prot · G90959 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:59 1 § Föredrogs och hänvisades 1985/86:252-254till justitieutskottet 2 § Föredrogs finansutskottets betänkande 1985/86:8 om anvisning av medel påtilläggsbudget II för kostnader för framtagande av kontrolluppgifter m.m,(förs, 1985/86:9) och jordbruksutskottets betänkande 1985/86:12 omjordförvärvslagen m, m. AnL 1 TALMANNEN: betänkande 8 och jordbruksutskottetsbetänkande 12 kommer att debatteras i tur och ordning. Voteringarna äger rum iett sammanhang efter avslutad debatt. Först upptas alltsåfinansutskottets betänkande 8 om anvisning av medel på tilläggsbudget II förkostnader för framtagande av kontrolluppgifter m, m. Kostnaderför framtagande av kontrolluppgifter m. m. AnL 2 (); våras godkände enregeringsproposition om förenklad självdeklaration. Det beslutet innebar attalla banker och andra kreditinstitut, däribland , skall lämnakontrolluppgifter på räntor och kapitalbehållning till alla fysiska personeroch vissa juridiska personer. Dessa kontrolluppgifter skall lämnas både tillskattemyndigheterna och till kontoinnehavarna. För att klara av dessa arbetsuppgifter begär nuriksgäldsfullmäktige 13 milj, kr, av medel på tilläggsbudget. Det är dennaanslagsframställan som behandlas i finansutskottets betänkande nr 8, Det är kanske onödigt att upplysa kammaren om att vimoderater varit negativt inställda till kreditinstitutens uppgiftsskyldighet.Vi menar att detta i första hand är en förenkling för skattemyndigheterna somkostar en förfärlig Kostnader för framtagande av kontrolluppgifter m.m. Banker och andra kreditinstitut drabbas av stora merkostnader. När vi behandlade frågan om förenkladsjälvdeklaration anmälde i en skrivelse till skatteutskottetatt kostnaderna för att skulle kunna lämna de begärdauppgifterna kunde uppskattas till 3,5-4 milj, kr. är, enligtriksgäldskontorets beräkningar, de faktiska kostnaderna uppe i nära 18 milj,kr. Tala om kostnadsökning! Men kostnadsaspekten är inte det starkaste skälet till attvi går emot begäran om tilläggsanslag. Det starkaste skälet är att förfarandetär ett hot mot den personliga integriteten, I vår reservation tillfinansutskottets betänkande, som är intagen i betänkandet, formulerar vi oss pådetta sätt; "Effektivitets- och förenklingskrav får inte vara utgångspunktför åtgärder som urholkar integritetsskyddet. Tvärtom måste den enskildes kravpå integritet och sekretess vara styrande för lagstiftningen och myndigheternaspraktiska hantering av olika dataregister. Kontroll av medborgare som bygger pådatasamkörningar bör av principiella skäl avvisas och användningen avpersonnummer som underlättar datasamkörningar av personregister börbegränsas," Vi anser med andra ord att uppgiftsskyldigheten för banker ochandra kreditinstitut därför bör slopas. Mitt citat ur reservationen visar på etttungt vägande argument för att säga nej till anslagsbegäran.Med detta yrkar jag bifall till den reservation som moderata ledamöter harundertecknat. AnL 3 (): Då lämnade uppgifter tillriksdagen angavs kostnader för det nuaktuella uppgiftslämnandet till 3 å 4 milj, kr. Vad som äskas är 13 plus4,8 eller 17,8 milj, kr, - något helt annat än den uppgift på vilken riksdagensbeslut baserades. Även när det gäller bankernas uppgiftslämnande vetvi att det kostar mycket mer än vad fick reda på i juni i fjoldå beslutet togs. Detta ger mig anledning till två reflexioner. Den ena äratt det är ganska lätt att säga att man skall ta in en massa uppgifter och attde fyller en mission, men en helt annan sak att räkna ut vad det verkligenkommer att kosta att skaffa de där uppgifterna, I det här fallet har vi alltsåen femdubbling jämfört med de ursprungliga uppskattningarna, och på banksidan,där ju siffrorna är större, är stegringen också avsevärd. Denandra reflexionen är att, eftersom det kostar så mycket mer att ta inkontrolluppgifterna, så kommer uppläggandet av systemet att ta mycket längretid. Det är, herr talman, mot dennabakgrund