet mellan hem och skola behöver utvecklas ochman skulle behöva ge ett ökat ansvar åt eleverna. Vi har krävt att reglerna för statsbidrag till defristående skolorna skall ändras i en mer generös riktning. Denna fråga kommeremellertid inte att behandlas i kammaren förrän . Vi har därför i dettabetänkande begränsat oss till en reservation till förmån för att , Estniska och vissa fristående skolor Prot.1985/86:132 skolan och skall få rimliga villkor för sinverksamhet, Vi har i runt en miljon elever i grundskolan.Eleverna i de "Z T, ', ] . friståendeskolorna är ca 7 000 till antalet. Vad är det egentligen socialderno- och vissa , , , j j .. o o kraternaär sa förtvivlat rädda för? Varför kan inte de föräldrar som vill välja en annanskolform få göra det på rimliga villkor? är det ju bara föräldrar som kanbetala som får en chans. Vi har också talat om en ökad valfrihet för föräldrar ochelever att välja skola inom skolväsendet i kommunen. Också detta blygsamma kravmöts med totalt oförstående. Varför misstror ni socialdemokrater föräldrarnasförmåga att ta ansvar för sig själva och för sina barn? har också krävt en seriös utredning av hur ettelevbaserat statsbidragssystem skulle kunna se ut och vilka konsekvenser olikamodeller skulle kunna få. Ett elevbaserat statsbidragssystem skall syfta tillatt dels ge föräldrar och elever större frihet att välja skola, dels öka detlokala inflytandet över hur resurserna skall disponeras. I budgetpropositionen föreslog regeringen skulle spara pä lärarlönerna. Lyckligtvis fick socialdemokraterna intenågon majoritet för det förslaget. Man anslöt sig i stället till folkpartietsförslag, som innebär en generell besparing på kommunernas skatteunderlag. Detär fortfarande fråga om en besparing, men kommunerna får själva bestämma var iden kommunala förvaltningen besparingen skall göras. Vi för vår del anser att kommunernahar de bästa förutsättningarna att avgöra detta. I mitt anförande har jag velat understryka vadjag anser vara det viktigaste frågorna för just nu - ökad kvalitetoch ökad valfrihet. 4 (): har vi något av en utbildningspolitiskdebatt i . Vi kommer att behandla en läng rad ärenden och då framförallt de avsnitt i budgetpropositionen som har med ochgymnasieskolan att göra. Återigen kan vi konstatera - jag vet inte för vilkengång i ordningen - att inget av de båda statsråden i utbildningsdepartementethar ansett det vara mödan värt att i kammaren delta i den härutbildningspolitiska debatten, där vi som sagt bl, a, prövar regeringensförslag i budgetpropositionen, I utbildningsutskottets betänkande om finnsinte mindre än 32 reservationer, och på en lång rad av dessa ärcenterpartisters namn med. Jag vill redan inledningsvis yrka bifall tillsamtliga reservationer där är företrätt. Men det skulle föraalldeles för långt att kommentera varje reservation för sig, och jag kommerdärför att koncentrera mig på att ta upp ett par principiellt viktiga frågorför utbildningsväsendet. Den första, och jag skulle vilja påstå helt överskuggande,frågan när vi diskuterar utbildning gäller skolans resurser. Som bekant står viinför eller är redan inne i en situation där antalet elever i grundskolanminskar dramatiskt. Detta konstaterar också regeringen i sin budgetproposition.Vi har från vår sida i en partimotion och även nu i en reservafiontill utbildningsutskottets betänkande redovisat hur vi ser på detta. Litet kortfattat och förenklat kan man konstatera att vadvi i förordar är att de resurser som frigörs i skolan på grund av attelevunderlaget minskarbör stanna kvar i skolväsendet, så att man kan ta till vara de möjligheter somdå uppstår för att göra kvalitetsförstärkningar. Dessa kvalitetsförstärkningarkan ta sig olika uttryck. Det handlar bl. a, om att skapa möjligheter för attbehålla små, eljest nedläggningshotade skolor både i glesbygd och i vissatätorter, där det hotet också upplevs som reellt. Det handlar om möjligheteratt minska elevantalet i de mycket stora klasser vi har igrundskolan. Det är inte ovanligt med klasser på upp till. 31,32 och 33 elever.Vi tycker att det är mycket angeläget att åstadkomma en ändring. Om vi minskarelevantalet får vi nära nog på köpet möjlighet att behålla en stor del av deutbildade lärare som vi nu har i . Det skulle vara till fördel förskolväsendet. Jag tror att man då regeringenpresenterade sin budgetproposition kände till den uppfattning som hadedeklarerat. Man hävdar nämligen att det inte alls är nödvändigt att skolan fårbehålla de här resurserna. Man använder ungefärden formuleringen, att när manväger skolans behov mot andra behov i samhället och gör denstatsfinansiella avvägningen, ter sig det här inte angeläget. Men redan inästa stycke börjar man tala om att alla de problem som har redovisats med denedläggningshotade skolorna, de stora klasserna, de friställda lärarna osv.egentligen inte alls är så stora. Man försöker om inte att bagatellisera dessaproblem så i varje fall att förta intrycket av att de skulle vara stora. I nästa stycke säger man att man, trots att problemen inteter sig så stora, ändå är beredd att inför nästkommande budgetår pröva om detinte går att vidta vissa åtgärder. Med utgångspunkt i att ingen klass igrundskolan skall ha fler elever än