prot · G90953 · 1985-12-31 00:00:00 — Men genom att dentekniska utvecklingen har inneburit att datakraft kan decentraliseras kan"de nödvändiga datapolitiska övervägandena" ske inom de olikasakområdena. Så skriver man i betänkandet. Det innebär alltså, om jag tolkardet rätt, en sektorise-ring och inte tvärsektorialt handlande. Jag funderaribland om det är ADB-beredningen, som verkat inom kanslihuset, som har gettunderlag för den här slutsatsen. Vi har annars mest fått intrycket att det ärfråga om revirbevakning. Men lyfter man det hela till statsrådsnivå, har manmöjlighet att gripa in på ett helt annat sätt. Men det kommer att kräva somsagt mycket arbete. Jag vill dock önska Co. lycka till. Hur kan man över huvud taget ha uppfattningen attsamhällskonsekvenser som följd av den tekniska utvecklingen låter sig fångas ini ett sektorstänkande? Den frågan vill jag gärna rikta till . Menanledningen till att datadelegationen en gång inrättades underminoritetsregerandets tid var, om jag har uppfattat socialdemokraterna rätt,att man den vägen ville få bättre grepp om deutredningar som tillsattes under vår regeringsperiod. De var ganska många. Mendet var dataeffektutredningen och dataelektronikutredningen som initieradeförslaget om datadelegation. Det förvånar mig litet att de övriga oppositionspartiernaså villigt hängt på den socialdemokratiska slänggungan i det här fallet. Attdet är fråga om ändrad uppfattning är alldeles klart. Avsikten var, som en del kanske minns, att delegationenskulle läggas ner redan i början av förra valperioden. Den gången lyckadescenterpartiet att skapa majoritet för att behålla delegationen. I stället blevarbetet mer och mernertonat inom delegationen. Långsam förtvining blev metoden att ta död på den.Jag anser att utskottsmajoriteten här gör ett misstag. Förutsättningen för endelegation av det här slaget är naturligtvis att den får meningsfulla uppgifteroch regeringens förtroende. När det gäller integritetsfrågorna, som har nämnts underdebatten, är det bara att konstatera att de egentligen inte behandlas iregeringsförslaget. Där kommer från att senareunder debatten utveckla syn på dessa frågor. Låt mig helt kortberöra vår reservation 7, där vi begär ett tillkännagivande till regeringen medkrav på begränsning av uppgiftslämnandet, dvs. krav på medborgarna att ständigtlämna uppgifter. Det kan naturligtvis även gälla företag. Det gäller ocksåpersonnummeranvändningen och samkörningsproblematiken. Det handlar om dentillämpning som är möjlig inom ramen för gällande lagstiftning. Vibegär helt enkelt ett moratorium, att man tar litet tid för att tänka efterbeträffande utvidgad personnummeranvändning och samkörningar i avvaktan på attdata- och offentlighetskommittén, DOK som den kallas, arbetar fram förslag påjust det här området. Det vore en logisk följd av den oro som så småningomspred sig till regeringen och föranledde tillsättandet av DOK, om man ställdeupp på en sådan linje. Då skulle man inte låsa fast systemet ännu mera i ännustörre problem som data- och offentlighetskommittén - som användssom någon sorts allmän avlastningsplats för alla möjliga förslag ochutredningsambitioner - får möjlighet att arbeta och skulle inte efter det attförslagen har lagts fram få ytterligare problem på halsen. Beträffande breddutbildningen har vi reserverat oss förett program för en fortsatt utveckling på området, bl.a. grundad påerfarenheter som datadelegationen redovisat i sin utvärdering och deerfarenheter som gjorts beträffande verksamhet riktad till korttidsutbildadeoch kvinnor. Utbildningsprogrammet bör sättas i verket ochgenomföras under medverkan av bl.a. folkrörelser, studieförbund, folkhögskoloroch vuxenutbildning. På samma sätt följer vi upp centerförslaget omförstärkning av högre utbildning och forskning om datoriseringens effekter förhela vårt samhälle - återigen en markering av vår helhetssyn. Starka skäl - naturligtvis inte minst de rent humanitära -talar för att hög prioritet bör ges åt satsningar på