prot · G909160 · 1985-12-31 00:00:00 — Men det är inte nog med det.Det är inte bara dessa mjölkproducenter som berörs utan mjölkframställningsysselsätter en rad människor i övrigt inom förädlingsindustri, mejerier ochtransporter. Totalt sett rör det sig alltså om ett betydligt större antalmänniskor. Lägger man därtill de människor som sysslar med service i dessaområden blir det ytterligare fler som kommer att drabbas av den politik somsocialdemokraterna vill föra. Regeringens proposition fyller inte de krav som kanställas på ett förslag som skall ändra denna utveckling, utan den kommer att gåvidare om inte något görs. Samtliga andra partier - utom regeringspartiet - iriksdagen hade det klart för sig när vi fick propositionen. har under det år som gått gjort enutvärdering av de kalkylmodeller som har funnits för att beskriva skillnadenmellan att driva jordbruk i och att göra det i norra . Manhar kommit fram till att kalkylmodellerna inrymde en hel del felaktigheter-till nackdel för . Det motiverade en höjning av beloppet tillNorrlandsstödet. har regeringen gett jordbruksnämnden i uppdrag atträkna fram kalkyler på olika sätt och med utgångspunkt i olika andelar egenproduceradspannmål. Det har lett regeringen till en ganska blygsam höjning av stödet tillNorrlandsjordbruket. Men detta kan i sin tur innebära att mycket storamarkarealer kommer att tas ur drift. Enligt vad vi kan förstå och enligt deberäkningar som har gjorts skulle mer än spannmålsodlad mark iNorrland försvinna. Det finns inte förutsättningar att odla vall på all dennamark. Därför skulle en stor del av den odlade jorden tas ur bruk, vilket intehar varit mening när vi har fattat beslut om stödet till ochmålsättningen för jordbruket i norra . Detta är bakgrunden till deförslag som har presenterats. De olika partiernas förslag har hamnat på skilda nivåer.Ulf Lönnqvist gjorde tidigare ett stort nummer av detta och sade att vi intevar eniga om någonting. Vi var i alla fall helt på det klara med att detförslag som regeringen hade lagt fram på intet sätt löser de problem som vimåste lösa, och som vi är satta att lösa. Med vetskap om detta satte vi oss ned och diskuterade föratt försöka komma överens om en nivå, som ur det norrländska jordbruketssynpunkt kunde vara rimligare än den som regeringen hade föreslagit. Det ärsjälvfallet att beklaga att regeringen inte deltog i dessa diskussioner, vilketi och för sig hade varit naturligt och även önskvärt. Vi kom alltså slutligen överens om att 510 miljoner är vadsom måste satsas - och det är ett minimibelopp. De socialdemokratiska ledamöterna i utskottet har i sinreservation uttalat att det norrländska jordbruket på detta sätt kommer att bliöverkompenserat. Det kommer att få mer än vad skillnaden är mellanjordbruksdrift i södra eller och i norra . Det är interiktigt. uträkningar ger inte alls stöd för denna tolkning. Jag skulle vilja fråga , ochOve hur de kan ställa sig bakom resonemanget i reservationen. De måstehandla tvärtemot vad de själva tycker är riktigt. Eftersom de själva är verksammai de aktuella områdena vet de ju att resonemanget är fel. Vi är i utskottsmajoriteten helt på det klara med att detinte räcker med att bara öka stödet till jordbruket i norra , utan attvi måste göra mer. Från sida har vi i en motion lagt fram ettförslag som innebär att ett utvecklingsprogram för det norrländska jordbruketskall utarbetas. Syftet skulle vara att stötta jordbruket i glesbygderna medannan verksamhet, som betalas med regionalpolitiska medel. talade här om att vi skall ha kvar de mindrejordbruken. Förutsättningen för att det skall vara möjligt är att de som driverdessa små jordbruk också har något annat att livnära sig på. Annars kan de intefå en rimlig levnadsstandard och kommer därför i längden inte heller att bokvar. Skall vi behålla en levande landsbygd måste vi alltså ha ettutvecklingsprogram för hur den sociala verksamheten, näringsverksamheten,jordbruket och skogsbruket skall fungera tillsammans. Ett utvecklingsprogram