prot · G90948 · 1985-12-31 00:00:00 — Det skulle varamycket bra om i ett kommande inlägg ville tala om hur det kanbli fler barn i en skola-vare sig denna är stor eller liten-om eleverna tas invartannat år i stället . Jag kan i varje fall inte inse att detskulle bli någon skillnad. Jag yrkar bifall till reservationerna 3, 4, 6 och 8. Ny skollag m. m. 5 BOHAMMAR (vpk): Med viss längtan tänker man ibland tillbakapå , Då fanns det en utvecklingsoptimism och expansion. Dålades grunden till utbildningssamhället som skulle omfatta alla. från förskoleåldernoch till efter pensionen. Då fanns det pengar, trots att näringslivet redankrisade. Ja, så uttryckte sig den nya ordföranden för , , när hon inledde förbundets kongress. har optimismen bytts i framtidspessimism av svartastesort, sade . Politikerna tror inte . Nästan allapolitiker vill skära i den offentliga sektorn. Den nya skollag som vi nu diskuterar utgör ett ramverk förskolans verksamhet. Skollagen som sådan är mycket viktig. Men ännu viktigare ärde medel som ställs till skolans förfogande och även den stämning och denarbetsatmosfär som präglar våra skolor. Jag tror att samtliga ledamöter i utbildningsutskottet,som jag tillhör, kände sig mycket upplivade när vi besökteBotkyrka och några av kommunens skolor. Det var imponerande att se hurskolledning och personal med entusiasm grep sig an de dagliga problemen med attfä skolan att fungera bra. Vi besökte bl.a. , där mer än hälften av barnen kommerfrån invandrarfamiljer. Några av de beryktade limousinerna såg vi inte till påskolgården, herr talman, men i klassrummen kunde vi konstatera vilkafantastiska insatser som lärarna gör för att klara hemspråksundervisningen päett otal språk, liksom undervisningen i svenska språket för invandrarbarnen. En väl fungerande skola kräver ekonomiska resurser.Ingenting vore dummare och mer kortsiktigt än att skära ner skolans resurser.Den frågan får vi snart anledning att återkomma till. Förslaget till ny skollag kan i sina huvuddrag accepterasav oss i vpk, men vi ser det som mycket väsentligt att elevernas rätt till friaskolmåltider skrivs in i skollagen. Formelltkan man naturligtvis, i likhet med utskottsmajoriteten, hävda att Prot,1985/86:48 maten inte har med utbildningen att göra. Utan ett hyggligt mål matlär det emellertid inte vara möjligt att tillgodogöra sig ensden allra bästa form av undervisning. 1 dessa åtstramningens tider upplever vinu i flera konnnuner attacker mot de fria skolmåltiderna. 1 många fler kommunerskär man ner på anslagen till skolmåltiderna, som ersatts medtorftig bukfylla. Det är därför som vpk yrkar att rätten till friaskolmåltider, som motsvarar minst en tredjedel av det dagliga näringsbehovet,skrivs in i skollagen. Jag yrkar alltså, herr talman, bifall till reservationnr 9. I denna reservation kräver vpk också att eleverna i gymnasieskolan utankostnad skall ha tillgång till böcker, skrivmateriel, verktyg och andrajämförliga hjälpmedel som behövs för utbildningen. Jag efterlyser också en klar skrivning i den nya skollagendär det markeras att de psykiskt utvecklingsstörda skall ges den omvårdnad ochden personal som är nödvändig för att de skall kunna tillgodogöra sigutbildningen. Vi har på sett flera e.xempel på att principenom de utvecklingsstördas rätt till skolundervisning i praktiken inte alltidtillämpas. Det finns därför all anledning att den skrivs in i den nyaskollagen. Därför yrkar jag bifall till reservation nr 10. Avslutningsvis några ord om ett parborgerliga reservationer. talar mycket vackert om att grundskolanskall utveckla varje elevs egenskaper och förutsättningar. Det ar vi heltöverens om. Men vi är inte med när avsikten är att komma åt den gemensammastudiegången och att ta steg tillbaka till det gamla klassamhällets segregeradeskola. Det är vad i praktiken eftersträvar, när hon talar ettnyspråk och kallar skolan för likriktad. Skolan är inte alls likriktad. 