prot · G909151 · 1985-12-31 00:00:00 — Prot.1985/86:151 jordbruksministern, till vilken denna fräga också hör, inte serpä vilthägn såsom enenbart exotisk kuriositet av hobbykaraktär och såsom ett bekymmer vidtillämpningen av allemansrätten. Det finns faktiskt saker som också hör tillallemansskyldigheten. vill att jag skall tolka lageneller ingripa i den riittstillämpning som har lagts på de rättsvärdandemyndigheterna. Men det vore naturligtvis olämpligt av mig att göra sä. Vad jagdäremot kan göra och därför tänker göra iir att understryka att den itndring avnaturvårdslagen som infördes ju infördes av en bor'gerlig regering. I propositionenskrev man mycket tydligt: "Med vilthägn avses hägn för djur sorn anses somvilda. Hjortdjur, vildsvin och andra vilda djur som hälls inhägnade är att ansesom vilda även om de har fötts i fångenskap." Propositionen betonade också - det underströks även avjordbruksutskottet i dess av antagna betänkande - vikten av att manskärper kontrollen av vilthägn och att tillståndsgivningen bör vara restrikti\.Detta tyckte alltså på förslag av en borgerlig regering för tre årsedan. Jag har ingen annan uppfiittning än den dåvarande regeringen hade. Lantbruksstvrelsen har uppmärksammat denna nyaproduktionsform och tills vidare faktiskt ställt sig tveksam till den.Lantbruksstyrelsen är osäker om huruvida det från djurskyddssynpunkt är enlämplig produktionsform. Man säger att man med tanke på detta och det samtidigtökande intresset för den här nya produktionsformen måste skaffa sig ytterligareerfarenheter innan man tar definitiv ställning till pr'oduktionsformen. Jagrnäste säga att efter att ha tagit del av lantbruksstyrelsens redovisning avdagssituationen delar jag den uppfattningen. Dels måste vi alltså göra klart föross om det är en ur djurskyddssynpunkt och pä annat siitt lämpligproduktionsform, dels bör inte jag tolka lagen på ett sätt sorn innebär att jagträder i de rättstillämpande myndigheternas ställe. 37SVEN MUNKE (m): Vi har tidigare konstaterat attallemansrätten åren sedvane-riitt. Att den är inycket svårtolkad säger allaexperter som jag har \arit i kontakt med. 1 Bo Roséns utmärkta bok om allemansrättoch allemansskyl-dighet, söm kom ut , sägs just att denna rätt är mycketsvårtolkad. När jag föreslog miljöministern att skicka signaler,tänkte jag mig att de signalerna skulle gä till länsstyrelserna, som är de sompä det regionala planet beslutar om en mark skall anses tillhöra ett område förallemansrätt eller ej. Miljöministern har själv skrivit i interpellationssvaretatt det ankonnner pä länsstyrelserna att besluta i den frågan. Miljöministern hänvisar till jordbruksnämnden, som sägeratt den här produktionen kanske inte passar sä bra i vårt land. som harlitet erfarenhet av sådan produktion och har sett den på olika håll både här iSverige och i utlandet, har en helt annan inställning. Minkuppfödning,avsedd för produktion av pälsar, måste ha ett visst skydd och hardet också. Exempelvis får inte flygvapnet vid sina övningar störa denproduktionen. Att göra sädana bedömningar i ett miljöärende eller ettjordbruksärende sorn miljöministern talar om framstår för mig som främmande.Det har ju visat sig att hjortköttsproduktionen bedrivs framgångsrikt, men mankan då inte släppa in folk som springer omkring och kanske jagar och skrämmerupp djuren. Det kan man inte göra om det gäller andra djur heller, men våratamdjur, arter som varit i människans tjänst , har vant människor på ett annat sätt. Man måste göra den skillnaden. Jag kan t. ex.inte tänka mig att en flygplansförare kan få göra konster över en mink- ellerrävfarm, så att han ställer till med att djuren kastar sina . Den fria näringsverksamheten här i landet måste väl ändååtnjuta någon form av skydd. Det kan i sådana här fiill inte bara vara fråga omatt skydda allemansrätten. I fråga om allmänhetens skyldighet att iakttadet ansvar som följer med allemansrätten är det ingen svårighet för mig atttolka lagen. Det jag inte vill göra