prot · G909152 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag villhänvisa till den reservation som på den punkten har lämnat tillbetänkandet. Vi menar att konsumentpolitik skall bedrivas inommarknadsekonomins ram, vilket sker bäst genom att man främjar en effektivkonkurrens, vidgad frihandel samt avreglering av en rad sektorer. Vi tror intepå att man från centralt håll skall försöka styra resursfördelningen, vilketskadar marknadsekonomin och inte är till gagn för konsumenterna. Statsrådet uppehöll sig också vid den ljusnande framtidenför ekonomi. Jag vill dock påminna om att det åren rad lyckligaomständigheter, som sänkta priser, på olja och sänkt dollarkurs, som harbidragit till att inflationstakten i är låg. Det blev en chock för socialdemokraterna när bl. a.konsumentverket tog fram en utredning om hushållens ekonomiska handlingsfrihet.Det visade sig där att barnfamiljerna levde under mycket knappa omständigheter,niir de hade betalat de viktigaste utgifterna för hushåll rn. av allabarnhushåll, dvs. 77 000, hamnade på ett underskott. Tack vare att folkpartiethar kraftigt drivit på en utbyggnad av familjestödet har barnfamiljerna nu fattett bättre stöd. Statsrådet sade att det finns ettskymningsområde da det gäller reklamen, men det vill jag ta avstånd från. Ifolkpartiet anser vi inte att det skall finnas lagar och regler för allting.Den deklaration som NDM lämnade 1976 bör friskas upp, där det pekas påmöjligheterna till självsanering och nödvändigheten av att näringslivetskärper sig och lämnar ett skydd för konsumenterna. Det skall alltså finnas envaksamhet mot sådan reklam och publicitet som är kränkande för den enskilde. Vitror att näringslivet klarar det. 22MARTIN () replik: Statsrådet anförande vittnade omatt det råder enighet om mycket, men han gjorde åtminstone en kommentar sornjag vill gå in på. Han talade inledningsvis om behovet av att se överkonsumentpolitiken och nämnde att konsumentpolitiken skulle ha eftersattsunder den borgerliga regeringstiden. Jag vet inte vad avsikten med det var. Man måste komma ihåg att riktlinjer förkonsumentpolitiken har fortsatt att gälla, oberoende av om det har varitsocialdemokratiska eller borgerliga regeringar. När en bor'gerlig regeringtillträdde var dessa riktlinjer ganska nya. och det var inteaktuellt att införa andra sådana. Jag haringa siffror på vilka anslag som har utgått till konsumentverksamhet. Prot,1985/86:152 men de borgerliga regeringsåren präglades av behovet avbesparingar, och någon besparing gjordes även på det områdesorn vi nu diskuterar. Statsrådets anmärkning var närmast en upprepning avkritiken mot de borgerliga regeringarna dels för att de har sparat, dels föratt de har föranlett för stora budgetunderskott. Vad som hände i konsumentpolitiken när socialdemokraternaövertog regeringsmakten var att de, utan att avvakta den konsumentpolitiskautredningens för'slag och ställningstagande till nya riktlinjer,avskaffade hernkonsulenttjänsterna i länen från utgången av 1984. Även lagstiftning betydersjälvfallet mycket för konsumenternas ställning, och statsrådet harsjälv på s. 5 i propositionen räknat upp tre lagar som tillkom under denicke-socialistiska tiden och som ses som åtgärder för att stärka den enskildekonsumentens ställning i avtalsförhållanden. Han nämner hemförsäljningslagenfrän 1981, konsumentkreditlagen och konsumentförsäkringslagen från1980. Det skedde alltså aktiviteter på det konsumentpolitiska området ävenunder de sex areir med icke-socialistiska regeringar. Jag tycker att det finns för litet förståelseför att konsumentpolitiken har en viktig roll att spela genom att peka på ochförsöka avhjälpa de brister som värt generella marknadsekonomiska system visarupp. Det är inte fråga orn att ersätta det med någonting annat. Det framgickockså mycket klart av mitt anförande. Men om rnan plockar bort stycken urutskottsmajoritetens text, som man har gjort från borgerligt håll, är det ettuttryck för att man inte riktigt har förståelse för vilken viktig