informationsteknologin förhandikappade. På få områden är den goda användningen av data och elektronik såuppenbar som just på handikappområdet. Det är motpolen till det nattsvartadatastyr-da hotet från de interkontinentala missilerna. Jag hänvisar här till reservation 15, gemensam för centernoch . Vi har en motsvarande reservation i anslutning tillnäringsutskottets betänkande, reservation 7, ominformationsteknologiprogrammet. Vi begär samma prioritering där när det gällerökade satsningar på elektronik, data och datorer som när det gäller hjälpmedelför de handikappade. Enligt propositionen delas sårbarhetsfrågornas behandlingupp på fyra olika områden: den civila statsförvaltningen, övrigstatsförvaltning, resten av den offentliga sektorn och näringslivet.Näringslivet, handeln och kommunerna har kommit med invändningar i den frågantill utskottet, och enligt vår mening börden nuvarande sårbarhetsberedningen, som organisatoriskt är knuten tillförsvarsdepartementet, behållas. Återigen sektorstänkande, deltänkande, istället för helhetssyn hos utskottsmajoritet och regering, I det här falletvälkomnar vi naturligtvis att och ställer upp bakomhelhetssynen, till skillnad från i fråga om datadelegationen. Det sista jag gjorde som dataansvarig varatt överlämna en utredning som skett i datadelegationens regi angåendesocialförsäkringens ADB-system till den kommande socialministern, som hetteSten , Det handlade om en generalplan för decentralisering avsocialförsäkringens ADB-system, decentralisering av arbetsuppgifter,information och medbestämmande. Den tycks numera vara begravd i statskontoreteller någon annanstans. Så mycket har inte hänt. När jag varpå ett studiebesök på en försäkringskassa, hände sig - naturligtvis av entillfällighet - att hela systemet strejkade, dvs, man kom inte ens i kontaktmed den centrala datorn i , Det handlar om de rent fysiskaförutsättningarna, utöver det som har nämnts av i dettasammanhang om möjligheterna för dem som jobbar på de enskildaförsäkringskassorna att verkligen på egen hand följa med i den socialpolitiskautvecklingen och på sitt eget område, I reservation 23 till finansutskottets betänkande begär vifrån sida utarbetande av strukturplaner för delsdecentralisering av dataverksamheten inom den civila statsförvaltningen, delsen decentralisering av de statliga redovisnings- och personalsystemen somkallas S och SLÖR, Bifall till reservation 23, när teknikutvecklingen mot mini- ochmikrominiatyrisering erkänns och används för att lägga ner datadelegationen,borde också de här förslagen förmå majoriteten att stödja den här sortens decentraliseringsåtgärderinom den offentliga sektorn, tycker man. När det gäller statsförvaltningens användning av ADB m, m,kommer att utveckla vår syn på ombildningen av DAFA till ettaktiebolag. hinner jag med några få ord ytterligare omnäringsutskottets betänkande. Där behandlas ju regeringens skrivelse ominformationsteknologiprogram, som i sin tur är baserad på proposition1983/84:8 om ett nationellt mikroelektronikprogram. Detta hade som ursprungligtsyfte att främja utvecklingen inom mikroelektronikområdet samt främja forskningoch utbildning med anknytning till nämnda område. Som jag tidigare framhållitvar mikroelektronikprogrammet inte någon bra uppföljning av den proposition omsamordnad datapolitik som antogs av , eftersom man hademissat helheten, I ett mer heltäckande informationsteknologiprogram måstemjukvarufrågorna komma in. Det måste bli ett närmande mellan program,systemexperter och användare. Och man måste behandla och resursmässigtgöra en avvägning mellan datatekniken, konsekvenserna för människorna på derasarbetsplatser och samhällskonsekvenserna. Det synsättet har vi tvingats följa upp i reservation 1 inäringsutskottets betänkande, där vi föreslår ett tillkännagivande tillregeringen. Dessutom upprepar vi vårt tidigare förslag om hur viktigt det äratt vi ger möjHgheter för olikadelar av landet att vara med i den oerhört snabba teknik- och datautvecklingen,att sprida kompetens-, sprida teknikanvändning, att inte skapakoncentrationsproblem - som vi har gjort t, ex, i den här regionen, medlöneglidning och brist på experter som följd, genom att koncentrera allverksamhet hit. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till alla dereservationer underskrivna av centerpartirepresentanter som återfinns ifinansutskottets betänkande 5 och näringsutskottets betänkande 1, När detgäller finansutskottets betänkande 4 och betänkande 8kommer att ta upp de aktuella frågorna. AnL 62JÖRN (vpk); Jag vill börja med att yrka bifall tillvpk-reservationerna i samtliga betänkanden som behandlas i denna debatt. Teknologiska omvälvningar har i samhällshistorientagit avsevärd tid. Varje ny teknologi har också haft ett begränsatverkningsområde. Med datateknologin - och särskilt dess avancerade form:mikroelektroniken -förhåller det sig annorlunda. Ingen tidigare teknologi har varit tillämpbar på så bredasamhällsområden, Ingen har haft så direkta och omfattande sociala verkningar.Ingen bär på så stora motsägelser mellan det destruktiva och det rationella. Datateknikens förmåga att spara in mänskligt arbete saknaralla tidigare motstycken. I en elektronisk klocka ersätter 5 komponenter denmekaniska klockans 1 000 sammansättningsmoment. En enda mikroprocessor i ensymaskin ersätter 350 mekaniska delar. En mekanisk räknemaskin sammansätts , en elektronisk . Mänskligt arbete slås ut i en skala och med en snabbhetsom aldrig förr har skådats. I den västtyska urindustrin minskade antalet arbeten under1970-talet genom den nya teknologin. Den brittiska telefonindustrinminskade antalet sysselsatta . Ett ledande USA-företag inom telekommunikationer minskade under det gångna årtiondet antaletanställda . En rad andra studier av fall ur verkligheten visar ocksåatt minskningar i arbetsstyrkan noteras trots stora ökningar i produktionen.T.o.m. inom själva data- och kontorsmaskinindustrin gör sig detta gällande. I steg produktionen idenna bransch . Men effektiviteten steg med 224 %.Arbetsvolymen minskade , och antalet anställda reducerades . Iförbundsrepubliken har den teknologiska utvecklingen bidragit till att denhögre arbetslöshet som prognostiserades har uppnåtts . Den oreflekterade åsikten att den nya teknologinkompenserar bortfallet av arbetstillfällen genom att skapa nya arbeten hålleralltså inte. Det finns inga kvalificerade internationella undersökningar somstöder sådana påståenden. Också i detta avseende är den historiska situationenkvalitativt ny. Alla tidigare teknologiska genombrott har sparat mänskligtarbete, ofta i stor Menändå har mängden mänskligt arbete och efterfrågan på människors insatser ökat,därför att det industriella systemet som helhet hade en stark utvidgning ivolym och utbredning. är läget ett annat. Den väldiga arbetsbesparingeninträffar i ett klimat av svag tillväxt. Dessutom gör sig den nya teknologingällande över hela arbetsfältet. Ingen snabbväxande tjänstesektorkompenserar för bortfallet av arbetstillfällen inom industrin. Tvärtomgår automatiseringen hårdare fram utanför tillverkningsarbetet. Här ligger i själva verket den stora maktpolitiska frågan.Vad betyder det att kapital och arbetsköpare just i en situation därlönarbetarna redan är trängda kan mobilisera en teknologi som både har en enormarbetsbesparan-de förmåga och är starkt kapitalförbilligande? Hur skalllönarbetarna kunna undvika en kraftig försämring av sin sociala och ekonomiskasituation? Den andra genomgripande effekten av datateknologin visarsig i arbetets fördelning och organisation. Den nu härskande tendensen - detfinns här en viss motstridighet, eftersom teknologin är flexibel och kananvändas på olika sätt - tycks vara nedkvalificeringen av det klassiskayrkesarbetet. En studie av utvecklingen inom telekommunikationer visar attandelen yrkesarbetare vid övergång i storskalig form till integrerade kretsarsjunker från av arbetsstyrkan, medan de okvalificerade arbetenaökar från . Tendensen antyder nedkvalificering för stora grupper ochökade