är att gå in i frågan om vilken mark sornav de rättstillämpande myndigheterna skall bedömas vara sådan som får försesmed vilthägn eller inte. Däremot läste jag högt ur propositionen, och den varalldeles entydig, liksom beslut , i fråga om vad somär att anse som vilthägn, t. ex. hägn som avser betesmark för hjortdjur. Pä denpunkten råder ingen som helst tvekan. har skrivit till samtligalänsstyrelser och begärt in information om hur mycket vilthägn som uppförsoch får fortlöpande den informationen för att kunna följa utvecklingen. Jagtror att det är klokt att vi, som vi håller fast vid allemansrätten,följer utvecklingen pä det sätt som och lantbruksstyrelsen nugör, 39 (): Jag är tacksam för den sista förklaringen att man skallfölja utvecklingen. Jag har genom interpellationen velat visa på de problem somfinns. När den tidigare regeringen införde denna bestämmelsefanns ju inte de nu aktuella förhållandena. Då gällde det marginella marker,skogsmarker, och hundratals hektar som man stängde in. Den betesdrift som vihär talar om berör ett par hektar i var fålla. Djuren vistas bara en veckaeller i fällan, tills de betat av den, och går sedan in i nästafålla. När djuren inte är i fållan är det inget som hindrar att allmänheten fårröra sig där. Jag har försökt utveckla att det gäller djuren och att man kanstöra produktionen. Jag vill understryka att jag delar miljöministernsuppfattning när det gäller synen på allemansrätten. Det är helt klart. Men dethandlar här om skilda marker, och det var om detta jag försökte få svar. Om åtgärder for att rädda salarna i frånutrotning har jag fått veta att skall följadenna utveckling. Jag får se fram emot att man kommer till något konkret i detärendet. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svarpå interpellation 1985/86:178 om åtgärder för att rädda salarna i Östersjönfrån utrotning har frågatjordbruksministern hur han bedömer möjligheterna att rädda salarna i Östersjönfrån utrotning och vilka åtgärder och/eller initiativ den svenska regeringenhar vidtagit i frågan. har också frågat om jordbruksministernär villig att verka för en lagändring så att ett totalt jaktförbud på sälinförs samt om företag som bör beviljas trafiktillstånd i känsligaskärgårdsområden mot att de bidrar till "rädda salarna-projekt" ellerandra sådana åtgärder. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på interpellationen. Betydande satsningar har gjorts föratt förbättra vår vattenmiljö. Flera miljarder kronor har investerats i bl. a.kommunala avloppsreningsverk och industriella miljöskyddsåtgärder. Trots attdessa satsningar har inneburit betydande förbättringar av vattenmiljön ärsituationen fortfarande oroande i många avseenden. harflera alarmerande rapporter publicerats både om miljöförhållandena i stort iÖstersjön och om allvarliga skador på salar. Jag är starkt medveten om den utomordentligt allvarligasituation salarna i befinner sig i. Det är därför viktigt att allamöjligheter för att förhindra att salarna utrotas prövas noga. Utsläppen till kommer från alla strandstater.För att vi skall kunna komma till rätta med föroreningsproblemen i Östersjönbehövs därför både nationella åtgärder och sådant som behöver behandlastillsammans med andra . Inom pågår förnärvarande ett arbete som syftar till att förstärka skyddet av den marinamiljön. Regionala åtgärder mot utsläpp och övergödning är av utomordentligtstor betydelse. Läckaget av växtnäringsämnen och användningen avbekämpningsmedel i jordbruket måste begränsas. Industrins och kommunernasutsläpp måste minskas ytterligare. Samarbetet inom Helsingforskonventionenmåste inriktas mot fortsatt stora ansträngningar för att förbättra miljön iÖstersjön. Åtgärder för att minska olika förorenande utsläpp är enförutsättning för att vi skall kunna bevara sälstammarna. Vi kommer därför idet fortsatta arbetet att särskilt uppmärksamma bl. a. sådana utsläpp somspeciellt hotar sälstammarna. Jag vill i detta sammanhang erinra om attrestriktioner mot