rollkonsumentpolitiken har att spela när det gäller att komplettera och göramarknadsekonomin funktionsmässig. Självfallet skall varje kommun avgöra i vilken taktkonsumentverksamheten skall byggas ut. Men det måste vara vår uppgift, somgått igenom konsumentpolitiken, att peka på den viktiga uppgift den kan fyllaute i kommunerna och att övertyga kommunalpolitikerna om vilken viktig roll denskall spela i den kommunala verksamheten. Om man har uppfattningen. att det finnsbetydande brister när det gäller reklamen, tycker jag att nian inte borde hagjort en sådan markering som hargjort beträffandelivsmedelsreklamen. Det är just den vaksamheten inför utvecklingen av reklamenoch den påverkan som, reklamen kan ha på oss som finns markerad i propositionenoch i utskottsbetänkandet. Det är detta som reserverat sig emot.Jag har litet svårt att förstå den inställningen. Jag skall inte ge mig in på någon ytterligare långdiskussion om den ekonomiska politiken och vilken roll konsumentpolitikenspelar i den. Jag vill bara säga att det var barnfamiljerna som råkade värst utunder de borgerliga åren. Vi har haft mycket stor framgång med att försökastötta barnfamiljerna . eftersom de råkade värst ut. Hade den ekonomiskapolitiken varit litet mer lyckosam under de borgerliga aren. hade vi intebehövt satsa så mycket. Men har vi fått en fördubbling av barnstödet och väl det.Det är naturligtvis oerhört betydelsefullt eftersom barnfamiljerna har haft detbesvärligt. Jag får också säga till att det inte bara ärlyckliga omständigheter som ger gynnsamma resultat i den ekonomiskapolitiken. Omvärlden betyder en del, men egenåtgärder är också mycketbetydelsefulla på detta område. Vi kan konstatera att de åtgärderna nu gereffekt över ett ganska brett område. Konsumentpolitiken kan då också få levalitet mer i skyddat bo. Det var betydande hack och hugg i konsumentpolitikenunder de tidigare åren. Det är en alldeles riktig karakteristik, ,att säga att konsumentpolitiken var styvmoderligt behandlad under de här åren.Jag tror att det är mycket betydelsefullt att konsumentpolitiken, så som vivill se den, som bred verksamhet ute i kommuner, i folkrörelser och i denallmänna debatten, får ett politiskt stöd. Och det får den omkonsumentpolitiken behandlas på sådant sätt som vi har gjort . 24 () replik: Jag tyckte mig höra - om jag nu uppfattaderätt - att statsrådet sade att det var mera av hack och hugg ikonsumentpolitiken under den borgerliga regeringsperioden. De kraftigastehäcken och huggen råkade väl utredningen för välfärd ut för, somunder pågående arbete fick vara med om att regeringen beslöt att dra inhemkonsumenterna ute i länen. Det var ett rejält hack, måste jag säga. Under den borgerliga regeringsperioden tillsattes ett parutredningar. Jag vill erinra om utredning om varufakta, somjag nämnde i mitt anförande. Jag vill också nämna utredningen om riktlinjer förkonsumentpolitiken, vilken ledde till bra resultat. Det tillsattes en särskildprofessur i om konsumentfrågor. Jag tycker att vi från den borgerligasidan absolut inte behöver skämmas för den konsumentpolitik som fördes undervår regim. Däremot var det en snålt tilltagen tid som utredningenHushållning för välfärd fick pä sig att arbeta. skulleutredningen ta fram de viktiga fakta vi behövde. De remissvar som avgavs visadeockså att det fanns allvarliga brister i utredningen, bl, a, beträffande fråganorn de offentliga tjänsterna och deras belysning ur konsumentsynpunkt. Det talades om betydande brister ireklamen. I ett föränderligt samhälle finns det betydande brister i fråga orndet mesta. Det finns emellertid en etisk kod för reklam, och den skalltillämpas. Jag tror inte att kan sätta sig till doms överreklamen och utfärda riktlinjer eller föreslå lagar för att får den heltskräddarsydd. 