prot · G909152 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag förståremellertid av anförande att detta var en kompromissmellan majoriteterna av remissinstanserna, som ville att reklamationsnämndenskulle vara helt fristående, och den minoritet som hade en annan uppfattning.Kompromissen blev det partssammansatta rådet. Eftersom vi inte har funnit attdet finns ett reellt behov och då remissinstanserna genomgående har betonatnämndens fria och oberoende ställning, har vi inte kunnat övertygas av de skälsom finns för inrättande av ett sådant råd. Den kompromiss som regeringen hargjort har vi inte haft anledning att ställa upp bakom. Vi har därför yrkatavslag på förslaget om inrättande av ett sådant råd. 14HANS i (vpk) replik: Jag vill påstå att det finns bra reklam. Detfinns god reklam, som är informativ, som talar om en varas funktion, hur den ärtänkt att fungera och vilka kvaliteter den har, var den finns att köpa ochvilket pris den har. Sådan information som ett led i marknadsföringen, så attmänniskor kan få tag i bra tjänster och produkter, är viktig - det är intefråga om annat. Jag säger det här för att ingen skall tro att jag inte harfunderat över reklam och dess funktion. Jag har själv jobbat en hel del meddetta. Men det finns avarter, och det är oftast avarterna vi fårjobba med när det gäller lagstiftning. En gång i tiden fanns det"grundregler för god reklam", som alla försökte följa, men det räckteinte utan det blev marknadsföringslagar. Så fill julen. Det blir ju en "reklamvälling"som väller över folk. Årstider, högtider och ohka andra anledningar för att visåsom köpmännen vill skall konsumera olika produkter eller tjänster - gränsernasuddas ut och allt vävs samman till en kommersiell smet, så att människornästan inte längre har någon möjlighet att avgöra vilken årstid de lever i. Årdet inte semlor så är det tomtar, det går i vartannat. Åven om utskottet inte är berett att lagstifta, måste jagsäga att hade jag suttit i utskottet så skulle jag ha föreslagit ett uttalandeom lämpligheten att göra reklam för julen . Men det kan vi lämnadärhän. Så till reklamskatten. Det handlar om vilja och insikt närdet gäller finansiering av olika åtgärder. Tycker man att en åtgärd ärnödvändig, måste byggas ut och har stor betydelse för konsumenterna, brukar manockså kunna hitta finansieringsformer. Jag tycker inte att det är särskilt djärvt att föreslå atten höjning av reklamskatten skulle kunna medverka till att finansiera åtgärderpå konsumentpolitikens område. Tvärtom är det mycket logiskt. Jag är bereddatt stå för en sådan öronmärkning, särskilt som jag vet att inte minst vårtparti då och dåpressas av olika öronmärkningar vid förhandlingar med regeringspar- Prot. Dåställs det minsann krav på att man skall acceptera det ena för att få det andra.Det är nog som sagt mest officiellt man håller på linjen att inte ~~ När det gäller de samhällsekonomiska vinsterna genomutbyggd konsumentverksamhet i kommunerna säger utskottet, och ävenpropositionen, att det finns så stora vinster att göra på detta område att omkommunerna bygger ut trots sin dåliga ekonomi så kan de minska anslagen tillandra åtgärder, t. ex. sociala utgifter. Ja, det är klart att det har storekonomisk betydelse. Men eftersom det har stor ekonomisk betydelse ochkommunerna upphör med denna verksamhet, därför att de inte har råd attfortsätta, skulle man ju vinna samma samhällsekonomiska effekter med ett rejältstatsbidrag för utbyggnaden. Jag kan inte förstå varför man inte är beredd attta hem vinsterna med hjälp av statliga initiativ. Under detta anförande övertogförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 15 () repHk: sade att det var konkurrensen medden offentliga sektorn som man ville åt med det konsumentpolitiska betänkandetoch tog själv upp exemplet post och tele i glesbygd. Här blandar man ihop vilkafrågor som berörs av den konsumentpolitiska lagstiftningen. De affärsdrivandeverken omfattas ju av den konsumentpolitiska lagstiftningen. Det är alltså intedetta