1 andra borgerliga reservationer kritiseras korporativainslag i fråga om länsskolnämndernas sammansättning. tog ganskautförligt upp frågan. Jag vill säga till skolministern, att denna kritik intebör viftas bort utan tas på allvar. Samverkan mellan skola ocharbetsliv är viktig och nödvändig, men det är inte alls säkert att densamverkan bäst tillgodoses genom den föreslagna sammansättningen avlänsskolnämnderna. Därför bör, som utskottsmajoriteten framhåller, fråganprövas på nytt inom en ganska nära framtid. Tills vidare accepterar viregeringens förslag. 6HELGE (); Propositionen om den nya skollagen, vilken vinu behandlar, har föranlett reservationer inom vad vi skulle kunna dela upp påområdena frihetsfrågor, länsskolnämndernas sammansättning och planeringsråd,ett lagreglerat kostnadsansvar och liknande. En stor del av de ambitioner vi har i vår skola går ut påatt befria människan, sa att hon enskilt och tillsammans med medmänniskor självkan välja sitt liv. I Mål och riktlinjer säger vi att metoden skall bygga pådemokrati. Elever skall arbeta i demokratiska former. All personal i skolanskall samverka med eleverna. Man skall i all konkretisering och fördjupninghävda helhetssyn, och ämnesgränser skall forseras. Det finns mycket i regelsystemet som är konfliktartat ochmotsägande gentemot dessa mål. Elevernas närvaro- och lydnadsplikt, lurarnasöverva- kände funktion, individuell betygsättning, sektoriserad syn på skolan,direktstyrande timplaner, arbetsavtal och behörighetsregler hämmar. Den nu föreslagna skollagen är en fortsättning påanibitionernu att avreglera och flytta ut befogenheterna i själva verksamheten.Det regelsystem som skall komma då den här skollagen träder i kraft kommer attinnebära ytterligare avtrappning uv bestämmelser som är centralt utfärdade.Verksamheten själv skall finna former för samverkan skola, sumhälle ocharbetsliv. Planeringsråd eller annan form blir frivillig -huvudsaken ar attkontakterna finns och utvecklas. Det har aldrig heller förelegat någon risk för att eleverskulle gå miste om mal i skolan. Det är inte lagreglerat när det gällergymnasieskolan, men varför förpliktiga kommunerna med något som de visat sigsjälva känna stort ansvar för? Beträffande omvårdnadsbehovet uttalas i lagen omsärskolans mål att utbildningen så långt som möjligt skall vara likagrundskolans. Då behövs inga lagbestämmelser om hur detta skall gå till. Länsskolnämndernas sammansättning skall på länsnivå,liksom i hela verksamheten, präglas av samverkan mellan utbildning och arbetsliv.Därför skall dessa mål i viktiga forum också ha inslag av kunniga företrädareför såväl utbildning som arbetsliv. Genom hela livet återkommer behovet avväxling mellan utbildning och arbete. Vad ar naturligare än alt ocksålänsskolnämnden får sin konkreta sammansättning med bl.a. företrädare frånarbetslivet? Låt mig återvända till frihetsfrågorna. Eleven skall självvälja skolu. tycker en del. Själv tycker jag det vore viktigure all alla eleverfick rätten all gå i den skola där kamraterna går. Mera flexibilitet pa denpunkten hoppas jag är möjlig. Men det finns specialintressen i utbildningen.Del kan gälla särskild pedagogisk inriktning. Vi har t. ex. estetiska inslag inågon skola, vi har specialkurser och specialgymnasier. Valet till dessa profileradeskolor skall vi kunna klara, utan att hela fältet av upptagningsområden skallbehöva rivas upp, Individualisering skall prägla undervisningen genom tema,fria aktiviteter och fillvalskurser. Samverkan åstadkommer den bästa miljönför en hög kvalitet och för studiemotiverade elever, är det , . Genierna påbestämda ämnesområden har flyttal fram mänskligt vetande. Vetandet vänderibland blad i det mänskliga levernet. En gång kan det gälla atomkärnansdelning, en annan gäng en viktig medicinsk upptäckt. En litterär prestationöppnar vägen till nya upplevelser. Skolan skull svaru för kunskap i vid mening och till alla.Den skall ge den grundläggande baskunskapen. Eleven skall inte varu någon datorsom håller ulla kunskaper i minnet, men skolan skall dock ge