skillnader mellan grupper av anställda. Också här kommer maktproblemet in- detta är ju den ideala situationen för att söka bryta sönder solidaritetenmellan grupper av anställda. Detta maktproblem manifesterar sig öppet ochbrutalt i industriländernas moderna verkstadsindustri. De numeriskt styrdaverktygsmaskinerna skulle kunna både programmeras och styras av operatörerna.Men arbetsgivarna söker frånta dem detta utrymme för självständighet och göraall programmering av NC-maskinerna till en sak för programspecialisterna.Detta är klasskamp i dess mest konkreta form. Det tredje stora problemet i den nya teknologins spårberör kvinnans sociala situation. Kontor och administration påverkas starkareän industrin av datoriseringen, bl.a. därför att tjänstesektorn i utgångslägetär relativt lågt automatiserad. De arbeten där kvinnor dominerar får således destörsta automatiseringseffekterna. Datateknologins spridning är därför, utanöverdrift, vår epoks största kvinnofråga. Om den nya teknologins tillämpning inte kan ändras när detgäller riktning och innehåll, blir utslagningseffekten enorm. De framsteg somsedan 1960-talet skett beträffande kvinnors sociala och ekonomiska villkorhotar att i grundläggande stycken omintetgöras. Detta blir den störstaprövningen för de lönarbetandes inbördes solidaritet och för förmåganatt förena kvinnokamp och klasskamp. Den fjärde stora frågan inför den teknologiskaomvälvningen rör den nationella självständigheten. 1 en grad som saknarhistoriskt motstycke är makten över den nya teknologin koncentrerad till någrafå internationella jättekoncerner. Speciellt mikroelektroniken har dessutomfått sin utformning styrd inte av den civila marknaden utan av militära behov.Det är de militära behoven som ursprungligen har drivit fram denna teknik.Datajättarnas infogande i det mUitärindustriella komplexet har fått avgörande betydelse.Allt detta styr också formen på civila datorisering. Den datapolitiska propositionen visar, trots åtskilligaintresseväckande resonemang och viktiga synpunkter, inte på någon verkliganalys, något klart förhållningssätt eller något program för att möta deavgörande problemen. Sysselsättningsproblemet förbigås i en närmast lättsinnigteknologioptimism. Makt och ägande är inte diskuterat. Ordet klasskamp, som såobönhörligt materialiserar sig i den teknologiska omvälvningen och iförhållandena på arbetsplatsen, förekommer inte. Man talar allmänt om ett gottresp, ett dåligt datasamhälle utan någon egentlig relation till frågan omklasserna i samhället eller till frågan om makten och samhällsinstitutionernasroll och utan relation till vad som är gott resp, dåligt för vem. Detta speglar socialdemokratins ideologiska dilemma liksomockså kapitalismens offensiv. Det speglar även den fackliga rörelsensnuvarande svaghet inför kravet att bjuda kapitalet spetsen genom ensjälvständig strategi. Detär som om socialdemokratin inte riktigt förmår ellerinte vill dra sig ur det grepp som den kapitalistiska teknologiprocessen utövarpå dess tänkande och på den ekonomiska utvecklingen. Det är som omsocialdemokratin är rädd för att säga att dess egna sociala principer i dagegentligen skulle kräva att makten över teknologin och teknologiprocessenfordrar en annan organisering av produktionen och en erövring av ledning ochmakt från de arbetandes sida. För hur skall man kunna möta den teknologiska omvälvningenutan en självständig och sammanhållen facklig och politisk strategi? Hur skallman kunna försvara sig, om man tillåter arbetsköparna att utnyttja allt vad dekan leta upp av gruppegoism och skråmentalitet? Hur skall man kunna hävdahumanism och jämlikhet utan att alla fack, liksom lönarbetets män och kvinnor,är beredda att ställa upp för varandra? Hur skall man kunna hävda arbetets ställningmot kapitalet, om man inte ens kan planera för en allmän arbetsdagsförkortningutan förnöter tiden med att gräla inbördes om arbetstidsbanker och särlösningarför småbarnsföräldrar? Enas lönarbetets folk, finns ett självständigt