prot · G909155 · 1985-12-31 00:00:00 — Regeringens förslaginnebär en fortsatt nedtrappning och en strävan efter sundare affärer samtmindre risker för staten och en ersättning till staten för de risker som tas.Men att nu helt avskaffa varvsstödet vore att omöjliggöra för de kvarvarandevarven att konkurrera rned utländska företag. I stället bör vi söka vägar sominnebär en fortsatt ansvarsfull nedtrappning. I propositionen föreslås två förändringar vad gällervarvsstödet: ett införande av kontantstöd och en viss höjning avgarantiavgiften. Räntestöd och statlig garantigivning föreslås kvarstå underytterligar-e . Kontantstödet är ett alternativ. Förutom att det har enstödeffekt stimulerar det också utvecklingen mot en ökad andel beställningarutan statliga garantier, vilket medför att den statliga förlustriskenbortfaller men också att riskerna minskar för varven. Med detta stöd bygger manvidare på den grund som regeringen med sin ekonomiska politik har lagt, vilkenhärlett till en lägre inflationstakt och sänkta räntor. Denna allmännainriktning av politiken har inneburit fördelar även för svensk varvsindustri. När det gäller kreditgarantiavgifterna var tanken redanvid det förra varvsbeslutet att systemet skulle vara självbärande, dvs. attavgifterna skulle vara så anpassade att dom kunde täcka delsadministrationskostnader, dels förluster på grund av lämnade garantier. Motbakgrund av detta bestämdes avgiften till . Men det blev inte som rnanhade tänkt. Förlusterna inom garantisystemet under den hittillsvarandestödperioden har kraftigt överstigit avgifterna. Till dessa förluster har ävenprivata varv bidragit. För att möta framtida risker har därför regeringen ivarvspropositionen föreslagit att avgiften höjs i treomgångar, dvs. Jag vill understryka att höjningen inte föreslås för skall kunna täcka tidigare förlusterutan just för att man skall kunna mötaframtida risker. Jag tror att det har förekommit vissa missförstånd på dennapunkt, och det är därför angeläget att slå fast att det inte rör sig om någonretroaktiv åtgärd. Jag är medveten om att det finns starka önskemål från deprivata varven om högre subventionsnivåer. Men regeringen är av denuppfattningen att varvsstödet även fortsättningsvis måste minskas. Regeringensförslag innebär därför ingen garanti för att inte också vissa privata varv -liksom Svenska Varv - tvingas förändra sin verksamhet. anser regeringen att det är väsentligt att vihar fortsatta möjligheter till service och reparationer av fartyg vid Sverigeskuster. Denna fråga bör kartläggas och noga följas , och regeringenföreslår därför att statens industriverk ges i uppdrag att göra detta. För attsäkerställa att erforderlig kapacitet finns tillgänglig föreslår regeringen attindustriverket får disponera 25 milj. kr. under de konnnande tre åren. Så tillfrågan om kapitaltillskott till Svenska Varv. Svårigheterna för Svenska Varv när det gällervarvsanknuten verksamhet är säkerligen inte över. Jag tror t. ex. att dedramatiska svängningarna på oljemarknaden kommer att påverka förutsättningarnaför investeringar i offshore-branschen, vilket kan komma att påverka GötaverkenArendal. Det kapitaltillskott till Svenska Varv. sorn regeringenhar föreslagit i varvspropositionen, skall ses som en fortsättning pä de måloch resurser som bestämdes för företaget i riksdagsbeslutet . Vid dennatidpunkt förutsägs inte de kostnader som kom att uppstå också för SvenskaVarvs fordringsengagernang för fartyg. Detta har medfört att Svenska Varv nufått en soliditet, som innebär att moderbolaget utan ytterligarekapitaltillskott skulle ha förbrukat en del av sitt aktiekapital efter det attbeslut fattats om nedläggning av handelsfartygsproduktionen vid och dekostnader detta medför. Det är nödvändigt att staten som ägare till Svenska Varvtar sitt ägaransvar och återger företaget en finansiell styrka, så att rnan påett ansvarsfullt sätt kan ta de kostnader som otvivelaktigt kommer att uppstå iden fortsatta omstruktureringen och utvecklingen av