vill åt, utan man vill få en allmän diskussion om ytterligareprivatisering. Det är faktiskt inte vad den här debatten är avsedd till, så dettänker jag inte ge mig in på. Jag vill bara säga att jag inte troratt någotprivat företag vill frakta post eller sköta telefonlinjerna och bara vända sigtill glesbygden. Handels krav på arbetstidsreglering kom upp igen. Jaghävdar fortfarande att varje facklig organisation har rätt att ställa krav försina medlemmars räkning, exempelvis om hur de tycker att deras arbetstid skallse ut. Om de sedan får igenom kraven är en helt annan sak, men nog måste de harätt att diskutera dem! Att socialdemokraterna skulle ha en negafiv inställningfill reklam är ett helt felaktigt påstående. Vi har en posifiv inställning tillreklam som är rätt utformad och informativ, men vi har en mycket negafivinställning till livsstilsreklam som vänder sig till värnlösa ungdomar och fårdem att köpa vissa saker utan att de egentligen tänker efter varför de gör det.Detta är en mycket viktig fråga, eftersom ungdomen är en mycket utsatt grupp.Vi menar därför att det när det gäller detta område är minst lika viktigt somnär det gäller den könsdiskriminerande reklamen att få till ståndspecialinriktade motåtgärder. Beträffande frågan om provningen och brukaraspekterna villjag fortfa rande fråga : Skall provningsresultaten inte återföras till produ centerna, så att dessa får möjlighet att rätta till de negativa företeelser som man har hittat? Och är detta då inte en brukaraspekt på produktutveckling en? Skall enligt mening inte ha möjlighet att 39 provaandra varor än dem som företagen lämnar in för provning? Skall verket inte fålov att ta några initiativ när det gäller provningsverksamheten? Min repliktid är snart till ända, men jag vill till slutändå bara säga några ord till i . Självfallet kandet vara frestande att ge en specialdestinerad summa till kommunerna, men manskall inte glömma bort att vi arbetar för att ge kommunerna ansvaretför hela deras verksamhet, genom frikommunsförsöket och liknande åtgärder. Vikan dessutom inte lagstifta om att en verksamhet skall var exakt likadan iexempelvis och kommuner. Kommunernas förutsättningar ärvåldsamt olika, och jag tror att den nu aktuella verksamheten kommer i gångändå. 16ULLA ORRING (fp) replik: talade om den offentligasektorn. Jag tror inte att hon har läst vår reservation, där det klart angesatt vi menar att man skall se över konsumentinflytandet i de statligaaffärsdrivande verken, även om dessa omfattas av konsumentpolitiken. Vad viavser och vad jag syftar med mitt exempel är att det skall finnas företag attvälja mellan, också privata företag, som kan förse konsumenterna med denödvändiga tjänsterna. Jag vill särskilt framhålla att det är detta som saknasför närvarande, med de monopolföretag som finns. Frågan om livsstilsreklam diskuteras ganska grundligt iden utredning som föregått det betänkande vi behandlar. Det gäller härolika värderingar. Jag vill fråga : Vill hon att vi skallha en lag mot reklam? Det är ju fråga om en företeelse som finns i det modernasamhället, och reklam har dessutom funnits . Det ingår, som jag serdet, i dagliga uppgifter att bevaka marknadsföringsfrågor,inte bara livsstilsreklamen. Vad gäller brukaraspekterna vill jag säga att företagensjälvfallet måste ta fram sina egna produkter och att företagen själva skallvända sig till när de vill ha dem provade. Staten skall inte taansvaret för att provning sker om företaget inte vill prova sin produkt. Det ärfråga om en frivillig åtgärd, och jag tror inte att någonsinkommer att kunna bygga ut sin verksamhet i sådan utsträckning att det kan tadet totala ansvaret för alla produkter som kommer fram på marknaden. 