alternativtill den utvecklingstendens som dominerar. Datateknologin har nämligen en egenskap som de flestaäldre teknologier saknar. Den är starkt flexibel. Den kan formas och tillämpaspå helt olika sätt. Den kan med sig förena de omätbara mänskliga nyanser ochkvalifikationer som den tenderar att radera ut. Den kan tillämpas - ochdet med fördel - i en jämlik i stället för i en hierarkisk arbetsorganisation.Den kan formas självständigt efter nationella behov, om nu börjar byggaen kompetens för nästa, mer avancerade stadium i utvecklingen. En stark och självständig arbetarrörelse, som ger nytt livåt sina historiska värderingar, kan också på det här området gesamhällsutvecklingen en ny riktning. Ingen gång världskrig har situationenså som , inför den teknologiska omvälvningens inneboende spänningar mellanframsteg och destruktivitet, talat till förmån för en humanistisk ochsocialistisk lösning och mot den förgrovade och alienerade teknologifascism somär på marsch. Efterdetta, fru talman, vill jag bara kortfattat kommentera vpk:s Prot,1985/86:53 5 protokoll 1985/86:53 -54 inställningtill förslagen i den proposition som handlar om ADB i statsförvaltningen. Regeringen har föreslagit att myndigheten , som svararför genomförandet och kontrollen av datoriseringen inom statsförvaltningen,skall ombildas till ett bolag. Vi i vpk är inga"bolagiseringsentusiaster" - det får civilministern ursäkta. Vimenar, just därför att det är så viktigt att bevara den offentliga insynen ioch kontrollen över hur man praktiskt utformar datoriseringen i samband med köper in och tillämpar ny teknik, att det är väsentligt att DAFA;smyndighetsställning bevaras. Den medger nämligen insyn enligtoffentlighetsprincipen. Vid en bolagsbildning blir de ansvariga politiskainstansernas möjligheter till insyn klart och tydligt sämre. Vi noterar också att de anställda vid icke har varitanhängare av denna bolagsbildningstanke, och enligt vår mening skall lösningarsom denna inte drivas igenom mot de anställdas uttryckliga opposition. ärdet ju så vist ordnat att civilministern i detta avseende får ett massivt stödfrån den borgerliga sidan, vadan vpk gott kan kosta på sig sin lillareservation. AnL 63ARNE GADD (s): begärde en enhälligriksdag ett datapolitiskt program av regeringen. Propositionerna 220 och 225tillsammans med skrivelsen till om informationsteknologin kan sägasvara regeringens svar, I finansutskottets betänkanden nr 4 och ställa sig bakom regeringens riktlinjer för datapolitiken. Tyvärr är finansutskottet inte lika enigt beträffandepropositionerna som det var när det gällde att kräva av regeringen ettdatapolitiskt program. Till finansutskottets betänkande nr 4 har fogats trereservationer, och till finansutskottets betänkande nr 5 har fogats 23reservationer. Jag kommer senare att något beröra frågan om det inte hade varitbättre med litet mer enighet, eftersom man i många av reservationerna ipraktiken hävdar exakt samma ståndpunkter som regeringen i sin proposition.Skillnaden mellan partierna är i långa stycken obetydliga. Det hade varitsnyggt, tycker jag, om vi i utskottet kunnat enas också formellt, I betänkande nr 4 föreslår regeringen attdatamaskincentralen (DAFA) ombildas till aktiebolag. De myndighetsuppgifter somtill dags dato åvilat DAFA vad beträffar statens person- och adressregister(SPAR) läggs på en särskild nämnd. Regeringens uppfattning att DAFA bör koncentrera sig tillden serviceinriktade delen av den tidigare verksamheten är väl motiverad. Avden anledningen är aktiebolagsformen naturlig. Utskottet utgår från att DAFAsom sina viktigaste kunder även har statliga myndigheter -specielltde s, k, stabsmyndigheterna. Den nämnd som skall sköta statens person- ochadressregister- DAFA;s egentliga myndighetsuppgift - förutsätts beståav endast någon enstaka person. Under den förutsättningen har utskottetaccepterat denna -något specifika - organisatoriska lösning. Den s. k. data-och offentlighetskommittén (DOK) förväntas lägga fram förslag till merpermanent lösning