prot · G90999 · 1985-12-31 00:00:00 — Men, som försvarskommitté konstaterar i sittsäkerhetspolitiska betänkande, har hotbilden också påverkats av denmilitärfekniska utvecklingen , Ökade räckvidder för faktiskt och strategisktflyg, kryssningsrobofar, utvecklingen av undervaftensteknologi och den ökadestrategiska och operativa rörligheten har medverkat inte bara till atfprestanda har ökat utan ocksä fill att numerären på de trupper som finnstillgängliga för snabba insatser är högre. Utan tvivel har kapaciteten för snabba och överraskandeangrepp ökat. Men har utvecklingen givit större möjligheter atfupptäcka - eller om man så vill, större svårigheter aft dölja -anfallsförberedelser. Det moderna samhället har en ökad sårbarhet även förbegränsade men skickligt genomförda och mot väsentliga strukturer riktadeanfall. De risker den sammantagna tekniska och strategiska utvecklingeninneburit för aft vi fidigare än förut skulle kunna komma atf beröras av eneventuell konflikt i vär del av världen, är andra hot som försvarskommitténpekar på. Denna beskrivning av vår verklighet är högst aktuell.Försvarskommittén och senare regering och riksdag har till uppgift aff dra deslutsatser och fatta de beslut som detta innebär för vårt försvar. Jag vill i stället peka pä det omedelbara sammanhangdenna delvis förändrade bild har för att understryka betydelsen av en annan ossnärliggande företeelse, nämligen de förhandlingar inom den europeiskasäkerhetskonferensens ram som skall slutföras i , Positiv fred, dvs, en fred grundad på förtroende, respektoch vänskap, härskar infe mellan båda maktblock. Avsikten bakomdoktriner och politiska deklarationer kan aldrig bevisas eller motbevisas. Sålänge förtroendet ännu är lågt måste överenskommelser kunna verifieras. Historien har visat atf man inte börjar ett krig iförvissningen om att det kommer atf bli ett långvarigt och förödandeutnöfningskrig, I kärnvapenåldern är eff sådant beslut än mera otroligt. Enförutsättning för atf krig utbryter är aft någon är, eller tror sig vara,tillräckligt militärt överlägsen för atf snabbt kunna vinna ett krig utan attbehöva möta en jämbördig motståndares hela militära kraft. De stora militära maktblocken hyser sannolikt osäkerhet om hur deras eget och motståndarens komplicerade maskineriskulle fungera, Kärnvapenavskräckningen med dess hot om den totala förintelsenutgör en effektiv och ytterligare återhållande faktor. Utvecklingen innehåller dock eff antal möjligheter somantyder aft ett snabbt första slag - vilket infe behöver vara med kärnvapen -skulle kunna avgöra def fortsatta förloppet i en snabbt inledd konflikt. Ettmodernt samhälle kan lamsläs utan omfattande förödelse och utan stora militärainsatser. Den militära teknologiska utvecklingen, som möjliggör ett lamslåendeav motståndarens försvar och kommunikationssystem, t, ex, genom telekrigföringeller möjligheten av en snabb besättning av vitala poster och baser ellerkommunikationscenfra, är en desfabiliserande faktor. Frän säkerhetspolitisk synpunkt är det därför viktigt atfi nedrusf ningssam-manhang diskutera, arbeta med och formulera förslag tillförtroende- och säkerhetsskapande åtgärder av en typ som minskar möjligheternaför ett överraskande anfall, Def är ett svenskt intresse att inomStockholmskonferensens ram kunna uppnå överenskommelser, infe bara om ökadinformation och ökad öppenhet beträffande militära dispositioner, utan även omrestriktioner för vissa typer av verksamhet, Vikfiga för vår egen säkerhet ärövningar med och dimensionering av specialförband av typ landsfigningsförbandoch luftlandsättningstrupper. Kontroll av eller begränsningar i den typen avaktiviteter vore intressanta för oss. Våra ansträngningar bör också inriktas påatf söka vinna gehör för någon form av restriktionsåtgärder, t, ex,"manövertak" av restriktiv karaktär för sädana i offensiv planeringviktiga special-trupper. Regelbundet utbyte av ärliga militära aktivitefskalendrarskulle också vara en åtgärd som minskar risken för överraskande