hantering och import av PCB infördes i redan 1971.Totalförbud mot PCB-användning infördes . EnligtHelsingforskonventionen förbinder sig Östersjöstaterna att motverka utsläppenav PCB och inom konventionens ram antogs en rekommendation motanvändningen av PCB i . Enligt jaktlagen får den som bedriver yrkesfiske döda ochbehålla salar som tillfälligtvis påträffas vid fisket. Bestämmelsen har införtsför att bereda skydd för yrkesfisket. kan besluta omviss inskränkning av rätten till skyddsjakt. Jag har erfarit attnaturvärdsverket har för avsikt att ta upp frågan om förbud motskyddsjakt efter säl längs . Den av nämnda farleden går på finsktvatten, varför frågan om eventuella trafiktillstånd hanteras av finskamyndigheter. Om åtgärder för att rädda salarna i frånutrotning 41OSWALD (vpk): Jag tackar miljöministern för svaret på min interpellation. Jag vill börja med att citera ett litet stycke ur dettemanummer orn salarna som finns i nr 2/1986 av Svenska naturskyddsföreningenstidskrift : "Det är bara man kunde läsa följandeskildring från i SvenBartels och bok: "Det är sex bådar i en grupp, belägna ungefär enkilometer ut, och sedan är det bara slät horisont. På dessa sex bådar samlas gråsälen pä fast land i störremängder än någonstädes i . När varje tillgänglig plats är upptagen,vilket stundom händer, kan man utan överdrift uppskatta antalet till minst 30000 djur. Ingen människa tror det, förrän hon sett det. Det ärheller inte att begära. Synen är otrolig.' är det tomt på sälbådorna i . Det finns baraomkring tusen gråsälar kvar längs hela den svenska kusten; att jämföras medhundratusentals ." Jag skulle vilja ta upp ytterligare några synpunkter somstår att läsa i Naturs temanummer och som också har berörts iinterpellationssvaret. Miljöministern nämner med all rätt detta medPCB-gifterna. Enligt de obduktioner som har gjorts av tillvaratagna salarframgår att rniljögifterna bl. a. har följande allvarliga konsekvenser- denstatistik över skador som redovisas i denna tidskrift betecknas som ohygglig.Det rapporteras skador på huden, förändringar av salarnas klor förorsakade avhormonrubbningar, kroniska tarmsår, livmoderförändringar, skador på njurar ochbinjurar samt förändringar och deformationer i skelettet. När det gäller gråsälen har statistiskt sett kroniskatarmsår. av hondjuren har livmoderförändringar.Man bedömer att det av de 1 000 salar som finns utefter den svenska kusten baraär 100-200 av hondjuren som är fortplantningsdugliga. Dessa siffror säger endel om vad som har hänt på . Det är ju också så att torsklever från inte fårsäljas, eftersom det finns så höga halter av PCB i denna. Den är alltså intetjänlig som människoföda. Men salarna äter den naturligtvis. Och sorn det harpåpekats är det ju en varningssignal också för människorna när en djurart pådet här sättet står nära sin utplåning. Jag behöver naturligtvis inte berättadet här för miljöministern. Men jag ville bara ta upp det som exempel. Jaganser att vi allihop måste föra fram de här uppgifterna, så att folk iallmänhet - som kanske inte rör sig i skärgården och inte har ett allmäntintresse för dessa Om åtgärder för att rädda salarna i frånutrotning frågor -inte tror att vi kanske har åtminstone tiotusentalet djur kvar i . Dethar vi inte. Det är alldeles korrekt som miljöministern säger i svaret,vilket jag tycker är bra, att i det här fallet har ett ganska brautgångsläge. Vi har gjort mycket. Vi har gjort mycket för att rena vattnen iallmänhet och för att minska PCB-gifterna. Också jag tycker att de storasyndarna helt klart står att finna bland de andra grannstaterna kringÖstersjön. Frågan är vad kan göra. Eftersom det inte framgårav svaret vill jag fråga statsrådet vad den konkret kan görainom ram för att driva på de andra Östersjöstaterna ochförmå dem att vidta bättre reningsåtgärder och att framför allt minskautsläppen av PCB. Det är en fråga av ytterlig vikt i det internationellasamarbetet. När det gäller jakten på säl kan vi däremot agera själva.På