som har yrkat på att uppgiftslämnandet skulle förskjutasett år framåt i tiden, så att å ena sidan, bankerna å andrasidan, finge mer tid på sig att förbereda ett mycket komplicerat system. AnL 4 ARNEGADD (s): I finansutskottets betänkande bevilja riksgäldsfullmäktige 13 milj, kr, för kostnader i samband meduppläggandet av ettsystem för kontrolluppgifter inom det nya systemet för förenklat deklarations-och taxeringsförfarande som , som redan sagt,beslutade . Jag yrkar bifall till finansutskottets hemställan, I det här sammanhanget har moderata samlingspartiet avgetten reservation, i vilken enligt det tungt vägande skälet motfinansutskottets förslag skulle vara integritetsfrågan. Jag vill bara noteraatt han inte nämnde någonting om att det skulle vara förenat med enintegritetsproblematik för löntagare att lämna uppgifter om sina inkomster. Pånågot sätt tycker jag nog att integritetsfrågan är värd en seriösarebehandling. och har i särskilda yttrandenmotiverat varför man biträder förslaget, och i båda går motiveringarna tillbakapå att redan har beslutat om en förenklad självdeklaration och finner anslagskraven skäliga. Jag tycker det kan vara på sin plats att inågon mån kommentera påståendena om påtagliga kostnadsöverdrag. Det är heltriktigt att den beräkning som låg till grund för tidigare beslut lågpå nivån 4-5 milj, kr. Jag hävdar att den fortfarande gör det. Skälet till här äskar ett anslag på 13 milj. kr. är att anslaget är av engångskaraktär.Man anser sig tvingad att skaffa en större datautrustning, en datautrustningsom ledning inför utskottet har sagt täckerriksgäldskontorets långsiktiga nu kända behov, alltså en investering långt utöverden som behövs för kontrolluppgifterna. I utskottets betänkande har vi visatatt om man lägger alla initialkostnader på , blir kostnaden 12kr. per kontrolluppgift, men när systemet kommer i funktion ,när man har gjort provundersökningen, kört in den nya datorn osv., Hgger dethela på nivån 2:50. Vi är tillbaka på den nivå som angav närman äskade medel 1985. Jag tillbakavisar således, herr talman,integritetsargumentet, eftersom det för tydligen enbart skall gällabeträffande deklaration av kapitaltillgångar. Ingenting nämndes ju om landetslöntagare. Jag tHlbakavi-sar också argumentet att det skulle vara fråga om enspeciell fördyring jämfört med beräkningarna . Det är fråga om initialkostnad, och det gäller då en investering också för andra ändamålän de nu aktuella. Man skall absolut inte som göra gällande atthela kostnaden hänför sig till frågan om förenklad självdeklaration. Jag yrkarän en gång, herr talman, bifall till utskottets hemställan. Kostnader för framtagande av kontrolluppgifter m. m. AnL 5FILIP (); Ingen, inte ens , kan bestrida attvi är på väg in i ett kontrollsamhälle, Datasamkörningar på många olika områdeni samhället gör att man kartiägger människornas liv och leverne in i minstadetalj. Det citat som jag anförde ur vår reservation och som gälldeintegritetsfrågan tycker jag talar sitt tydliga språk, tillbakavisande av kritiken motkostnadsökningen, från 3,5 -4 miljoner till 17,8 miljoner, som kostnaden nu harpreciserats till, faller på sin egen orimlighet. Han kan inte komma ifrån detresonemang som vi har fört i utskottet om en sensationell upptrappning avbeloppet. Prot, 1985/86:59 15januari:1986 Kostnader för framtagande av kontrolluppgifter m. m. Vad gäller integritetsfrågan framför vi alltså frånmoderat håll ett tungt argument. Dessutom är kostnadsökningen utomordentligthög och är ett av skälen till att vi går emot förslaget, AnL 6 (); Utskottets ordförande harnaturligtvis rätt i att det belopp om nära 18 miljoner som det nya förfarandetkommer att kosta första året är en engångskostnad, men denna kostnad är ändåett faktum, och detta faktum presenterades inte för när den i juni1985 fattade sitt beslut. Vidare säger att kostnaden bara kommer att bli2:50 kr, per uppgift när tillämpningen av systemet har kommit i gång. Detbeloppet avser den rörliga kostnaden