25MARTIN () replik: Även jag noterade uttrycket hack och hugg. Detvar statsrådets nya uttryck för att konsumentpolitiken skulle ha eftersattsunder den borgerliga regeringstiden. Jag tycker att det egentligen är ovärdigtav statsrådet att här komma med omdömen sorn hack och hugg. Det är statsrådetsom svarar för häcken och huggen. I minförra replik visade jag, och senast , på aktiviteter som skeddeunder den borgerliga regeringstiden både på utredningsområdet och Prot.1985/86:152 på lagstiftningsornrådet. De riktlinjer för den konsumentpolitiskaverksam- heten som hade fastställt fortsatteatt gälla. De som så att säga bröt mot dessa riktlinjer var socialdemokraterna,när de tog bort hemkonsulenterna vid . Man skall komma ihåg att den konsumentpolitiskaverksamheten i kommunerna successivt byggdes ut under de borgerliga åren. Jagär övertygad om att det sammantaget skedde en betydande utveckling pä detkonsumentpolitiska området , både när det gällde resurseroch i fråga om förbättrad lagstiftning. Jag tror att objektiva betraktare kan se attden konsumentpolitiska debatt sorn fördes var ganska ringa och att detkonsumentpolitiska stöd som folkrörelser, kommunala konsumentvägledare,och andra fick under den borgerliga regeringsperioden varganska svagt. Ett sådant stöd har en mycket stor betydelse för den allmännaeffektiviteten i den konsumentpolitiska verksamheten. Det verkar som om och har glömtatt man plockade bort 5 miljoner från och drog in ett stortantal tjänster, bl. a. fick forskningen stå tillbaka ganska rejält. Jag sägerinte att man inte hade ekonomiska problem under dessa år, men det var under enperiod när budgetunderskotten växte kraftigt. Vi har som bekant lyckats vändapå denna utveckling. Med uttrycket hack och hugg menar jag att stödet tillkonsumentpolitiken var otillräckligt. Men detta är nu historia. Vi går in ien ny period, vilket jag i och för sig vill ta fasta på. Gjort är gjort. Nulägger vi en ny grund och de konsumentpolitiska organen fär ett tillskott tillde resurser som de har. Jag tror också att vi kan se fram emot att stödetkommer att bli av betydelse ute i kommunerna när det gäller att få till stånden effektiv konsumentpolitisk verksamhet till gagn för konsumenterna. Förste vice talmannen anmälde attMartin och anhållit att till protokollet få antecknat att deinte ägde rätt till ytterligare repliker. 27 (): Eftersom det redan har varit en länginledande debatt, där det mesta har avhandlats och där harredogjort för grundläggande syn på konsumentpolitiken, kommer jaginte att ha någon inledande konsumentpolitisk del i mitt anförande. Jag skallinrikta mig på de avsnitt där vi moderater har våra reservationer. Förtidsbesparings skull kommer jag att förbigå en del av de reservationer som vihar gemensamma med och , eftersom de redan har berörts avUlla Orring och . Replikskiften har redan ägt rum, och såvitt jagförstår kommer att ytterligare utveckla våra gemensammaståndpunkter. I övrigt har åven en del av de moderata reservationer somjag skall redogöra för redan bemötts av . Jag kommer kanske 49 4 protokoll 1985/86:152 tyvärr attinitiera en ny debatt, men jag tycker det är mycket viktigt att få redogöra förvåra reservationer, även om , som sagt, redan har bemött deflesta - då utifrån sitt synsätt. Jag vill börja med det avsnitt i betänkandet som gällerkonsumenterna och den offentliga sektorn. Här menar vi moderater i likhet medmånga kritiska remissinstanser att det är en allvarlig brist i propositionenatt den offentliga sektorn har fått en sådan undanskymd plats som den har fått.Detta framhåller vi i reservation 7, som vi har gemensam med ochcentern. Vi ifrågasätter starkt om det åren riktig utgångspunkt att endast denprivata marknaden och inte den offentliga verksamheten skall omfattas avkonsumentpolitik. Vi moderater har i vår motion 402 påpekat att den offentligakonsumtionen har ökat från till av dentotala konsumtionen. Enligt vår uppfattning har medborgarnas ställning iförhållande till den offentliga sektorn - i motsats till vad som gäller förhållandettill den privata sektorn - försvagats ju större den offentliga sektorn harblivit. Beträffande avsnittet Marknadsekonomi ochkonkurrenspolitik har redogjort för det växelspel imarknadsekonomin mellan konsumenter