prot · G909150 · 1985-12-31 00:00:00 — Viktigt är det också att gruvnäringen initierastill ett målinriktat arbete dels för utvecklande av bioteknik inomgruvnäringen, dels för en gruvhantering där såvitt det är möjligt helamineralinnehållet tillvaratas ur de utbrutna bergmassorna. Vidare behövs handelspolitiska åtgärder som gynnarösthandeln, riktade åtgärder för utvecklande av bärindustrin, trädgårds- ochväxthusodlingar samt effektivt Norrlandsstöd till jordbruket. Åven om alla nu uppräknade åtgärderpåbörjades, skulle inte detta räcka till. Samhället måste få makt överinvesteringarna och deras inriktning. Som ett led i denna viljeinriktning harvi från vpk i drivit kravet på en förändring avlöntagarfonderna till renodlade investeringsfonder i löntagarägda, kooperativtägda och samhällsägda företag, samhällsfonder. Dessa framstötar har ännu intelett till några konkreta resultat. diskuteras i stället inom regeringenytterligare lättnader i valutalagstiftningen och utökade möjligheter för attföra ut kapital för investeringar i utlandet. Varje åtgärd som innebär atttransnationalise-ringen av i arbetande företag underlättas och ökasbidrar till att öka industriella sårbarhet och beroende. Vi bliralltmer påverkbara av protektionistiska åtgärder och embargopolitik. En regionalpolitik för måste taupp de statliga företagen och strategierna för framtiden för dessa företag,löntagarrnakt över investeringarna, vinstöverföring från de äldrevattenkraftverken till länsfonder samt förändring av löntagarfonderna tillsamhälleliga investeringsfonder. Dessutom måste socialdemokratins indragning avkommunernas och landstingens skatteintäkter upphöra. Självfallet skulle ocksåen kraftig höjning av länsanslaget ha en positiv betydelse. 36ULLA TILLÄNDER (c): När man debatterarregionalpolitiken, kan man inte undgå att tänka på de regioner i vårt land somhar drabbats av skuggan från Tjernobyl. Vårt land är inget undantag utan ett iraden av de många länder som genom en direkt beröring fått en ny klarsyn på vadkärnkraften betyder. Kärnkraft är aldrig fredlig utan har bevisat sinoberäknelighet och slagit blint. Plötsligt har många fått upp ögonen för leveri omedelbar närhet av en potentiell risk, lika stor som den som komtill uttryck i Tjernobyl. Vad som möjligen är mindre riskfullt kompenserastyvärr av närheten. är påträngande nära, i , och näraangränsande städer. Tanken på vad som skulle kunna hända om olyckan är frammeär så outhärdlig att det är naturligt om människor patetiskt klamrar sig fastvid en, tyvärr, falsk förhoppning om att något sådant inte kan hända här. Våratekniker är skickligare och noggrannare än de i både öst och väst. Åndå talaren bitter erfarenhet ett otvetydigt klarspråk. Praktiken kan överträffa teorin,och verkligheten kan överträffa drömmen, t. o. m. mardrömmen. Insikten om att tryggheten i kärnkraftens skugga hänger påen så skör tråd måste få oss att ta reson och medvetet och beslutsamtunderkasta oss det offer som en avveckling innebär, ju förr desto bättre. Detkravet kommer inte att tystas utan kommer tvärtorn att växa i styrka. Alla som vältaligt harpäpekatdetorimligar att vi i vårtland lämnar över en stor statsskuld till våra barn och barnbarn borde ha lättatt inse att vi inte heller skall lämna över till kommande generationer bördanav åldrande kärnkraftverk och den otrygghet som dessa aggregat sprider. Inför dessa perspektiv, som är bara teoretiska,kan alla andra frågor te sig små och obetydliga. Varje fråga har dock sittperspektiv. I motion A418, som också behandlas i det nu aktuellabetänkandet, har vi centerrepresentanter från fyrstadskretsen och läntagit upp de problem som och har haft att brottas med under1980-talet och som i många fall alltjämt kvarstår. Vi pekar emellertid också päolika åtgärder för att lösa dessa. har ungdomarna haft sämre möjligheter attfå arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Detta har lett till svårlöstasociala problem vilka är märkbara framför allt i . Bilden av och har inte präglats avutveckling och expansion utan snarare av oroande tendenser till stagnation.Sedan åtskilliga år tillbaka, ända , har befolkningstalet iMalmö inte bara stagnerat utan gått kraftigt tillbaka, vilket i sin tur medförten sned åldersfördelning i . Denna åldersfördelning är en följd av dentidigare alltför ensidiga satsningen på stora företag och på höghusområden närdet gäller bostadsplanering. När möjligheten för barnfamiljer att bygga småhusi kranskommunerna runt vidgades ökade utflyttningsströmmen. Valfriheteni boendet var så gott som obefintlig . Arbetslösheten i har legat på alltför hög nivå underhela . uppgick arbetslösheten i till ,vilket innebär en dubbelt så hög nivå som för riket som helhet. Ett annat mått på den nyfattigdom som finns i ärutvecklingen av socialbidragskostnaderna. uppgick dessa till mer än 300milj. Regionalpolitiken, m. m. Regionalpolitiken, m. m. kanjämföras med 50 milj. kr. räknat var 1985 den ort iSverige som hade det största antalet socialbidragstagare, inte . Den viktigaste åtgärden för att vårt län skall fä en gynnsamutveckling åren kraftfull satsning på näringslivet med särskild inriktning påde mindre och medelstora företagen och en arbetsmarknadspolitik som bl. a.underlättar för ungdomar att komma in på arbetsmarknaden. Att de små ochmedelstora företagen får goda förutsättningar att arbeta är viktigt, eftersomnya arbetstillfällen inom den privata sektorn främst uppkommer i dessa företag.Men detta hindrar inte att också en stor och livskraftig industri som genereraren tät struktur av småföretag är något som främst är i stort behov av.Att en region som den skånska har drabbats av så många problem är märkligt medtanke på de goda förutsättningar som finns: läget vid det starkt trafikeradeÖresund och närheten till och kontinenten. , som är rikt på bådemänniskor och naturresurser, borde vara en blomstrande del av vårt land ochkommer säkert att bli det igen. a. i ännu högregrad än nu kunna tillvaratas som en stimulerande kraft. I har av tradition jordbruksnäringen haft en starkposition, men livsmedelsindustrin har inte byggts ut i samma omfattning som ijämförbara områden utomlands. De ständigt på nytt uppkommande planerna attlägga ned åkerjord måste stoppas. Det är inte bara de som arbetar i jordbruket somberörs av detta. Åven de som arbetar i livsmedelsindustrin drabbas. Det öppnaodlingslandskapet skulle dessutom förändras på ett sätt som en stor majoritetinte vill uppleva. Som utskottet framhåller finns av vårt landsbrukade åkerareal i , och den är vi rädda om. Bristen på fantasi och nya idéer för att lyfta urkrisen kan bäst illustreras med den patentlösning som, likt Columbi ägg, i ettslag skulle lösa alla problem, nämligen bron. Socialdemokraterna i -visserligen emotsagda av bl. a. socialdemokraterna i ochTrelleborg, men livligt påhejade av andra partier och inte minst avde högljudda talesmännen för bankintressena - har satsat allt på dennavisionära och spektakulära bro. Många är de socialdemokratiska statsråd som harstått och pekat ut brofästet. Men den fåfänga väntan på denna patentmedicin motalla Malmös och länets svagheter har på något sätt förlamat Malmös och länetsandra möjligheter. Man kan bara se det på färjetrafiken över sundet. En bråkdelav vad en bro kostar skulle kunna ge täta, bekväma, snabba och pålitligaförbindelser över sundet. Det är också vårt förslag. Men vem vågar satsa på färjor när man ständigt förutspåren bro? Över huvud taget är denna sammanblandning av aktuella nödvändigalösningar på akuta problem med långsiktiga och därför litet dimmiga broplanerförödande. Det är inte lätt att motstå frestelsen att påminna om hur enmonoman brofixering trubbar av vaksamheten mot att dräneras på kapitaloch industrier. Vi i vill bryta den här förhäxningen vid bron. Vivill i stället bl. a. Prot. 1985/86:150 satsa på följande. Vi vill ha en fast förbindelse vidHelsingborg-Helsingör. Vi vill satsapä täta, bekväma och snabba färjeförbindelser mellan m. m. ochKöpenhamn. Vi vill ha ettmarin- och undervattenstekniskt centrum vid . Vivill ompröva beslutet om nedläggning av i . ö Vi vill satsa på utbildning i verkstadsteknik samt dator- och mikroelekt ronik. Vi villförlägga ett verkstadstekniskt utvecklingscentrum till Fosie industri-by iMalmö. Vi vill inrättaverkstadsskolor och satsa på lärlingsutbildning. Vi villförlägga ett biocentrum till vår region, som en utredningsgrupp vid Lundsuniversitet har föreslagit. D Vi vill att växtförädlings-,livsmedels- och läkemedelsindustrin ges utvecklingsmöjligheter i län. Vi villtillförsäkra vår region ett utbildningsutbud också på universitetsnivå somsvarar mot folkmängden. Vi villfortsätta samarbetet mellan forskning, näringsliv och kommuner. Vi vill satsapå industrier baserade på naturgasteknologi. Vi vill satsapå naturgas som energikälla. Vi vill följaupp det intressanta projekt som startats i med geotermisk energi, och ävenandra delar av har de naturliga förutsättningarna för detta. Vi vill satsapå en etanolfabrik i länet. Detta var några av de förslag somvi tagit upp i vår motion och som behandlas i detta betänkande. Under detta anförande hadeledningen av kammarens förhandlingar övertagits av tredje vicetalmannen. 37 (): Regionalpolitik och den offentliga sektornsutbyggnad är de två åtgärder som räddat inland. När socialdemokraterna beslutade omatt marknadsekonomin måste korrigeras och de regionalpolitiska stödeninfördes, gjordes det utifrån den verklighet som då rådde. Flyttlassen rullade,och de jord- och skogsbrukare som på grund av rationaliseringar tvingades bytajobb var hänvisade till den expansion av industrisysselsättningen som skedde isödra . Vi skall inte beklaga att tunga och slitsamma arbetengjordes mer rationella. Däremot skall vi beklaga att industrin då inte villeexpandera där arbetskraften fanns. Regionalpolitiken medförde en korrigering avmarknadskrafterna. Jämt lands län tillfördes väldigt många nya arbetstillfällen tackvare de regionalpolitiska styrmedel som infördes. Vad som hände därefter känner vi till väl. Industrijobb försvann, alltför många människor tvingades ut i 39 Regionalpolitiken, m. m. arbetslöshet,helt eller delvis, och många förtidspensionerades. Det fanns inga jobb någonannanstans heller som rnan kunde flytta till, vilket var möjligt . har tendensen förändrats något - men tyvärralltför litet. Vi ser nu samma fenomen som . Benägenheten att lokalisera sig till inlandet och glesbygdenär nära nog obefintlig. Vi förstår att de traditionella medlen kanske inte riktigträcker till. Den sektorspolitik som regionalpolitiken har inneburit duger intelängre. måste det till krafttag, dels för att finna nya vägar för att förmådet privata näringslivet att flytta på sig, dels för att tillskapa densamordning som vi har saknat. är det nästan skrattretande med nuvarande ordning.Jag skall ta ett exempel. Staten stöder en turistutbyggnad i västra . Detfinns bäddar, liftar och kringaktiviteter. Det finns också många männskor somvill åka till västra , Åre och , men de kan inte ta sig dit. Desom lyckas åka tåg till Åre kommun får kliva av tågen rakt ner i en snödriva.Stationerna är nämligen inte utbyggda. policy motverkar också regionalpolitiskasatsningar. Vi satsar vägpengar där de gör största trafikpolitiska nytta, fårjag till svar när vi diskuterar dessa frågor i styrelse. Störstatrafikpolitiska nytta gör pengarna i , där de många bilarna finns.Så förstärker de statliga verkens policy de obalanser som redan råder. Såbidrar offentliga myndigheter till att ytterligare flytta arbetstillfällen ochfolk från glesbygd till tätorter. skall detta ändras. skall regionalpolitiken vara detövergripande synsättet i alla politikområden. Så talar industriministern, ochdet är bra. Särskilt bra anser jag den samordning vara som skall ske inomkommunikationsområdet. Den gagnar inte bara regionalpolitiken, utan ävenmiljöpolitiken. Jag har också glatts över tal om attbelasta arbetskraftskostnaderna i de överhettade områdena, om inte det privatanäringslivet tar sitt ansvar. Grunden för utveckling av en region ärutbildning, forskning och kunskap. Därför kan man inte nog betona de regionalahögskolornas betydelse. har inneburit ett lyft för helalänet. Det gäller inte bara utbildningen i sig, utan kanske speciellt dekringeffekter som den ger. Bildningsnivån och medvetenheten höjs hos storagrupper, även utanför högskolans väggar. Med medvetenhet följer mod,kreativitet samt personlig och samhällelig utveckling, I länet är vi därför glada över de nära 30 miljoner som vijust har fått av regeringen för en utbyggnad av högskolan. Det kommer att bliväl investerade pengar, som ger mycket goda resultat. Men vi är intenöjda med detta. Vi är nu mycket bekymrade. Det har varitglesbygdskommunerna i vårt län som har minskat i befolknings- ochsysselsättningshänseende. Vad vi ser är att vår enda stad, tätortenÖstersund, ocksä drabbas hårt. Stora industrier - Nordplåt, , osv. -varslar och lägger ned. Detta har regeringen uppmärksammat. Man har insettJämtlands läns utsatthet och förklarat att man är beredd att satsa litetytterligare på länet. Det socialdemokratiska partidistriktet har utarbetat ochöverlämnat en läng rad med förslag till sysselsättningsskapande åtgärder. Viförutsätter att regeringen återkommer till oss när man har bearbetat förslagen. Många ungdomar vill inte flytta. Många kvinnor - i och på andra håll - ropar efter arbete på hemorten. Många personersom skulle behövas på viktiga poster kan inte ta en befattning som finns därföratt arbetsmarknaden inte förmår ge en medföljande något jobb. Och denmedföljande kräver arbete - annars flyttar man inte. Det är nu dags att sätta in också jordbruketi ett regionalpolitiskt sammanhang. Jag menar då inte att detta skall skeenbart med fagert tal och vackra fraser, utan man måste sätta in jordbruket idet regionalpolitiska regelverket. Vi vet att jordbruket har en mycket storbetydelse för sysselsättningen i bl. Där är avbefolkningen sysselsatt inom jordbruks- och skogsbruksnäringarna. 1 vissakommuner är sysselsatta inom dessa näringar. Därtill kommer600-700 inom förädlingsindustrin. Vi vet ocksä att jordbruket har mycket viktiga uppgifter ituristsammanhang. Öppna landskap, ren luft och bra kvalitet på den jämtländsktproducerade maten är viktiga ingredienser i konkurrensen om turisterna med bl.a. . Dessutom vet vi att det traditionella stödet tillNorrlandsjordbruket inte fyller sin funktion längre. Oaktat hur mycket pengarvi ger det norrländska jordbruket sjunker produktionen och bönder slås ut.Därför måste vi nu få en annorlunda syn på hur vi skall stötta det norrländskajordbruket. Med en decentralisering av besluten om hur stödet skall utformasfrigör rnan de krafter som producenter och konsumenter faktiskt besitter. Dåkan man utveckla jordbruket på ett för regionen bra sätt. Jag vill gärna nämna att det inom LRF pågår ett sådantarbete i . Man haren okuvlig vilja att fortsätta det arbetet.Många, glädjande nog många unga bönder vägrar att se det norrländska jordbruketsom en belastning. Man vill utveckla, inte avveckla, inte minst utifrån dendebatt som förs om storskalighet, giftanvändning, djurfabriker och islutändan försämrad matkvalitet. Jag tror att man är på helt rätt väg, men man klarar inteatt fullfölja detta med dagens stödsystem. Därför är det att skapa en nysyn och att genom de regionala lantbruksnämnderna ge möjlighet till ekonomisktstöd för en ny jordbrukspolitik i . Jag lyssnade särskilt uppmärksamt på . Hon uppehöll sig nämligen mycket vid jordbrukets betydelse försysselsättningen i . Tyvärr är hon inte i kammaren, men jag måsteändå kommentera vad hon sade, eftersom det var uppenbara felaktigheter ihennes argumentering. Förhoppningsvis finns det andra folkpartister i kammarensom kan vidarebefordra mina kommentarer till . sade att Norrlandsstödet har räknats upp med10 milj. kr. Det är fel. Regeringens förslag ligger på plus 35 miljoner. Vidarehävdade att det var på grund av den senaste tidens Regionalpolitiken, m. m. Regionalpolitiken, m. m. höga räntelägesom jordbrukarna hade det så besvärligt. Jag skulle vilja rekommendera BrittaBjelle och kanske hela , orn detta är en allmän uppfattning inompartiet, till historieläsning. Verkligheten är nämligen den att mångaNorrlandsbönder investerade . Det gjorde de av fleraskäl. Diskontot var mycket lågt. 1971 var det som lägst någonsin, nämligen 5 %.Särskilda rationaliseringsstöd infördes av den socialdemokratiska regeringen. Så kom 1976. började kärva tider för bönderna. Är 1977 värden uppe i , år , och värdenuppe i . Den borgerliga regeringen vidtog även andra åtgärder som försvåradeoch fördyrade för bönderna. Den reducerade möjligheterna att avveckla skog föratt finansiera köp av lantbruk, rn. Reallönerna sjönk på grund av denekonomiska politik som fördes. Folk hade inte råd att köpa lika mycket ochsamma sorts mat sorn tidigare. Så blev det 1982. Den socialdemokratiska regeringen påbörjadearbetet med att skapa balans i ekonomin. Det kan vi bl. a. se genom attdiskontot nu har sjunkit. Bara har det sjunkit ned till . Det är ensänkning pä , och så mycket har diskontot sänkts ett ochsamma år. Det här är naturligtvis någonting som gagnar lantbruket. ökar också reallönerna sakta. Folk kan konsumera mer,köpa mera mat. Åtgärder för att bringa ned överskotten har äntligen en regeringvågat ta i. Detta är sanningen, , och den tycker jag manskall hålla sig till även om den ibland är obehaglig. Jag ser att - det var bra. är inte här, men hon kanske också kommer.Hon talade också om jordbruket, men långt ifrån ur något Norrlandsperspektiv.Hon talade om jordbruket i och om hur rädd man är om åkermarken där. Därfick man minsann inte röra någonting! Detta är motsägelsefullt, eftersomcenterpartiet i andra sammanhang har gått med på att vi måste försöka ta nedöverskotten. Om man inte får röra produktion, undrar jag var man i såfall skall ta ned dem. har ju enträget sagt att Norrlandsjordbruk absolut inte skall röras. Detta är en ekvation som inte riktigt gårihop. Det har varit mycket dystert tal de här tvådagarna, men det finns ljusglimtar. Jag har pekat på några. Framför allt finnsdet en tilltro till att den sittande regeringen i den situation som råder skallta itu med problemen. Regeringen har visat handlingskraft i ochMalmö. Inlandets och glesbygdens människor förväntar sig nu sammahandlingskraft. 38BRITTA BJELLE (fp) replik: Tyvärr är det ju en bit att springa från mittrum, så jag hörde inte hela anförandet. Men jag får väl ta upp det jag hörde. Det sades att jag inte kan räkna och att regeringen harräknat upp Norrlandsstödet med 35 milj. kr. Jag påstår att detta inte är sant.Det fanns nämligen 400 milj. kr. att disponera för Norrlandsstödet förraperioden. Att anslaget sedan inte disponerades fullt ut så att det finns kvar25 milj. kr. på det tidigare stödet, som sedan har ökats med 10 milj. kr., göratt det ser ut Regionalpolitiken, m. m. som enökning med . Den verkliga uppräkningen var dock från Prot.1985/86:150 de 400 milj. kr. som fanns disponibla till de 410miljonerna , och det är en uppräkning med 10 miljoner.Folkpartiet har föreslagit ytterligare 140 milj. kr., vilket ger totalt 550milj. När det gäller ränteläget är det ju fantastiskt att manfortsätter att titta tillbaka på vad sorn hände i ställetför att titta framåt. Onekligen är det sä att bönderna på grund av det högaränteläget har problem, och då gäller det att se framåt, hur man skall lösadem. Jag trodde det var den ambition vi har här i att förbättra förbönderna. Vi i behöver dem för att kunna bygga ut turismen och föratt få kombinationssysselsättning. 39 () replik: säger att den verkligauppräkningen är 10 milj. kr. Men man måste utgå från verkligheten, ochverkligheten är den att rnan, på grund av en tyvärr sjunkande produktion, barahar utnyttjat 375 milj. kr. Påslaget är 35 milj. kr. Egentligen är det ganskaointressant att räkna efter om det blir si eller så mänga miljoner. Viktigareär att se på hur örestalet slår. Detta är ju ett anslag som fär överskridas omproduktionen skulle bli större än väntat. När det gäller diskontot tycker jag inte det är såointressant att se hur utvecklingen har varit. Det är alltid lätt att kritiseraoch säga att det är den höga räntans fel. Men hur kom det sig då att räntanblev så hög som den blev? Vem förorsakade det? Vi socialdemokrater brukar titta ibackspegeln, för där lär man sig mycket . Vi tittade på åren1976-1982 och på den kolossalt stora diskontohöjning som skedde då och hur denslog just för jordbruket. Den slog väldigt illa för många lantbrukare. Därförhar vi fört en politik som har fått till resultat att vi har kunnat sänkaräntan , som jag sade. Det tror jag - kanske inte i dagmen på litet -kommer att vara till gagn för lantbrukarna. 40BRITTA BJELLE (fp) replik: Det är ganska fantastiskt att höra MargaretaWinberg. Hon tittar tillbaka , men hon talar inte om hur detsåg ut och vilken jordbrukspolitik socialdemokraterna då förde. Manavvecklade i stort sett alla små jordbruk. Vi skulle bara ha stora enheter iSverige. När det gäller hur man skall räkna Norrlandsstödet, är detlustigt att höra att det hux flux är ointressant pä vilket sätt man räknar framdet och vilka som är de faktiska siffrorna. När jag lyssnade på högtalaren imitt rum fick jag höra att jag hade helt fel. I ärlighetens namn tycker jag att den som angriper någonannan och påstår att hon har fel också skall kunna medge huruvida hon har rätt.Och det är riktigt att det fanns 400 milj. kr. att disponera och attregeringen har ökat detta till 410 milj. kr. Det gör en ökning på 10 milj.kr. även om det sedan råkar finnas pengar kvar därför att man inte disponeradehela beloppet. Precis somMargareta säger är det beklagligt att vi har en nedgång Regionalpolitiken, rn. ijordbruket, för det behöver vi ha kvar i . Förmodligen kommer hon, omregeringen inte intar en annan ståndpunkt, att bli ensam här i om attinte vilja öka Norrlandsstödet mer än dessa 10 milj. kr. 41 () replik: Vad jag talade om när jag tittade tillbaka påvåregen historia var vad som hade hänt med diskontot. Jag sade att det var lågti och att detta varit till gagn för bl. a. lantbrukarna. Sedan har vi olika uppfattning orn hur man skall räkna utstödet, men jag hävdar fortfarande att det mest intressanta är örespåslagen,och mot den bakgrunden kan man se att 35 milj. kr. är den nivå regeringen harlagt sig på. Beträffande tankegångarna om Norrlandsstödet förstår jagatt inte hann lyssna när jag utvecklade vår syn på hur man skallrädda det norrländska jordbruket. Vi tror nämligen inte att enbartNorrlandsstödet längre kan rädda det norrländska jordbruket. Ända sedan densocialdemokratiska regeringen införde Norrlandsstödet har vi plussat pä iolika omgångar, ibland mycket och ibland litet mindre. Jag vill påstå att denborgerliga regeringen inte värden som lade på mest, utan det största påslagetskedde . Men ändå går produktionen ned, och ändå slås bönder ut. Vi menar att man måste se detta på ett annat vis, och vikommer också att senare presentera på vilket sätt. Det är nu dags för en nysyn, om man menar någonting med att vi skall rädda vårt jordbruk där uppe. 42 (): Bergslagen är ett stort och viktigt område.Jag förstår av debatten att inte alla talare har klart för sig att Bergslagenomfattar 7 län och 23 kommuner. Det som har hänt är att vi harförlorat ungefär 4 000 arbetsplatser . Arbetslöshetssiffrorna har nuförbättrats, men i 20 av de 23 kommunerna har 16 500 personer flyttatut. Det är naturligtvis personer som saknat arbete som har fått flytta.Pensionärer och de som befinner sig i sådan ålder att de går i skola, ägnar sigåt utbildning, behöver ju i allmänhet inte flytta. Problemen har inte tagit slut. Jag vill anföra någraexempel. Vid Bångbroverken är 220 arbetstillfällen hotade, i 400arbetstillfällen. Gruvorna på olika håll i Bergslagen har genomstrukturomvandlingen förlorat omkring 3 200 arbetsplatser. Det är en ganska dyster bild som jag tecknat som bakgrundtill mitt anförande. Men jag vill också bidra till tecknandet av en positivbild när det gäller Bergslagens framtid.