anfall elleranvändandet av militära övningar som polifiska påtryckningsmedel. Ett sådantinformationsutbyte, liksom ökad öppenhet om fredsfida militära dispositioner,kan med fördel utformas så att ökad klarhet och detaljrikedom iförhandsinformationen ger större frihet vid genomförandet av militäraövningar. Det kan utformas på ett sätt som ger resp, land större möjlighet aftgenomföra övningar med den storlek och inriktning som passar landet i frågautan att defta behöver ge upphov till ökad oro i omvärlden. Åtgärder av dessa olika slag förordas i det gemensammaförslag som de alliansfria staterna lagt fram i , Detfa förslag utgören betydande del av det förhandlingsunderlag som förnärvarande arbetar med. Förhandlingarna i konferensen befinner sig nu i ettkänsligt och krifiskt skede. De olika grupperingarna inom konferensen, NATO,Warszawapak-fen och de alliansfria staternas kanske något mindre homogenagrupp, har till synes skärpt sina positioner - grävt ned sig i skyttegravarna,om liknelsen tillåts, och det kan tyckas aft man backat frän positioner av meraframstegsvillig karaktär, som man tidigare intagit. Oroande är t, ex, de uttalanden från sovjetiskt häll somkan antyda en vilja atf krypa ur den del av förhandlingsmandatet som gäller medmarkoperationer funktionellt sammanhängande övningar. negativtden mofvillighet atf diskutera någon form av restriktioner för militäraövningar och aktiviteter som visas av NATO, För svensk del är det ett vitalt intresse att också sådanamarina operationer som landstigningsövningar kan innefattas i informations- ochföranmälnings-rufiner, Def är också ett starkt intresse aft uppnåöverenskommelser om begränsningar av åtminstone vissa typer av övningar, inteminst sådana som kan utgöra språngbräda till offensiva operationer med i luffenoch över havet snabbt rörliga enheter. När inleddes vardef en svensk förhoppning aff man skulle uppnå sådana resultat atf man redanvid uppföljningskonferensen i kommande höst skulle kunna gä vidare för attförsöka komma fram till eff nytt förhandlingsmandat som även innefattarnedrusfningsätgärder. Kan infe Stockholmsmandatef fyllas med ett adekvatinnehåll, minskar möjligheterna att i en senare omgång utöka mandatet. De mera erfarna förhandlare som sysslat med denhär typen av arbete kanske bedömer den nuvarande skyttegravssituationen litetmer optimistiskt än den som inte har varit med sä . Det är ettförhandlings-taktiskt spel. Det sakliga underlaget föreligger, ochförberedelserna är tillräckligt långtgående för att man den dag när viljanfinns skall kunna komma fram till en överenskommelse med ett mycket konkret ochsubstantiellt innehåll. Det är inför Wienmöfet utomordentligt nedslående att dekonferenser i och som behandlat dels respekten förHelsingforsavtalef vad gäller de mänskliga rättigheterna, dels möjligheternafill ett ökat kulturellt samarbete mellan länder båda fått slutförasutan aft man ens kunnat enas om någon form av slutdokument. Desto viktigare ärdet atf resultatet i blir sä påtagligt och så konkret atf def underWienförhandlingarna kan bidra fill att dra de övriga områdena med sig. Annarsminskar naturligtvis möjligheterna fill ett vidare mandat för förtroende- ochsäkerhefsskapande åtgärder ytterligare. Ingen kritik kan riktas mof det mycket noggranna,engagerade och konstruktiva arbete som frän den svenska delegationens sidalagts ned och fortsatt pågår för aft uppnå ett gott resultat i , Vadjag här vill vädja om är atf vi som har skyldighet atf arbetn somunderstödjare, beslutsfattare, opinionsbildare och folkupplysare antingen vitillhör den politiska oppositionen, regeringen eller regeringspartietkoncentrerar våra ansträngningar till dels , delsförberedelserna inför Wienmöfet, I tidigare utrikespolitiska debatter ochnedrusfningsdebatter har jag ibland känt mig ganska ensam när det gällt atfmera noggrant fördjupa sig i och dess arbete. Det kännsdärför väldigt glädjande att utrikesministern i sin utrikespolitiskadeklarafion mera omfattande och mera