prot · G909150 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag vill först säga till attjag i mitt inlägg i allt väsentligt uppehöll mig vid de motioner som behandlasi reservationerna 42, 60 och 62. Dessutom fann jag det angeläget attunderstryka att erfarenheterna av den förda regionalpolitiken i detta landtydligt visar att den traditionella regionalpolitiken inte förmår lösaproblemen och påverka krafterna som bestämmer och styr utvecklingen. Därför kanman inte tillräckligt , menar jag, upprepa att det krävsgrundläggande förändringar i den ekonomiska politiken som innebär attkapitalöverföringen till det privata kapitalet och enskilda rika stoppas.Strömmen av kapital måste alltså vändas för att samhället skall få möjlighetatt genom politiska beslut vrida utvecklingen åt rätt håll. Då krävs det ocksåen ny regionalpolitik, vars främsta insatser skall bestå i samhälleligaåtgärder och samhälleliga styrmedel då det gäller industrietableringar. Man kan diskutera hur mycket som helst med utgångspunkt iförhållandena i olika delar av landet. Man kan plocka fram hur många förslagtill lösningar som helst som kan innebära vissa temporära förbättringar inomdet ena eller det andra området. Men sist och slutligen måste man ändå ta ettstörre och mera avgörande grepp för att förändra förhållandena beträffandevilka som skall bestämma över dessa viktiga frågor här i landet. År detstorkapitalet och storfinansen, eller är det folket som via dess beslutandeorgan, regering och riksdag, skall ha det avgörande inflytandet? Här menar vifrån vpk:s sida att socialdemokraterna varit alltför undfallande. De har varitalltför njugga då det gäller att ta itu med dessa frågor för att fågrundläggande förändringar och förbättringar till stånd. 20 i (c) replik: säger att arbetarrörelsen ärberedd att omvärdera koncentrationen till . Det är bra om en sådanomvärdering görs. Det är bara det att den kommer litet väl sent. Koncentrationenpågår för fullt. ser situationen exakt likadan ut som dengjort . Så det behövs nog en klar omvärdering. Vi minns när , som är arbetarrörelsens organ,skrev om den glädjande folkvandringen från . Detvar inte så glädjande. Vi vet vad som hände efter de stora inflyttningarna på1960-talet. Det blev inte så lyckade bostadsmiljöer. Och det är vad som hållerpå att ske också . Det medför även mänga andra problem. Det räcker absolut inte med en kommission. Vi är med på enreservation om en kommission, men jag tror inte att en kommission kommer attkunna reda ut dessa problem. Någon diskussionsklubb tror jag inte alls på.Däremot kan en kommission vara ett av de instrument sorn kan bidra till enbättre regionalpolitik. Det behövs åtgärder också. Vi har föreslagit fråncenterns sida - det har diskuterats snart en och en halv dag - en nyregionalpolitik och en utredning på detta område. Jag tror det är nödvändigtatt man diskuterarriktigt ordentligt igenom de problem som finns. Vi skall satsa på spridning avny teknik, teknisk utbildning och branschfrämjande åtgärder med sådaninriktning att hänsyn tas till de utsatta regionernas behov. Det är viktigt omvi vill motverka koncentrationen till storstadsområdena. Jordbrukspolitiken får vi inte glömma. Det är en viktigdel i det hela. Utvecklingsprogram för landsbygden kommer där in i bilden.Trafikpolifiska insatser måste till för att ge glesbygden större andel avstatens insatser på kommunikationsområdet. Vidare behövs satsning på inhemskenergi genom användning av inhemska bränslen, odling av energigrödor,energisparande, m. m., vilket gynnar sysselsättning i de mest utsattaregionerna. Det här är alltså viktiga insatser. Det har nämnts tidigare att vi måste ersätta kärnkraftenmed något. Det är att vi sätter i gång med arbetet. Jag förstår inte vadsocialdemokraterna har emot länsanslaget, som alla andra tycker är ett mycketbra medel i regionalpolitiken. Kanske slutligen kan ge en litenredovisning av de åtgärder som socialdemokraterna tänker vidta för att motverkakoncentrationen till . Regionalpolitiken, m. m. 