för sammanställande av kontrolluppgiften.Men enbart portot torde vara 2; ,, och räntekostnaden för de 18 miljonersom engångsutgiften uppgår till kommer att bli ett par kronor per uppgift. Det enda som vi i har framhållitär dock att man borde medge myndigheten längre övergångstid förgenomförandet av ett system som uppenbarligen är mera dyrbart och merakomplicerat än vad man från början antog. AnL 7 (): andra inlägg reducerade hanstidigare uppgifter om kostnaderna med , Det betyder att debatten gåttåt rätt håll, och jag tackar för korrigeringen. Jag skulle ha all respekt för det intresse som FilipFridolfsson visat för integritetsfrågan, om han hade yrkat på att manskulle upphöra att samla in kontrolluppgifter beträffande inkomster av tjänstför landets löntagare, men det har han inte gjort. Jag vill, herr talman, medbestämdhet hävda att den uppgiftsinsamling som kommer attsvara för är precis lika säker ur integritetssynpunkt som insamlandet avlöntagarnas kontrolluppgifter. Av det skälet tillbakavisar jag moderatasamlingspartiets argument som rör integriteten, AnL 8 (): Det är ju lätt att med några runda svängarförsöka få oss moderater att framstå som helt ointresserade avintegritetsfrågor. Men vad vi är intresserade av är just att den personligaintegriteten skall skyddas. Jag vill också göra det lillatillägget att kostnadsökningen chockerade även socialdemokraterna inkl, ArneGadd i utskottet. De blev mycket förvånade över den utomordentligt högaökningen från 3,5 till 18 miljoner. Det resonemang som för här ikammaren är alltså ett försök att hölja denna kostnadsökning i dimmor.Socialdemokraterna i utskottet var själva utomordentligt förvånade. Överläggningenvar härmed avslutad, (Beslutet redovisas efter debatten om jordbruksutskottetsbetänkande 12.) Kammaren övergår nu till att debattera jordbruksutskottets betänkande 12 om jordförvärvslagen m, m. AnL 10KARL (); Svenskt jordbruk är ett jordbruk ikris. Det vi nu kan se är resultatet av en medveten socialdemokratisk politikfrån och , Målen då var en snabb rationalisering,sammanläggning till allt större brukningsenheter, användning av fler maskiner,mer handelsgödsel och mer kemikaler samt mindre arbete - allt för att gekonsumenten billiga livsmedel. Det så aktuella och riktiga kvalitetsmåletvar oviktigt. Syftet var också att friställa arbetskraft förden då expanderande industrisektorn. Resultatet har inte låtit vänta på sig. ärjordbruket den näring som har den högsta produktivitetsökningen. I början på1980-talet var den och därmed ungefär så hög somproduktivitetsökningen i industrin. Trots att antalet jordbruksenheter reducerats till entredjedel och att antalet sysselsatta i jordbruketminskat från till , har vi en produktion avlivsmedel i landet som är större än behovet. Lönsamheten i jordbruket har emellertid successivtförsvagats. Denna försvagning har medverkat till att driva upp produktionen,genom att jordbrukarna har försökt kompensera försämrade priser med ökad produktion.Den minskade lönsamheten beror på en kombination av olika faktorer, såsomsnabbt ökade produktionsfaktorskostnader, extremt högt ränteläge och ettpristryckande exportöverskott. Situationen är nu allvarlig även för svensk landsbygd. Enfortsättning på den inslagna vägen kan leda till att vi omkring sekelskiftetinte har kvar mer än 30 000-40 000 jordbruksenheter. Befolkningen på landsbygdoch glesbygd kommer då även att minska till en nivå som är otillräcklig föratt garantera en tillfredsställande service och en rimlig livsmiljö pålandsbygden. Men detta gäller egentligen överallt, förrationaliseringsmöjligheterna är störst på slättbygderna, medan effekterna avsammanslagningen och rationaliseringen är störst i skogs- och mellanbygder.Sannolikt skulle denna utveckling också leda till att landsbygdsbefolkningenhalveras ytterligare en gång fram . Problemet och utvecklingen förstärks av att de övrigapolitiska partierna nu inte tycks vara beredda att ta ansvaret för att hela densvenska arealen skall odlas, vilket vi har uttalat oss för i riksdagsbeslut. 