buskunskuper.Därtill skall eleven kunna slå i källmaterial och i sin fostrun kanna en starktillförsikt att tiilsummans med andra se framtidsmål. Även om de målen iblandgäller himlastjärnor skall det mest vara fråga om att man i vardagslag ochgenom hela livet söker kunskaper och upplevelser. Hur vi nått det resultatet iutbildningen så hur vi fått en sökunde människa som tillsammans medmedmänniskor, fri från många begränsningar är beredd att ta framtiden i sinahänder och eöra naeot bra av den. Ny skollag m. m. Ny skollag m. m. Låt oss hylla nobelpristagarna. Men låt oss också hyllaprincipen att alla elever skall ha kunskap och höga bildningsideal. Det behöverinte bli motsättningar mellan dessa mål. Vi är ibland oeniga om metoderna föratt bäst klara dessa mål, och det är kanske i sig positivt för slutresultatet. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan i betänkandetom ny skollag och avslag på de elva reservationer som är fogade tillbetänkandet. 7 () replik: säger om vårt krav att elevernasjälva skall få välja skola, att det bästa för eleverna är att de får gå i denskola där kamraterna går. Ja, det är just en av anledningarna till att vikräver att eleverna skall få välja skola. I slutet av sitt anförande talade också omatt skolan skall ge baskunskaper, och så skall eleverna lära sig att slå ilexikon. Jag tycker faktiskt att skolan skall ge mer än så. Självfallet skallskolan ge baskunskaper, men vad vi moderater anser vara utomordentligt viktigtär att skolan därutöver ger varje elev möjlighet att utvecklas utifrån sin egensärart, utifrån de anlag och intressen som är specifika för varje individ. Jagtror, , att vi tyvärr har svårt att bli överens om denkollektivistiska syn på skolundervisningen som ni socialdemokrater har. 8 () replik; "Befria människan", sade HelgeHagberg i sitt anförande. Det låter högstämt och vackert från en talarstol, menvad har det blivit av det när man ser till propositionen och i det sammanhangetsammansättningen av länsskolnämnderna? Att befria människan kan bl.a. innebära att människanskall ha rätt att påverka vem som skall besluta om för henne viktiga frågor. Vibekänner oss i det här landet till en representativ demokrati. Det betyder attvi skall kunna utkräva ansvar av dem som företräder oss. Men det kan man juinte avkräva representanter för arbetstagare och arbetsgivare som ingår ilänsskolnämnderna, tillsatta på regeringens förslag och företrädande bara sinaspeciella organisationer. Ändå sitter de där och skall besluta i en lång radfrågor som handlar om väldigt mycket mer än det som gäller justorganisationernas intresseområden. Nej, för oss är det självklart att vi tar bortrepresentationen i länsskolnämnderna för arbetstagare och arbetsgivare ochutvecklar ett livligt och djupt samarbete på annat sätt med de härorganisationerna. Det är då naturligt att man lokalt och regionalt bestämmersig för vilka former som passar just den regionen eller kommunen bäst. Det här sättet att överlämna beslutandet åtmänniskor som inte kan avkrävas ett ansvar anser vi inte hör hemma i enrepresentativ demokrati. 9LARZ () replik; Det gavs inte särskilt många besked i sak avHelge , men det var kanske inte heller att vänta. Vi fär hoppas attBengt hjälper till att räta ut en del av frågetecknen. sade bl.a. att planeringsråden blirfrivilliga och att huvudsaken är att kontakterna finns. Jag skall med anledningav detta läsa några rader ur propositionen: "Erfarenheterna av deregionala planeringsråden för samverkan mellan skola och arbetsliv ärövervägande positiva." Det låter ju bra, men sedan fortsätter statsrådet inästa mening: "Särskilt vid en förstärkt arbetslivsrepresentation i självalänsskolnämnderna, som jag har föreslagit, anser jag det emellertid intenödvändigt att denna samverkan regleras centralt." Jag känner så pass många ledamöter i planeringsråd runt omi landet, och jag har klara besked från planeringsrådet i mitt hemlän, att jagkan försäkra att de uppfattar det här som en alldeles tydligsignal att parterna nu får fler platser i länsskolnämnden och att de lokalaplaneringsråden inte längre behövs. Ute i kommunerna kommer man att uppfattadet på precis samma sätt; man behöver inte de lokala planeringsråden. Det äralldeles klart och entydigt. Jag försäkrar att planeringsrådet iSörmland, där det finns en hel lång rad med arbetstagar- ocharbetsgivarrepresentanter, i protokoll uttryckligen har protesterat mot den härnya tingens ordning. Man känner, precis som sade, att det inte ärsäkert att det är bra att plocka in någon eller några representanter i enstyrelse, som sitter mer eller mindre som gisslan. Det ersätter inte den friasamverkan och den breda kontaktyta som man har haft i planeringsråden. säger vidare att det är viktigt att fåkunniga ledamöter till länsskolnämndernas styrelser. Menar han med det att denuvarande ledamöterna inte är kunniga? Det är viktigt att de har erfarenheterfrån arbetslivet osv., säger . Ja, självfallet. Det sade jag ocksåi mitt tidigare inlägg. Skillnaden mellan det synsätt som har ochdet jag har är att jag tycker att man visst skall kunna välja metallarbetareSvensson eller snickare , men de skall väljas av ett politiskt parti,t. De skall inte utses på mandat av LO. Om de utses av ett politiskt parti, kan man avkräva dem ettpolitiskt ansvar. På det sättet kan dessutom väljarna vara med och påverka. Dekan t. ex. påverka antalet socialdemokratiska ledamöter i en sådan här styrelseoch i viss mån också vilka som kommer att nomineras till dessa uppdrag. Ny skollag m. m. 10 BOHAMMAR (vpk) replik; säger att det inte behövs någonlagreglering av rätten till fria skolmåltider. föreligger det inte någonlagstadgad skyldighet för kommunerna att låta eleverna få kostnadsfriaskolmåltider. Om det nu är så - och det betvivlar jag inte - att hans partivänner inte har några som helst planer på att avskaffaskolmåltiderna, borde han väl ändå oroa sig för vad högerstyrda kommuner kanhitta på i den här vägen. Det är därför jag säger; Låt oss för säkerhets skulllagstifta i denna fråga! Sedan vill jag återvända till frågan om länsskolnämndernassammansättning. Jag tycker att på ett något förenklat sätt viftarbort.kritiken mot deras sammansättning och de risker som uttalats för att detkan bli korporativa inslag. Prot,1985/86:48 Jag sade i mitt första inlägg attvi från vpk;s sida är beredda att tills vidare 10december 1985 acceptera den härformen. Men vi fortsätter att fundera över om det verkligen är en bru form. Munkan nämligen med fullt fog riktu principiella invändningar mot detta system.Det är också något egendomligt att vi får en paritet mellan miljoner löntagare,representerade av deras fackligu organisationer, och några tiotusentalsarbetsgivare, som har en likartad representation i dessa nämnder. Det är eninvändning som kan resas. Frågan ar om vi över huvud taget skall ha den härformen uv representation i länsskolnämnder och i andra myndighetsorgan. Det urverkligen en fråga som vi bör fundera över och grunna litet vidare pa. Jagtycker inte utt på ett riktigt seriöst sätt tog upp dennaproblematik. AnL 11 () replik: Någon har sagt att det under nästa århundradekommer utt finnas lika mycket ny kunskap som all den kunskap vi har i dag.Detär möjligt att det är så. Säkerligen kommer mycken ny kunskap att tillförasmänskligheten. Det är ju då rimligt och riktigt att denna kunskap når allamänniskor, även dem som passerat skoltiden. Nur vi nu försöker få en så ullsidig representation sommöjligt i olika organ som har ansvar för planeringen och för förmedlingen uvkunskap och bildning, är det naturligtvis riktigt att vi också fångar inarbetslivet, som ju de flesta människor har anknytning till. Formellt utserorganisutionernu på arbetsmarknaden de representanter som skall ingå ilänsskolnumndernu. De nomineras av organisationerna, men det ar regeringen somutnämner dem, och dessa representanter skall i stort sett vara regeringensföreträdare. har vi ambitionen att föra ut befogenheterna ochdärmed också ett stort ansvar till verksamheten som sådan, och då är detviktigt att vi har ett samlande organ, där man planerar verksamheten t. ex. förett län och där ulla intressen är företrädda, t. o. m. det som vi skulle kunnakallu för konsumentintresset, så att vi får en så bred representation sommöjligt och kan tillföru kunskap till detta viktiga instrument, som skullansvara för uppläggningen av utbildning och undervisning. Det är egentligen det viktigasteskälet för att dessa intressen bör vara representerade, lika väl som det börfinnas representanter för samhällslivet och för själva utbildningen. 12LARZ () replik: tror jag att gör den enavillan värre un den andra. Först säger han att det är viktigt att de personersom vi nu talar om fångar in arbetslivet och arbetslivets intressen. Dä blirmin fråga; Vilka personer tror att de politiska purtiernu fångurin? Tror inte att de som nomineras uv depolitiska partierna och som kommer från olika delar av vårt samhälle också kanrepresentera arbetslivets intressen och villkor? Så är det åtminstone i mittparti. Det kanske inte är så i , men jag trodde att det var så ialla partier. Nästa förvirrande påstående som gjorde varutt dessa personer inte skall representera arbetsmarknadens parter, utan deskall representera regeringen i länsskolnämndens styrelse. Då kan mun stullu frågan; På vilket sätt skull då urbetsmarknudens parter föru fram sina Uppfattningarnär de regionala och lokala planeringsråden försvinner? Jag tror att får lov att bestämma sig för omdessa representanter skull finnas med för att vi skall ha goda kontakter medarbetsniurknuden och dess parter eller om de skall vura dar för utt bedrivastatlig länsplanering. Ny skollag m. m. AnL 13 () replik: inlägg är ett alldeles utmärktexempel på hur galet det är att ha den representation i länsskolnämnderna somsocialdemokraterna föreslår. Att arbetstagarnas och arbetsgivarnasrepresentanter skulle vura regeringens företrädare är någonting alldeles nytt. säger vidare att det är för utt breddubeslutsunderlaget som de här representanterna skall medverka. Men varje lan harju olika förutsättningar. Det är då gunska naturligt utt mun upprätthållersamarbete rned arbetslivet på det sätt som passar just den regionen allra bäst,utan att för den skull ta in representation i ett organ som skall fatta beslutom utbildningsväsendets alla frågor, inte bara om dem som rör urbetstagarnasoch arbetsgivarnas område. Jag vill återkomma till frågan om ansvur. Man kan ju inteutkrävu ett politiskt ansvar uv organisationsrepresentanter, som dessutom ärutsedda uv regeringen. I en representutiv demokruti skall det inte gå till pådet sättet. Människornu skull i allmänna val kunna visa om de är nöjda ellermissnöjda med sina företrädare. I det här fallet är det alldeles omöjligt. Därför är det självklart för ossutt man skall renodla det politiska ansvaret i de beslutande församlingarna,och då hör inte representanter för specialintressen hemma i en sådanförsamling. AnL 14HELGE () replik; Det ar kanske svårt för oss att övertygavarandra, och vi skall inte göra det. Jag skulle bara vilja säga till LarzJohansson att när han tycker att landstingen skall utse alla representanterna ilänsskolnämnden, kan också, det vara inkonsekvent. Landstingen är huvudmän för en utbildning och kan väl dåockså varu en part i sammanhanget som inte är riktigt representativ när detgäller utt utse företrädare i länsskolnämnden. Genom den ordning som regeringennu utnämner får flera intressen möjlighet att föreslå kandidater, som väljstill en del av , till en del av regeringen. Med den ordningen trorjag att vi får en bättre allsidighet i den sammansatta länsskolnämnden. Misstron mot att länsskolnämnder och lokala skolstyrelserskall ta ansvar för att bygga ut ett forum för att upprätthålla den kontakt medarbetslivet som är så nödvändig för verksamheten tror jag år mycket överdriven.Det finns en stor ambition hos såväl länsskolnämnder som skolstyrelser att haorgan som