21SVEN () replik: Jag kan inte här gå in på vilka åtgärderregeringen kommer att vidta för att eventuellt dämpa befolkningskoncentrationeni . Jag tycker emellertid att det är tillfredsställande,åtminstone för den debatt vi nu har fört här i beträffanderegionalpolitiken, att industriministern gav beskedet, att om det visar signödvändigt, är han beredd att överväga att genomföra dämpande insatser. Detvittnar om klarsyn och handlingskraft att regeringen är beredd att genomförasådana insatser. Jag lyssnade på i tidigare. Hananknöt till grälet i går om vilka som var svenska mästare i regionalpolitik ochannat. Socialdemokraterna och inte minst industriministern visade dock idebatten i går en mycket stor ödmjukhet och respekt inför de svåra problem somdetta handlar om. Som norrlänning vill jag påstå att det väl inte finns någotparti som självsäkert kan slå sig för bröstet och säga att just det partiet harklarat regionalpolitiken. Det behövs en stor arsenal av åtgärder för att klararegionalpolitiken, . Enbart länsanslaget löser icke problemen.Vi måste ta till flera olika insatser. Detta är också mitt svar till LennartAlsén, då han tar upp länsanslaget. tror väl inte att en höjning av länsanslagetplötsligt skulle lösa problem. Här behövs en hel rad insatser. Sådanär regionalpolitiken, och sådana är problemen. har sagt att detmest är fagra ord som berör . Det är icke så. För övrigt är det bra attutskottet har gjort denna mycket starka skrivning beträffande . Vi kanju konstatera att har fått bl. a. ett tekniskt centrum ochlokaliseringsstöd för olika insatser. Utskottet anser att denna generösabehandling av som helhet bör fortsätta. ToreClaeson var inne på att vi nu behöver bred enighet. Regionalpolitiken, m. m. socialdemokraternahar en attityd av att vara sig själva nog. Jag vill hänvisa till den ödmjukhetsom vi har visat här. Jag ser att min taletid därmed är ute. 22 HANS (): har vi i Sverigeupplevt en stark högkonjunktur. Den har inneburit en tillväxt inom industrinefter många års kräftgång. Effekterna i form av förbättrad sysselsättning ochpåtagligt minskad arbetslöshet har märkts i hela landet. Men i de län ochregioner som i svåra tider drabbas först och hårdast, slår de positivaeffekterna av högkonjunkturen aldrig igenom med samma kraft. Den regionala obalansen är lika tydlig som för någraår sedan. Tillväxten och utvecklingen är starkt koncentrerad tillstorstadsområdena, och som en kontrast till problemen i exempelvis Bergslagenlider av överhettningsproblem. För att kort belysa vårt läns - - situation villjag redovisa följande. - Befolkningenminskade med 1 300 personer. Minskningen var 5 000 personer sedan1980. - Vi har nära7 000 öppet arbetslösa, vilket motsvarar . - 2 200 ungdomarlämnade länet . - Antaletarbetslösa ungdomar i åldern är 2 150. Det som emellertid bäst belyser länets situation är attVärmland, för att uppnå riksgenomsnittet av förvärvsfrekvensen, måste tillförasca 5 000 nya jobb. En stark centralort ses ofta som en nödvändigförutsättning för att bemästra svårigheterna i de sysselsättningssvaga länen.Karlstadsregionen kan tyvärr inte leva upp till den rollen . Detta berorpå att många jobb inom industrin försvunnit och på att ytterligare storainskränkningar har aviserats. Men de största sysselsättningsproblemen finns iBergslagen, och . När det gäller Bergslagen har en statlig satsning inletts.Också de satsningar som gjorts måste ses som en inledning till enkraftfull och tålmodig satsning för dessa brukskommuners utveckling. Jag behöver inte beskriva situationen i Bergslagen närmare- den är vid det här laget känd för de flesta. Vi värmländska socialdemokrater har i en regionalpolitiskmotion beskrivit problemen och framfört en rad förslag på åtgärder förBergslagen och länets utveckling. Bland dekrav som vi har ställt är attBergslagskommunerna flyttas upp till stödområde B, attstödmöjligheterna förbättras inom , att detskall bli en friare resursanvändning för statliga stödmedel och attsärskilda insatser görs för . Ett annat krav