med detta syfte måste utarbetassnabbt, och det är speciellt viktigt för . Det är därför som vi hartagit upp denna fråga i anslutning till stödet till Norrlandsjordbruket. Vi äröverens om att åtgärder måste vidtas mycket snart. Socialdemokraterna i utskottet säger nu: Skall vi ge merpengar till det norrländska jordbruket måste vi ta dem ur regleringskassorna. Iså fall går man emot en princip som vi i har varit överensom,nämligen att det är regionalpolitik som vi nu sysslar med. Det handlar inte omen omfördelning mellan jordbrukare i södra och norra , utan det gällerriksdagens och regeringens ansvar för regionalpolitiken. Det är såledesregionalpolitiska medel som vi här skall tillskjuta. Utskottsmajoritetens förslag är en seger för det politiskaförnuftet. 1 s-reservationen sägs att vi inte har de föreslagna pengarna, attförslaget inte är finansierat. Min fråga är: Vad kommer det att kosta att intesatsa dessa pengar? Vad kommer det att kosta i arbetslöshetsersättning? Och vadär alla de resurser värda som kommer att lämnas i glesbygden när jordbruk ochjordbruksanknutna verksamheter läggs ned? Hur länge kan man t. ex. driva ettmejeri i ett område där mjölkproduktionen går ned , som inne på? Regeringen tar mycket stora risker. Reglering avpriserna på jordbruksprodukter, m. m. Prot.1985/86:160 Det är alltså viktigt attutskottsmajoritetens förslag genomförs, inte minst 3 juni1986 för vår beredskap, för att bevaravår landsbygd och för att se till att Reglering avpriserna på jordbruksprodukter, m. m. människornasom verkar och lever i får en rimlig ersättning för sitt arbete ochkan leva ett något så när lugnt liv, vilket de inte gör . Det skulle varaen mycket dålig hushållning med det vi har om vi inte satsade på detta. Jag vill med det anförda yrka bifall till utskottetshemställan i det här avseendet och avslag på reservation 8. Jag vill också yrkabifall till reservation 9, där vi för ett resonemang om jordbrukspolitiken frånberedskapssynpunkt, och därvid också den beredskapssynpunkt man måste anläggamed anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl och dess konsekvenser för densvenska åkermarken. I debatten har tagits upp även en delresonemang om kvalitetsfrågor. har i dessa frågor väckt en motionoch likaså avgivit en reservation. Jag vill bara säga till dem som tycker attkvalitetsfrågorna är viktiga; Rösta på den reservationen! 79 HANS i (vpk): Dåliga argument blir inte bättre av att manhöjer rösten. Jag tycker att utspel och tal om ofinansieradeåtgärder på jordbrukspolifikens område var hutlöst. Han borde lika väl som allaandra här i kammaren veta att det är de för hela statsbudgeten sammantagnautgifterna och inkomsterna som är avgörande för om det blir ökade ellerminskade budgetunderskott. drog sig inte för att hävda attvänsterpartiet kommunisterna skulle försämra budgeten på jordbrukets område med3,2 miljarder. Han vet att det aren falsk uppgift, eftersom vi har föreslagitinkomster för att finansiera en sänkt mervärdeskatt eller ökadematsubventioner, vilket vi sätter lika - det viktigaste är att matprisernasänks. klagade över att vänsterpartietkommunisterna och de andra partier som lämnat alternativa förslag inte hadekommit överens om finansieringen. Men vi har ju begärt att socialdemokrater ochkommunister skall försöka komma överens om finansieringen. Vi tycker att detvore rimligt att arbetarrörelsen gjorde det mot bakgrund av den gemensammafront vi hade mot borgare och felaktig fördelningspolitik under valrörelsen.Socialdemokraterna hade varit helt oförhindrade att följa oss och stödja någraav de förslag vi framfört, som gör ingrepp i storfinans och stora förmögenheteroch gynnar vanligt folk och deras ekonomiska utveckling. sade i sitt inledningsanförande att detinte är självklart att maten skall momsbeläggas lika högt som andra varor. Jaghåller helt med om det. Det finns ingen som helst självklarhet i detförhållande som råder i vårt land. Det är bara de nordiska länderna som har ettsystem som