1979 tillkom i jordförvärvslagen en skyldighet att prövapriset i samband med förvärv av jordbruksfastigheter. Denna komplettering varnödvändig för att hålla tillbaka prisstegringarna och kostnadsutvecklingen. Somalla andra former av priskontroller i en marknadsekonomi hade den störstbetydelse vid införandet. kan man se att den sannolikt är onödig när det gällerförvärv av mycket små enheter och att den är synnerligen svår att tillämpa närdet gäller förvärv av mycket stora enheter. Emellertid fyller den fortfarandeen uppgift för det normala familjejordbruket, både vid etablering och vid tillskottsförvärv. Man torde med stor säkerhet kunna påstå attde mål som för något årtionde sedan var vägledande för jordbrukspolitiken ochjordförvärvslagstiftningen nu är mogna för en omprövning. En sådan har ocksåpåbörjats genom den senaste förändringen av jordförvärvslagen. Utskottet hänvisar i sin skrivning till att det i 7 §finns bestämmelser som gör det möjligt att av regionalpolitiska skäl förbehållabegränsat utvecklingsbara och ej utvecklingsbara företag åt brukare som ärbosatta på orten, om företagen behövs som komplement till annan sysselsättning.Det är emellertid klart att de regionalpolitiska synpunkterna skall vägas motrationaliseringsmålet, och det är då lätt att möjligheterna att ta hänsyn tillregionalpolitiska skäl utnyttjas alltför snävt. Jordbruksministern har i ett interpellationssvar för inteså länge sedan sagt att behovet av en översyn av jordförvärvslagen börövervägas. Det skulle vara intressant att veta om detta kan vara liktydigt medutskottets formulering, att det finns problem som behöver bli föremål förnärmare överväganden. Personligen hoppas jag att jordbruksministern är överensmed utskottet ' om att så är fallet. Beträffande de regionalpolitiskaprövningsgrunderna vill jag anföra att principen att familjejordbruket skallutgöra basen i jord- och skogsbruket alltjämt måste gälla. Den nuvarandejordförvärvslagstiftningen är också inriktad på uppbyggandet ochvidmakthållandet av familjeföretag. Men det gäller också att säkerställa enlevande landsbygd med tillräckligt befolkningsunderlag för affärer, skolor ochannan service. Många människor strävar också efter att få etablera sigsom deltids- eller fritidslantbrukare av rena trivsel- och livsmiljöskäl. Ettviktigt krav är emellertid att den som får förvärva en jordbruksfastighet ocksåbosätter sig permanent på fastigheten och brukar den. anser att man i den översyn avjordförvärvslagen som övervägs bör pröva om det genom komplettering av lageneller dess tillämpningsföreskrifter går att förstärka förutsättningar förförvärv och innehav av kombinations-, deltids- och fritidsjordbruk enligtbo-bmkar-principen i syfte att slå vakt om en levande landsbygd och för atttillgodose människors strävan att bosätta och etablera sig på landsbygden. Manbör även pröva om förvärv av små jordbruksfastigheter skulle kunna undantasfrån prövning enligt jordförvärvslagens 4 § punkterna 1 och 3, dvs. Jag yrkarbifall till reservationen 2 och avslag på reservationen 1; Beträffande priskontrollen har jag nämnt att denfortfarande har betydelse för familjejordbruket. Jag yrkar därför avslag påreservationen 3. Jag har också nämnt att det är viktigt att de somförvärvar jordbruksfastigheter bor på och brukar dem, och jag har mot denbakgrunden anledning att yrka avslag även på reservationen 4. Beträffande frågan om släktskapsförvärv är det viktigt attkomma ihåg att avsikten aldrig har varit och att det heller inte är så att detskall råda förbud försläktingar som inte är bröstarvingar att förvärva jordbruksfastigheter. Underförutsättning att dessa har tänkt sig att bruka jordbruksfastigheternahårdesamma möjligheter som andra-eller t. o. m. något större möjligheter änandra - att förvärva dem. Jag yrkaravslag på reservationen 5. När det gäller skrivningen i betänkandet under rubrikenVissa mark- och strukturfrågor vill jag