vad delningstalet medger framhåller man attskolöverstyrelsen bör titta på möjligheterna att sänka det s.k.basresursmedeltalet på mellanstadiet, dvs. att inte kräva av länsskolnämndernaatt de skall uppnå ett sä högt basresursmedeltal som man kräver . För attuppnå detta säger man också att det kan bli nödvändigt med en viss utjämningöver landet. Då måste man naturligtvis ställa sig vissafrågor. Om man menar allvar med att sänka basresursmedeltalet, kommer detofelbart att leda till att det strömmar ut ett större antal basresurser.Resursutflödet mäste bli större, såvida man inte vidtar sådanaåtgärder att man tvingar kommunerna att lägga ned ett mycket stort antal småskolor. Då inställer sig också en följdfråga. Regeringen ger ju uttryck för enavsikt att åstadkomma en utjämning mellan olika delar av landet.Storstadsområdena har i förhällande till glesbygdslänen ett mycket stort antalbarn. Om man då skall sänka klassmedeltalen, eller basresursmedeltalen, istorstadsområdena i form av en utjämning måste det rimligtvis leda till attmotsvarande medeltal höjs i glesbygdslänen. Eftersom elevantalet där är ganskalitet krävs det dramatiska höjningar för att nå några effekter i storstadsområdena. Jag skulle vilja ställa frågan direkt tillutbildningsutskottets ordförande, som också representerar majoriteten i dennafråga: Har utskottsmajoriteten funderat över vilka konsekvenserna blir? Om manbara helt aningslöst säger att utskottet instämmer i föredragande statsrådetsbedömning föreställer åtminstone jag mig att ansvarsfulla utskottsledamötermåste ha funderat över vad effekterna blir. Jag skullevilja fråga om han och hans partikamrater har och vissa fristående skolor och vissa fristående skolor gjortnågon bedömning av hur mycket basresursmedeltalen måste höjas i glesbygdslänenför att man skall nå denna effekt i storstadsområdena. Vilka blir effekterna t.ex. i , i eller i , ? Hur mycketbehöver man höja basresursmedeltalen där för att kunna åstadkomma allt det somregeringen säger sig vilja åstadkomma både när det gäller de stora klassernamed elevantal över delningstalet och när det gäller att få till ståndförändringar i storstadsområdena? När har funderat över den frågan ochsvarat på den, inställer sig ännu en fråga, eftersom jag anar vad svaret på denförra frågan kommer att bli. Vilka effekter bedömer att dettakommer att ha på möjligheterna att bedriva en aktiv regionalpolitik? Om nu ett mycket stort arital små skolenheter på grund avdetta måste läggas ned, kan man då vara trovärdig när man säger attregionalpolitiken skall ge möjligheter att bo kvar på hemorten? Kan man dåverka trovärdig när man säger att människor skall ha möjligheter att fäutbildning, sysselsättning och inkomst och på det sättet kunna stanna kvar i t.ex. dessa glesbygdslän och också i mänga andra län som jag inte har nämnt? Menar man allvar med detta mäste man medge att den allraviktigaste och grundläggande förutsättningen för att människor skall kunnastanna kvar i dessa delar av landet är att de har tillgång till utbildning påhemorten. Jag ser med en viss spänning fram emot svaretpå dessa frågor. Jag förutsätter att utskottsmajoriteten har funderat över demmycket väl. Den andra principiella fråga som jag tänker ta upp handlarom betygen. Vi har ju nästan ständigt haft en betygsdebatt i det här landet.Det senaste beslutet, som fortfarande gäller och som har legat till grund förutformningen av betygssystemet i den nya läroplanen, fattades i våren1979 i samband med läroplansbeslutet. Dessutom var ju det viktigaste motivetsom angavs för ett betygssystem av den utformning och med de betygstillfällensom vi nu har att betygen spelade en viktig roll som urvalsinstrument förantagning till högre studier. Betygsdebatten blir ibland litet väl förenklad. Mittintryck är att det bara handlar om huruvida man är för eller emot betyg,huruvida betygen skall finnas eller avskaffas. Så enkelt är problemetnaturligtvis inte. Det har visat sig att betygen inte alla gånger fyller desyften som avsågs när fattade beslutet. Det är ganska lätt att räknaupp alla de problem som har uppstått, t. ex. när det gäller betygens roll sommätare av kunskaper och som informationsgivare både till eleverna och tillderas föräldrar, när det gäller betygens funktion som urvalsinstrument med allaeffekter i form av taktikval bäde på högstadiet vid val av allmän ellersärskild kurs och på gymnasieskolan vid val av linje och vid intagningen tillhögskolan. Det har förts diskussioner om vad betygen skall relaterastill, om de skall vara kursrelaterade eller målrelaterade, och det har förts endiskussion om viktning av betyg. Den senaste debatten - som vi säkert får levamed ett tag framöver - gäller betygsättningen i de naturorienterande ochsamhällsorienterande ämnena. I samband med gymnasieutredningens förslag utlovades attdet skulle göras en översyn av betygssystemet på gymnasieskolan, och heltnyligen har den s. k. tillträdeskommittén, som sett över reglerna förtillträde till högskolan,lämnat sitt betänkande. De båda förslagen påverkar naturligtvis i sin turbetygsättningen i . Jag har på detta sätt velat ge en lång rad exempel påfrågetecken och problem som ständigt dyker upp i samband med betygsättningen iskolan.