verksamheten. Regeringenutgår från att kapitaltillskottet skall ge företaget styrka inte bara fördefensiva åtgärder, utan också för offensiva åtgärder inom de områden sorn ärnödvändiga för att utveckla de starka sidorna av företaget. Det finns ocksåmänga starka sidor i . Avsikten med det föreslagna kapitaltillskottet år dockinte att det skall möjliggöra en omfattande expansion av företaget. Självfalletkan såväl förvärv som försäljningar aktualiseras som en naturlig del av denlöpande verksamheten, men några större förvärv tillåter inte det föreslagnakapitaltillskottet. Regeringen avser inte heller att ge några pekpinnar tillSvenska Varv om att sälja ut företag. Struktureringen måste ske främst inom ramen för de företagsorn nu ingår i koncernen. Men kapitaltillskottet ger företaget möjligheter attsatsa på de utvecklingsbara och livskraftiga delarna av verksamheten - helt ilinje med regeringens industripolitik. Jag vill åter framhålla attutvecklingsbara och livskraftiga delar inte saknas: Flera av dotterföretagen ger ett tillfredsställanderesultat, och andra bedöms kunna göra detta inom de PrOt. Dessa möjligheter måste företaget ta vara på. regeringenavstånd från förslagen att sälja lönsamma dotterföretag som ett ~ '. , , f . , . den dagsaktuella frågan om fartygsinnehavet.Zenits fartyg har avvecklats i snabb takt. Jag ser medstor tillfredsställelse att det nu finns ett preliminärt avtal att säljaytterligare tio fartyg. Genom att sälja till svenska intressen bidrar företagettill att hålla flera hundra svenskar sysselsatta åtminstone ett och ett halvtår - förhoppningsvis längre. Avvecklingen av det återstående fartygsinnehavetfortsätter. Det är med stor tillfredsställelse jag kankonstatera att utskottet ställt sig bakom propositionen. Med ett beslut rneddetta innehåll fullföljer vi en politik, där vi trappar ner varvssubventionernaoch i stället satsar våra resurser på utveckling och förnyelse. 21 PER () replik: Den eviga debatten om vem som bär skulden tillindustristödet och kannaturligtvis göras oändlig. Jag vill bara komma tillbaka till ett par protokollfrån , då själv här i kammaren inte allsförfäktade den uppfattningen att stödet skulle dras ned utan talade omytterligare satsningar på produkttankers, tankfartyg, offshore-industri m. m.Han agerade även i ganska betydande utsträckning mot nedläggning av Öresundsvarvetoch för bevarande av detta varv. På den borgerliga akutmottagningen må det ha legat ettcheckhäfte framme, men i så fall satt nog i väntrummet ochfyllde i en del i förväg - med tanke på det aktiva stöd som gavs för delar avindustristödspolitiken. Vi moderater har ganska väsentligt kämpat emotindustristödspolitiken. Hade gett oss bistånd i det avseendet1978 hade vi redan då lagt ned två av storvarven och bantat de två resterandekraftigt. Det hade gjort att vi nu hade haft färre båtar att ta hand om iZenit. Hade också gett oss stöd 1983 för en omedelbar avyttringav Zenits fartygsengagemang, hade vi kunnat spara avsevärda medel. Vi har sedan1983 års beslut lagt ned sammanlagt i Zenit. Det ärgigantiska belopp sorn där har gått till spillo. Det vi vänder oss emot är självfallet att det görs storaindustristödssatsningar i storstadsområden på stora företag, medan glesbygdoch små företag i det närmaste förbigås med tystnad. Vi tycker att det i sak ärfel. Det hade varit bättre att ge ett generellt stöd eller möjligheter förmindre och medelstora resp. stora företag att utvecklas och skapa nysysselsättning än att fortsätta försvara industristödspolitiken. När det gäller den aktuella propositionen och Svenska Varvmåste jag faktiskt ställa frågan här vad sorn egentligen gäller. I propositionen påståsatt delar av aktiekapitalet i var förbrukat . Det strider mot vad som kan uttydas i årsredovisningen, och det finns alltså en ganska allvarlig skillnad på en av de väsentligaste punkterna i beslutsunder laget. Det finns anledning för att ånyo redogöraför varför man inte är beredd att gå in för att se till att man kanuppnå rekommendationerna från näringslivets börskommitté om minimikrav på deninformation som skall lämnas vid kapitaltillskott. Fel och brister när detgäller informationen har ju lett till att både och är uppei börsstyrelsen med hot om prickningar eller olika former av avregistreringar. 