programmatiskt än har ägnat sigåt arbetet inom ESK, förhoppningarna inför avslutandeoch förberedelserna för Wienmöfet, Jag har på känn att det finns ett betydandemått nv god vilja och beredskap inom regeringen aff. om sä skulle verkabehövligt, också ta initiafiv till olika politiska och praktiska åtgärder pådet internafionella planet för atf de veckor som återstår skall användas tilldet yttersta för atf uppnåett konkret och påtagligt resultat. Konferensen barett mandat som rymmer storamöjligheter-utrikesministern citerade det i sitt anförande. På dess bordligger förslag som, om de antas, kan betyda väsentliga steg framåt. Det är bara17 veckor kvar av utmätta tid. Lät oss samla oss för attnnvända dem väl! 26RUNE (): Jag skall tala om nedrustningsfrågor och villinleda med atf teckna en bakgrund. Den djupt tragiska händelsen med har lagt enmörk grundton över def dagliga livet i , Vem hade kunnat tro aff väldetfanns innästlat och dolt i den svenska tryggheten? Vi blev alla chockade idjupet av vårt innersta när det debuterade. Men när chocken börjat släppa och vi försfår vad somverkligen hänt, märker vi och känner den inre samling som är pä väg: Vi skallinte ge vika för väldet, utan vi skall slä vnkt om def öppna samhället.Utrikesministern var den förste att deklarera detfa i dagens debatt, och månganndrn har gjort def. En blick uf i världen utanför den svenskn horisonten geren världspolitisk parallell till dagens svenska situation, fast naturligtvis aven annan dimension. Vem kan undgå att gripas av de dagliga rapporterna frånolika hörn av världen om våld och mänskligt lidande? Vem kan t, ex, undgå att engageras i den färgadebefolkningens kamp mot apartheid i , en kamp som nästan dagligenavsätter sig i rapporter om mord och övergrepp frän herrefolkefs sida? Vem kan undgå aft känna starkt för det polska folkets kampför de mest grundläggande av mänskliga rättigheter? Vem kan undgå att känna fruktan inför de växandearsenalerna av kärnvapen i världen, inför spänningen mellan stormakterna, somfar sig uttryck i en ständigt stigande rusfningsspiral? Vem kan undgå atf uppröras över def vansinne som gör atfvärldens nafioner satsar 20 gånger mer resurser på förberedelser att döda ochförinta än på atf hjälpa jordens fattiga till ett människovärdigt liv? Våld och fruktan för våld är en del av miljoner människorsvardag. Våldet förgiftar allt liv inom och mellan stater, mellan styrande ochstyrda, mellan individer. Vi möter def ständigt, i massmedias reportage ochglimtar. går det ocksä in i vår egen verklighet. Inför detta massiva utbud av våld är det viktigt att viinte tillåter oss aff bli avtrubbade. Både för väldets offer och för vår egenskull mäste vi fortsätta att reagera. När som nation, i FN och i andrn internationellasammanhang, reagerar och protesterar händer def att människor här hemma tyckeratt vi spelar rollen av ett beskäftigt världssamvete, och vi ställs ofta införfrågan: Är def fill någon nytta atf vär lilla nation bedriver en akfivutrikespolitik? Def man då gör är aft ifrågasätta värdet av värn protesteroch av värt envisa hävdande av FN-sfadgans principer om de små staternas rättoch individens frihet och integritet. Man ifrågasätter också vårt tålmodigakompromissande, värn förslng till nedrustning och vär strävnn atf hjälpa defatfiga folken. Det finns bara ett svar på dessa bekäftiga påpekanden ochfrågeställningar: är en del av världen. Vi är beroende och berörda avdef som händer runt omkring oss. Vi är världsmedborgare. När vi hävdar de smänationernas rätt fill frihet, hävdar vi också principer som är livsviktiga föross själva. Skulle vi dra oss undan och tystna, är def inte säkert atfnågon annan för vår nedlagda talan. Skulle vi välja att isolera oss politisktfill förmän för en rent ekonomiskt inriktad intressepolifik, skulle vi inteförstärka utan försvaga vår säkerhet, I FN-arbetet och andra internationella sammanhang är inteheller de smä nafionernas arbete för fred, likaberättigande och rättvisa utanbetydelse. Även de