innebär att maten är lika hårt beskattad som andra varor. Övrigaeuropeiska länder har en matskatt som är lägre än skatten på andra varor. Dehar ansett det vara fördelningspolitiskt motiverat att genomföra sådanaförändringar. Det finns alltså ingen som helst självklarhet i det system vitillämpar i vårt land. Det här har utskottets majoritet inte kommit till insiktom, utan det är vpk 78 och som driver dessafrågor och försöker föra fram dem närmare ett beslutsom skulle kunna gynna de vanliga människornas matkonsumtion. I betänkandetavvisar utskottet sänkningen av matskatten eller, alternativt, en höjning avlivsmedelssubventionerna därför att det, som man säger, finns enklare ochbättre sätt att stödja barnfamiljerna. Utskottet hänvisar här till tidigareställningstaganden. Till att börja med tycker jag inte att det här är en frågasom uteslutande berör barnfamiljerna. Det finns både rika och fattiga blanddem, på samma sätt som det finns stora klasskillnader också inom andrabefolkningsgrupper. I de olika kategorierna, om man nu gör den indelningen,ingår faktiskt både fattiga och rika. Det gäller såväl pensionärer, arbetareoch tjänstemän som barnfamiljer. Däremot är det här en viktig fråga för alladem som har det besvärligt, dvs. har en sämre ekonomi och svårtatt få pengarnaatt räcka till för hyra och mat. Det är sådana som inryms i begreppet"nyfattiga" - hur relevant det nu kan vara - eller som finns inärheten av den gräns som dragits upp för bedömningen av orn människor skallsägas leva under mycket svåra förhållanden. Det finns alltså väldigt mångamänniskor som dras med stora försörjningsproblem. Del måste vara angeläget fören socialdemokratisk regering att försöka göra någonting åt detta. Att sänkamatpriserna bör då vara en bra metod, såvitt jag kan förstå. Varför skulle annars företrädarna för socialdemokraternamed sådan glädje utropa att rnan lyckats hålla matprisökningarna nere? Manhar sagt att det inte blir några höjningar förrän möjligen , och det,säger man, är oerhört viktigt, inte minst för inflationen. Självfallet är detviktigt för inflationen, rnen det är också oerhört viktigt för alla dem somskall betala maten och försöka få pengarna i sin hushållskassa att räcka till. När ni nu är så nöjda med att matpriserna inte ökar,borde ni vara ännu mer nöjda om man kunde sänka matpriserna. Jag kan inte frånlogisk synpunkt förstå motståndet och argumenten mot den här reformen. Åven omcentern nu är med och tycker att det vore bra om man kunde höjamatsubventionerna, var det faktiskt så att det även på de borgerligaregeringarnas tid försvann en hel del matsubventioner. Jag minns närsocialdemokratiska kvinnoklubbister inför valet utanför konsumbutikernadukade upp långa bänkar med varor och gjorde i ordning särskilda matkassar ochvisade att så här mycket skulle maten kosta om socialdemokraterna fick drivasin politik, och så här mycket kostade den nu med den borgerliga politiken, ochsä sade rnan att "borgarna" hade försämrat villkoren för de vanligafamiljerna. Sedan visade det sig att så fort socialdemokraterna kommit tillregeringsställning förde de en likadan politik. Ni har ju tagit bort det somfanns kvar av matsubventionerna -t. o. m. det som vi kom överensom i enmomsstrid 1982 eller 1983. Ni har gått åt precis samma håll. Jag tycker det äroerhört märkligt; det måste vara en felaktig politik. Jag undrar vad allakvinnoklubbister och alla de fördelningspolitiska ivrarna bland detsocialdemokratiska fotfolket och väljarna ute i landet tycker om attsocialdemokraterna på det sättet medvetet höjer matpriserna. Vem gynnas av att rnan sänker matmomsen? brukar man fråga.De rika äter ju för sä mycket pengar, sade tjänar rner på att man sänkermatmomsen. I kronor räknat kan de göra del - det beror alldeles på vilkamatvanor man Reglering avpriserna på jordbruksprodukter, m. m. Reglering avpriserna på jordbruksprodukter, m. m. har; detkan variera från familj till familj. Men har man dyra vanor är det klart gynnas litet extra i kronor räknat