prot · G90945 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:45 1 § Val av valprövningsnämnd Företogs val av ordförande,ersättare för ordföranden, sex ledamöter och sex suppleanter ivalprövningsnämnden, 1 (): Valberedningen har berett de påföredragningslistan upptagna valen. Den har därvid enhälligt beslutat omgemensamma listor för valen av ledamöter och suppleanter i valprövningsnämnden.Även i övrigt föreligger enhälliga förslag. Förslagen framgår av en i kammarenutdelad promemoria, I egenskap av ordförande i valberedningen ber jag att tillherr talmannen få överiämna de gemensamma listorna och protokollsutdragbeträffande ordförande och ersättare för ordföranden. Kammaren utsåg - för tiden frånvalet till dess nytt val av valprövningsnämnd ägt rum - till ersättare för ordföranden regeringsrådet De avlämnade gemensamma listornaför val av ledamöter och suppleanter i valprövningsnämnden upplästes avtalmannen och godkändes av kammaren, varvid befanns att följande personer,vilkas namn i här angiven ordning upptagits på resp. lista, utsetts för tidenfrån valet till dess nytt val av valprövningsnämnd ägt rum till ledamöter i valprövningsnämnden ()() hovrättspresident organisationssekreterareOve () () suppleanteri valprövningsnämnden () () (m) organisationssekreterareLars organisationschef () 2 § Justerades protokollen för . 3 § Arbetstid och ledighet Föredrogs arbetsmarknadsutskottetsbetänkande /86:5 om arbetstid och ledighet. 2 (): "Arbetstidpolitiken är central för detutvecklingsalternativ ett samhälle går in i." Så säger iden senaste rapporten från , Det är möjligt att hon har rätt. Vi har åtskilliga gånger här i kammaren debatterat denförändring av arbetslivet som sker i spåren på ny teknik, nyaorganisationsformer, nya arbetsformer. Vad som framför allt har fått debattenatt ta fart är självfallet den ökande arbetslösheten såväl här i som iindustrivärlden i övrigt. Arbetstidsförkortningar ses som ett sätt att dela påde befintliga arbetsuppgifterna och därmed skapa sysselsättning för flermänniskor. Tanken är bestickande, men saknar förankring i verkligheten. Vi skallvara tacksamma för att den svenska debatten har varit mer sansad på den härpunkten. De rapporter som allteftersom kommer fram från olikaforskningsprojekt visar också att en generell arbetstidsförkortning inte ärnågot sätt att lösa problemen på arbetsmarknaden. Däremot finns en tämligenbred uppfattning att vi skall ha en generell arbetstidsförkortning till sextimmar per dag. Det är en uppfattning som bygger på de principer somhittills varit vägledande för arbetstidslagstiftningen. Det är principer somhar sin grund i industrisamhällets uppbyggnad och arbetsformer. Fabriksvisslanstyrde samhällets rytm och människornas tid. Vi lever i ett helt annatsamhälle. Kvinnornas intåg på arbetsmarknaden utanför hemmet harbetytt mycket mer för samhällets struktur och vårt sätt att leva än vad vivanligtvis tänker på. En förutsättning för att kvinnorna skall kunna arbetautanför hemmet är att vård och service kan erbjudas på marknaden. Det innebärockså att det är just inom dessa områden som de flesta kvinnor fåttförvärvsarbete, som de måste kunna kombinera detta förvärvsarbete medden vård och den service som familjen och dess medlemmar fortfarande kräver.Lösningen har blivit deltidsarbete. Eftersom vård och service krävs 24 timmarom dygnet, innebär det att kvinnornas deltidsarbete förläggstill alla tider . Vi har fått en speciell kvinnoarbetsmarknad, sompräglas av en rik variation av deltider. Männens arbetsmarknad däremot präglas fortfarande av denrytm som råder i industrin, timmars heltidsarbete är det normala. Dennarytm har sakta börjat påverkas av den nya tekniken. Med ny teknik menar jagnu inte bara datorer och robotar utan i minst lika stor utsträckning nyaorganisationsformer och nya arbetsformer. På mänga håll inom industrin har manbörjat att experimentera med nya arbetstidsformer. Jag tror att vi sakta men säkert är på väg att tillägnaoss en helt ny syn . När jag åkte taxi