som vi har ställt gäller skapandet avBergslagens tekniska högskola. Vi menar inte att vi skall ha en tekniskhögskola på någon plats i Bergslagen, utan att de högskolor som finns iregionen skall förstärkas. Det är den enda möjligheten, om hela Bergslagen ochalla kommuner som är inblandadeskall ha någon nytta av en sådan satsning. Som vi ser det har expansionen i landet skett framför allti de sex universitetsregionerna. Det är därför inte svårt att förstå att vivill satsa på utbildning och forskning. Vi måste få en kraftfull satsning påforskning och utbildning, spridd i Bergslagen, så att vi skall ha någon möjlighetatt överleva. I finns ocksä mycket stora behov avupprustningar av infrastrukturen. Det gäller vägar, järnvägar, flyg ochtelekommunikation. Jag anser också, att som vi kräver statligainsatser, måste vi ställa krav, i fråga om ansvar och kraftfulla satsningar, påde stora företag som är verksamma inom regionen och ständigt "läcker"arbetstillfällen. Vi hoppas mycket på resultatet av det möte mellan dessaindustriledare och industriministern som skall ske . Alla vårakrav i motionen har inte tillmötesgåtts i betänkandet. Men efter det att vår motion väcktes har bl. Detta paket tillsammans med kommande uppföljandesatsningar öppnar för framsteg. Vi har också noterat att regionalpolitiken nu håller påatt få en mer framskjuten plats. Allt fler inser att kraftfulla åtgärder måstesättas in för att rädda utsatta regioner och motverka överhettningsproblem bl.a. i . De möjligheter som öppnat sig gör, herrtalman, att jag inte kommer att ställa några särskilda yrkanden. De utspel om utlokalisering av den tillväxandetjänstesektorn som i , industriministern och andrasocialdemokrater gjort öppnar stora möjligheter att nå resultat. Konkreta insatser för att arbeta med lokaliseringspolitikhåller på att formas i , detta på initiativ från . Alltfler inom upplever den snabba tillväxt, den överhettning,som äger rum som ett stort problem. Skälet är inte svårt att förstå. Man köar vid infarter och gator. Man köar efterspekulafionsutsatta bostäder. Man köar efter arbetskraft. Man köar eftersamhällsservice, t. ex. barnomsorg. I sysselsättningssvaga regioner som köar folkofta mot sin vilja hos flyttningsfirmorna, detta för att flytta från regioneroch orter där samhällskapitalet finns uppbyggt. Arbetslösamänniskor köar hos arbetsförmedlingarna för att få jobb. Speciellt riktade ekonomisk-politiska verktyg måste utvecklasför att utlokaliseringarna skall lyckas. Sådana diskussioner pågår bl. a. medindustridepartementet. Vad vi med säkerhet vet är att det inte finns någranaturliga krafter som rättar till de enorma regionala obalanser som hotar.Frisläppta marknadskrafter kommer enbart att förstärka obalansen. Det är därför endast en intensifierad socialdemokratiskregionalpolitik som kan bli verkningsfull. Regionalpolitiken, m. m. Prot.1985/86:150 Anf. 23 (): Regionalpolitiken m. m. 23 maj1986 Herr talman! I samband med denstora utlokalisering av statliga verk och myndigheter från som gjordes placerades en del av verksamhet i . Det var en lyckosam utlokalisering. Vissa byggnadsproblem är kvar att lösa, men kommunen har ställtlokaler till förfogande. Jag förutsätter att den byggnadsetapp som återstårfullföljs inom rimlig tid. län har drabbats hårt av strukturförändringar. Jaghar tillsammans med i motioner aktualiserat åtgärder som ärangelägna för länet. Speciellt hårt drabbad är Bergslagsdelen i länet, menåterverkningarna i form av minskad skattekraft och ekonomisk styrka slår igenomi hela länet. Denna utveckling har accelererat . Det engagemang för regionalpolitiska insatser i länet somtidigare fanns hos de socialdemokratiska ledamöterna från har förbytts iett stillsamt accepterande av rådande läge. Det är intressant att göra detkonstaterandet. har tidigare framfört synpunkter när detgäller Bergslagen som alla i står bakom. kommersenare i debatten att ta upp ämnen som rör Bergslagskommunerna i län.Jag koncentrerar mig i mitt anförande till de frågor som gäller statistiskacentralbyrån. Jag började mitt inlägg med att konstatera att det var enlyckosam lokalisering att placera delar av centralbyrån till Örebro.