detta område finns naturligtvis intressen som står emot varandra. I artikelni Natur påpekas också, vilket jag tycker är viktigt att framhålla, attsvenska fiskare lägger ut nät i . Då kan man ju bedöma att några enstaka salar kan komma i närheten avdessa fiskeredskap. Det kan vara några av de ca 200 fertila hondjuren. Om de dåblir skjutna, kan det få förskräckliga konsekvenser för fortplantningen ifortsättningen. Därför är det ytterst viktigt att vi får jaktförbud iallmänhet. Jag kan påpeka att ålänningarna, som ju verkligen är beroende avfiske och havets produkter, har ett jaktförbud pä salar. Det vore alltså,tycker jag, en förstahandsåtgärd för den att se till att vifår ett totalförbud. Man får då naturligtvis ordna, precis som för alla andra isädana sammanhang, ersättning för dem sorn drabbas, dvs. yrkesfiskarna, om defär sina redskap sönderrivna. Det måste gå att ordna lika väl som samerna fårersättning för renar som blivit rivna av rovdjur. Tyvärr kan vi inte göra särskilt mycket åt de storaturistfärjorna i svenska vatten. Det är bara att avvakta. Jag hoppas attmiljöministern och regeringen intar en restriktiv hållning. 42LARS (): De larmrapporter sorn nått oss orn salarna iÖstersjön är förskräckande. Stammen har minskat. Av knubbsäl finns endast ettpar hundra kvar. 1 våra vatten har gråsälarnas antal minskat från 100 000 tillca 1 000 och vikarsälarnas till 4 000-5 000. Inte nog med det. De djur somfinns kvar är till stor del allvarligt skadade av rniljögifter. Arternasfortbestånd är hotat. har ratificerat om skydd förhotade arter. Det ställer stora förpliktelser på staten. Statsrådet poängterar i sitt svar angelägenheten avytterligare åtgärder för att minska utsläppen. Det finns ingenting att anföramot detta. har dessutom riktat ett tillkännagivande tillregeringen om skärpning av åtgärderna för vattenvård vid våra kuster. Det ärinternationellt sett nödvändigt att bevaka utsläppen också från de stater sominte har ett slutet avloppssystem men väl ett slutet statssystem. Det ärangeläget att alla stater ställer upp och redovisar sina resultat inomÖstersjökornmissionen. Tyvärr är miljödebatten endast öppen i stater som ocksåhar ett öppet samhällssystem. Om åtgärder för att rädda salarna i från utrotning Jag har i motioner och på annat sätt aktualiserat behovetav att se över Prot. 1985/86:15 skyddsjakten på säl i . Jag hartidigare fått negativa svar, men konstaterar jag attstatsrådet avser att vidta åtgärder. Det är bra, inte minst med hänsyn till detkatastrofala läget för sälstamrnen. Vi skall skärpa kraven på utsläppen. Det är vi allaöverens om. Men det behövs också skyddsåtgärder för den befintliga sälstamrnen.Oswald nämnde att färjerederierna anslagit pengar till sälskydd.Jag vill till säga att det är bra och tur för oss att detfinns företag som ger bidrag till världsnaturfonden. Det är många företag somgör det. Tyvärr har statsrådet och regeringen visat ett mycketringa intresse för statligt stöd. Från har vi begärt ett flora- ochfaunaanslag. Det har vi i varit relativt ensamma om, med undantagför då vpk reserverade sig till förmån för ett mindre belopp.Från anser vi att läget är så akut att åtgärder måste vidtas. Jag vill fråga miljöministern: vi ett särskilt anslag i statsbudgeten för skyddsåtgärder förutrotningshotade växter och djur, ett anslag som också kan användas för attskydda salarna? Situationen för salarna i är ett avde mera förfärande bevis som finns för vårt missbruk av naturen. Det är alltsåen stor olycka att sälstammen sorn sådan hotas och att förstörelsehar gått så långt som salarnas situation är ett påtagligt exempel på. Det är klart att vi inte alltid lyckas få fram alla deanslag vi skulle önska i budgetförhandlingarna - det har som bekant varit sääven under borgerliga regeringars tid. Jag kan försäkra att vi inte kommer atttveka att göra alla de ansträngningar som behövs på det här området, både försalarnas skull och för den allmänna vattenvärdens skull. I arbetar vi nu