av SPAR-problematiken. Vpk har i reservation nr 1 hävdat en annangrunduppfattning än regeringens och utskottsmajoritetens, nämligen att DAFA börvara myndighet även fortsättningsvis. Som skäl för sin ståndpunkt hävdar vpk att statligverksamhet måste bygga på ett vidare effektivitetskriterium än "ekonomiskavkastning". Den uppfattningen delar jag helt. Däremot hävdar jag och deandra som utgör utskottsmajoriteten att staten inte bara bör utan måste agerapå "marknaden". I de fall där uppgifterna är lämpliga kan statligaföretag t.o.m. bli "marknadsledande". Som socialist tycker jag alltsåatt borde stödja förslaget, inte motarbeta det. Det är helt klart att det finns andra statligadatacentraler som inte alls bör drivas på annat sätt än myndighetens. Hit hörförsvarets datacentraler och universitetens datacentraler. En rimlig avvägningav offentlighets-, sekretess- och integritetsprinciperna torde göra dettaalldeles nödvändigt - liksom dessa datacentralers icke-kommersiellahuvuduppgifter. Med detta avstyrks såväl reservation nr 1 av vpk somreservation nr 2 av moderata samlingspartiet, i vilken sistnämnda reservationnärmast den åsikten hävdas att alla datacentraler bör privatiseras. Det tyckerinte utskottsmajoriteten. Slutligen har i reservation nr 3 tillfinansutskottets betänkande nr 4 hävdat att myndighetsuppgiften kring SPAR iväntan på en mer permanent lösning bör utövas av datainspektionen. Datainspektionen är den myndighet som bl.a. skall övervakaatt de författningar och lagar efterlevs som gäller för de myndigheter somhandhar olika register och system. Att ålägga datainspektionen huvudmannaskapetför SPAR leder rimligen till en intressekonflikt genom att övervakningsfunktionenoch förvaltningsfunktionen då läggs på samma myndighet. Av detskälet är förslaget i reservation nr 3 inte bra. Jag yrkar i alla delar bifall till hemställani finansutskottets betänkande nr 4. I finansutskottets betänkande nr 5 behandlas regeringensproposition nr 220, Datapolitik. Dessutom berörs i detta betänkande de delar avproposition nr 225 som inte redan har behandlats i finansutskottets betänkandenr 4. Till betänkandet har fogats 23 reservationer. Vad först gäller de allmänna riktlinjer för datapolitikensom regeringen avser vara vägledande för arbetet i under denärmaste åren har dessa bemötts påtagligt nedlåtande av reservanterna. I reservation nr 1 av moderata samlingspartiet säger manbeträffande propositionen; "Det finns betydande brister ochunderlåtenheter att behandla väsentliga områden." I reservation nr 2 av hävdar man;"bör därför ge regeringen i uppdrag att för redovisamål för datapolitiken där datatekniken anpassas till människors förutsättningaroch behov när det gäller: demokrati, integritet, frihet, rättssäkerhet,sårbarhet, regional h.i-lans, näringspolitik, full sysselsättning, godarbetsmiljö, jämställdhet, kultur och miljö." Det är väl detta som OlofJohansson i ett annat sammarih.iiis: sammanfattat med begreppet tvärsektor. I reservation nr 3 av vpk hävdas att regeringen undvikerett flertal grundläggande frågor. Folkpartisternai utskottet har i ett särskilt yttrande i smått spydig ton sagt: "De i propositionen angivna och av utskottettillstyrkta riktlinjerna för datapolitiken är sammanfattade på en sida,uppdelade i åtta avsnitt. Enligt vår mening är sammanfattningen så komprimeradoch därmed så allmänt hållen att den inte föranleder någon erinran från vårsida." Vi socialdemokrater noterar recension vadgäller regeringens sätt att sammanfatta en hel proposition. Vi beklagar attfolkpartisterna tydligen inte haft tid eller möjlighet att läsa mer. Detpolitiska innehållet återfinns nämligen i hela propositionstexten om 33 sidor -vilka i sig är regeringens sammanfattning av 122 sidor bilagor från sex ohkadepartement, nämligen de departement där datafrågorna för dagen är mestbrännande: Utifrån dessa redovisningardepartementsvis har regeringen i sin proposition valt att politisktstrukturera datapolitiken i följande delar; Tryggare och bättre arbete