brutalaste regimer har ofta en känslighet för opinionstryckoch kan tvingas till eftergifter. Jag tror att def är viktigt atf vi ger den uppväxandegenerationen den känslan i arv att vi är en del av en världsgemenskap och atfdet är viktigt att arbeta för fred och internationellt samförstånd, I det stämningsläge som vär nation befinner sig i just nuhar jag ansett det viktigt att inleda synpunkter pä vår nedrustningspolitik meden sådan här, mera principiell, deklarafion. Sedan de första atombomberna detonerade över de japanskastäderna och och brutalt avslöjade den fruktansvärdaförödelse detta vapen kan åstadkomma, har mänskligheten latent legat under dettryck som hotet av eff allt förgörande kärnvapenkrig utgör. Fem stater ivärlden är officiellt i besittning av kärnvapen: , ,, och , Även har detonerat enkärnvapenladdning, men har infe gått vidare med produkfion avkärnvapen. Helt dominerande pä kärnvapensidan är de båda supermakterna ochSovjet, Detfa gäller bedömningen av såväl kvalitet som kvanfitet. Densammanlagda förstörelsesfyrkan av världens alla kärnvapen är tillräcklig föratt utplåna allt mänskligt liv pä jorden 50 gånger om. Ett annat mätt: Enmodern kärnvapenbesfyckad ubåt har i sina vapen en sprängkraft som ärstörre än sprängkraften hos alla granater och annan ammunition som avfyradesunder . Med kännedom om dessa siffror förstår vi atfkärnvapenhotet är en fruktansvärd realitet för hela mänskligheten. För aff kunna utveckla och göra kärnvapnen merasofistikerade utför kärnvapensfaterna provsprängningar. För atf få den stigandekurvan pä kärnvapenrustningarna i världen att plana ut och förhoppningsvisbörja peka nedåt arbetar efter "de små stegens princip".Detta innebär, aft dä det inte finns realistiska möjligheter fill snabba ochdefinitiva genombrott i nedrustningsförhandlingarna, far vi varje chans affuppnå delmål, som, även om de är smä, kan bana väg för mera genomgripande genombrott. Till sådana delmål hör förslaget, som är av mycket storbetydelse, om eff fullständigt stopp för prov med alla kärnvapen. Förslaget hari olika nedrustningssammanhang varit uppe pä dagordningen, bl, a,i FN, men vunnit kärnvapenmakternas gehör. Som en sista officiell livsgärning signerade förslag från den s, k, femkontinenfsgruppen om ett fullständigt stopp föralla kärnvapenprov. Det var en vädjan som riktades till supermakternas ledare,regeringschef och president , Båda har svarat medförbluffande snabbhet,och svaren häller nu pä aff analyseras. Enligt vad som läckt ut av denna analysuppehåller sig de båda ledarna vid frågan hur man skall kunna kontrollera aftalla kärnvapenmakterna verkligen följer ett avtal om provsfopp, Def finns dockanledning för att följa upp detta inifiafiv så långt det är möjligt, däeff stopp för kärnvapenprov skulle betyda ett definitivt genombrott inedrustningsförhandlingarna, I nedrusfningsarbetet har enträget arbetat för aftstärka kontrollmöjligheterna då def gäller aktiviteterna pä kärnvapensidan.Till de svenska initiativen på detta område hör bl, a, det av arbetet att skapa ett seismologiskt världstäckande datareglerat nätför att upptäcka och registrera sprängningar med kärnvapen runt om i världen.Redan nu har detta seismologiska världsnäf en förbluffande och förkärnvapenmakterna besvärande effektivitet. Det är värt att notera defta svenskainitiativ. Jag gär nu över till att kort beröra ,så att inte skall behöva känna sig ensam. har avslutat sin niondesession. Målet för konferensen är aft den skall avsluta sift arbete införESK:s uppföljningsmöte i och då kunna presentera ettförslag till säkerhets- och förtroendeskapande åtgärder i , Det var ettuppdrag som följde med från , Det är alltså meningen att skalllämna ifrån sig ett slutdokument, och som konferensen arbetarhär i kommer inga andra arbetsresultat att lämnas uf tilloffentligheten. Med detta arbetssätt, som alltså konferensen fattat beslutom, är det naturligt att allmänheten börjar undra över vad konferensenegentligen sysslar med och varför det inte kommer