av en sänkt moms - det kan man intekomma ifrån. Men relativt sett gynnas alltid den som har låga inkomster ochmåste äta sig mätt - den som kanske har ett tungt yrke, som kanske avmedicinska skäl måste äta en speciell kost eller som har många barn; här har jutalats om barnfamiljer. Den relativa lättnaden är störst för dem som har denstörsta försörjningsbördan och den sämsta ekonomin. Det kom t.o.rn. den utredningsom gjordes om momsen och som jag var ledamot av fram till. Och man kan ju inteäta sig mer än mätt! Varför faller då argumenten mot matmomsslopandet så platttill marken? Jo, det är därför att socialdemokraternas egna skatteförslag sedan1982 i samtliga fall haft en sådan profil att de särskilt har gynnathöginkomsttagare. Likadant var det i går när vi diskuterade skatteskalor - bådei kronor räknat och relativt sett gynnar det förslaget dem som har högainkomster, och de som har relativt vanliga eller låga inkomster gynnas mindre. Era argument mot den fördelningspolitiska effekten avsänkta matpriser faller alltså platt till marken av två skäl: för det första ärni glada när matpriserna kan hållas nere och tycker att det är viktigt, för detandra för ni själva en skattepolitik som har fördelningspolitiska snedeffektersom är mycket värre än man ens skulle kunna tänka sig som resultat av enmomssänkning. Jag är glad att i sina förslag så precist skriveratt man skulle vilja sänka matpriserna på det här området. Man har också sagtatt vore lämpligt i en första omgång. Jag kan inte se annatän att vi borde kunna närma oss varandra för att nå fram i den här frågan, omvi kan diskutera vettiga finansieringsvägar. Vi får väl avvakta tillsinsikterna drabbar också de andra partierna. Så litet grand om matkvalitet, om en naturenligt odladmat, sårbarhet, närheten mellan konsument och producent och allt det somegentligen också frågan om Norrlandsstödet handlar om. har en reservation- nr 18 -om utbildning i kost och näringsfrågor. Vi är beredda att stödja denunder moment 32, som handlar om just den lokala produktionen. När det gällerkonsumtionsutbildningen, som tas upp i moment 31, är vi inte riktigt klara medvåra ställningstaganden utan vill avvakta över sommaren; vi håller på ochgranskar utbildningspolitiska frågor just på det området. Men i den andra delen av reservationen hänvisar man juockså fill en kommunistisk motion, som tar upp dessa problem med den gemensammasektorns stora inköp av livsmedel, som konsumeras i stora mängder på sjukhus,skolor och militärförläggningar. Man säger i motionen att den gemensammasektorn äger en hel del jordbruksarealer som skulle kunna odlas på ett brasätt. Vid offentlig upphandling bör man ställa villkor, så att man får bralivsmedel av hög kvalitet. Detta är naturligtvis mycket viktigt både ursårbarhetssynpunkt och ur kvalitetssynpunkt - och ur alla synpunkter somtänkas kan. Då säger utskottet att detta är resp. huvudmans bekymmer;det kan inte vi uttala oss om. Men vi som ute i kornrnunförsamlingar och påandra håll försöker påverka resp. huvudman - för att använda samma ord - ochhans inköp på dessa områden, vet ju vad man svarar när det gäller frågan omlokal produktion,speciella inköp, övergång till en annan typ av odling eller Prot.1985/86:160 begränsning av användningen av gödningsmedel, bekämpningsmedel osv. 3 juni1986 Detta är för övrigt ett mycket stort område att diskutera. Då sägs det alltidatt ; \ "vikan inte göra något på lokal nivå, utan det måste vara centrala beslut 'ertng av priserna bakom, det måste vara en inriktning på jordbrukspolitiken somgör det Pprdbrtiksproduk-möjligt för oss att handla på en marknad där detfinns producenter". Och det är ju så, att producent och konsument måstemötas på något sätt om man skall få till stånd denna produktion och en vettigdistribution från lokala odlare - kanske också i den gemensamma sektorns egenregi. Civilminister sade i valrörelsen att dengemensamma sektorn, kommuner och landsting, har ett mycket stort ansvar när detgäller att hjälpa till