och producenter som utgör en trygghet förkonsumenterna därför att konkurrensen är en betydande bricka i detta spel. Mendetta växelspel mellan konsumenter och producenter kan i vissa fall sättas urfunktion. De fall jag syftar på är sådana då konkurrensen försvinner, vilketgäller vissa av samhället producerade tjänster. Inom de områden därkonkurrensen försvinner blir det alltid till nackdel för konsumenten. Det skerexempelvis inom vårdsektorn, skolsektorn och andra sektorer av den offentligaverksamheten, där konsumentens val är begränsat till en enda källa - där detalltså har skapats monopol. I dessa fall bör man naturligtvis överväga hurförhållandet mellan konsumenten och den offentliga sektorn kan förbättras genomkonsumentpolitiska åtgärder. Därför borde konsumentpolitiken också omfatta denoffentliga sektorn. I detta sammanhang är det också viktigt att påpeka att detvore önskvärt och fullt möjligt med konkurrerande privata alternativ till detallmännas utbud. Jag skall sedan gå över till s. 21 i betänkandet. Därbehandlas frågor om frivillig konsumentpolitik, som också tas upp i vårreservation II.1 propositionenunderstryks att det konsurnentråd som har bildats av KF. TCO, , LO ochOK kompletterar det allmänna på ett värdefullt sätt. Det betonas ocksä att detär en viktig uppgift för offentliga organ att ekonomiskt stödja deorganisationer som verkar för konsumentintresset. Därför föreslås att särskildamedel anslås till , som sedan skall styra dessa vidare till bl.a. detta råd. Vi vill naturligtvis framhålla att det är positivt omolika organisationer eller företag visar intresse för konsumentfrågor. Däremotär det inte givet för oss att de i propositionen nämnda fackliga ochkommersiella sammanslutningarna alltid kan anses företräda konsumentpolitiken.Vi anser det närmast stötande att regeringen i sin proposition uppmanat ettstatligt verk att ge ekonomiska bidrag till organisationer som, med ettundantag, har starka bindningartill det socialdemokratiska partiet och i vissa fall också ger detta partiekonomiskt stöd. De medel som inom kan frigöras för ettangeläget stöd till de frivilliga organisationerna måste enligt vår meningkomma de resurssvaga organisationerna, som inte nämns i propositionen, till deloch inte bara ges till organisationer med stark bärkraft. I frågan om ekonomiskt stöd till studieförbundensutbildning av de förtroendevalda, främst konsumentnämndernas ledamöter-fråganbehandlas på s. 32 i betänkandet - har utskottet ställt sig bakom regeringensförslag att de särskilda medel som tillförts för utbildningockså skall komma studieförbunden till del. I reservation 15, som är en gemensam borgerligreservation, framhåller vi i likhet med utbildningsutskottets moderater ochfolkpartister, som yttrat sig i ärendet, att kommunerna i detta fall liksom närdet gäller övrig förtroendemannautbildning själva bör stå för utbildningen ifråga om såväl uppläggning som finansiering. Studieförbunden har möjligheteratt inom ramen för sina anslag erbjuda utbildningsverksamhet på skilda områden.Inget särskilt stöd utgår till andra kommunala nämnder och styrelser.Förhoppningsvis ser de politiska partierna i kommunerna till att det tillsättsväl utbildade och kunniga ledamöter i nämnder och styrelser. Det bör också varai deras intresse att bedriva erforderlig utbildning, och det kan givetvis ske istudieförbundens regi. I avsnittet om produktion och läromedel på s. 32 ibetänkandet ställer sig utskottet också bakom propositionens intentioner om attkonsumentverkets egen produktion av läromedel skall ha hög prioritet. I reservation 16 från har vi redovisat en heltannan uppfattning. Vad gäller läromedel och annat studiematerial, som konsumentverketsjälvt utarbetar, anser vi att bör pröva om man inte harmöjligheter att minska den egna produktionen och i stället lägga ut den påandra, exempelvis förlag. Vi anser att uppgift bör vara attinitiera andra producenter att ta fram läromedel. bör i störreutsträckning syssla med jämförande information om varors pris och kvalitet. Idet sammanhanget anser vi också att ett ökat samarbete bör kunna ske mednäringslivet beträffande informationsinsatser. produktion avläromedel bör alltså enligt vår mening minska. kan dock fungerasom konsult och rådgivare till andra producenter och lämna råd om hurstudiematerialet lämpligen bör utformas. Så kommer jag till det avsnitt som handlar omkonsumentverkets varuprovningsverksamhet. I den frågan har det redan varit enpolemik mellan och . Vi har faktiskt ireservation 17 ifrågasatt om det är eftersträvansvärt att konsumentverketsprovningsverksamhet skall utvecklas och expandera, vilket anförs i propositionenoch som utskottsmajoriteten ställer sig bakom. tekniska provningsverksamhet har ihuvudsak gällt tvätt- och diskmaskiner, torktumlare och köksfläktar. För attmöjliggöra dessa provningar har etablerat egnaprovningsresurser, anpassade just för dessa produkter. Denna verksamhet har ioch för sig haft ett gott anseende. Detta oaktat måste man ställa frågan hurkonsumentver- Prot, 1985/86:152 ketsprovningar bäst bör genomföras. Det nuvarande systemet med egna provningsresurser för ettbegränsat antal varugrupper medför lätt risk för att intresset inriktas pä devarugrupper för vilka man har egna provningsresurser. Det är viktigt attprovningarna styrs inte av tillgången till sådana resurser utan avkonsumenternas behov och förhållandena på marknaden. Provningsverksamhet bedrivs även av en rad andramyndigheter och institutioner, däribland statens provningsanstalt sornkonsumentverket för övrigt redan nu anlitar för andra provningar än dem jagnämnde förut. Vi anser att allteftersom nuvarandeprovningsutrustning behöver ersättas, bör det övervägas att successivtfrikoppla den tekniska provningsverksamheten från konsumentverketshuvudmannaskap och överföra den till statens provningsanstalt. Konsumentverketbör lägga ut provningar även på andra lämpliga provningsinstitutioner. När vi säger att huvudmannaskapet skall avlastaskonsumentverket och överföras till statens provningsanstalt, menar vi att deför provningar disponibla medlen skulle skapa möjligheter för konsumentverketatt lägga ut provningarna på den provningsinstitution som ivarje särskilt fall anser vara mest lämplig. Detta skulle sannolikt medföra enökad flexibilitet och ökad bredd inom verksamheten, till konsumentens fromma. Så kommer jag till det avsnitt som behandlarlivsstilsreklamen, sorn redan har debatterats här. I den frågan ansluter sigutskottsmajoriteten till propositionen och anslår särskilda medel för attkonsumentverket skall ägna särskild uppmärksamhet åt den sortens reklam. Sompåpekats här, har det yrkats avslag pä detta i en borgerlig reservation, nr 18. Vi anser för vår del att varken konsumentpolitiskakommittén eller regeringen har lyckats klargöra vad sorn avses medlivsstilsreklam. Därför anser vi att inga särskilda medel bör tillföras verket.Detta har utvecklat mera i sitt anförande och också haft en debattom med och statsrådet. När det sedan gäller könsdiskriminerande reklam anslårutskottet, helt i linje med vad som anförts i propositionen, särskilda medelför utredningsuppdrag. Här anser vi moderater, vilket framförts i reservation19, att det lika litet som i avsnittet orn livsstilsreklam år rimligt attkonsumentverket får särskilda medel för utredningsuppdraget. Det råder inga delade meningar om att könsdiskriminerandereklam som är kränkande skall motverkas, men det framgår av utskottetsbetänkande att det inte finns något faktaunderlag som visar att kränkandereklam är särskilt vanlig. Det finns med andra ord inget stöd för antagandetatt kränkande reklam skulle vara något egentligt stort problem förSverige. Inom näringslivet förekommer aktivsjälvsanering och utbildning för att höja reklamens kvalitet, och det ärnaturligtvis mycket bra. Vidare kan man väl säga att den offentliga debatt somförekommer också bidrar till detta. Vi anser för vår del att självsanering,utbildning och offentlig debatt är väsentligt mera effektiva medel för attmotverka dålig reklam