17 HANS i (vpk) replik: sade att man inte kanlagstifta om att det skall vara lika i alla kommuner. Nej, det kan man säkertinte göra. Det varierar hur långt kommunerna har kommit, och problemen ärnaturligtvis olika stora. Som vi säger i vår motion, vilken utskottet säkert harläst, tycker vi att det är bra tankar att den konsumentpolitiska verksamhetenskall byggas ut, decentraliseras och finnas nära konsumenten, men vi efterlysersteg 2 - att detta verkligen skall ske. I steg 3 förutsätter nämligenregeringspartiet, och även utskottet, att dessa tankar har förverkligats. Sedankan man vidta en mängd andra åtgärder, just därför att förslagen hargenomförts. Jag menaratt vi måste se det hela som en stegvis process och ge kommunernaresurser och möjligheter att utveckla verksamheten. Då får Prot.1985/86:152 man en annan grund för att hantera konsumentpolitiken i övrigt.Annars stannar utvecklingen upp. I så fall kommer det även ifortsättningen att finnas en mängd kommuner där den konsumentpolitiskaverksamheten inte är utbyggd, och många människor kommer inte att få del avdenna verksamhet. 18 () replik: Låt mig, , ta ett exempel när detgäller provningsverksamheten. Vill inte att skallta in exempelvis leksaksnallar och prova om ögonen sitter fast och om pälsen ärbrandfarlig? Tycker inte att skall fortsätta medden verksamheten? Säg i så fall ifrån, så att vi vet var vi har varandra närdet gäller provningsverksamheten. Tycker inte att konsumentverketskall prova ridhjälmar och skidbindningar? Det är sådant som konsumentverketgör utan att företagen har beställt det. Vi är inte negativa till reklam, och vi vill intelagstifta mot reklam. Men vi vill att reklamen skall vara bra och saklig. Denkan dessutom vara rolig, det är det inget som hindrar. Men vi måste, inom ramenför våra möjligheter, se till att de svagaste grupperna inte drabbasotillbörligt genom s. k. livsstilsreklam. Jag hann inte i min förra replik bemöta . Jaghar inte sagt att regeringen har gjort en kompromiss. Det är min uppfattning att den lösning som vi har valt är en framkomlig väg, eftersom uppfattningarna i denna fråga är så olika. Men det är min uppfattning och inte regeringens, enligt vad jag vet. Jag har nämligen inte talat med regeringen om detta. Lägg därför i'/. ansvaretför uttalandet på mig, inte på någon annan! Frågan om utbyggnaden av den lokala verksamheten, HansPetersson i , kommer senare att gå in ytterligarepä. får då möjlighet att diskutera vidare. Förste vice talmannen anmälde attUlla Orring anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätttill ytterligare replik. Det var flera skäl som gjorde att regeringenvid gav sig i kast med konsumentpolitiken som ett av deförsta politikområden som behövde en rejäl genomlysning. Ett skäl var denekonomiska situationen, som hade gjort att många hushåll hade fått det alltsvårare att klara ekonomin. Hur skulle konsumentpolitiken inriktas i detta nyaläge? Ett annat skäl var den förändrade situationen påmarknaden, genom bl. a. det utökade varuutbytet med utlandet, marknadsföringenöver gränserna, nya reklammedia och ny teknik inom handeln. Ett tredje skäl var att konsumentpolitiken hade försummatsi det politiska arbetet under de borgerliga regeringsperioderna. Den hade intefått det stöd den behövde för att nå full slagkraft. Regeringens ambition med reformeringen avkonsumentpolitiken har varit att återigen sätta dessa frågor i centrum. Den konsumentpolitiska debatten behöver vitaliseras, och de parter som arbetar med konsumentpoli- 41 tikenbehöver en drivkraft till ökat engagemang. Det allra viktigaste stödet för konsumenterna är självfalletatt man kan ge konsumenterna rimligt utrymme att konsumera. Därför har arbetetmed att få ekonomi på fötter varit ett grundläggande arbeteför att stödja konsumenterna. En aldrig så genomtänkt konsumentpolitik vägerlätt som stöd om reallönerna ständigt urholkas, priserna bara stiger och detsvenska folkets skuldbörda byggs på. Det är endast om grunden harlagts för en stabil ekonomisk tillväxt som konsumenterna kan se fram emot enökning av sin konsumtion och en förbättring av sin standard. Särskilt viktigt är det att få bukt med inflationen, somurholkar löneförbättringen och leder till en oplanerad och orättvisomfördelning av välfärden. De som får betala är den stora majoriteten avlöntagare