fram några resultat,"Har konferensen kört fast, och mal den pä fomgång?" är den vanligafrågeställningen, Detfa är en naturlig reaktion, infe minst med tanke pä denväldiga publicitet fick vid öppnandet. Denna publicitetberodde till stor del på att var detenda internationella forum där och kunde mötas vid förhandlingsbordet,I def kalla krig som dä rådde mellan de båda supermakterna hade alla andraförhandlingsdörrar stängts undan för undan, Konferensstarten i var också den faktiskainledningen fill den period av "töväder" i relationerna mellan USAoch som rått och som fått till följd mötet mellan presidentReagan och regeringschef , Det initierades alltsåunder Sfockholmskonfe-rensens start. Sedan den - lät mig säga - häftiga starten medmassmediabevakade möten mellan supermakternas utrikesministrar har publicitetentonats ned, men detfa betyder inte aft konferensen slagit av på ambitionernaeller takten. Tvärtom, def är ett intensivt förhandlingsarbete på gång helatiden både i formella arbetsgrupper och i informella kontakter. Takten är nu påhögvarv, för det verkar vara en klar vilja från de deltagande nationerna skall få fram ett posifivt resultat av och atf manskall vara färdig i fid fill mötet i , Gruppen avneutrala stater spelar en vikfig roll som medlande part mellan de bådamilitärblocken, och som värdnafion känner eff särskilt ansvar för aftkonferensen skall lämna ett gott resultat. Detta ansvar måste dock hela fidenbalanseras mot aff också har aff företräda de svenska intressena närdet gäller atf skapa avspända förhållanden inom näromräden, och dåspeciellt kring , som konferensort har ett bra namn blandkonferensdeltagarna, och många delegationer har spontant uttryckt en önskan omatf en eventuell uppföljningskonferens efter Wienmötet ocksä skulle lokaliserastill , Jag vill påstå att den svenska konferensledningen, både på denadministrativa och på den politiska sidan, starkt bidragit fill detfa lyckaderesultat genom en öppen attityd och generositet. Som ett slutomdöme om dagsläget vill jag säga atfStockholmskonferensen kan betraktas med en viss dämpad optimism. Jag fäster ocksä stort avseende, om jag ser pä värtnärområde, vid de diskussioner om en kärnvapenfri zon i som har startatsoch som fick något av en nystart i samband med konferensen i inovember . De flesta deltagare i konferensen ställde sig bakom tankenatf def nu var rätt tidpunkt aft göra förnyade framstötar för att nå resultat iöverläggningarna om den kärnvapenfria zonen. Det är vikfigt aff regeringarna iresp, länder håller den här tanken levande och avvaktar de rätta ögonblickenför initiativ. Jag vill avsluta, herr falman, med följande. Jag lyssnademed intresse till utrikesministerns deklaration. Trots statsminister tragiska bortgång och den sorg och förstämning den skapat tyckte jag affdeklarationen hade en ljus grundton. Den präglades ocksä av den kampvilja somvi alla känner när vi möter orättvisorna i världen, när vi ser svårigheternaför de små nationerna atf freda sin integritet och när vi ser stormakternaanvända det reella maktspråk som kapprustningen innehåller. Detta ger mig anledning atf upprepa vad sagt: Satsar regeringen, och dä särskilt utrikesministern, på dialog,samarbete och generositet i kontakterna med oppositionen i arbetet för delivsavgörande frågorna om fred och nedrustning i världen, ställer vi ifolkpartiet upp. 27MAJ (): Förlusten av har gett dagensutrikesdebatt en särskild prägel. Utrikesministern har i utrikesdeklarationenframhållit bidrag fill def internationella arbetet för fred ochnedrustning. Vi har fått oräkneliga bevis påden uppskattning hans arbete rönt. Överallt har vi mött samma uppmaning-fortsätt, fullfölj insatser, röst behövs mer än någonsin! Utrikesministern har i huvuddrag redogjortför det aktuella läget på nedrustningsområdef. Jag skall i mitt anförandeutveckla den svenska synen på några centrala nedrustningsfrågor och ta uppvissa mer principiella aspekter på den politik vi bedriver. Kärnvapenmakterna, och särskilt de tvä stora, gör allt somsfär i deras förmåga för aft sätta den politiska ramen för arbetet förnedrustning. De driver på kapprustningen, och de kan blockera inte barabilaterala utan också internationella förhandlingar. 