än lagstiftning och medel för utredningar. Jag skall också nämna vår reservation 20, sorn gälleravsnittet Forskning vid universitet och högskolor. Här ansluter vi oss till denavvikande mening som demoderata ledamöterna avgivit i utbildningsutskottets yttrande. Vi tar Prot.1985/86:152 alltså avstånd från förslaget att skall tilldelassärskilda medel för att, som man uttrycker det, "denkvalificerade konsumentforskningen skall förstärkas". Vi anser attforskningen skall ha en oberoende ställning och att inte bör hauppgifter som bör ankomma på forskningsråden och de enskilda högskolorna. Ettgenomförande av detta förslag medför betydande risker för att forskning av sämrekvalitet ges en skyddad ställning, vilket konsumenterna naturligtvis inte ärbetjänta av. , fru talman, skall jag beröra avsnittetArbetsområden m. m. och vår reservation 25 angående rådgivning till enskildakonsumenter. Vi delar utskottsmajoritetens uppfattning att rådgivning är denviktigaste konsumentpolitiska uppgiften på lokal nivå. Efterfrågan pårådgivning när det gäller varor och tjänster snarare ökar än minskar i ettekonomiskt läge, där familjernas reella disponibla inkomster minskar. Här haralltså budgetrådgivningen sin givna plats. Men vi vill understryka att dennaverksamhet inte får tonas ned och ersättas, så att de konsumentpolitiskainsatserna inriktas på mer generella åtgärder, såsom varuförsörjningsplaner,uppsökande verksamhet via fackliga organisationer, platsombud påarbetsplatserna, m,m. Utskottsmajoriteten har i betänkandet på s. 62 uttrycktvikten av att tillsätta konsumentombud på arbetsplatserna. Det tar vi alltsåavstånd från i vår reservation 25. Med det anförda yrkarjag bifall till alla de moderata reservationer, där stårsom första namn. 28INGA-BRITT () replik; Jag tycker, , att ni gömmer er bakomen sak när det gäller kravet på att den offentliga sektorn skall omfattas avkonsumentpolitiken. Vad ni egentligen menar är att om vi bara privatiserar endel, så löser man alla problem. När det gäller medborgarinflytande ochbrukarinflytande över den offentliga sektorn pågår det ju ett intensivt arbete.Jag skall läsa direkt ur propositionen på s. 12: "En viktig del av regeringens arbete med att förnyaden offentliga sektorn omfattar stats- och kommunalförvaltningarnas arbetssättoch förhållande till medborgarna. Ledord för det pågående arbetet är valfrihet,demokrati, effektivitet och kvalitet samt minskad byråkrati och bättre service.Inom ramen härför övervägs bl. a. medborgarinflytande, brukarmedverkan ochformerna för kontakt mellan det allmänna och medborgarna. I det breda konsumentperspektivetär detta arbete mycket viktigt." Dessutom har vi det faktum att i varje fall i vårt partimåste de som har förtroendeuppdrag i styrelser och nämnder ha mycket godkontakt med sina väljare, om de vill behålla sina uppdrag. Det stärker också konsumentinflytandet. Frågan om varuprovningarna och livsstilsreklamen har viredan diskuterat, även om någon moderat då inte deltog i debatten, varför jaginte ytterligare tar upp dessa frågor. Det sägs att forskningen skall vara obunden och fri,varför inte får vara inblandat när det gäller forskningen.Konsumentforskningen är i allmänhet en sektorövergripande forskning, som kommeri kläm och Prot.1985/86:152 hamnar mellan stolarna. Därför är det nödvändigt attkonsumentverket har möjlighet att ta initiativ och beställa forskning. Det innebär inte att forskningenblir mindre oberoende . kan också görainsatser för att samla forskare från olika högskolor och universitet - ävenfrån andra länder - för att dessa gemensamt skall kunna redovisa de resultatman kommit fram till på olika områden inom den konsumentpolitiska forskningen.Ingen annan än har den arbetsuppgiften, och vi tycker attkonsumentverket skall fortsätta att ha den och att den bör fördjupasytterligare. 29EWY () replik: Vi kan väl inte bortse från att i denproposition som vi behandlar har den offentliga sektorn fått enundanskymd plats. Det är denna fråga som jag har berört i mitt anförande.