Överhettningen i och problemen i andra delar av landetgör det nu angeläget att överväga om ytterligare utlokaliseringar kangenomföras. I första hand bör det gälla nya myndigheter, men ettstatligt verk som är placerat på två orter är också intressant. Förutom deregionalpolitiska effekter som man vinner kan det också finnas möjligheter attuppnå rationaliseringar. En utflyttning av ytterligare delar av en verksamhettill en ort där verksamheten redan är etablerad innebär också en fördel. Denadministrativa apparaten finns redan i , och det betyder mycket för på ett rimligt sätt skall kunna klara den omställningsperiod som varjeflyttning innebär. Vid fördelningen mellan och är det ocksåandra faktorer som är värda att observera. Huvudparten av handläggarna finns iStockholm, under det att den personal som arbetar med den manuelladatabehandlingen till stor del finns i . Den sistnämnda personalkategorin,som alltså huvudsakligen arbetar i , kommer att minska kraftigt denärmaste åren. Det är en omständighet som det verkligen är viktigt attuppmärksamma. Enligt de uppgifter som jag har inhämtat är centralbyrånuppdelad på åtta avdelningar. Förutom verksledningen är inte mindre än sex avde avdelningsansvariga placerade i . Endast två avdelningschefer, bl.a. chefen för driftavdelningen, finns i . Hela den avdelningen är förövrigt placerad i . Samtliga övriga avdelningar, alltså även den ytterligareavdelning som har sin chef i , är delade mellan och , Jagifrågasätter om detta är rationellt. 24 Betydligtstörre andel av handläggartjänsterna borde successivt kunna Förutom de rationella aspekter som kan anläggas på en sådanflyttning skulle den betyda mycket regionalpolitiskt. Utskottet har, som vi säger i , gettmotionsyrkandet en positiv behandling. Det gläder mig. Det framgår avmajoritetsskrivningen att utskottet är medvetet om problemet, och utskottetsäger att det finns skäl att med uppmärksamhet följa utvecklingen. Utskottetöverlämnar dock, utan meningsyttring, till att följautvecklingen och förutsätter att man där så skall göra. Enligt min uppfattningär detta ställningstagande inte tillräckligt. Som jag har försökt framhålla i mitt anförande finns detgoda skäl för att aktivt utreda förutsättningarna för att flytta hela ellerytterligare delar av centralbyrån till . representanter iarbetsmarknadsutskottet delar vår uppfattning att en sådan utredning ärangelägen. Man har motiverat denna ståndpunkt i reservation 15, som jag yrkarbifall till. Jag tror slutligen, herr talman, att det inte finns mångaytterligare utlokaliseringar som är så lätta att motivera och genomföra och påvilka man kan anlägga såväl regionalpolitiska som rationella aspekter. Vi har,herr talman, skäl att återkomma till frågan. Jag hoppas dä på uppslutning frånfler partier än . Regionalpolitiken, m. m. Anf.24 (): Åven jag vill stämma in i kören av något desillusioneraderegionala representanter för arbetsmarknadspolitiskt svaga regioner. Enligt tillgänglig statistik intar tillsammansmed vissa skogslän en tråkig särställning när det gäller hög arbetslöshet,arbetsmarknadspolitiska åtgärder och utflyttning. Den här utvecklingen, som vi från politiskt håll i länetkunnat förutse , har - trots godakonjunkturer -fördjupats. Arbetsmarknadssituationen har försämrats vecka förvecka, månad för månad, trots stora kommunala ansträngningar. Orsakerna till denna utveckling är naturligtvis många ochi de flesta fall likartade dem i andra utsatta delar av landet. Industrinsstrukturproblem har slagit hårt i det relativt högt industrialiserade länetBlekinge. Men det unika med vår besvärliga situation är att en stor orsak tillden är statens agerande. Till skillnad mot vad som jag tror är fallet i allaandra svaga områden, där staten genom planerade åtgärder förbättratarbetsmarknaden, har staten när det gäller i hög grad spätt påproblemen. Staten har företagit neddragningar och nedläggningar medsysselsättningsproblem, arbetslöshet och utflyttning i släptåg. Vi från Blekingebänken anser därför att regering ochriksdag har särskilda skyldigheter att bistå vårt län i den situation som vibefinner oss i. Vi kan konstatera att vårt läns besvärliga situation,efter det att vi från Blekingebänken försökt göra regering ochriksdag uppmärksamma på den, nu äntligen börjar bli allmänt känd och erkänd.Aldrig tidigare har tillnärmelsevis så många talat väl för som i dag.Det har blivit populärt att tala om , och det är jag glad för. Inteminst arbetsmarknadsutskottets behandling och skrivning med anledning av våraregionalpolitiska motioner till årets riksdag bevisar det. Regionalpolitiken, m. m. Jag dristar mig att citera ett stycke somåterfinns på s. 92 i utskottets betänkande och som jag tycker är av mycketstort värde. "Detta gäller inte minst om som underden senaste tioårsperioden har haft den relativt sett störstabefolkningsminskningen av alla län. I samtliga kommuner fortsätterarbetslösheten att ligga över genomsnittet i landet. tidigare uttalandenom en generös tillämpning av stödbestämmelserna i fråga om ärenden som gällerkommunerna i länet bör därför äga fortsatt giltighet. Över huvud tagetförutsätter utskottet att länsmyndigheterna i sina strävanden att pä olikavägar förbättra situationen i länet får ett verkningsfullt stöd av de resursersom centralt står till berörda departements samt industriverkets och andramyndigheters förfogande." Utskottets skrivning andas utan tvivel välvilja ochförståelse. Det är bra att utskottet även i är bedyrar att kommunerockså i fortsättningen skall behandlas som om de var placerade i stödområde C. sade utskottet att skulle prioriterasregionalpolitiskt så till vida att centralt stöd skulle kunna lämnas tillteknikspridningsprojekt. Så har också skett. Stöd har lämnats vid etablering avteknikcentra i och , projekt som vi hoppas mycket pä som enutvecklingsbar högteknologisk framtidssatsning. Det är ocksä bra att utskottet påpekar för dem detvederbör att tidigare gjorda prioriteringar av sydöstra måste bestå,men jag är rädd för, ja övertygadom, att dessa statsmannaord inte ärtillräckliga för att ens hjälpligt klara våra stora problem. Det behövs snarastmer påtagliga och handfasta åtgärder. Situationen i länet börjar bli akut ochfarlig. Arbetslösheten var högre än i aprilförra året. Därtill bör tilläggas att varslen nu är högre än vidsamma tidpunkt . 440 personer är nu varslade om avsked i lillaBlekinge. Huvudparten av varslen stär för - 270personer. Därtill har Dynapac varslat omkring 50 anställda. Det är alltsåstorindustrin som står för nästan alla varslen, i samtliga fall beslutade idirektionsrum belägna i . Vi kräver nu att storindustrin tarsitt ansvar för vårtlän, och jag vill peka på vad industriministern sade i en frågedebatt : "Om ett svenskt storföretag är berett att göra en investering iBlekinge i stil med vad som skett i och , är regeringen bereddatt ställa upp med samma villkor som på dessa orter." Den deklarationen måste tas som en utmaning och enbeställning till exempelvis : Ta ert ansvar, se till att omlokaliseraarbetstillfällen, förslagsvis en hel fabriksenhet från det överhettadeStockholmsområdet till ! Egentligen har moralisk skyldighetatt ta krafttag i den här riktningen. Ungdomar flyttar i stort antal från oss. De flyttar tillde expansiva delarna av landet, främst till , Jag vågar påståatt klart leder när det gäller nettoutflyttningen under de senasteåren. Efter att ha vuxit upp, studerat, utnyttjat den kommunalasamhällsappara-ten och därefter blivit nyttiga samhällsmedborgare nödgas del av våra ungdomar flytta, vanligtvis till . Just som dessa ungdomar genom arbete ochskatteinbe- Prot. 1985/86:150 talning skall betala igen vad samhället satsat på dem flyttar de ochlyckliggör andra delar av vårt land med sina krafter, kunskaper, skatter och avgifter. Det är inte överdrift att säga att enorma kapitalvärden därigenom flyttas från * ekonomisktsvaga delar av landet till ekonomiskt starka, en problematik som alltför litetaktualiserats i den politiska diskussionen. Jag vill - litet utanför dagens ämne - hävda att dessaaspekter måste ges stor tyngd när nästa skatteutjämningsbeslut skall fattas. Den stora inflyttningen till ger problemäven där. Överhettningen på arbetsmarknaden driver upp löneläget så pass mycketatt inflationsbekämpningen allvarligt äventyras, och med all säkerhet är detinte de bäst behövande som på detta sätt får stora löneökningar vid sidan avavtalsuppgörelserna. Därtill har det här orsakat att bostadsmarknaden iStockholmsområdet är minst sagt sjuk. Detta har man även uppmärksammat på vissa håll iStockholm. Det gläder mig att kunna konstatera att Stockholmssocialdemokratiska arbetarekommun, socialdemokratiskapartidistrikt och LO-sektion samtliga deklarerat att de aktivt skallmedverka till en bättre tingens ordning i regionalpolitiken. Jag är mycketspänd på vad dessa löften kommer att betyda och innebära i konkreta resultat. Vi kan nu konstatera att problemtas på stort allvar i regeringen och . Där lär man också haett arbete på gång för att mer aktivt och konkret ta itu med de här problemen ivårt län. Många idéer och förslag har presenterats både officielltoch mera internt i samband med diskussioner och sammanträffanden. Jag skallinte uppta kammarens tid med att presentera dessa förslag och idéer, utan jagvill bara önska dem som direkt arbetar med dessa problem all lycka i deras arbete. Som representant förde socialdemokratiskaledamöterna på Blekingebänken vill jag tacka arbetsmarknadsutskottet för enpositiv och välvillig behandling av vår regionalpolitiska motion. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan på alla punkter. 25 (vpk) replik: Jag har med stort intresse tagit del av RalfLindströms anförande. är en av dem som verkligen känner tillproblemen i . Men hans anförande föranleder mig ändå att gå upp ireplik. sade att en viktig orsak till de försämringar som harskett i är de statliga åtgärder som har vidtagits. Samtidigtnoterar att utskottet har en positiv skrivning och attindustriministern beträffande har sagt att om industrin är beredd attställa upp, skulle man kunna fä till stånd betydande satsningar osv. Jag villdärför fråga : År det genom att vidta, som han själv sade, merapåtagliga och handfasta åtgärder i form av att be t. ex. och andraföreträdare för industrikapitalet att göra någonting som man skall klara avdessa problem? Vore det inte bättre att vända på frågeställningen, , och försöka få till stånd statliga åtgärder sorn innebärförbättringar och inte försämringar? Jag troratt vi i sak är helt överens på den här punkten. Prot.1985/86:150 rätt i att det inte räcker med välvilligt tal och välvilligaskrivningar om förhållandena i . Man måstebetona att samhälleliga åtgärder, Regionalpolitiken, m. m. statliga insatser, är det enda som kan garantera envändning och en förbättring då det gäller förhållandena i . 26RALF () replik: Jag tror att och jag i stort äröverens i denna fråga. Det stora problemet med den statliga verksamheten iBlekinge har ju varit att försvaret har gjort stora och många neddragningar ilänet. Ideologiskt sett skulle vi naturligtvis också vara ganska nöjda om mankunde dra ned på försvaret ännu mer, dock inte vad gäller . Vi kräver att staten lokaliserar annan verksamhet tillBlekinge. Dessutom kräver vi att man inte gör några ytterligare neddragningar ifråga om försvarets verksamhet och anläggningar i . Vi behöver ettförsvar. Sedan några ord beträffande satsningarna från industrinssida. har haft mycket stor nytta av arbetare.Man har sagt att de effektivaste avdelningarna och arbetarna finns iBlekingeområdet. har minskat sin verksamhet med 2 000 anställdaunder den senaste tioårsperioden, om inte mer. Om inte hade gjortdessa stora neddragningar hade nästan inte haft några problem.Strukturrationaliseringarna har naturligtvis gjorts av nödtvång, men de utgören stor del av grunden till problem. Jag tror ändå att vi är överens, .