intensivt med frågornaom den miljön. kommer vi att gå ut till samtliga länsstyrelserefter kusten med en uppmaning att upprätta ett program för hur rnan just inomderas område skall kunna förbättra insatserna. Vi har haft överläggningar mednaturvårdsverket och andra om de här frågorna. Vi skall göra allt vad vi kanför att förbättra läget i . Jag vill också såga beträffande jaktlagen att det förnågra år sedan kom ett förslag om ny jaktlag, där det föreslogs attskyddsjakten pä säl skulle finnas kvar. Detta förslag utsattes för en myckethårt kritik i remissbehandlingen. Jag har erfarit att avseratt vid nästa styrelsesammanträde föreslå att skyddsjakten på säl förbjuds.Jag har ingen anledning att tro något annat än att styrelsen kommer att följaverksledningens förslag, och i så fall kommer beslutet att fattas inom denärmaste veckorna. Dessutom har regeringen möjlighet att behandla frågan när vitill hösten skall lägga fram förslag till ny jaktlag. Sedan är det ju så att vi för att nå resultat måste varaframgångsrika i de internationella diskussionerna inom ramen förHelsingforskonventionen och på andra sätt. Eftersom praktiskt taget allt sornsker på detta område är en fräga om god vilja, att kunna förmå den man talarmed att gå längre, kan jag Prot, 1985/86:15126 maj 1986 Om åtgärder för att rädda salarna i frånutrotning bara lovakammaren en sak, nämligen att jag inte kommer att lämna något tillfälle tillsådana samtal oprövat. Jag tog faktiskt upp även den här frågan när jag diskuterade med den sovjetiska delegation som var här förBrandtkommissionen. Huvudämnet var naturligtvis kärnkraft, men även denna frågaoch över huvud taget ämnen som miljö, energi och miljövänlig och resurssnålteknik spelade en framträdande roll i våra diskussioner. Jag hoppas träffa min finske kollega ochkolleger frän flera andra Östersjöstater , bl. a. den polskemiljöministern när han kommer hit . Då skall jag åter ta uppdessa frågor. Vi får ett nordiskt miljöministermöte , då det ocksåblir möjligt att ta upp dem. Vi överväger dessutom om man inför nästa möte omHelsingforskonventionen inte bara skall ta upp frågorna -det är en självklarhet - utan kanske också föra upp dem på ministernivå för attfå tillfälle att driva på. 44 (vpk): Jag anser att det är mycket positivt det vinu får höra från miljöministern om de olika framstötar som kommer att göras pådetta område. De behövs verkligen. Det är ju bara att hoppas att man kanpåverka de övriga Östersjöstaterna till ett mera konkret och bestämthandlingssätt i denna fråga, för annars kommer det naturligtvis inte att hjälpaatt vi här i anstränger oss aldrig sä mycket. Jag tycker också det är bra att jaktlagen kommer att görastill föremål för omprövning. Det är orimligt, när vi har ett så litet antalfertila djur, att de riskerar att skjutas. Vi vet ju att en art som nått enviss grad av "litenhet" kan komma till en nivå då det blir för sentatt göra någonting ytterligare. Jag uppfattar det svar jag har fått av miljöministern sommycket positivt och hoppas att det skall bli resultat . Till vill jag sägaatt jag inte delar hans positiva syn på vad stora företag gör påmiljöskyddsområdet för att legitimera sina ekonomiska intressen i andrasammanhang. Vi har sett många exempel på detta. De gör det ju inte avidealitet, utan för att i andra ändan få ekonomiska fördelar, t. ex. för att fåöppna nya färjelinjer. Det är någonting som vi inte bör uppmuntra ellerapplådera i alltför stor omfattning, med tanke på de bakomliggande motiven. 45LARS (): Först vill jag säga till jämförde bidragen från företagen med de satsningar som staten gör ibudgeten. Eftersom det inte finns något flora- och faunaanslag i statsbudgeten,tycker jag att det är värdefullt att företagen går in och sponsrar såväl på dethär området som på andra - det är inget fel med det. Att vi har envärldsnatur-fond är också viktigt. Den har gjort mycket gott, och de pengar somden fått också från företag har kommit till god nytta. Till vill jag säga: Det är naturligtvis braatt dessa inventeringar på länsnivå görs. Men både länsstyrelsernasnaturvårdsenheter och är statliga myndigheter som inte ärsärskilt väl gynnade när det gäller personalbemanning. De har fått lov att görastora besparingar. Om transporten av miljöfarligt avfall Vi har tagit upp detta och föreslagit ett särskilt anslagför flora- och Prot. 1985/86:151 faunavård. Anslaget skulle gå till dennavård, för att vi skall kunna klara vad vi har ställt oss bakomgenom att ratificera . Min fråga går tillbaka till : Får vi ettflora- och faunaanslag som verkligen gör att vi också kan satsa statligaresurser för skyddsåtgärder? Sedan vill jag säga att också jag uppskattar deinternationella kontakter som statsrådet redovisade. 46 (vpk): Avslutningsvis till beträffandeföretagens sponsring och liknande åtgärder: Det är klart att detta ger pengar,men handlar det om pengar som ges med en bitanke, och det är detviktiga. Vill man bygga upp ett flora- och faunaanslag istatsbudgeten, kan man också vara med om att förstärka statsbudgeten när detbehövs, vilket vi inte alltid har sett att har gjort. 47 (): Jag vill då tala om för attvi beträffande statsbudgeten har prioriterat olika områden inom naturvården,också flora-och faunavården, där vi tycker det är helt nödvändigt med ettanslag. Vi har saknat ett sådant anslag alltför länge, och inte minst vårratificering av gör det nödvändigt med ett sådant anslag. Talmannen anmälde att OswaldSöderqvist anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 1985/86:205 om transporten avmiljöfarligt avfall har frågat mig om jag ärberedd att medverka till att återvinningsföretag får ett generellt tillståndatt transportera miljöfarligt avfall oberoende av kommungränser. fattade beslut om att kommunerna skullekunna ta ansvaret för bortforsling av miljöfarligt avfall från industrierna. förutsatte att samtliga kommuner i landet skulle ha åtagit sig ansvaret för bortforslingen av det miljöfarliga avfallet. hade emellertid endast ca 120 av landets 284 kommuner åtagit sig att forsla bort det miljöfarliga avfallet. I det läget föreslog kemikommis sionen att samtliga kommuner skulle åläggas denna skyldighet. Vid remiss behandlingen av kommissionens förslag tillstyrkte de flesta, däribland , förslaget. I kemikaliepropositionen framhöll jordbruks ministern att det är angeläget att avfallshanteringen i sin helhet blir föremål för samhällets insyn och kontroll. Eftersom numera tar emot allt 43 Om transporten av miljöfarligt a vfall miljöfarligtavfall, ansåg jordbruksministern att det inte kunde finnas något hinder atttillämpa det kommunala renhållningsrnonopolet också för miljöfarligt avfall. För att underlätta för kommunerna att genomföra monopoletpä ett smidigt sätt utfärdades behövliga bestämmelser irenhållningsförordningen . De överväganden om det miljöfarliga avfallet som gjorts avregeringen och som har ställt sig bakom har enligt min meningfortfarande giltighet. Det är nödvändigt att kommunernas monopol avser alltmiljöfiirligt avfall och inte endast det som är mindre lönsamt för företagenatt hantera. är det givetvis viktigt att en frän miljösynpunktvärdefull återvinning av det miljöfarliga avfallet kan genomföras. Genom avtal med kommunerna kan återvinningsföretag fåtillgång till det miljöfarliga avfallet. Som jag ser det är det också enskyldighet för kommunerna att medverka till att återvinningsföretag får tillgångtill avfiillet i de fall då kommunerna inte kan ombesörja en från miljösynpunktlikvärdig behandling av avfallet. Det är bara att beklaga att en smidiganpassning till de nya bestämmelserna inte förberetts inför ikraftträdandet.Inte minst denna debatt bör dock ge berörda kommuner och företag anledning attförsöka åstadkomma smidiga lösningar inom ramen för gällande regler. På en fråga av i samma ämnesvarade , som då var miljöminister, att någon ändring av bestämmelsernainte var aktuell. Med hänvisning till vad jag nu har sagt blir mitt svar tillIngrid i princip detsamma.