för sedan berättade chauffören,som var en ung man, att han egentligen var högstadielärare, Hans fru arbetadedeltid på ett sjukhus. Anledningen till att han hade gått över till att körataxi var helt enkelt att han i det yrket kunde disponera sin tid. Han och hansfru kunde förlägga sina arbetstider så att någon av dem alltid kunde vara hemmahos de två barnen. Om de behövde vara borta kunde de fåhjälp av en grannfamilj som hade inrättat sin tillvaro på ett liknande sätt.När barnen blev större räknade min chaufför med att kunna gå tillbaka till sittarbete som lärare. Då jag frågade honom om det inte skulle bli svårt att fåett nytt lärarjobb, nu när antalet lärartjänster dras ned, svarade han; Om flergör som min fru och jag skulle vi ju få en naturligare cirkulation påtjänsterna. Då skulle det bli lättare både att lämna en tjänst och att få enny. Detta exempel visar att det finns en önskan hos mångamänniskor att på ett annat sätt än vad som oftast är möjligt kombineraarbete och familjeliv och att det finns en beredskap att anpassa arbetstidenefter de olika krav familjen ställer. Jag tror att detta är en sund utveckling. Debatten om arbetstidsförkortning har kommit att kretsakring barnfamiljernas behov. Det är naturligtvis riktigt, eftersom det är fördem som problemen är störst. Vad man gärna glömmer är att småbarnstidentrots allt är en ganska av livscykeln. Såväl före som eftersmåbarnstiden har vi andra behov och andra önskemål vad gäller arbetstiden. I är vi så vana vid att förändringar måste vila påcentrala beslut, helst lagstiftning. Och vi politiker fortsätter att tänka idessa banor. Men här är det inte centrala beslut som omfattar alla och envarsom är nödvändiga. Här fordras det tvärtom beslut som ligger de enskildamänniskorna och de enskilda arbetsplatserna mycket nära. Det är de enskildaarbetstagarna som bäst vet hur de vill ha det, och det är också de enskildaarbetstagarna och deras arbetsgivare och omgivning som har möjligheter attfinna arbetstidslösningar som bäst passar vid olika tillfällen och i olikasammanhang, säger så här; "MöjHgheten att väljaarbetstid under större delen av dygnet öppnar dörren för nya levnadssätt. Menför den som från barndomen är skolad till tidsscheman och yttre kontroll är detsvårt att lösgöra sig från vanan att tänka i termer av arbete och fritid," Det är så det förhåller sig. Skall vi kunna ta vara på demöjligheter och den dynamik som ligger i utvecklingen, då behöver vi lösgöraoss från gamla invanda tankesätt och låsta beteenden. Det är mot den bakgrundensom vi från moderat håll hävdar att arbetstidsfrågorna bäst löses av deindivider som i varje enskilt fall berörs. Därför behöver vi inte nyaallomfattande arbetstidsförkortningar utan i stället en avreglering som germänniskorna på Att det finns en sådan önskan hos många framgår bl, a, aven SIFO-undersökning som presenterades . av de tillfrågadetyckte att arbetstiden skulle bestämmas av politiker, tyckte att fack-ocharbetsgivarorganisationer var bäst lämpade. Och tyckte att det varbäst att de anställda och deras arbetsgivare själva fick avgöra arbetstiden, DELFA har utfört ett utomordentligt braarbete. Vi har fått ett gott underlag för att göra en bedömning avarbetstidsförhållanden i många sammanhang och den utveckling som vi kan seframför oss. Vi har fått ett gott underlag för att nu konkret ta itu medarbetstidsfrågan och avreglera lagstiftningen, så långt det är möjligt medhänsyn till säkerhets- och skyddsaspekter, och ge de enskilda människorna -arbetstagare, arbetsgivare och lokala fackliga representanter - möjligheter attsjälva söka sig fram till de arbetstidsformer som i varje enskilt fall passarbäst. En sådan här reform skall självfallet beakta alla frågorsom berör arbetstiden, dvs, inkludera semesterlagstiftningen ochledighetslagarna. Det är tydligt att regeringen inte har uppfattat de olikalagarnas inbördes beroende. I stället för att splittra arbetet mellan DELFA,arbetsrättsliga beredningsgrupp, departementetsarbetsmiljöenhet, rättssekretariatet och den nya semesterutredningen, borde dehär frågorna samlas under en hatt. DELFA bör ges direktiv att komma medkonkreta förslag enligt de riktlinjer som framgår av reservation 1 i utskottsbetänkandet. En sådan samordning bör emellertid inte hindra att visnabbt får den tekniska översyn av semesterlagen som alla tycks vara eniga ombehövs. Lagen har varit extremt svårhanterlig, framför allt ide mindre företagen. Såvitt jag förstår råder det inte några deladeuppfattningar på den punkten, och därför är det anmärkningsvärt att regeringeninte har lyckats åstadkomma den tekniska översyn som förutsattes , dåsemesterkommittén tillsattes. Från moderat håll har vi länge hävdat attledighetslagarna behöver ses över i syfte att dels begränsa det samladeledighetsuttaget, dels förbättra samspelet mellan de olika lagarna och därmedarbetsmarknadens funktionssätt. Den borgerliga trepartiregeringen påbörjadeockså en översyn av lagstiftningen för att få en samlad analys avkonsekvenserna av utvecklingen. I en gemensam reservation framhåller nu de treborgerliga partierna det angelägna i att denna översyn kommer till stånd. Viden sådan översyn av ledighetslagstiftningens samlade effekter som det är frågaom här, är det ofrånkomligt att vissa inskränkningar aktualiseras. Det lederockså till att det kan behöva göras prioriteringar av de olikaledighetsmöjligheterna efter deras angelägenhetsgrad. Vad vi särskiltframhåller i reservationen är de svårigheter som den nuvarande lagstiftningenvållar för de mindre företagen. Vi framhåller också behovet av att prioriteraledighet för vård av barn. Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 4, 5, 6 och 8. 3 (): Återigen är det ett knippe motioner frånallmänna motionstiden som vi har att behandla. ledighet,och det rör sig om totalt 16 motioner. Ingen av motionerna har fått stöd av utskottets majoritet.Detta är inte mycket att förvånas över, och man kan inte heller tro attmotionerna skall vinna kammarens stöd. Det är kända ståndpunkter från partieroch enskilda ledamöter, oavsett om det rör sig om arbetstid eller omsemesterfrågor. Det är egentligen bara uppfattningarna i reservation 8 somhade varit värda ett bättre öde, dvs. att fä utskottets stöd. Reservationenhandlar om översynen av ledighetslagarna, en översyn som inleddes för flera årsedan på uppdrag av den dåvarande trepartiregeringen. Översynen hade tilluppgift att förbättra samspelet mellan olika lagar och arbetsmarknadens sättatt fungera, utan att man för den skull rubbade lagstiftningens grundläggandeinriktning. skedde en mycket snabb utveckling i frågaom möjligheterna till ledighet från arbetet. Det gäller den utvidgadeföräldraförsäkringen, rätten till deltidsarbete för småbarnsföräldrar, rätttill ledighet för studier, ledighet vid facklig verksamhet och ledighet då manär engagerad i offentliga uppdrag m.m. Den probleminventering som skedde och som skulle liggatill grund för fortsatta överväganden kom aldrig till praktisk användning. Densocialdemokratiska regeringen avbröt arbetet, och från , centernoch är vi av den uppfattningen att det är angeläget att dettaöversynsarbete återupptas och fullföljs. Varje enskild ledighetslag har oftastgoda motiv bakom sig. Problemet är mera de samlade effekterna, som kan varabesvärande. Det gäller t. ex. på den offentliga sektorn, där en stor del avverksamheten utförs av vikarier, vilket innebär en ökad press på den ordinariepersonalen, som bl. a. får fullgöra mycket av utbildnings- och introduktionsinsatser.Vidare blir det en växande kader människor med otryggaanställningsförhållanden. Särskilda problem är det också för de mindre företagen,där ledigheterna relativt sett är större än i de stora företagen. De småföretagen har inte samma personalomsättning, och varje anställd blir på detsättet mera strategisk, dvs. en person som inte utan vidare kan ersättas av envikarie. Det finns alltså anledning, herr talman, att vi ser överledighetslagarna, och det översynsarbetet behöver vara både brett ochfullständigt. Vi har i reservation 8 slagit fast att avsikten inte får vara attifrågasätta behovet av lagfäst stöd för ledighet för att de anställda skallkunna fullgöra sina många plikter. Det må sedan vara fackliga, sociala ellerallmänt medborgerliga insatser. Som exempel kan nämnas förtroendemän medskiftande uppgifter. En sådan här översyn och kommande förslag till justeringarinnebär med nödvändighet en viss prioritering, där angelägenhetsgraden måstesättas på pränt och ingå i ett system. Vi har i reservationen ändock uttalatatt det redan nu skall markeras att vård av barn äger hög prioritet. I övrigtfinns det anledning att låta översynen vara nog så förutsättningslös. Jag ber att med detta korta inlägg få yrkabifall till utskottets hemställan, utom vad avser hemställan i mom. 11, där jagyrkar bifall till reservation 8,>som är fogad till betänkandet. 4INGVAR i (c); I vårt land har vi använt ossav ett system med arbetsmarknadspolitiska åtgärder i syfte att underlätta förmänniskor som av olika anledningar inte fått plats på den ordinariearbetsmarknaden. På så sätt har vi haft en i jämförelse med andra länderförhållandevis låg öppen arbetslöshet; Ute i har den höga öppna arbetslösheten letttill krav om kortare arbetstid i hopp om att fler skall få arbete. I en delländer, bl. a. och , har arbetstiden förkortats, dockutan några påtagliga bevis för att antalet arbetstillfällen har ökat. Även här hemma har det förts en debatt om förkortadarbetstid. Ett motiv är att kortare arbetsdag behövs för umgänget med barnen.Detta är ett vällovligt syfte, som helt ställer sig bakom. Däremot är meningarna delade om huruvida en kortarearbetstid leder till fler arbetstillfällen. Den studie som docent på uppdrag av DELFA tyder inte på att arbetstidsförkortningarna gett fler anställningar i näringslivet. Det är endast på denoffentliga sektorn som de har medfört en ökning av antalet sysselsatta; Förutom att det troligen blir en ökad flexibilitet när detgäller arbetstider, vilket arbetstidslagen faktiskt medger, kommer med allsannolikhet arbetstidsförkortningar att genomföras även . Med tankepå reallöneutvecklingen lär det dock ske i en ganska lugn takt. Precis som utskottet framhåller ligger det närmast tillhands att i ett samhällsekonomiskt läge som tillåter endast ett begränsatutrymme för arbetstidsförkortningar avsätta detta utrymme för grupper medsärskilda behov. De vpk-förslag som framförts om sex timmars arbetsdagunder är helt orealistiska. Det finns över huvudtaget inget ekonomiskt utrymme för generella arbetstidsförkortningar . Attsänka arbetstiden med skulle i kostnad motsvara mer än10-procentiga lönehöjningar. Av senare tids lönediskussioner vet vi hur stortdet disponibla utrymmet är - . Utan tvivel har ledighetslagarna varit till fördel förarbetstagarna. Det gäller i första hand föräldraledighetslagen, som vi fråncentern vill bygga ut. Alla ledighetslagar sammantagna upplevs dock på enskHdaarbetsplatser som en belastning, och vid mindre företag kan de i vissa fallpåverka verksamheten negativt. Det går inte att, som socialdemokraterna gör, dra storaoch små företag över en kam. Det understryks i reservation 8 att man i de storaföretagen tenderar att uppfatta frånvaron på grund av ledighetslagarna som ettled i den personalomsättning företagen under alla förhållanden måste ta hänsyntill i planeringen. De små företagen har inte samma personalomsättning, utan idessa företag är tendensen i stället att varje anställd blir en nyckelperson,som inte utan vidare låter sig ersättas av en vikarie. I den översyn av ledighetslagsstiftningen som vi förordarskall man i första hand pröva förutsättningarna att till det avtalsregleradeområdet helt överföra rätten till ledighet för studier. Vidare bör man övervägaatt begränsa de fackliga förtroendemännens ledighet. Det gäller i detta samman- häng intemöjligheterna till ledighet med lön för facklig verksamhet på den egnaarbetsplatsen. I reservation 9 tar vi upp frågan om förlängd ledighet försmåbarnsföräldrar. Det är inget tvivel om att den period då barnen växer uppär den mest betydelsefulla i ett barns utveckling. Kontakten med föräldrarna ärdärför viktig. har lagt fram förslag om en vårdnadsersättning på24 , lika för alla småbarnsföräldrar med barn . Vårtförslag avslogs här i kammaren . Vi håller ändock fast vid att denledighetsreform som avser tjänstledighet för värd av små barn bör prioriteras.Den centerledda regeringen införde 1978 rätt till tjänstledighet på heltid tilldess barnet uppnått . Vi vill nu utöka den möjligheten tillatt gälla . Med vårt förslag underlättas för småbarnsföräldrar attkombinera förvärvsarbete med ansvar för barnen. Slutligen yrkar jag bifall till reservationerna 8 och 9. 5LARS-OVE (vpk): Varför är det en sådan dynamik i kravet påsex timmars arbetsdag? Man kan också fråga sig: Vad är det för enastående kraftsom finns bakom kravet på sex timmars arbetsdag när människor hela tidenställer detta krav? Människorna fortsätter att kräva detta trots att kapitaletsatsar miljonbelopp på motpropaganda, skenmanövrer och mutor i form av godavillkor när det gäller flexibla arbetstider. Kravet ställs trots att dessutomnästan hela det politiska och fackliga etablissemanget tillsammans medkapitalet och dess experter gör allt för att misskreditera sextimmarsdagen. Hemligheten finns att söka i det förhållandet att kravetpå sex timmars arbetsdag gäller människors sätt att leva. Det handlar omjämställdhet mellan kvinnor och män. Det handlar om hur många jobb vi skall haoch vilka som skall ha dessa jobb. Det handlar om vilken arbetsorganisation viskall ha för de arbeten som finns. Det handlar om att fördjupa demokratin, menockså om människors möjligheter att vara med i samhällsarbetet och att skötaomvårdnaden om barn och äldre. Inte minst handlar det om mera tid förkulturella aktiviteter och fritidsverksamhet. Men vad det kanske framför allthandlar om för de arbetande är en rättvis fördelning av landetsproduktionsresultat, så att man uppnår en kvalitativ förbättring av människorslevnadsvillkor. I grunden är det alltså fråga om en samhällsutveckling förjämlikhet och rättvisa. Detta är grundläggande krav, som haft en mycket starkförankring i arbetarrörelsen. Kvinnorörelsen och de fackliga organisationernahar drivit dem . Inom socialdemokratin fanns det tidigare en mycket starkvilja att förkorta arbetsdagen, men med varierande förklaringar har man skjutitpå frågan och sagt att den inte var aktuell just för tillfället. Densocialdemokratiska regeringen är välvilligt inställd bara till ytterstavlägsna mål om sex timmars arbetsdag - dessa mål är så avlägsna att deknappast syns. 1 stället talar regeringen om alternativ till en reform när detgäller sextimmarsdagen som kan möjliggöra för människor att på ett annat sättorganisera sina liv. Man för då fram förlängning av semestern och förbättringav föräldraledighe- ten,studieledigheten och delpensioneringen. Vi kan också konstatera att arbetsmarknadsministern i denbudgetproposition som vi behandlade sade att regeringen ställde sigmycket välvillig till flexibla arbetstider och skulle vara öppen för varjemöjlighet till nyskapande lösningar. När man läste detta kunde man fundera överom det var fråga om nyskapande lösningar som kom från arbetarrörelsen ellerfrån regeringen. Det visade sig att de nyskapande lösningarna hänförde sig tilldet gamla arbetsgivarbudskapet om konjunkturanpassade och flexibla arbetstider.Av någon anledning sammanföll dessa intressen. är det således flexibilitet ialla dess former som gäller både för kapitalet och i regeringens filosofi nuoch framöver. Man utlämnar i stort sett arbetstidsfrågan till varje individ.Man analyserar inte varje individs möjligheter att sätta in sitt samhällsliv inågot större sammanhang. Därmed lämnar man den kollektiva tanken att man skallslå vakt om och forma arbetslivet utifrån arbetarrörelsens värderingar. Varjeindivid får på sin arbetsplats och på sitt område klara av arbetstidsfråganbäst han vill. Detta är tydligen det budskap som skall gälla, när man nu lämnardörren helt öppen för . är ju de som klarast tagit ställning i den härfrågan. Vi har hört det från moderat håll, och det har framgått av moderaternasagerande att de redan har antagit SAF:s program till sitt eget program. Mansäger att det för individen är väldigt bra att under livscykeln få anpassa sinarbetstid, att det är mycket bra att man själv får bestämma - varje person vetju bäst hur han skall anpassa sin arbetstid. Men i verkligheten är det så här:Varje person bestämmer inte på sitt arbete. Företaget vet bäst vad som är bästför företaget. Eftersom arbetsgivarna har hela makten och ägandet och i stortsett kan göra hur de vill, så står individen där med sin livscykel. går t. o. m. så långt att de vill ändraILO-konventionerna för att man skall komma i takt med de nyliberalavärderingarna. T. o. m. taxichauffören stämde in i detta. Han behövde inte brysig om någon barnomsorg i samhället. Han skulle anpassa sitt liv efterkapitalets villkor. Om alla högstadielärare och andra lärare började köra taxi,blev det kanske kaos i det här landet. Och hur skulle det bli om allaskolelever fortsättningsvis skulle arbeta på obekväm arbetstid? Jag tycker attdet är en brist på logik i detta sammanhang som gränsar till det fantastiska. Ett stort hinder när det gäller att lösa arbetstidsfråganär naturligtvis - och det har mycket skickligt manövrerats av dem som förespråkar lägre löner - detförhållandet att de arbetande som är i behov av en kortare arbetstid har mycketsvårt att gå i frontlinjen. De har mycket svårt att se arbetstiden som denviktigaste frågan. Eftersom en vanlig arbetare har förlorat en till en och enhalv månadslön står naturligtvis reallönen som förstahandspunkt förmånga. Men därav skall man inte dra slutsatsen att arbetarna inte vill ändrasitt livsmönster. De är här under stark utpressning av de krafter som villsänka eller i varje fall inte förbättra reallönerna. Dessutom kan vi registrera att den socialdemokratiskaståndpunkten har förskjutits år från år-t. o. m. i utskottet. Vad jag kanutläsa av utskottsbetänkandet är att det som står där är en grov polemik motsextimmarsdagen. misstänkeratt är mycket nöjda med den förskjutning som har skett.Socialdemokraterna, som tidigare åtminstone hyllade illusionen om att sextimmars arbetsdag skulle genomföras, har att döma av vad man kan utläsa avutskottsbetänkandet inga som helst tankar på en framtid med sex timmarsarbetsdag. kunde ju socialdemokraterna tänka sig att utreda konsekvensernaäven sextimmars arbetsdag, men någon sådan utredning har man inte åstadkommit.Så fort socialdemokraterna kom i regeringsställning ändrade de DELFA;s funktiontill att vara ett remissorgan som bara skall kasta fram rapporter i stället föratt se på konsekvenserna av ett verkligt förslag om sex timmars arbetsdag. Utskottet har på s. 7 i betänkandet som första motiv föratt avstyrka vpk:s krav på sex timmars arbetsdag hänvisat till en studie avdocenten , där det sägs att arbetstidsförkortningarna på senare tidi stort sett inte har gett någonting i industrin och bara litet i denoffentliga verksamheten. Man skulle kunna polemisera mycket mot detta. Är detinte så att denna utredning är mycket tunn? Den är väl inte heller, IngvarKarlsson i , inom DELFA helt oomstridd. Jag skulle misstänka att detinom DELFA finns de som vill titta närmare på det här. Om det vore sant att enarbetstidsförkortning inte skulle ge arbete åt fler har det inäringslivet och i den offentliga verksamheten funnits en fantastiskt lågproduktivitet, som har kunnat sugas upp av arbetsförkortningen. Om det varorsaken, skulle jag vilja fråga utskottets talesman om det finns utrymme för enkommande arbetstidsförkortning. Sedan kan det ju vara så, att rationaliseringen ocheffektiviseringen i industrin och den offentliga verksamheten inte minskardärför att man förkortar arbetstiden. I valrörelsen träffade jag någrafackförenirigsföreträ-dare på ett pappersbruk som sade: Talet om en kortarearbetsdag har inte gett oss här någonting.