understryka att det enskilda jord- ochskogsbruket har stor betydelse för landsbygdens utveckling. Både avregionalpolitiska skäl och av miljöskäl är det önskvärt att en större andel avt. ex. skogsmarken ägs och brukas av privatpersoner. Skogsmark som ägs avdomänverket, av kyrkan och av bolagen kan i många fall utnyttjas för attförstärka privatägda företag eller underlätta nyetablering för enskildapersoner med skogligt kunnande. Jag vill alltså instämma i yrkandet i motionen 2276, attlantbruksnämnderna bör åläggas att aktivt verka för att kyrko- och bolagsskoggenom försäljning eller byte ställs till förfogande för enskilt ägande. Enligtmin mening bör nämnderna också verka för att kommunalägd jordbruksmark erbjudsenskilda brukare. Av det skälet yrkar jag bifall till reservation 7 och avslagpå reservation 6, där man ju inskränker sig till att ta upp frågorna omstatligt och kommunalt ägd mark. Sammanfattningsvis, herr talman, yrkar jag alltså bifalltill reservationerna 2 och 7 och i övrigt till utskottets hemställan. AnL 11ARNE i (); Vi kommer att här i ha enallmänpolitisk debatt. Jag kan tänka mig att vi också får ett litetjordbruksavsnitt i den debatten, och jag kommer därför nu att ganska snävthålla mig till de förvärvslagstiftningsfrågor som detta betänkande handlar om.Det ligger nära till hands att man, då man så pass kraftigt som vi moderatergör kritiserar förvärvslagstiftningen, också ifrågasätter de syften som fannsdå lagstiftningen infördes. Det är riktigt att vi också då hade reservationer,men jag vill gärna säga att vi inte ifrågasätter de motiv som fanns för enlängre gående lagstiftning än vi egentligen ställde oss bakom. Då nu delar avlagstiftningen inte visat sig vara det förnämliga instrument som man avsåg, ärdet väsentligt att man nu kan förenas över partigränserna och enas om att få enbättre tingens ordning till stånd. Det är egentligen om detta det handlar. Av sammanfattningen till det utskottsbetänkande som vi nubehandlar -det är för övrigt förträffligt att man gör dessa småsammanfattningar -framgår att betänkandet behandlar så pass långt ifrånvarandra gående krav som krav på ett upphävande av jordförvärvslagen och kravpå förändringar i betydligt mindre detaljfrågor. Jag är nu som moderatasamlingspartiets talesman inte företrädare för vare sig den ena eller andrauppfattningen, utan våra krav syftar till att göra en relativt betydandeförändring av förvärvslagen men inte till att upphäva den. Moderata samlingspartiet intog redan då den nuvarandeförvärvslagstiftningen beslutades i 1979 en kritisk hållning framförallt till tre punkter i förslaget. Vi reserverade oss för det första mot denbegränsning av släktskapsförvärv som då genomfördes och för det andra motköpeskillings- paragrafen.För det tredje ansåg vi i fråga om boende och brukande att bmkningsplikten ilagen var tillräcklig, eftersom den undantagslöst ledde till boende påfastigheten. Denna inställning till den sistnämnda frågan har vi alltjämt,vilket framgår av reservation 4, som jag yrkar bifall till. Beträffande vår syn på prisprövning och släktskapsförvärvkan jag nämna att vi motionsvägen kritiserat dessa. Det frånprincipiella utgångspunkter absurda i att andra än köpare och säljare skallbestämma priset på en fastighet har glädjande nog blivit uppenbart för alltfler än oss moderater. Vad gäller släktskapsförvärven har det alltid varit ensjälvklarhet för oss att den som är arvsberättigad i släktkedjan också skallkunna köpa en fastighet och att detta skall kunna ske utan lantbruksnämndensprövning enligt jordförvärvslagen. Beträffande de här två lagarna, prövningen avsläktskapsförvärv och priskontrollen, anser vi det nu så klart dokumenterat attde inte tjänar något vettigt syfte, utan de kan med omedelbar verkan avskaffas.Detta framgår av reservationerna 3 och 5 som jag yrkar bifall till. aktualiserar vi också frågan omrätten att etablera sig som deltidsjordbrukare. Detta innebär i praktiken attkravet på att en fastighet skall