22 () replik; Jag vill börja med att säga några ord omindustriministerns inledande bredsida - som vi känner igen från tidigaredebatter om industristödet. Fakta var att den socialdemokratiska ekonomiska politikenhade försatt svenskt näringsliv i en situation som gjorde det nödvändigt medinsatser liksom det krävdes åtgärder för att i socialt acceptabla former klarastrukturförändringar som säkert kunde ha gjorts annorlunda - det kan mankonstatera med facit i hand. Men flera insatser visade sig dess bättrevälgrundade. Det som är väsentligt är att socialdemokraterna vid praktiskttaget varje tillfälle ville skriva ett högre belopp på de checkar somindustriministern talar om än som blev fallet. Vi i delar industriministerns bedömning närdet gäller varvsnäringens fortsatta besvärliga läge. Vi tror attöverkapaciteten kommer att fortsätta , och vi välkomnaralltså regeringens synsätt. Industriministern gav inte någon kommentar till dendiskussion vi har fört tidigare om huruvida det finns några bärande skälför att hålla ihop koncernen. När det gäller kapitaltillskottet sägerindustriministern att staten måste ta sitt ägaransvar. Jag menar att man kan tadet ägaransvaret lika bra och klara erforderligt kapitaltillskott genom attsälja ut enheter. säger industriministern också att avsikten inte är att viskall få en utvidgning av koncernen. Men han utesluter det inte heller, ochkoncernledningens ambitioner går det sannerligen inte att ta miste på. Minfråga är om industriministern verkligen inte har några som helst betänklighetermot att få en ny, stor statlig verkstadskoncern att ta ansvar för. Beträffande garantiavgiften är vår utgångspunkt attavgiften borde kunna knytas till risken på ett bättre sätt, så att det blirmera likt ett försäkringssystem än vad det är . Slutligen bara en liten kommentar om det regionalainvestmentbolaget. Jag hoppas att industriministern har rätt i bedömningen attnäringslivet kan tillskjuta detta kapital. Den information vi har tyder tyvärrpå att det kommer att bli svårt. Detta kapital finns inte i de mindre företageni . 23IVAR () replik: Industriministern inledde sitt anförande frifrån alla tänkbara hämningar med beskyllningar om att borgerliga regeringarskulle hälla alla olönsamma företag under armarna - checkhäftet lag öppet iregeringens väntrum. Vi har lärt oss att det är mycket stor skillnad påsocialdemokratisk politik i opposition och i regeringsställning. Men ändå voredet intressant om industriministern kunde peka på de konkreta fall dåsocialdemokraterna ville satsamindre på varven än vad regeringen föreslagit. Det är lätt att peka på Prot. 1985/86:155 motsatsen. Det ärockså viktigt att ha klart för sig bakgrunden till varvskrisen. skyller viden på andra länders agerande och på deras höga subventioner. är tilldels rätt. Men i ännu högre grad kanske den beror på energikrisen, påfelbedömningar och överskattningar av energibehovet. I förstone var detsocialdemokraterna som var ledande vid dessa bedömningar. Skillnaderna i konjunkturer 1976-1982 och 1982-1986 voreockså klädsamma att ha med i en sådan här debatt. Både statsministern och industriministern har oftaframställt nuvarande regering som en regering med tur. Industriministern villockså framställa det som om den nuvarande regeringen är sin egen lyckas smed.Med andra ord smider regeringen själv de händelser i omvärlden som ger denlycka. Jag drar den slutsatsen, att om det blir oundvikliga lågkonjunkturer iframtiden, kommer nuvarande regering att se till att då förlora valet för attinte få övermäktiga uppgifter att behandla. Sanningen är att de insatser som de borgerligaregeringarna och speciellt industriminister . Åsling gjorde lade grundentill den industriella expansion som har skett i högkonjunkturen. ThagePeterson har i hög grad fått en god skörd av det som . Åsling sådde ochvårdade. Han belönar detta med grundlösa beskyllningar, och om ett uns av hederskänsla borde han här och stå upp och ta tillbaka sinaobalanserade och oriktiga påståenden i inledningen av sitt anförande. 