prot · G909131 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag får då konstatera, att när detråder litet besvärliga ekonomiska tider avsätter man inte sädana resurser ute ikommunerna. Jag tror inte att man kan lösa problemen genom att helt plötsligttillämpa straffrättsliga metoder. Det är resurserna på det sociala fältet sombehövs för att man skall få någon varaktighet när det gäller lösningen av denhär problematiken. Det är bara att konstatera, , att närexempelvis den borgerliga majoriteten i sänker skatten med - ochcentern ingår i den majoriteten - räcker pengarna inte till så värst mycketsociala insatser, utan man får skära ned i stället. Det klingar aningen falsktatt man å ena sidan står i talarstolen här och argumenterar för enkriminalisering, när man å andra sidan skär ned på de sociala åtgärderna ute ikommunerna. Jag tycker inte att man skall bagatellisera dekriminaltekniska och strafftekniska problemen med en kriminalisering. Enstraffbestämmelse skulle vara svår att utforma, och möjligheterna att bevisa enbrottslig handling måste bli ytterst begränsade. Det torde vara närmastuteslutet att kunna åstadkomma någon direkt bevisning - det förutsätter att mankan gripa gärningsmannen just när han överlämnar vederlaget. Man löper enpåtaglig risk att endast få åtal kan väckas. Det är alltså mycket stora problemförknippade med en krirhinalisering även tekniskt sett. Det är också problem -och det inser tydligen - utifrån andra utgångspunkter medmellanhänder, risk för utpressning och liknande. Det är alltså dessa skäl sammantagna - de rent tekniskaoch de sociala -som gör att utskottsmajoriteten avvisar förslaget omkriminalisering. Kriminalisering vid prostitution, m. m. 112 (vpk) replik: Med anledning av det senast anförda vill jagsäga att det i så fall också vore relevant att som en jämförelse ta upp fråganom barnagan, där det också finns svårigheter med bevisningen, men förbudet motaga innebär ju en markering från samhällets sida. När jag tidigare tog upp mjukhetenutgick jag från den syn som samhället har: ett slags formalism, där manbetraktar de prostituerade som näringsidkare när samhället vill få in pengarfrån dem - pengar som faktiskt kommer från de prostituerades kunder. Jag menaratt det innebär en sorts eftergivenhet att inte titta närmare på vilka riskerdetta innebär i form av sexuellt våld, förtryck och förnedring för deprostituerade själva, liksom att inte tala om vad det skulle innebära förkunderna-torskarna om ett sådant här lagförslag skulle börja fungera ipraktiken. 113GUNILLA () replik: tog som ett exempel framsituationen i , Det är kanske förmätet av mig att undervisa Lars-ErikLövdén om Kriminalisering vid prostitution, m. m. situationendär, men det är faktiskt så att när man tidigare satte in stora resurser iMalmö kunde man se att prostitutionen där minskade, men att efter hand sominsatserna minskades - vilket hände under den tidigare regimen där - ökadeprostitutionen igen. De som genomförde prostitutionsprojektet nere i Malmöansåg sig inte ha möjlighet att långsiktigt klara av den situationen, om deinte hade en lagstiftning i ryggen, Det är den lagstiftningen som jag tyckeratt det är viktigt att vi ger dem. Sedan till det som tog upp i sitttidigare inlägg, nämligen frågan om aids. Han sade att jag använde aids som ettslagträ i debatten. Nej, , jag försöker att inte göra det, utanjag för bara fram det argumentet som ett faktum: det är ju på det sättet attdet är kunderna-torskarna som sprider aidssmittan. 114LARS-ERIK () replik: När vpk nu kräver att den här frågan skallövervägas inom och att ett förslag skall utarbetas, där finnsdet väl skäl att understryka att frågan faktiskt har övervägts ett par gångertidigare utifrån olika aspekter. Exempelvis prövades den avprostitutionsutredningen, men varken den eller socialbrottskommittén föreslogen kriminalisering, efter en genomgång av de olika för- och nackdelar som ensådan skulle föra med sig. Frågan har således redan diskuterats ingående av tvåutredningar innan 1984 tog ställning till den i anslutning tillbehandlingen av sexualbrottskommittén och den proposition som framlades medanledning av dess betänkande. Det är ju farhågor för mellanhänder, för attprostitufionen skulle bli mera svåråtkomlig för sociala åtgärder och socialainsatser som har lett till det ställningstagande som utskottet åberopar i sittbetänkande. Sedan vill jag säga till att detnaturligtvis var fel att man inordnade prostitutionsprojektet i i dennormala socialbyråverksamheten. Jag har understrukit fråntalarstolen att det för att vi skall få framgång med sociala åtgärder motprostitutionen krävs varaktiga resurser av betydande omfattning som är särskiltavdelade för det arbetet. Det är den vägen vi skall gå för att bekämpaprostitutionen, inte den väg som har föreslagits i reservationen av GunillaAndré, 115 (): Den här debatten sker inte bara mot bakgrundav svenska förhållanden, utan jag delar uppfattning att dettaär en global fråga. Så sent som var det en stor artikel i , där det konstaterades att västtyska Bundeskriminalamt hade avslöjatatt hundratals flickor hade inköpts från till prostitution iVästeuropa och att en hel del av dessa flickor kunde återfinnas i ,Säkerligen pågår alltså en ganska omfattande handel med unga flickor över helavärlden till den här typen av verksamhet. Detta är naturligtvis djupt oroandeoch djupt allvarligt. Det är i själva verket fråga om handel med människor. Manutnyttjar den sociala och ekonomiska situation som familjer i Sydostasisen befinnersig i på ett skrämmande sätt genom denna handel med dessa ofta mycket ungaflickor. Men man måste vara medveten om att enkriminalisering av prostitutionen reser allvarliga problem av mänga olika slag. En övervägande del av de kvinnor som ägnar sig åtprostitution befinner sig i en sådan social situation att de behöver omfattandeoch aktiv social - och mycket ofta också medicinsk - hjälp för att ordna sinaproblem. Ingen av de straffrättsliga påföljder vi har kan ge kvinnan denhjälp hon behöver för att skapa en tillvaro utanför prostitutionen.Erfarenheterna från många andra länder där säljaren är kriminaliserad visaräven att en sådan åtgärd inte på något sätt stoppar prostitutionen. Vad gäller kriminalisering av de prostituerades verksamhetråder också enighet inom utskottet - och såvitt jag förstår också i kammaren -att detta i vart fall inte är en framkomlig väg. I en reservation hemställs, som framgått av debatten, omförslag till lag för att kriminalisera kundernas handlande. Låt mig återigen anföra några av de argument som enligtmin uppfattning talar emot också en sådan ordning. En kriminalisering av kunderna kan få negativa effekteräven för de inblandade kvinnorna. Eftersom kunderna då kan beräknas bli än mermåna om att inte synas, finns en risk - vilket också sagts tidigare, attverksamheten, som ju tyvärr måste anpassa sig till kundernas krav, i störreutsträckning drivs under jorden, där polis och socialarbetare helt skulle saknamöjligheter eller i varje fall ha mycket små möjligheter att öppet arbeta blandkvinnorna. Inslaget av "beskyddare" skulle sannolikt bli än större,då frestelsen för kunden att undandra sig betalningen - och därmed inte begådet brott som vid en kriminalisering skulle vara för handen - naturligen skullevara mycket stor. Risken för att kvinnorna skulle räka ut för direkta fysiskaövergrepp från kunderna skulle av samma skäl också öka, om prostitutionentvingades ned under jorden. Det är alltså också av omsorg om kvinnorna iprostitutionsförhållandet som man måste betänka vad en kriminalisering avkunderna kan leda till. Men man kan inte heller komma ifrån att också kunderna kankomma att löpa stora risker. Möjligheterna för hallickar att utöva utpressningmot kunderna liksom att obeivrat tillgripa mer pengar än vad som ursprungligenöverenskommits skulle givetvis öka. Även om man med rätta kan säga att kundernahar sig själva att skylla kan man inte bortse från att en kriminalisering avderas förehavanden skulle kunna medföra risker för en ökad, tämligen grovbrottslighet riktad mot dem. Grundläggandeför vårt rättssystem är att avgränsningen mellan en straffbelagd och ickestraffbelagd gärning skall vara klar och entydig. Man skall veta exakt vad detär för gärning som är kriminahserad och straffbelagd. Också här möter, somLars-Erik var inne på, nästan oöverstigliga svårigheter när det gälleratt kriminalisera prostitutionen. Hur kan man försäkra sig om att den privatasexualiteten inte skulle komma att misstänkas? När skall en kvinna sägas varaprostituerad? Vilken typ av ersättning konstituerar prostitution? Inte enbartdefinitionsfrågorna är svårlösta, utan också i allra högsta grad Kriminalisering vid prostitution, m. m. 1985/86:130 bevisfrågorna. Hur skall polis och åklagare kunna bevisa att den straffbara handlingen har begåtts. Handlingen bygger inormalfallet på en uppgörelse \ \ [ \ \ mellantvå parter, där ingendera har något intresse av att avslöja att ett brott Kriminalisering vid j. ggitts. Här ligger skillnaden, vill jag säga till , i prostitution, m.m. förhållande till barnmisshandel eller barnaga, Idet fallet går det för det första att åstadkomma en tekniskbevisning, och för det andra har barnet eller den som upptäckt att barnetblivit misshandlat ett klart intresse av att beivra denna gärning. Men någotsådant intresse finns inte i ett prostitutionsförhållande; båda parter är därintresserade av att brottet inte skall komma till polisens kännedom. Vidaresker handlingen oftast inomhus eller i vart fall utom synhåll för vittnen, sett det enda sättet att få bevis skulle enligt min uppfattning varanågon typ av provokation från polisen, socialarbetare eller andra som skullesamarbeta med polisen. Denna typ av brottsbekämpning har en mycket litentradition i , och många ser med oro mot en utveckling som i vart fall i sinförlängning - det finns exempel på detta i i vissa delstater, där man harkriminaliserat prostitutionen - kan leda till korruption och utpressning av depoliser och socialarbetare som sysslar med det. Dettaär självklart att möjligheten att övervaka efterlevnaden av förbudet skullemedföra mycket stora svårigheter. Enbart i förekommer enligtprostitutionsutredningens betänkande ca 200 000 prostitutionstillfällen varjeår. Om förbudet skulle vara effektivt och rättvist, borde ju en något så närrimligt stor andel av dem beivras. Redan tanken är delvis orimlig. Med debegränsade polisresurser vi har skulle endast ett fåtal fall kunna blilagförda. Vi löper därutöver risken att de fåtaliga fall som skulle kunna förasfill domstol leder till farsartade rättegångar, som ännu mera undergräverrespekten för kriminaliseringen och för rättssystemet. Defall som kunde föranleda ingripanden skulle utan tvivel avsegatuprosti-tutionen. Den dolda lyxprostitutionen skulle i hög grad på grund avbevis-och övervakningssvårigheter gå fri, Kriminaliseringen skulle alltså geupphov till vad man i marxistiska termer brukar kalla för klasslagstiftning.Jag skulle vilja kalla det för en skiftning i lagstiftningen, där man skiktarmänniskor med hänsyn till deras sociala och ekonomiska förhållanden. Vi menarförmodligen samma sak. Vetskapenom den ringa upptäcktsrisken skulle uppenbarligen göra förbudet tämligenverkningslöst. Förbud som inte på något som helst sätt kan övervakas och inteheller i någon rimlig grad kan leda till fällande domar, och där överträdelserregelmässigt inte medför någon påföljd, är en fara för rättssamhället. Deurholkar rättsmedvetandet och minskar respekten också för andraregler och lagar. Minegen uppfattning i frågan har blivit ganska klar. Jag anser att deskäl som talar mot en kriminalisering av prostitutionen har en sådan styrka attde inte kan förbigås. Prostitutionen bör därför enligt min uppfattning också iframtiden vara straffri. Med den ståndpunkten ärdet desto angelägnare att man söker finna andra lösningar att minskaprostitutionen. Det har redan talats om de ganska omfattande sociala ochmedicinska åtgärder som måste sättas in - jag var inne 128 på det inledningsvis. Jag vill också understryka att det naturligtvisär i hem. familj ochskola som de grundläggande normer vi lever efter egentligen etableras. Bådepojkars och flickors egen självkänsla, uppfattningen om den egna integritetenoch respekten för andra individers fysiska och psykiska skyddade sfär måste medmycket stor inlevelse och konsekvens hävdas av alla som har dettafostraransvar. En uppväxt där barn exponeras för en förgrovad och råsexualitet, ofta i förening med alkoholmissbruk eller ett i övrigt torftigtkulturellt och socialt mönster, ger just de förebilder som leder till dentrubbighet i det emotionella mönstret som sedermera präglarprostitutionsförhållanden. Prostitutionen är enligt mitt sätt att se från bådade inblandade parternas sida ett uttryck för mycket stora brister på dessaområden. Jag är den förste att understryka att jag särskilt upprörs, skräms ochskäms över männens etik och beteende i prostitutionsförhållanden, särskilt medkvinnor med bakgrund av de drogproblem som driver dem till prostitution föratt finansiera sitt missbruk. Jag menar att det är inom dessa svära områdenprostitutionen preventivt främst skall angripas. Här återstår mycket att görainom familjepolitiken, i skolan, inom narkofikapolitiken och i fråga om hur vilåter våra barn växa upp i samhället, innan vi kan ge våra barn och ungdomargrunderna för en trygg och harmonisk uppväxt och den självkänsla, integritetoch respekt för andra som sätter stopp för prostitution redan i individens inreetik och Samvete, Klarar vi inte av det, kommer vi att få leva med dettaproblem mycket . Jagövergår nu till den andra tvistefrågan i detta utskottsbetänkande. Frågan om rättsligt biträde till kvinnliga våldtäktsofferhar vi diskuterat i kammaren vid ett flertal tillfällen . Fråganhar successivt drivits framåt, inte minst genom den opinion som de polifiskakvinnoförbunden tillsammans med många andra har bildat. Jag är övertygad omatt vi i utskottet delar den otålighet som många kvinnor och män känner överatt frågan ännu inte fått en rimlig lösning. När frågan diskuterades här i kammaren så sent som inovember konstaterade vi att det extra uppdrag att lösa detta medförtur som rättshjälpskommittén fått i form av tilläggsdirektiv - ett uppdragsom kom från detta utskott och denna kammare - skulle komma att bli färdigtförsta halvåret . Frågan är nu återigen föremål för kammarens prövning.Även om det kommit till utskottets kännedom att rättshjälpskommittén kommer attbli cirka försenad i förhållande till vad vi visste , kaninte rimligtvis lagstiftning i linje med motionärernas önskemål nås någonsnabbare och säkrare väg än genom rättshjälpskommittén. Den reservation som med somförsta namn lagt till betänkandet är från dessa utgångspunkter egendomlig, 1reservationen sägs att förslaget från rättshjälpskommittén i denna sak inteskall avvaktas, I stället, sägs det, bör det ankomma på regeringen att utandröjsmål utforma erforderliga författningsregler och förelägga riksdagenförslag i ämnet. Vi befinner oss nu . I detta läge - femmånader innan rättshjälpskommittén skall vara färdig - kräver atträttshjälpskommitténs uppdrag på denna punkt skall avbrytas och att uppdrageti stället skall lämnas fill regeringen. Kriminalisering vid prostitution, m. in. Kriminalisering vid prosthution, m. m. Jag har stort förtroende och stor respekt förjustitiedepartementets tjänstemän och deras arbetsförmåga, men med förlov sagtär det ett orimligt uppdrag här vill ge dem, om avsikten är att genomarbetadelagförslag med god kvalitet skall kunna framläggas. Det kan enligt minuppfattning inte ske snabbare än genom rättshjälpskommittén. I själva verketfinns det ju med förslag risk att ärendet drar ut ytterligare påtiden. Vi är alla angelägna om att denna viktigafråga snabbt bringas till en lösning. , som arbetar medparlamentariska ledamöter, bör känna att den har vårt förtroende att fullföljasitt arbete, men kommittén bör också känna att vi utgår från att tidsplanen nukan . Jag vill mot denna bakgrund yrka bifall tilljustitieutskottets hemställan pä samtliga punkter. 116VIOLA (vpk) replik: Jag har lyssnat noga till . Jag anser att det är mycket sakligt och att det har tagit upp en radproblem som måste beaktas när man tittar på hur lagstiftningen skall utformas.Vad vi vill är att överlåta åt regeringen att noggrant överväga hur lagstiftningenskulle kunna utformas med tanke på några av de aspekter som också anlagt här. Men är det ju så att traditionen säger att prostitutionalltid har funnits och alltid kommer att finnas, och när det gäller frågor somfungerar på det sättet, där traditionen kanske t. o. m. bestämmer vad som gåratt göra, finns det också alltid ett motstånd mot att införa ett nytt moment,av typen lagstiftning, därför att det tidigare inte har funnits och därför tror att en sådan åtgärd är hopplös. Jag vill också markera något som inte har kommenteratssärskilt mycket tidigare, förrän talade om de värderingar somgrundläggs "inom familjen" - skolan nämndes också. Jag tror att detär oerhört farligt att inte se de aspekter som jag belyste i mitt förstaanförande, varifrån allt detta avskyvärda kommer i form av olika alster, genommedieutbudet och den nya informationssektorn ut till nästan varje hem, varjeungdom och varje barn numera. Att det kan tjänas miljardbelopp i den här sektornär egentligen heU ofattbart. Men man ser att detta våld och dessavåldstendenser såsom de speglas i äckliga filmer och annat har blivit alltgrövre som gått, och det när fram till våra barn - också till debarn som vistas i skolan och som många föräldrar försöker påverka på ett annatsätt. Det är en mångmiljardindustri som vi måste angripa, BjörnKörlof, också om den härstammar från där man kan bli miljardär även påsådana här avskyvärdheter. 117 () replik: vill att regeringen skallöverväga de lagstiftningstekniska frågorna om hur en sådan här kriminaliseringskall ske. Det har faktiskt redan gjorts. När prosfitutionsutredningenavlämnade sitt betänkande fanns alla dessa överväganden med. Den slutsats mankom fram till varatt det inte gick att komma fram den vägen. Jag delar den uppfattningen. När det gäller de massmediala frågorna om pornografi, våldoch annat sådant delar jag i stor utsträckning uppfattning. Härkommer emellerfid frågan om yttrandefriheten in i bilden. Det var, ViolaClaesson, en moderat ledamot av denna kammare som var först med att drivafrågan om att få stopp på barnpornografin. Det är ett uttryck för moderatuppfattning att här finns en gräns där yttrande- och tryckfriheten måste vika.Den uppfattningen delar säkerligen . Debatten bör emellertid gå vidare, och vi bör finna formerför att stoppa avarterna. Exakt var gränsen för yttrande- och tryckfrihet skalldras kan vi inte avgöra i denna debatt. Det är en viktig fråga som har med helaproblemkomplexet att göra. Jag delar helt uppfattning på denpunkten. Kriminalisering vid prostitution, m. m. 118MARGARETA (): Jag kommer att yrka bifall till reservafion1, som också tillgodoser min motion. Det var inte länge sedan vi senast behandlade denna fråga- det var . gick samtligapolitiska kvinnoförbund i till aktion mot prostitutionens kunder.Det var en aktion som väckte stort gensvar, eftersom många människor ärupprörda. Jag kommer inte att upprepa alla argumenten ,men de är fortfarande lika aktuella. Frågan skall återkomma varje är tillriksdagen, ända tills ledamöterna förstår sitt ansvar som lagstiftare. Prostitutionen är det yttersta beviset på ett existerande kvinnoförakt.Det är också ett synligt hinder i kampen för jämställdhet mellan könen.Prostitutionen förnedrar inte bara de kvinnor som dras ned i träsket, denförnedrar alla kvinnor eftersom den bygger på uppfattningen att mäns ochkvinnors sexualitet är så olika. Man vidmakthåller den flertusenåriga myten attmännens behov måste tillgodoses, medan kvinnornas behov måste undertryckas.Kvinnor har under århundraden fått lära sig att skämmas för sin sexualitet. Enkvinna med sexuella behov har varit höjden av skam. vet vi att män och kvinnor har lika stora behov. En delforskare påstår t. o. m. att kvinnorna har större behov. Ändå tar sig dettabehov så olika uttryck. Det beror på den gamla moralen. Att kvinnor är varorsom kan köpas för pengar är en moral som är långt farligare än vi tror. Sålänge den uppfattningen får florera kommer den förnedrande prostitutionen attfinnas kvar. Det är hemskt med prosfitution, men det går inte attlagstifta mot den - hur mänga gånger har jag inte hört de orden, särskilt frånbeslutsfattarna. Konstigt nog var det ganska länge sen jag hörde dem i andrakretsar. har trycket på politikerna att göra något åtprostitutionen ökat mycket starkt, och naturligtvis förstärks det genomaidsriskerna. Åtminstone här i är man oerhört upprörd över denprostitution som får försiggå mitt framför ögonen på oss alla. Varför vill vi då lagstifta? Jo, återigen, därför attsamhället - vi valda av folket - måste deklarera att vi inte accepterar dennakönshandel. 1985/86:130 29apriH986 Kriminalisering vid prostitution, m. m. vara feloch det skall var orätt att köpa sexuella tjänster. Lagstiftaren, dvs. vi,måste använda lagen i det här sammanhanget till att påverka moralen - en moralsom vi ofta säger att vi är eniga om. Men inte förrän vi markerar att vi menarallvar kan fördömandet av prostitutionen bli en riktig murbräcka i kampen förjämställdhet, mot kvinnoförtryck och för en ömsesidig sexua-htet. Argumentet att kvinnorna inte skulle nås med socialainsatser om kunderna kriminaliserades häller inte. De som jobbar med de härfrågorna på gatan, socialarbetarna, har ett krav: Vi kan inte hjälpa tjejernamer om vi inte kan få bort gubbarna. Kunderna är i stor utsträckning vanliga män, som inteskulle äventyra sin sociala position om de riskerade åtal. Efterfrågan skulledärmed minska, åtminstone . Jag tycker att det är viktigt att markera att det intebara handlar om att satsa på sociala resurser för att hjälpa flickorna. Det ären sak för sig, som är viktig, men det handlar också om att sättastrålkastarljuset pä den andra parten, på männen. Det är ju de som efterfrågartjänsterna. Sä länge vi bara talar om sociala insatser riktar vi oss enbarttill kvinnorna. Vi måste också sätta strålkastaren på männen. Sä till debatten om de många lagtekniska problemen. Jaghåller med om att det finns många problem. Men hur kommer det sig att vi intevänder på synsättet? Vad betyder det att det demokratiska samhället tillåterdenna ytterst förnedrande handel? Vad innebär det för den allmänna moralen attdetta får ske, med värt goda minne, rakt framför ögonen på oss alla? Så länge vidhåller den lag om att det ärförbjudet att slå barn som antogs - och ingen ifrågasätterväl på allvar den lagen -bör det också vara kriminellt att köpa sexuellatjänster. Jag upplever att dessa lagar är ytterst jämförbara. Man kan inteheller kontrollera lagen om aga, men den har ändå påverkat människors attitydertill barnuppfostran mycket starkt. Då använde vi lagen till att slå vakt ombarnens intressen, Lagen fick bli en murbräcka i strävandet att skapa nyaattityder. Låt nu lagen användas på samma sätt! Låt den bli enmurbräcka för att få bort kvinnoförtryck och främja ömsesidig sexualitet mellankönen! Med dettayrkar jag bifall till reservation nr 1, 119ANN-CATHRINE (): Frågan om att kvinnor som har utsatts försexuella övergrepp och misshandel skall ha rätt till juridiskt biträdekostnadsfritt har behandlats av . Vi som tillhör moderatakvinnoförbundet har konsekvent drivit uppfattningen att dessakvinnor behöver ett juridiskt biträde. Det har framförts i motioner och ikammaren , senast i motion Ju725 av m.fl.,dvs. i detta fall samtliga moderata kvinnliga ledamöter. Detta var också en fråga som kvinnoförbunden var överensom fram till behandlingen av regeringens proposition 1983/84:105, som rördeändringar i när det gäller sexualbrott. Dä infördesocialdemokraterna ett system med stödperson, som visseriigen kan vara ettvärdefullt personligt stöd, men inte på långt när en tillräcklig juridiskhjälp.