med övergång till naturenlig odling utifrån andraintressen - jag vet att han vurmar mycket för det. Det är klart att de hardetta ansvar, och då kan man alltid säga att det är resp. huvudmans ansvar. Menjag tycker att det som uttalas i den här reservationen från , därman hänvisar till vår motion, är mycket viktigt på den här punkten. kan man säga att om man skall ha en sådan produktionoch anlägga sådana här aspekter på den, blir det dyrare, det är svårt att fåtag i produkterna, osv. Då kan jag peka på att om man skulle slopa matmomsen,så skulle också kostnaderna för den gemensamma sektorns samlade inköp avlivsmedel i ett slag sjunka med . Det betyder att utgifterna viastatskassan för att genomföra en sådan här reform minskas i en omfattning sommotsvarar den offentliga sektorns behov av dessa varor. Det är alltså inte likadyrt som man skulle kunna tänka sig. Vi räknade på detta i utredningen en gångi tiden och gjorde bedömningen att av hela reformenskostnad går fillbaka genom att den offentliga sektorn gör billigare inköp avlivsmedel. Jag nöjer mig med detta men yrkar bifall tillsamtliga vpk-reservationer och till centerreservationen under mom. 32. 80 (): Stödet till det norrländska jordbruket tillkomefter den negativa utveckling som följde starka omvandlingav den norrländska landsbygden och den utflyttning som blev följden. Det var enstrukturförändring som gällde både jord- och skogsbruket. I många bygder lågför övrigt tyngdpunkten på skogsbruket. När kontantinkomsten frånsäsonganställningarna i skogsbruket upphörde, så fanns inte längre möjligheternaatt bo kvar och driva de små jordbruk som varit en del avförsörjningsunderlaget. De jordbruksföretag som har byggts upp har enmycket stor del sidoarrenden och en i förhållande till jämförbara företag iandra delar av landet större skuldbörda. Det innebär merkostnader som skallläggas till vad klimatförhållanden och andra odlingsbetingelser åsamkar detnorrländska jordbruket. Norriandsstödet var från början tänkt som enkompensation för dessa merkostnader. Det var ett jordbrukspolitiskt instrumentmed inslag av regionalpolitik. Stödet har utökats till att omfatta nyaprodukter, och stödområdesindelningen har ändrats vid olika tillfällen. 6 protokoll 1985/86:160 Reglering a v priserna pä jordbruksprodukter, m.m. successivthöjts - i de flesta fall har PM-index varit ett riktmärke. Den nu aktuella förändringen av stödet har tillkommitefter en beställning av , initierad av framför allt starka krav frånNorrlands inland. Översynen av beräkningsunderlaget har utförts av enarbetsgrupp, där utöver jordbruksnämnden, som hade regeringens uppdrag attutföra översynen, även lantbruksverket och näringen genom LRF varitföreträdda. Beräkningsunderlaget har prövats vad avser dels den principiellauppbyggnaden, dels dataunderlaget. När det gäller beräkningsunderlaget är detframför allt andelen egen odlad fodersäd som varit föremål för delade meningar. Det prisstöd som vi nu har utgår i form av tillägg påavräkningspriset på mjölk levererad till mejeri samt på veterinärbesiktigatkött av nötkreatur, får och svin. Dessutom utgår vissa andra stödbelopp tillgetskölsel, smågrisproduktion och potatisodling. Denna grund för stödet har jordbruksnämnden funnitändamålsenlig och föreslår att stödet även fortsättningsvis skall konstrueraspå samma sätt. Det bör dock påpekas att jordbruksnämnden trycker på att dettaär blott ett underlag för överväganden om stödbelopp och områdesindelning. Beräkningarna är uppbyggda på företagsbasis och på tvåparallella beräkningsgrunder. Förutsättningarna har i den enaberäkningsmodellen angetts så, att erforderlig mängd grovfoder och spannmålproduceras inom företaget och i det andra fallet att all foderspannmål köps in.Utredningen säger: Detta gör att modellen ger två beräkningsresultat, som börange inom vilket intervall som merkostnaden för att producera mjölk och kött inorra ligger. Med denna uppbyggnad av beräkningsmodellen - med stödettill mjölk och kött, inte till spannmålsodling - måste det riktiga vara attutgå från den faktiska situationen på de enskilda animalieproducerandeföretagen. Där produceras, enligt de uppskattningar som tillgänglig expertisredovisat för regeringen, cirka en tredjedel av den använda foderspannmålen. Skillnaden i våra olika synsätt är alltså att lantbruketsutredningsinstituts siffror, som åberopats i den här debatten, tar upp hela deni området producerade mängden spannmål. Vi menar att dessa siffror i dettasammanhang är ovidkommande, eftersom merkostnaden för att producera dennamängd inte rimligen kan belasta de animalieproducerande företagens ekonomi. Denmerkostnad som drabbar animalieproduktionen är det som skall ersättas överNorrlandsstödet, och därför är det endast den foderspannmål som produceras påanimaliegårdarna som skall räknas. Däremot bestrider vi inte att denna mängdspannmål produceras inom stödområdet-det är bara det att den inte skall utgöraunderlag för stöd. För vill jag i detta sammanhang påpekaatt det inte heller tidigare utgått något stöd till foderspannmålsodlingen. Äventidigare har det endast varit animalieproduktionen som fått stöd. I reservation 8 har vi socialdemokrater utvecklat vår synpå Norrlandsstödet. Vi menar att vi bör bibehålla vår tidigare syn på denjordbrukspolitiskt motiverade delen av stödet till jordbruksnäringen i norraSverige. Det innebär att vi även fortsättningsvis vill bibehålla stödetskaraktär av kompensation för merkostnaderna - en princip som vi anser haråsidosatts i utskottsmajoritetens förslag. Den merkostnad som beräkningsmodellen utvisar skall sedanfördelas med örespåslag på de olika produkterna. Den modell med bruttobeloppoch allmänna uttalanden om fördelningen som utskottsmajoriteten har gjort gerutrymme för betydande tolkningsproblem. Åven detta medför att stödet kommer attfrikopplas från den princip om kompensation för merkostnaden som varitstyrande för beräkningarna. Vi är mycket medvetna om att denna stödform inte ärtillräcklig för att bibehålla Norrlandsjordbruket i den omfattning somförutsattes jordbrukspolitiska beslut - en i stort sett oförändradproduktionsvolym i norra . Nya resurser måste till, liksom nya åtgärder,vilka vi menar måste vara av regionalpolitisk karaktär. Jordbruket ochförädlingsindustrin har en mycket stor regionalpolitisk betydelse, framför allti inlandet men även i övrigt i Norrlandslänen. Jordbruket har alla möjligheteratt hävda sig väl bland andra näringar ur alla de synpunkter som tas upp tillbedömning vid en regionalpolitisk prövning. Denna prövning kommer då också attgöras mera decentraliserad och utifrån lokala förutsättningar i de olikakommunerna och länen. Vi vill också genom ett tillkännagivande till regeringenmarkera att jordbruket i ökad utsträckning bör sättas in i ettregionalpolitiskt sammanhang. När det gäller ett åtgärdsprogram för utveckling avjordbruket är vi inte beredda att nu skriva ut en beställning av den typ somskisseras i utskottsmajoritetens förslag. Åtgärderna bör i stället bygga på förhållanden i de olikaregionerna -förhållandena är alltför skiftande med avseende på näringen,förädlingsindustrin och övriga näringsgeografiska förhållanden med vilkajordbruket skall samspela för att ett sammanhållet åtgärdsprogram nu skall ge ettkonkret resultat. Det är dock angeläget att vi snabbt kan komma i gång medregionalpolitiskt motiverade insatser. Som redogjortför i denna debatt hade vi också varit villiga att diskutera sådana insatserredan nu, om vi hade kunnat enas om finansieringen. Enligt vår uppfattningskulle en del av de medel som tillförs spannmålsregleringen ha kunnat användasi detta sammanhang. Det är för oss oacceptabelt att en så stor del av folkhushållets samlade insatser för jordbruksnäringen destineras till områden somhar en livskraftig jordbruksnäring. Där finns också helt andra möjligheter attfinna alternativ - i varje fall på - till den överskottsproduktionsom nu pressar lönsamheten i hela näringen men som ju ändå slår hårdast mot desvagaste områdena.