och konsumenter. av minskad köpkraft för hushållen fram tillår 1983 har en ökning av den privata konsumtionen skett genom att de reala,disponibla inkomsterna har ökat något både 1984 och 1985. förutser vien rejäl förbättring av real lön och en kraftig ökning av konsumtionen om 2,5 å3 %. Äntligen, kan man säga, som talesman för konsumentintresset. är det emellertid knappast möjligt att klara en såsnabb expansion av den privata konsumtionen . Så snabb är intevår ekonomiska tillväxt, att vi klarar det med bevarad extern balans. Men även om vi, såsom beslutade i anslutningtill prövningen av de ekonomiska långtidsperspektiven, håller tillbaka enalltför snabb ökning av den offentliga konsumtionen och prioriterar reallöner ochprivat konsumtion, måste konsumtionsökningen hållas nere i ettförlopp. Denna bild bekräftas i de kalkyler för den svenska ekonominsutveckling som görs i årets kompletteringsproposition. Denna bakgrund är väsentlig för de konsumentpolitiskasträvandena. Lyckas vi även framöver med den ekonomiska politiken, ser dethyggligt ut för konsumenternas möjligheter till förbättrad standard. Men vi harmycket att ta igen. Stora konsumentgrupper har det alltjämt mycket besvärligtmed hushållningen. är konsumtionsutrymmet framöverbegränsat. En effektiv konsumentpolitik behövs därför till stöd för konsumenterna. Den konsumentpolitik som vi byggde upp i början av1970-talet var i huvudsak inriktad på att stärka konsumenternas ställning iförhållande till producenter och säljare. Konsumenterna skulle med hjälp avsamhällets konsumentpolitiska organ kunna påverka produktionen, rensa marknadenfrån dåliga eller rent av skadliga varor, motverka kartellisering, bromsa prisstegringarnaoch hitta rätt på marknaden. Stora landvinningar har också gjorts. Det har städatsundan. Dåliga produkter försvinner snabbare. På området förhushållskapitalvaror har en väldig sanering skett. Regeringens ambition är attförsvara dessa konsumentpolitiska landvinningar och förbättra detsystem vi har. Av största betydelse för konsumenternas ekonomi ärgivetvis effektiviteten i produktion och distribution, dvs. effektiviteten idet marknadsekonomiska system inom vilket konsumentpolitiken bedrivs.Fortsatta och intensifierade insatser för att befrämja konkurrensen är därförett centralt tema i den konsumentpolitiska propositionen. Sambandet mellan löner, priser och vad konsumenterna kanfå för sina PrOt, 1985/86:152 pengar är uppenbart. Genom en god konkurrensoch en aktiv prispolitik kan konsumenternas intressen skyddas.Åtgärder som främjar en fri och effektiv konkurrensinom näringslivet skapar sådana förhållanden på marknaden 11 en som gerkonsumenterna tillgång till goda och ändamålsenliga varor och tjänster tilllåga priser och till förmånliga villkor i övrigt. Konkurrenspolitiken kan fråndenna synpunkt ses som en del av konsumentpolitiken. Åtgärder som främjarpriskonkurrensen måste ha en framträdande plats i det konsumentpolitiskaarbetet. Konkurrensen kan också driva fram en bredd i utbudet. Därmed ökarkonsumenternas möjligheter att träffa rationella val. Men det räcker inte med en fri och effektiv konkurrens föratt konsumenternas intressen skall tillgodoses. Marknadsekonomin har ipraktiken också många brister. Det ekonomiskt-teoretiska begreppet"konsumenternas fria val" är inte alltid i överensstämmelse medverklighetens ofta mer begränsade valmöjlighet. Så perfekt fungerar intemarknaden. Valfriheten är i viss män skenbar, och möjligheterna förkonsumenterna att enbart via marknadens styrmekanismer påverka utbudet av varoroch tjänster är i flera hänseenden otillräckliga. För stora grupper ligger dessutomvalfriheten utanför de ekonomiska valmöjligheternas gränser. Här går det en skiljelinje mellan ett socialdemokratisktkonsumentpoli-tiskt synsätt och det synsätt som kominer till uttryck i vissa avde borgerliga motionerna och reservationerna. Det gäller i första hand detmoderata synsättet, som visar mycket liten insikt om marknadsekonomins brister. Varför är det då så viktigt med ett konsumentpolitisktsynsätt när man diskuterar konkurrens- och marknadsfrågor? Det finns fleraskäl. Konsumenterna är inte alltid tillräckligt informerade ommarknadens utbud och handlar inte alltid rationellt. Köpkraften är inte jämntfördelad i samhället, och därigenom kommer produktionens inriktning ocksådelvis att avspegla de inkomstskillnader som finns. Företagens marknadsföringsåtgärderpåverkar konsumenterna. I vissa lägen försöker företagen via suggestionskonkurrensbibringa köparna uppfattningen att deras produkter är bättre änkonkurrenternas. Otillbörlig marknadsföring förekommer. Konkurrensen påetableringsområdet fungerar inte alltid tillfredsställande. Nyetableringarbegränsas ibland på grund av tekniska eller finansiella hinder. Det förefaller som om de borgerliga partierna har alltförstor tilltro till att marknadskrafterna även kan lösa de här problemen.Socialdemokratin har en annan syn. Marknadsekonomins brister måste i vissahänseenden korrigeras. Konsumenterna måste ges ett inflytande så att produktionoch distribution anpassas till konsumentintresset. De svaga konsumenterna måste skyddas. Det räcker inte med enbartlagstiftning. Konsumentpolitiken måste förankras bland människor. Den måstedrivas lokalt. Folkrörelser och andra organisationer måste engageras. En viktig uppgift bör vara att i än högre grad inriktakonsumentpolitiken på hjälp och stöd åt dem som bäst behöver detta. När många hushåll har det besvärligt behövs konsumentpolitiken som bäst. Många konsumenter och hushåll klarar påfrestningarna utan hjälp. Många har marginaler att ta av och kan planera sina inköp. De har tid och möjlighet att ta till sig deninformation 43 Prot.1985/86:152 och kunskap som finns. De kan och gör också de riktigaavvägningarna, inte baramellan pris och kvalitet utan också mellan vad man bör köpa och vad man kanavstå ifrån. De kan storhandla och vid behov fä hyggliga krediter. Men alltför många är inte i den situationen. Deras ekonomiär ansträngd. De lever på marginalen, eller under strecket. De har sett sinköpkraft urholkas och har tagit i anspråk det sparkapital som fanns. De harinte sällan dragit pä sig skulder med tunga räntor och amorteringar. I dettaläge ersätts planeringen av kampen att klara sig fram till nästa månadsskifte,nästa avlöningstillfälle. Impulsköpen ersätter inte sällan planeringen när detekonomiska utrymmet inte finns. Det blir en framträdande uppgift att ge stöd åt dekonsumenter som befinner sig i denna situation. Dessa konsumenter behöverbättre än andra känna till vilka köp som är de bästa, när en investering ihushållet skall göras, hur kreditkostnaden blir så låg som möjligt, när manbehöver köpa på kredit, och de behöver framför allt hjälp med att planera sinekonomi och sin hushållsbudget. Inriktningen i propositionen, som fått ett brett stöd avutskottet, innebär att konsumentpolitiken i hög grad skall inriktas på dehushållsekonomiska frågorna. En annan viktig handlingslinje är att den lokalaverksamheten utvecklas. En mångsidig lokal och verksamhet i bredsamverkan mellan kommunernas konsumentverksamhet, andra kommunala organ,frivilliga organisationer, företag och övriga aktiva är nödvändig ornkonsumentpolitiken skall kunna utvecklas. Ytterligare en viktig linje är att konsumentpolitikenskall engagera fler grupper i samhället. Konsumenternas möjligheter att påverkaproduktion och distribution av varor och tjänster bör förstärkas.Konsumentinflytandet kan öka, bl. a. genom att de frivilliga organisationernas,och dä särskilt folkrörelsernas, deltagande och delaktighet i konsumentpolitikenförstärks. Företagen har här ett huvudansvar gentemot konsumenterna. Kraven påföretagen skall ställas högre när det gäller att förbättra konsumenternasförhållanden. Detta genomsyrar de förslag till särskilda insatser som har lagtsfram. Detta måste framför allt ske ute i kommunerna, i den lokalakonsumentpolitiska verksamheten. - En förbättringav konsumenternas kunskaper genom förstärkta utbildningsinsatser, vilket harberörts i debatten. - En förbättringav konsumentinformationen som sätter hushållsekonomin i centrum. - Större ansvarhos företagen för att man skall få en bättre produktinformation. - Forskning ochundersökningar om konsumenternas förhållanden skall ges hög prioritet. - Reklamens utveckling skallgranskas, särskilt med sikte på livsstilsreklam och könsdiskriminerande reklam. har tidigare på utskottsmajoritetensvägnar gjort en rad kommentarer och markeringar rörande reservationerna, ochdärför behöverinte jag gå in på dessa. Jag skall endast beröra ett par saker. vill jag tacka utskottet för det omfattandearbete som man har lagt ned för att gå igenom hela detkonsumentpolitiska området och göra anmälde att man i var negativ tillatt får medel för att följa frågan om livsstilsreklamen. Honansåg att den frågan fick angripas via marknadsföringslagen och genom ensjälvsanering. Jag tycker att det är alltför okänsligt och undflyende. Detfinns här ett skymningsområde, och för att kunna belysa detta behöver vikonsumentverkets hjälp. Sedan till en annan fråga. Jag skall bara göra någranoteringar. Det gäller kommunernas engagemang i konsumentpolitiken. Ja, vibehöver kommunernas hjälp för att kunna nå ut till konsumenterna med det stödsom konsumentpolitiken kan ge. Eller rättare sagt: det är endast ute i kommunerna-hos konsumentvägledarna, i socialtjänsten-som man närde konsumenter som bästbehöver stöd. Därför ligger det också i hög grad i kommunernas eget intresseatt utnyttja de möjligheter som konsumentpolitiken ger. Konsumentpolitiken harkraftigt byggts ut ute i kommunerna, och det arbetet börkunna fortsätta på den grund som liiggs fast. Konsumentpolitiken i har sedan längeen tradition. Den politiska debatten har kännetecknats av enbetydande enighet i de viktigaste frågorna. Åven om den konsumentpolitiska propositionen har föranlettett stort antal motionsyrkanden och reservationer till utskottsbetänkandet, kanman konstatera att det råder en bred uppslutning kring de centrala förslagen ipropositionen om mål för och inriktning av verksamheten. Jag välkomnar att dentraditionen fullföljs. En bred uppslutning kring konsumentpolitiken ärvärdefull för det fortsatta arbetet hos myndigheter, folkrörelser, kommuner ochute i företagen. Det innebär att de kravpå en systematisk avrusthing av konsumentpolitiken som ibland har framförtsfrån näringslivshåll saknar allt stöd. Det är bra att det kommer till uttryck iriksdagsarbetet. Vi behöver en slagkraftig konsumentpolitik. 20PER-OLOF () replik: Jag skall inte kommentera statsrådetsinledande skildring av .det ekonomiska läget och den bakgrund som han tecknade.Ungefär samma ljusa bild tecknas ju i propositionen, och mot den bilden har vii moderata samlingspartiet framfört en viss kritik i utskottet. Statsrådet menar tydligen att vi i moderatasamlingspartiet är helt omedvetna om att marknadsekonomin har sina brister.Nej. sa är det inte. Jag tror att varje ekonomiskt systern har brister. Men jagvill ändå påstå - det resonemanget har vi utvecklat i en reservation och vi haräven talat om den saken tidigare här i kammaren, men då var statsrådet tyvärrinte närvarande - att det rnarknadsekonomiska systemet, trots brister, äröverliigset varje annat system. Det är inom den fria marknadsekonomin med frikonkurrens som den enskilde konsumenten verklieen haren stark ställning. enskildekonsumenten som styr utbudet av varor och tjänster. Det vill jag starktunderstryka. Jag skall inte nu gå in i någon längre och mera omfattandediskussion med anledning av statsrådets anförande. Jag skall bara peka på ensak till. Det gäller kommunernas engagemang i konsumentpolitiken. Ja, det är enviktig sak. Men jag vill betona att varje kommun själv skall ha rätt att avgörai vilken takt den lokala konsumentverksamheten skall byggas ut. Även det har vii moderata samlingspartiet understrukit i en särskild reservation tillutskottsbetänkandet. 21 () replik: Statsrådet uppehöll sig mycket vidmarknadsekonomin och de borgerliga partiernas synsätt därvidlag.