klurur kontakterna, och det är det allra viktigaste. uppgift om protester som kommit från ettplaneringsråd i Sörmlund är egentligen ett klart exempel på det intresse somman har uv utt ha kvar detta organ. Detta är också möjligt, och det är då baraatt fortsätta som . Men man fär också utnyttja andra former församverkan, om man kommer fram till sådana. Prot,1985/86:48 Ny skollag m. m. Jag vill ta tillfället i akt att säga någraord i den debatt soin förs med anledning av betänkandet omskollagspropositionen, dels för att ta upp några konkreta frågor tillbesvarande, dels för att därutöver göra några allmänna kommentarer tillskollagspropositionen. Låt mig börja med de resonemang som har förts om länsskolnämndernassammansättning, eftersom jag tycker att de skildringar av ett korporativtsamhällssystem som förekommit i denna debatt har varit något överdrivna, Allade som har uttalat sig har framställt förslaget som om det handlade om attarbetstagar- och arbetsgivarorganisationer skulle fä representation ilänsskolnämnderna genom egna direkta val. Som underströk är detfuktiskt fråga om att regeringen skall utse företrädare, på förslug från vissaorganisationer. Bara den som är fångad av drömmen om att allt i livet ärpartipolitik och att endust den som har partipolitiska uppdrag förmår lösalivets alla problem kan väl se det som negativt att man försöker tillföranämnden en annan typ av erfarenhet. Det är faktiskt regeringen som utser de representanter somdet gäller. utsåg vi representanter i en styrelse för enkonstnärlig institution. Det fanns då anledning att välja en person medkonstnärlig bakgrund och erfarenhet, och det kunde varu naturligt utt höra medTeaterförbundet vem som hade sådan erfarenhet och var lämplig för ett sådantuppdrag. Jag tycker inte att det hade varit bättre att låta engaranterat tvättäkta socialdemokrat sitta i den styrelsen, utan menar att detvåren poäng i utt utse någon som hade en särskild typ av erfarenhet isammanhanget. Men var det mycket angeläget att slå fast attvederbörandes uppdrag inte lämnades av den fackliga organisationen utan avregeringen. Det är faktiskt en central punkt i det här fallet. Det är allså inte, , fråga om att utkrävapolitiskt ansvar av eller för vadderas företrädare gör. Om dessa gör tokiga saker i länsskolnämndens styrelse,är det regeringen som får ta skammen och ansvaret för detta, eftersom det är regeringensom har givit uppdraget. Jag tycker att det finns anledning att vara helttydlig på den punkten. Att just arbetstagarorganisationerna ocharbetsmarknadens organisationer i övrigt har fått uppdragen beror naturligtvispå att de är så centrala för hela utbildningsväsendet. ställde en fråga om det förslag somframlagts beträffande det s. k. uppföljningsansvaret och var olycklig över uttinte skolstyrelsen får detta ansvar. Han såg en risk för ettparallellskolesystem. Jag föreställde mig att han menade att det skulle uppståett slags skolstyrelsesysteni vid sidan om, etablerat av något annat kommunaltorgan. Jag tror inte att den risken finns, och jag vill förklara bakgrundentill mitt förslag på denna punkt. Det har naturligtvis primärt att göra med attden som omfattas uv uppföljningsansvaret är skolpliktig. I den månman vill lämna ansvaret i en kommun för vissa åtgärder till ett organ, kan detfinnas en saklig poäng i att det inte blir fråga om ett organ som förutsätts haansvar för skolplikten. Det finns alltså motiv för den unga människa det gälleratt hävda att kommunen bör ha ansvaret,men detta skall inte preciserus av skolstyrelsen. När det gäller högstadieundervisningen och elevensmöjlighet att välja annan kommun för sin skolgång frågar vad detkan vara utöver elevens intresse som är avgörande. Självfallet är det avgörandeatt man inte fär en skolorganisation som innebär att ett begränsat antal eleverväljer ämnen som leder till att eleverna flyttar ut ur kommunen och därmedomöjliggör för kommunen att ha kvar högstadiet i skolan. Vi har ganska mångasmå skolor i landet.