24 (vpk) replik: Det råder allmän tidsbrist, men jag tyckerändå att det skulle vara intressant att försöka peka på en som jag trornödvändig industripolitisk diskussion, eftersom Malmövarvsproblematiken mednödvändighet måste ingå i en sådan. Det är ingen som bestrider att industrinmåste förändras, men det kan ske på ganska skilda sätt. Det är ju inte så ställs inför nödvändigheten att agera efter bara en enda linje, utan detfinns flera tänkbara industripolitiska linjer. Om man spekulerar litet vidarepå det temat är det två frågor som jag gärna, om inte så mycket i dettasammanhang så förhoppningsvis senare, skulle vilja ta upp till diskussion medindustriministern. Den första frågans utgångspunkt är följande. På grund avden starka koncentration och tendens till specialisering som varit rådande inom svensk industri har vi kommit i det läget att landet i en oproportionerlig grad är beroende av ageranden från några få jättekoncerner. Bland dessa jättekon spelar bilindustrin en utomordentligt framträdande roll, en i varje fall enligt min mening alltför framträdande roll. Det är ett farligt beroende som här utvecklas. Jag tar nu inte alls upp någon diskussion om agerande när det gällde att i en akut situation få fram ett sysselsättningsob jekt till , utan jag diskuterar detta mera allmänt och principiellt. År en ökad koncentration av krafter och resurser till bilbranschen och bilindustrin en klok industripolitisk linje på litet ? Hur stämmer en sådan förstärkning av bilindusrins redan oproportionerliga inflytande med den faktiska, långsiktiga utvecklingen på trafikområdet, som uppenbarligen inte 33 3 protokoll 1985/86:155-156 går ibilismens favör? - Det är den ena frågan. Den andra frågan är: Qm man nu lägger ned sitt sistastorvarv skapar man en lucka i den samlade industriella kapaciteten. Man görsig av med en viss typ av potential. Då måste man fråga sig: Vem skall svaraför den tänkbara verksamheten på t. ex. energiteknikens område när det gällerbyggandet av nya processanläggningar och på viktiga trafikområden? Kundeinte mer ha gjorts för att bevara denna kapacitet och därmed också skapa ettstörre mått av mångsidighet, i kontrast till den ensidighet med de stora håloch luckor som hotar att utvecklas i den svenska industristrukturen? De borgerliga blev så sura och störda när jagpåminde dem om vad de ställde till med under de borgerliga regeringsåren. Påsätt och vis förstår jag dem - det kan ju inte vara så roligt att bli påmind omobehagligheter. Men min avsikt var faktiskt inte att i denna varvsdebatt ta uppen diskussion om industristödet; det förstod jag att de borgerliga hadestartat. Men jag tyckte att jag ändå kunde få ge en eloge för atthan gav er en liten läxa och återförde er till ordningen genom att påminna omvad som hände under de borgerliga regeringsåren . Men om jag vorecenterpartist eller folkpartist skulle jag inte ha protesterat mot vadindustriministern sade, utan jag skulle ha protesterat mot vad moderaten , som ju gick längst, sade. Han försökte smita undan ansvaret för vadsom hände under de borgerliga åren, och det var ju inte särskilt snyggt.Moderaterna deltog ju ändå i flertalet borgerliga regeringar under perioden 1976-1982.Därför har väl också de ett stort ansvar för vad som hände. Jag vill därför iden diskussion ni nu vill starta återföra er till en intern diskussion inom detborgerliga länet. Per sade att den regionala utvecklingenförbigås med tystnad. Då har han inte deltagit i regionalpolitiskadebatter. Jag har stått här i timmar och svarat på frågor och interpellationer- en gång i sträck - och vi hade en regionalpolitiskdebatt. Jag menar att denna regering har prioriterat regionalpolitiken. Den harinte varit föremal för en enda kronas besparing, utan vi har gjort rejälainsatser för regionalpolitiken. Satsningarna i och åren nagel i ögat. Jagvill då påminna Per om att de regionalpolitiska satsningarna iUddevalla och sker utanför de regionalpolitiska anslagen. Det är fråga omspecialpengar, och dessa satsningar drabbar inte de regionalpolitiska anslagenmed en enda krona. De tar inget från resurserna för Bergslagen och skogslänen,där vi nu satsar ett mycket högt belopp detta år - närmare 1,6 miljarderkronor. Men Per för in diskussionen på en viktigprincipfråga, som jag skulle vilja ägna åt. Skall vi kunna klaraomstruktureringar av branscher som måste omstruktureras, så måste samhälletgöra insatser. Jag har då en fråga till dem som angriper regeringens insatser iUddevalla och : Skulle vi inte ha gjort de här insatserna? Skall vi integöra någonting för , när det är nödvändigt att fatta ett beslut?Skall vi lämna tusentalsanställda, deras familjer och regionen utan hjälp? Är det det som ni villföreslå? Vi delar från regeringens sida inte uppfattningen att man skall föraen sådan politik, för vi tycker att den politiken är inhuman. Skall vi lyckas i omstruktureringsfrågor, så måste deanställda se att samhället och industrin ställer upp. En omstrukturering av enindustribransch är inte enbart en sak för de anställda. Man lyckas inte i Västsverigeomstrukturera varv, stålindustri och andra industrier därför att man säger attdet är arbetsgivarens, företagets, sak att avgöra vilken industrikapacitet manskall ha. De anställda och deras fack går inte med på någon omstruktureringdärför att regeringarna och industrin inte vill göra något i stället - ellerinte vill, så att säga, möta de negafiva effekterna av omstruktureringarna. Detär ju därför som det ser ut som det gör i flera länder med deras industristrukturer. Vi har en modern och robust industristruktur iSverige - bättre . Jag kan gärna upprepa det som jag har sagt ikammaren - och som kan läsa i protokollet:Den struktur vi har på svensk industri har självfallet inte tillkommitbara som en följd av åtgärder utan är resultatet av ett långt arbete,som också de borgerliga regeringarna har utfört enligt samma linje. Rätt skallju vara rätt. Till vill jag säga att de här 75miljonerna ju inte i första hand tas från de mindre företagen - den tanken harinte funnits. Men jag menar att det är de stora och medelstora företagen iMalmöregionen som borde kunna klara detta. Bedömningen att det skulle klarasvar inte min bedömning; jag återgav den bedömning som den regionala gruppenhade gjort. Och jag hoppas och utgår ifrån att näringsliv skall kunnaklara detta. Om man på andra håll i landet - i , i och iflera andra regioner - ställer upp med privat kapital i investmentbolag av olikaslag, så skall väl ändå det starka näringslivet i och de starkafinansinstituten i kunna klara det här. tog upp två viktiga frågor. En av dem gälldebilindustrin. Jag skulle gärna vilja ha tid på mig att föra en diskussion omden frågan. Får jag nu säga att det i de två aktuella fallen faktiskt förelågtvå företagsbeslut. Det är alltså Volvos resp. Saabs bedömning att man behövdeen ny bilfabrik. När det gäller Volvofabriken hade vi från regeringens sida förten diskussion om att den skulle hamna någonstans i södra . MenVolvoledningen förklarade att man av olika skäl inte ville det. När det sedanblev aktuellt med omstruktureringen i förde jag diskussioner medVolvo om . Då ansåg man att den tänkta utbyggnad som man behövde kundeförläggas till . Det stöd man fick skulle täcka de merkostnader somVolvo hade för etableringen. behövde också en ny bilfabrik. Derasförstahandsalternativ var att lägga den utomlands. Jag försökte i det läget attfå dem att lägga fabriken i , vilket de då sade att de inte ville göra.Så kom Kockumsdiskussionen, och då förde jag in resonemanget med påMalmö. Jag vill framhålla att vi inte har gjort någon bedömningåt och om att de bör öka sin kapacitet. Den bedömningen harföretagen gjort själva. Men jag skall gärna erkänna att vi påindustridepartementet har gjort en bedömning av bilindustrin som är ganskaoptimistik, och den är jag beredd att vid tillfälle redovisa i en riksdagsdiskussion. 26PER () replik: Låt mig börja med industristödet, som vi ändåhastigt kan återkomma till. Jag har räknat upp ett antal exempel på attsocialdemokraterna, om de hade följt den moderata linjen, radikalt hade kunnatminska industristödet, förlusterna på m.m. Jag har inte sagt att någon går fri, utan jag framhöll imitt huvudanförande att alla är mer eller mindre delansvariga i varvsbesluten.Men det centrala och viktiga är utvärderingen av resultatet av industristödet.Man förlorar både pengar och arbetstillfällen utan att ha uppnått några beståendeeffekter utan i stället ett långdraget lidande för många människor. Vidare har jag inte sagt att vi inte har diskuteratregionalpolitiken. Jag har sagt att jag tycker att de regionalpolitiskainsatserna har kommit att handla mycket om industristöd till storstadsregionernai vid bemärkelse och till stora företag och att man i stället borde haförbättrat arbetsvillkoren för företagsamheten som helhet. Jag tycker att det är fel att industriministern tydligenvid varje tillfälle skall sitta och förhandla med bilföretagen om var de skalllägga sina industrier och hur mycket pengar de skall få för att lägga dem pådet ena eller andra stället. Mindre och medelstora företag har inte en chansatt få motsvarande behandling. Jag återkommer också till frågan om årsredovisningar ochden information som vi har fått från regeringen. Jag anser att informationen ärotillräcklig. Den inriktning som svensk varvsindustri skall ha börkomma till uttryck i propositionen. Precis som näringslivets börskommitté begäri fråga om nyemissioner, skall det framgå vad man tänker göra, dvs. det skallklart anges vad man skall ha pengarna till. Där verkar det finnas en diskrepansmellan industriministern och Svenska Varv, såvitt jag kan se och vad jag harhört i vart fall. Vi är rädda för att Svenska Varv blir en ny stor statligverkstadskoncern med ganska betydande soliditet. Om man börjar räkna, finnerrnan att det inte rör sig om . Qm det sker en liberalisering avvalutaregleringen, krymper balansräkningen ytterligare, och det är väl snarastfråga om soliditet, med betydande möjligheter att sälja vissa delar ochdärmed ytterligare stärka företagsgruppen som helhet. Vi gör bedömningen att det är väsentligt bättre att säljaen del av företagen inom Svenska Varv och få resurserna den vägen än att anlitaen hårt ansträngd statskassa och på det viset sakta men säkert sätta punkt fören tragisk svensk industristödspolitik när det gäller Svenska Varv. 27CHRISTER EIREFELT (fp) replik; Nejdå, industriministern, vi blev inte allssura. Det blev vi kanske de 50 första gångerna den här valsen spelades upp avsocialdemokratiska riksspelmän. tror vi att det knappast finns någon endamänniska som går på den finten längre. Möjligen finns det skäl att upprepa frågan: Vilka insatserför att klara strukturförändringarna i framför allt de tunga basnäringarna vardet som socialdemokraterna inte accepterade? Och varför redovisade man inte detdä utan valde att i stället plussa på insatserna? Några ord till om det regionala investmentbolaget. Detåterstår att se hur man lyckas få fram kapital från näringslivet. Vad vi vethar de stora företagen, som industriministern hänvisar till, i allmänhet egnafinansieringsbolag, och de mindre har mycket riktigt begränsade möjligheteratt tillskjuta kapital. Jag vet t. ex. att , som är en godkännare av näringslivet i regionen, är mycket mycket tveksam tillmöjligheterna. 28 () replik: Nej, industriminister , vi skämsinte alls för det verkliga resultatet under de borgerliga regeringsåren - detär de socialdemokratiska nidbilderna vi protesterar emot. Jag noterar det erkännande industriministern gav här. Detär faktiskt så att under de icke socialistiska regeringarnas tid räddadesviktiga delar av svenskt näringsliv och lades grunden till den positivaindustriutveckling som vi sett .