vara bärkraftig för att man skall kunna lämnaförvärvstillstånd bör mjukas upp. Krav härvidlag har vunnit istyrka. Motiven kan vara flera. Starkast är säkerligen intresset att på dettasätt bidra till att landets skogs- och mellanbygder blir mer tätbefolkade. Denstrukturrationalisering som har bedrivits har säkerligen, frånandra utgångspunkter, haft fog för sig, men den har likväl visat sig mycketofördelaktig för glesbygder. måste det, enligt vår åsikt, göras enbedömning huruvida det är mest angeläget att våra glesbygder skall kunna ha bärkraftigaenheter, i många fall till det orimliga priset att det leder tiH englesbygdsbildning. Att det dessutom leder till att bonden får alldeles orimligtstort avstånd till sina grannar och att det blir en tråkig landsbygd förtjänaratt inte helt glömmas bort. Vi moderater finner denna fråga brådskande och angelägenoch menar att den för den skull bör utredas. Därför yrkar jag bifall tillreservation 1. Vi har också framfört krav på att det allmännas innehav avmark, i synnerhet jordbruksmark, blir föremål för en utredning. Det allmännasinnehav av mark bör i princip stå till lantbruksnämndernas förfogande irationaliseringssyfte. Vi har inte velat gå längre men anser att frågan om huren sådan avyttring och komplettering av enskilt ägande skall ske bör utredas. Jag har på några punkter berörtutredningskrav på förvärvslagens område. Under höstens valrörelse fick jagklart för mig att kravet på utredning delas av flera partier. Det är i och försig föga överraskande att ambitionsnivån beträffande en översyn varierar. Förvår del anser vi emellertid att det inte går att komma till rätta med problemenmed mindre än att det görs en ordentlig granskning av hela lagavsnittet och dåi en parlamentarisk utredning. Något överraskande har utskottets socialdemokraterinte varit beredda att ställa sig bakom ett tillkännagivande till regeringen.Jag utgår emellertid från att detta mera har berott på en högaktningsfullinställning till sin egen regering än på bristande insikt om att vi har ettstort behov av en översyn. Jag utesluter inte att vi rent av får besked av regeringspartiet på denhär punkten. Jag yrkar, herr talman, som sagt bifall till reservationerna 1, 3,4, 5 och 6. AnL 12 () replik: Det finns mycket som man skulle kunnadiskutera i det här sammanhanget, men jag skall bara ställa en fråga till ArneAndersson i . sade att han vill värna om befolkningen pålandsbygden, och sade han att man skall ta bort principen om attvederbörande skall både bebo och bruka fastigheten. Detta talar ju motvartannat. Jag undrar hur menar att det egentligen skall gåihop. AnL 13 i () rephk: Så här kan det möjligen låta i en litenreplikomgång i , och jag vet att det hela i praktikenlöser sig på ett helt annat sätt. Boende och brukande är i och för sig så näraknutna till varandra att de kan betraktas som tämligen oskiljaktiga storheter.Vi har emellertid strävat efter att inte få en lagstiftning på fler punkter änvad som är oundgängligen nödvändigt, och här har vi ansett att brukandet är denprimära delen. Vi behöver för den skull inte skriva in också boendet, vet atttillämpningen är sådan att det inte skiljer så förfärligt mycket mellan deståndpunkter som och jag företräder. Är vi nu överens om atten mer eller mindre långt gående översyn av lagen skall komma till stånd trorjag att vi också kan enas om en någorlunda vettig formulering i fråga om denhär problematiken. AnL 14KARL () replik; Jag delar ju uppfattningen att det är viktigtatt åkermarken brukas och att man nyttjar den produktionsresurs som finns ijorden. Men måste man komma ihåg att i dagens jordbrukspolitiskasituation, när vi har ett tyngande överskott, är sannolikt bosättningen och deregionalpolitiska problemen minst lika stora som frågan om att bruka. Vi vetockså att det finns en tendens att man kan bruka - åtminstone på vissa håll-utan att bo särskilt nära, och då uppfyller man inte de samhällsmål somåtminstone vi inom står för, AnL 15 i () replik: