prot · G909145 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag skulle vilja veta om finansministern intemenar att det med tanke på statens starka och den enskildes svaga ställning ärrimligt att göra en förändring mot någon form av tolkningsföreträde i den härtypen av fall. Om regler för undanförsel och förstörelse av ADB-register 10 (): Jag sade i mitt anförande att när man kopplarihop en lag med en serie andra befintliga lagar kan det uppstå problem. Det ärmöjligt att jag uttryckte mig suddigt, och det är riktigt som finansministernsäger att vad jag ville peka på i det här fallet var att man kopplat ihopjordförvärvslagen med skattelagstiftningen och att dessutom rättegångskostnadertillkommit. I det här fallet har personen i fråga varit tvungen att valsaigenom sju olika domstolsförhandlingar. Samtliga domstolsförhandlingar har hanegentligen varit tvungen att genomföra, för när utslaget har varit fill förmånför honom i någon domstol, har taxeringsintendenten inte nöjt sig med det utanöverklagat. Personen i fråga har därigenom fått orimliga rättegångskostnader.När man kopplar ihop dem med konsekvenserna av skattelagstiftningen ochjordförvärvslagen blir det ett materiellt väldigt ogynnsamt beslut för den härpersonen. Det är inte bara av intresse att lagstiftningen påskatteområdet i sig är sammanhängande, så att den leder till materiellt riktigaresultat, utan det är också viktigt att lagstiftningen på skatteområdet äranpassad till annan lagstiftning. Det finns onekligen en hel del att göra i detavseendet. Det är möjligt att en omvänd generalklausul inte är det absoluträtta. Men vad som är viktigt, som jag ser saken, är att domstolarnasmöjligheter på något sätt vidgas. När en domstol finner att lagstiftningenannars skulle leda till en från den enskilde individens eller från allmänhetenssynpunkt sett orättvis dom, måste den ha möjligheter att göra en tolkning somger annat resultat. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 1985/86:186 om regler förundanförsel och förstörelse av ADB-register 11 TREDJE VICE TALMANNEN: I GunnarHökmarks frånvaro medger jag att får motta svaret. har frågat mig om jag ärberedd att föreslå regeringen att till lägga fram förslag omlagstiftning om undanförsel och förstöring av ADB-register, Han har därvidhänvisat till att sårbarhetsberedningen i ett delbetänkande har föreslagit ensådan lagstiftning. Om regler för undanförsel och förstörelse av ADB-register Bestämmelser om undanförsel och förstöring finns i lagen(1961:655) om undanförsel och förstöring. Enligt denna lag får - om landet är i krig eller krigsfara- regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, besluta omundanförsel av egendom som är av betydelse för försvaret ellerfolkförsörjningen eller för det allmänna. Syftet med undanförseln kan bl, a,vara att hindra att egendomen annars förstörs eller går förlorad. Sedan ett beslut om undanförsel väl har fattats, åliggerdet ägaren eller innehavaren av egendomen att se till att den förs undan, Lagen ger också regeringen, eller den myndighet somregeringen bestämmer, rätten att besluta om att egendom skall förstöras ellerförsättas ur brukbart skick. Som förutsättning för ett sådant beslut gäller attdet föreligger trängande fara för att egendomen skall falla i fiendens hand ochatt fiendens innehav av egendomen väsentligen skulle underlätta hans krigsansträngningar.Som ytterligare förutsättning gäller att det föreligger hinder mot att föraundan egendomen, I förarbetena till lagen sägs att den är avsedd att varaen ramlag och att den skall kunna kompletteras med tillämpningsföreskrifter somsnabbt kan ändras i takt med utvecklingen. Till lagen finns åtta tillämpningskungörelser, varav sjuavser viss särskild egendom. När det gäller egendom i allmänhet har befogenheten attbesluta om undanförsel och förstöring lagts på överstyrelsen för ekonomisktförsvar. Det är också överstyrelsen som skall handha planläggningen avundanförsel och förstöring av sådan egendom. Sårbarhetsberedningens förslag här remissbehandlats. Mångaremissinstanser, bl, a, datalagstiftningskommittén, ansåg att det inte behövsnågon särskild lagstiftning om undanförsel och förstöring av ADB-register,eftersom den gällande lagstiftningen är tillämplig även på sådana register. Jag delar uppfattningen att gällande lagstiftninginnehåller de regler som efterlyser. Någon särskild lag omundanförsel och förstöring av ADB-register behövs därför inte. En annan sak är att planläggningen kanske inte har hunnitmed den snabba utvecklingen på ADB-området, Det bör därför prövas om det behövsnärmare verkställighetsföreskrifter på det området, dvs, en särskild förordningom undanförsel och förstöring av ADB-register, Den prövningen bör dock anståtill försvarsbeslut, då datasäkerhetsfrågorna för totalförsvaret kommeratt behandlas. Anf.13 (); Eftersom är förhindrad att närvaraoch det har fallit på min lott att ta emot svaret, ber jag att få tackaförsvarsminister för svaret. Frågan om undanförsel och förstöring av ADB-register vidrisk för krig eller ofärdstider är mycket viktig - det inser säkert alla ochenvar. Försvarsministern stödjer sig i svaret på lagen 1961:655 om undanförseloch förstöring, men den lagstiftningen kom till långt innan vi upplevde denexplosionsartade utveckling på dataområdet som är så påtaglig för oss alla. Om fri och obunden forskning sagt att lagstiftningen är tillämp- Prot.1985/86:145 lig även på dataregister av olika slag, men i likhet medförsvarsministern anser jag att planläggningen inte har hunnitmed den snabba utvecklingen på dataområdet. Vid lagstiftningen 1961 kan man knappast ha förutsett allade problem som vi står inför. Till skillnad från försvarsministern anserjag emellertid att slutsatsen borde ha blivit inte bara att det skulle göras enöversyn av verkställighetslagstiftningen på området utan att det också behövsen helt ny lagstiftning, gärna enligt sårbarhetsberedningens förslag ellergenom ett tillägg i datalagen. Datalagen rör ju frågan om databearbetning ochdataregister, och det kan vara en tänkbar väg att gå. Varför är försvarsministern så snar att avvisa denprövning som har föreslagits av sårbarhetsberedningen? Möjligheten att nogapröva frågan års försvarsbeslut finns ju. Regeringen befinner sigknappast i någon tidsnöd, och sårbarhetsberedningen har tagit fram ett utmärktunderlag. Har sårbarhetsberedningen felbedömt situationen, eller finns detnågot annat skäl till försvarsministerns ställningstagande? Sårbarhetsberedningensnärhet till försvarsdepartementet är påtaglig. Enligt min uppfattning, herr talman, är lagstiftningnödvändig. Vad skulle kunna hända om några av våra viktigare dataregister kom iorätta händer i en krigssituation eller i en ofärdstid? Det gäller inte baravåra offentliga register, utan kanske framför allt de privata register somfinns här i landet. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 1985/86:150 om fri och obundenforskning har frågat mig vad regeringenämnar göra för att stärka, i förhållande till näringslivet, fri och obundenforskning vid högskolor och andra offentliga forskningsinstitutioner. I den forskningsproposition som lades fram framhöllsvärdet av samverkan mellan högskolan och näringslivet. En sådan samverkanbidrar till att forskningens resultat så snabbt som möjligt kan utnyttjas iföretagens förnyelse av produktionen. En nära kontakt med företagen och derasproblemställningar torde också innebära en stimulans och källa till inspirationför dem som är verksamma inom högskolan. är det självfalletnödvändigt att formerna och villkoren för samverkan med näringslivet väljs såatt negativa effekter pä högskolans centrala och långsiktiga uppgifter undviks, I forskningspropositionen betonades också att det är enytterst angelägen forskningspolitisk uppgift att stärka den grundläggandeforskning som finansieras via fakultetsanslag och anslag tillgrundförskningsråd liksom den långsiktiga kunskapsuppbyggnaden inom olikasektorer. Förslagen i denna proposition medförde också resursökningar förgrundforskningen. Inom förbereds nu nästaforskningsproposition. Avsik ten är att den skall läggas fram för . Prot.1985/86:145 prioritering av grundforskning och långsiktig kunskapsuppbyggnadsom 20 maj1986 uttalades propositionligger fast och är en väsentlig utgångspunkt , , , för propositionsarbetet. Exakt vadpropositionen kommer att innehålla är det givetvis för fidigt att uttalasig om. forskning " . ' Frågor omnäringslivsfinansierad verksamhet inom högskolan har på regeringensuppdrag utretts av forskningsrådsnämnden. nämndennyligen lämnat kommer också den att behandlas i den kommande 15 INGA (vpk); Jag skall be att få tacka för svaret, forskning betalas i ökande utsträckning avdet privata näringslivet. Det innebär ett sammanväxande mellan privataaffärsintressen och den högre utbildningen och forskningen. Detta oroar mig-mentydligen inte regeringen. Uppdragsforskning innebär att myndigheter och företagbeställer forskning eller utbildning hos en högskola. Beställaren har därmedett stort inflytande över innehållet, UHÄ har konstaterat attmängden uppdrag ökar, men att det inte går att exakt utläsa hur stor andel somhänför sig till det privata näringslivet. SFS, som samlades till fullmäktige för någon vecka sedan,uttryckte sin stora oro över uppdragsforskningen, SFS ser många risker med den,och bl. a. är man oroad för att den kommer att stjäla resurser från den vanligahögskolan. På bara har antalet näringslivsstöddaforskningsstiftelser kring högskolorna ökat från några få till närmare 80.Tidigare fanns en klar boskillnad mellan traditionell "fri" forskningoch kommersiell produktutveckling. är den gränsen svår att fastställa. Genom de stiftelseägda forskarbyar som byggts upp i näraanslutning till framför allt de tekniska högskolorna, har näringslivet fått endirekt tillgäng till forskare och användbara forskningsresultat utan att behövagä omvägen via högskolorna. Vid högskolorna finns ett hundratal s. k.adjungerade professorer av sin tjänst vid högskolorna och resten inäringslivet. Detta betyder att företagen i det närmaste "flyttarsamman" med högskolorna och samarbetar direkt med forskarna. Det är farligt med denna sammanblandning mellan högskolansforskning och de privatekonomiska intressena. Det borde vara oförenligt attinneha och upprätthålla forskartjänster inom högskolan och arbeta fördet privata näringslivet. Även om regering och riksdag uttalat att den svenskaforskningspolitiken skall stärka industrins konkurrens, med baktanke att räddalandets ekonomi, måste detta ses som ett helt nytt och farligt fenomen inomforskningspolitiken. har en stor del av forskningenhemligstämplats och monopoliserats, och med den utveckling som pågår finns detstor risk att offentlighetsprincipen när det gäller forskningen ytterligareurholkas. Det ärklart att man inte helt kan avvisa alla former av samarbete och samverkanmellan högskolor och näringsliv. Men jag känner en stark oro för 14 att den nuvarande utvecklingenalltmer kommer att underminera den högre utbildningensoch forskningens oberoende och integritet, I svaret säger att det är en ytterstangelägen uppgift att stärka den grundläggande forskning, som finansieras viafakultetsanslag, som han i andra stycket prisar den privatinriktadeforskningen. Detta svar lugnar inte mig, utan ger mig i stället intrycket attregeringen tycker att den nuvarande forskningsinriktningen är bra. Även om man har satt upp en fri och oberoende forskningsom ett mål, ser verkligheten annorlunda ut, och denna verklighet tycker jagborde oroa regeringen. Jag tycker att regeringen är lättfärdig i sitt sätt attse på frågan om samverkan mellan näringslivet och den statligaforskningsverksamheten, har näringslivet ett orimligt stort inflytandeöver forskningen. Man kan kanske litet provokativt fråga sig om det ärSvenska som i fortsättningen skall bestämma inriktningen av denekonomiska forskningen, om skall sköta det pedagogiskautvecklingsarbetet inom förskolan, om skall lägga beslag pålitteraturforskningen och om producenterna av psykofarmaka skall ha hand om densociala forskningen, Jag vill bara helt kort invända mot denbeskrivning som gör och som skapar intrycket att forskningen vidvåra universitet och högskolor i mycket stor utsträckning skulle vara bekostadav det enskilda näringslivet eller andra enskilda uppdragsgivare. Det är istället så att staten, antingen genom direkta anslag till fakulteterna ellergenom anslag som beslutat om och som kanaliseras via forskningsråden,svarar för den helt övervägande delen av forskningen. En annan sak är att det svenska näringslivet behöver ennärkontakt med högskolan. Vår industri och andra näringsgrenar skulle stå sigmycket slätt jämfört med konkurrerande länders näringsliv om man inte också iSverige försökte att hålla en mycket nära kontakt med högskolan. Det är också helt klart att det ankommer på högskolan attse till att de uppgifter som enskilda forskare åtar sig inte utförs på sådantsätt eller med sådan utrustning att högskolans intresse träds för när.Möjligheten att vägra en vid anställd forskare att utföra annatän sin statliga tjänst föreligger lika litet som det föreligger möjligheter attvägra andra statstjänstemän att inneha bisysslor. Om fri och obunden forskning 17INGA (vpk); Jag anser inte att reguljär utbildning ihögskolan skall byggas på basis av externa medel. En sådan finansieringsformkan komma att skapa ett stort beroende mellan institutionerna på högskolan ochuppdragsgivarna. Det är viktigt med en klar distinktion mellanuppdragsutbildning och en vanlig allmän utbildningsverksamhet. Frågan är, somnågon har sagt, om uppdragsutbildningen är en pedagogisk prostitution ellerinte. Utbildning har blivit en handelsvara, prissatt och utsatt förmarknadskrafterna. Vid t, ex, högskolan i svarar denprivatfinansierade forskningen för av högskolans totala omsättning.Uppdrags- och utbildningsforskning blir allt vanligare, och detta är enutveckling som borde oroa regeringen. Om fri och obunden forskning Forskningenpå våra högskolor bekostas i allt större utsträckning av externa medel med alltvad det innebär i form av otillböriig styrning. Vad blir konsekvensen förforskningens integritet av näringslivets växande inflytande?Innovationscentra, teknikcentra och s, k, forskarbyar är organisationer ianslutning till högskolor där företag och forskare samarbetar för att utvecklaidéer till kommersiellt gångbara produkter. Ofta sker detta i form av attforskare startar tillverkning av en produkt som man forskat fram påinstitutionen. Dessa centra ägs vanligtvis av stiftelser där näringslivet finnsmed. Förebilden är förstås i , Jag är mycket oroad över vaddetta kommer att innebära för den svenska forskningspolifiken. Jag ser det som mycket angeläget att den somvill följa detta problem verkligen sätter sig in i hur liten andel avforskningen vid universitet och högskolor som bekostas av näringslivet jämförtmed de av beslutade anslagen. En annan sak är att forskare har rätt att åta sigbisysslor, men det får självfallet inte gå till överdrift. Det åliggerhögskolans ledning att övervaka detta, för därutöver in i bilden frågan omuppdragsutbildning, som fattat beslut om. Det innebär att viinfört regler som skall just skydda högskolan och se till att man får betaltför alla resurser som kan ställas till förfogande för en beställare. Om t. ex.ett företag vill utbilda någon i en del av ett tekniskt eller juridiskt ämne kanjag inte se att det är självklart att man inte lika väl skulle kunna låta denutbildningen ske vid högskolan som att det uppstod privata institutioner vidsidan om för det. 19 INGA (vpk): På grund av vissa omständigheter har jag avLennart fått två versioner av svaret. I den senaste versionen är,tycker jag, det som sägs i andra stycket och det som sägs i tredje stycketmotsägelsefullt. Det andra stycket fanns inte med i den första versionen avsvaret, men jag var inte helt nöjd med svaret i den versionen heller. Jagtycker att regeringen väl släpphänt hanterar näringslivets inflytande inom denhögre forskningen. I alla officiella sammanhang talas det om att denutveckling som främjas givetvis inte får hota grundforskningens frihet. Menalla dessa uttalanden blir tomma ord så länge det ekonomiska incitamentet ochregeländringar pekar i motsatt riktning. Det gör faktiskt också det svar jaghar fått av . Enligt högskolelagen har högskolan välfärdsutveckling ochsociala förändringar som mål. talas det alltmer om rationaliseringar,kostnadsmedvetande och näringslivsanpassning. På något outgrundligt sätt harsamhällets behov blivit lika med näringslivets behov. Frihet skall kunnaförenas med samhällets krav på insyn och styrmöjligheter, och prioriteringarmellan olika forskningsområden och användandet av forskningsresultatet måstestyras av politiska mäl och värderingar. Beslut i de frågorna måste därförfattas av demokratiskt valda församlingar. Forskningen är ett samhällsintressesom i olika avseenden påverkar levnadsvillkoren för hela befolkningen.Näringsli- vetsintresse är att tjäna pengar, och det är långt ifrån säkert, ,att det sammanfaller med de intressen som befolkningen i övrigt har. Det ärdärför jag är orolig över den här tendensen. säger att det är ingen fara - det härär en så liten del av det hela. Men trenden är ju faktiskt ganska klar. Mångaforskare har varnat för det här, och studenterna själva har också varnat fördet. Jag är därför faktiskt litet brydd över hur lätt regeringen tar på den härfrågan. Överläggningen var härmed avslutad. Om forskningen om ersättningsmaterial för amalgam 7§ Svar på interpellation 1985/86:176 om forskningen om ersättningsmaterial föramalgam har frågat mig om jag anserforskningen för att hitta ersättningsmaterial för amalgam vara värdefull och omjag i så fall är beredd att ta initiativ till att denna forskning fårerforderliga ekonomiska resurser. På denförsta frågan vill jag svara ja, anger i interpellationen att forskningen pådetta område hade kommit långt vid i när den genom enriksdagsmajoritets beslut lades ned. Det finns enligt personerverksamma med denna forskning vid i men det saknas medel. Till detta vill jag svara följande: fattadevåren 1984 beslut om avveckling av enheten för tandläkarutbildning i , vid i kvarstår medoförändrad omfattning. Den närmare fördelningen av forskningsresursernaankommer på berörda forskningsorgan att göra. Enligt uppgift från universitetetär forskningen om ersättningsmaterial för amalgam ett av de forskningsområdensom prioriteras högst vid odontologiska fakulteten, 21 (): Jag ber att få tacka utbildningsministern försvaret på min interpellation. När debatten om oral galvanism startade var det mångaexperter inom tandhälsovården som bestämt avvisade sambandet mellan kvicksilversom tandlagningsmedel och ohälsa. Man kan notera en förändrad inställning. Bakgrunden till min interpellation tillutbildningsministern är att många forskare anser att de får helt otillräckligamedel för denna forskning. Av svaret framgår att det är forskningsinstitutionernasjälva som bestämmer fördelningen. När det finns motstånd mot en viss forskningkan man misstänka att tilldelningen av medel blir därefter. har ett enigt socialutskott i två betänkanden somnyligen har behandlats av kammaren uttalat sig för nödvändigheten av dennaforskning för att man skall få fram alternativa tandlagningsmaterial som kananvändas i hela munhålan. I det ersättningsmaterial för framtänder. Det har inte tagits fram 2 Riksdagensprotokoll 1985/86:145 Om forskningen om ersättningsmaterial för amalgam främst för att ersätta kvicksilver eller amalgam utari merav estetiska skäl. Dessa ersättningsmedel får inte användas i kindtänder,eftersom tuggytan inte blir tillräckligt hård. Det är alltså angeläget, vilketjag vill understryka,' att vi skyndsamt får fram tandlagningsmaterial som kananvändas i samtliga tänder. Som framgår av socialutskottets behandling harsocialstyrelsen fått i uppdrag att ställa krav på denna forskning ochpresentera nödvändiga medel som åtgår för denna forskning. Min fråga till utbildningsministern är om man kan förväntasig en skyndsam behandling av uppdrag. En expertgrupp påsocialstyrelsen har tidigare presenterat en promemoria från socialdepartementeti denna fråga. gäller det alltså att snabbt kunna utöka forskningsresursernaför att åstadkomma det som många tusen patienter väntar på. Det är nämligen etterkänt stort problem. 22 (); har detblivit uppenbart att allt fler människor har drabbats av lidande i form av värkoch nedsatt allmänhälsotillstånd såsom ett resultat av tvivelaktigtandbehandling. Det är i detta sammanhang som amalgam som behandlingsmaterialkommer in i bilden. Amalgam kan skapa elektriska spänningsfenomen, ofta medsvår huvudvärk och andra besvär som följd, s.k. oral galvanism. Dagens interpellationsdebatt gäller inte sä mycket det somsocialministern och vägrat erkänna, nämligen att oralgalvanism skall räknas som sjukdom. Den frågan måste tas upp vid något annattillfälle. Dagens fråga gäller i stället: Är utbildningsministern beredd att tainitiativ till att forskning om ersättningsmaterial för amalgam fär deerforderliga ekonomiska resurser som är nödvändiga för att man skall kunna nåresultat inom rimlig tid? Utbildningsministerns svar är enligt min mening någotsvävande. Utbildningsministern hänvisar till att det ankommer på berördaforskningsorgan att göra den närmare fördelningen av forskningsresurserna ochatt forskningen om ersättningsmaterial för amalgam enligt uppgift prioriterasvid odontologiska fakulteten. På detta sätt gör utbildningsministern visserligenkonstateranden men ger samfidigt intryck av att inte betrakta det hela somnågot väsentligt och viktigt jämfört med andra forskningsuppgifter. Jag skulle mot denna bakgrundavslutningsvis vilja ställa frågan till utbildningsministern: statsrådetoroad över de många larmrapporter om amalgamets skadeverkningar som redovisatsunder senare tid, senast av forskare vid iLund? Om denna oro delas av utbildningsministern, borde inte oron då också ledatill att ökade samhällsresurser ställs till förfogande för forskning påinitiativ av just utbildningsministern, som har det yttersta ansvaret förforskningen i regeringen? 23INGA (vpk): har hävdat- när användningen av amalgam vid lagning av tänder har ifrågasatts - att detinte finns någonanledning till oro. Men den senaste tidens rön har visat att frågan om oralgalvanism måste lösas på ett tillfredsställande sätt både när det gäller detusentals människor som har drabbats och med avseende på tandvårdens framtidautformning. Många tandläkare har fått uppfattningen att amalgam är enstabil legering, och på det sättet har de frigjorda kvicksilvermängdernabagatelliserats. En tandläkare som heter har visat attamalgamfyllningarna genom tuggning och korrosion i vissa fall leder tillkvicksilverhalter i munhålan som överstiger gränsvärdena för industrin, I är det faktiskt inte någon myndighet som haransvaret för tandvårdsmaterial, och vem som helst kan sälja vad som helst pådentalmate-rialmarknaden. Biverkningarna registreras inte. Vanligen användadentalmaterial kan innehålla kvicksilver, krom, kobolt, nickel, kadmium, bly,vismut, kloroform, klorerade fenoler, formalin m, m. Dessa ämnen är i andrasammanhang underkastade restriktioner men inte när det gäller våra tänder. Allt fler tandläkare börjar omvärdera amalgamet somtandlagningsmaterial, I de flesta fall kan amalgam ersättas medkompositmaterial. De forskningsarbeten som bedrivs på olika håll för att manskall få fram mer ofarliga dentalmaterial måste stödjas av samhället, menarjag, eftersom industrin inte har något intresse för dylika projekt om de inteser ut att bli vinstgivande. Det finns anledning att varna för den optimism som kanutläsas ur två senaste betänkanden som behandlar oralgalvanism -eller hellre tungmetallförgiftningar, som är det rätta ordet. Detfinns ett institut som heter Niom, som till harrapporterat att amalgam på vetenskapens nuvarande nivå mäste anses vara vällämpat som tandfyllningsmaterial.