5 proiokoll 1985/86:99-100 Under de senaste tio årens bistrainternationella klimat har framgångarna pä nedrustningsområdef varit praktiskttaget obefintliga. Vapenutvecklingen har gått snabbare.Kapprustningen riskerar aff föras in pä än mer livshotande vägar - jag tänkerdå bl, a, på rymdrustningarna. Sedan något är tillbaka har de frusna internationellaförbindelserna börjat tina upp. En politisk dialog har återupptagits.Supermakterna förhandlar i , Ocksä i de multilateralaförhandlingsorganen, t, ex, nedrustningskonferensen i ochSfockholmskonferensen, finns posifiva tecken, Detfa ställer ökade krav pä vär svenskanedrustningspolitik. Vi kan aldrig slä oss till ro i förhoppningen attproblemen kommer att lösas av kärnvapenmakferna. Det är ju kärnvapenmakfernasom är problemens upphov. Men def är vi alla som blir kärnvapenkrigefs offer.Därför måste vi envetet hävda vär rätt att ställa krav. Vi inåste fortsätta attbidra med väl underbyggda nedrustningsförslag, som bygger pä god teknisksakkunskap, Kärnvapenfrägorna är och måste förbli det viktigaste i värnedrustningspo-lifik. Kärnvapen är som vapen unika genom aff de hotarmänsklighetens själva överlevnad. Den nukleära vintern har blivit ettvälkänt begrepp. Om så av alla kärnvapen kom till användning skulle,enligt flera rapporter, den nukleära vintern kunna utplåna allt mänskligt livpå jorden, Def förefaller som om den vetenskapliga världen är pä vägatt bli alltmer enig om att defta fruktansvärda perspektiv är en möjlig ellersannolik konsekvens av ett kärnvapenkrig, FN:s generalsekreterare kommer attutse en särskild expertgrupp, med svensk medverkan, för att fortsätta studiernaav dessa frågor, Def finns inget milifärt försvar mof ett kärnvapenkrig.Det enda försvar som är möjligt är atf med politiska medel förhindra aff krigetnågonsin bryter ut. Därför försvarar vi folkrätten och ger vårt stöd, t, ex, iFN. för fredliga lösningar av internationella konflikter. Därför ärnedrustningspolitiken en central del av vår säkerhetspolitik. hävdas det aft det är polifiska system och intevapen som ger upphov till krig. Fortsatta rustningar skulle vara def bästasättet aff garantera freden. Men detfa resonemang bygger på en felsyn. Vapnenär i sig ett utomordentligt allvarligt hot mot freden. För def första: Utvecklingen av militär teknik och doktrinökar risken för fatala misstag och felbedömningar, Pä def konventionella vapenområdet betonas snabbhet,rörlighet och överraskning. Anfall på en punkt skall kunna besvaras medmotanfall långt inne pä motståndarens territorium, Def militära tänkandet -både i öst och i väst - påminner i mycket om rena motsatsen fill vad vi villuppnå med de förtroende- och säkerhefsskapande åtgärder som diskuteras vidSfockholmskonferensen, Utvecklingen på kärnvapensidan - större träffsäkerhet,multipla strids-spetsar, möjliga genombrott inom ubåtsjakt, rymdvapen,"launch-on-warning", beroendet av datorer, m,m, - förstärker misstronoch skulle kraftigt öka nervositeten i ett krisläge. Avgörande beslut kankomina att fatfas inom sekunder eller minuter. Vilka verkliga möjligheter harde polifiska ledarna då att fä situationen under kontroll? För det andra: Kapprustningen urholkar det politiskaförtroendet mellan kärnvapenmakterna. När det begynnande 1970-talets avspänninginfe följdes av militär nedrustning, växte spänningarna och misstron. Kommer dä dagens begränsade avspänning aft följas avverklig nedrustning? Supermakterna har nyckeln. De kan välja aft söka säkerhetgenom nedrustning. De kan välja att kasta sig in i en rymdvapentävlan, affbygga uf missilarsenalerna i , att fortsätta med kärnvapenproven och atfblockera varje framsteg i de internationella förhandlingarna. Dä kommer ocksådef politiska förtroendet att äventyras, Deftillfälle som erbjuds måste tas till vara.