prot · G90993 · 1985-12-31 00:00:00 — vill vi införa ett skattesfopp såatt inte de besparingar vi föreslår kan leda till att människorna drabbas påannat vis genom kommunala skattehöjningar. Det här är ett led i en tillväxtfrämjande ekonomiskpolifik. Ett annat led är att förutom det sänkta skattetrycket i sig också draner användningen av den skatteform som är mest skadlig, nämligeninkomstskatten. Det är skatten pä inkomstökningar som motverkar arbete ochsparande. Det är genom sänkta skatter påinkomstökningar, sänkta niarginalskatter, vi kan skapa intresse för ökatarbetsutbud, för ökat sparande, och därmed ocksä en förbättrad tillväxt. Det ärgenom sänkta niarginalskatter också för normala inkomsttagare, inte bara förhöginkomsttagare, som vi kan skapa förutsättningar för en lugn avtalsrörelse.Detta leder till skattesänkningar i kronor räknat liksom fill att den andel aven inkomstökning som går till skatt kraftigt minskar. Vi menar att som ettförsta steg bör normala inkomsttagare inte ha i skatt på sinainkomstökningar. bör sedan den statliga skatten slopas helt. Det ledermed nuvarande situation till en ungefärlig marginalskatt pä . Regeringens politik är som vanligt ät andra hållet. Detinkomstskatteförslag som regeringen har lagt fram innebär, som redovisat, i realiteten skatfeskärpningar. Med optimistiskabedömningar av inflationsutvecklingen kommer regeringens förslag att leda tillskatteskärpningar bäde fotalt sett och med hänsyn tagen till de enskilda människornassituafion. Man inflafionsskyddar infe skafteskalorna, ochfinansministern gav klart besked när han sade att det intefinns något motiv eller någon vilja hos regeringen att införa någon form avautomatiskt verkande inflationsskydd - egentligen det enda som skulle kunna gemöjlighet fill lugnare avtalsrörelser och möjlighet till flerårsavtal.Inflationens urholkning av skattesystemet och automatiska skatteskärpningar ärnågonting som naturligtvis varje facklig organisafion ser illa pä och bör seilla pä. Man måste alltså sänka marginalskatterna, och när man hargenomfört en marginalskaftesänkning måste man veta att inflationen inte fartillbaka vad man vunnit. Man måste inflationsskydda skatteskalorna. Det finns naturligtvis flera åtgärder som måste vidtas föratt man skall kunna öka tillväxttakten, men detta är viktiga ingredienser. Ettsänkt skattetryck kombinerat med besparingar på den offentliga sektorn innebärför kommunsektorns del enligt våra förslag besparingar på ungefär 5,5 miljarderkronor . Våra förslag innebär som jag fidigare redovisat också sänktamarginalskatter. För de grupper som alldeles särskilt drabbas måste vividta speciella åtgärder. Det gäller i det fallet att också ta hänsyn till vadsom är rimligt när det gäller skatteuttaget. Vi har föreslagit att denkommunala beskattningen skall förändras så att kommunalskatten tas ut medhänsyn till försörjningsbördan, dvs. att man skall införa ett grundavdrag vidden kommunala beskattningen som ger till effekt en skattesänkning på 4 500 kr.per barn. Det är den enda lösning som är tänkbar för att man pä sikt skallkunna förbättra barnfamiljernas situafion. Det är inte möjligt att göra detgenom att fortsätta den karusell med bidragsökningar och skattehöjningar som präglarsocialdemokratisk politik. Tyvärr är vi moderater de enda som förordarskattesänkningar i stället för bidragsökningar för barnfamiljerna. Vi hoppasatt vi inte blir ensamma alltför . Det är viktigt att konstatera attmänniskorna nted största sannolikhet har samma uppfattning som vi: att sänktskatt är bättre än höjda bidrag som finansieras med ökade skatter. För mångafamiljer kommer det förslag som lagts fram av regeringen inte aftinnebära någon väsentlig förbättring eller någon förbättring över huvud taget.Man höjer ju oljeskatten, vilket ökar kostnaderna för uppvärmning. Vivet aft den största delen av småbarnen bor i villa fillsammans med sinaföräldrar. Villor värms ofta med olja, och oljeskatfe-höjningen kommernaturligtvis i så fall att innebära en ökad kostnad; oljeskattehöjningen kommersnabbt att äta upp den barnbidragsökning som föreslås - hur snabbt beror på hurstor volym olja som förbrukas. Regeringens politik går som sagt tvärtemot vad vi behöverför att åstadkomma en bra tillväxttakt i den svenska ekonomin. Visserligenföreslår man kommunala besparingar, men man föreslär ingen minskad detaljregleringav verksamhet, och man föreslår inget skattestopp för att undvika aftkommunerna kompenserar sig på medborgarnas bekostnad. Totalt sett, om manräknar med besparingar, minskningar av skafteunderlag och likviditetsindragningar,dras drygt S eller kanske in från denkommunala sektorn. Detta motsvarar, om man räknar på ett sätt som är svårt attgöra men som socialdemokraterna ägnar sig ät, , för ett hushållmed fyra personer - två vuxna och två barn. Den typen av räkneexempel ägnadesig socialdemokraterna åt i förra valrörelsen för att beskriva effekter avmoderata besparingsförslag. Vi accepterar inte det beräkningssättet. Vi anseratt kommunerna klarar den här typen av besparingar, men eftersomsocialdemokraterna uppenbarligen infe anser det skulle jag vilja frågaföreträdarna för socialdemokraterna: Hur kan ni acceptera att enfyrapersonersfamilj enligt ert eget tänkesätt får försämringar med , fill följd av era förslag fill förändringar på kommunsektorn? Socialdemokraternas familjepolitik är, som jag sadetidigare, utformad på det sättet att bidragen ökar och att skatterna samtidigtökar. Det är fillfällighefslösningar som över huvud taget inte är någralösningar utan som tvärtom tar mer från barnfamiljerna än de faktiskt tillfördem. Detta är en skattereform som leder till att inflationen även ifortsättningen kommer aff smyghöja skatterna. reformengenomförs kommer skatten att öka. Är det ingen som kan förklara för den socialdemokratiskaregeringen att man måste gä ifrån sina ideologiska bindningar om man skall hamöjlighet aft åstadkomma en tillväxt i den svenska ekonomin? Har man inteinsett att det krävs skattesänkningar, inte skattehöjningar, alt det krävsöppningar och möjligheter för enskilda människor, inte inskränkningar genomytterligare satsningar på och annan offentlig verksamhet? Den moderata politiken syftar, som jag har sagt,till att öppna möjligheter, fill att minska den offentliga sektorns monopol,till att ge människorna möjlighet att klara sig själva på egna inkomster efterskaft -man skall kunna leva på sin lön! Därför föreslår vi också besparingar ioffentliga utgifter, infe minst på den kommunala sektorn. 40ANNE (): Den kommunala sektorn har varit föremål föromnämnande i dagens debatt. Jag skall litet mer utförligt uppehållamig vid folkparfiets förslag beträffande kommuner och landsting. Det har sagtsatt - och jagtror att alla delar den uppfattningen - den kommunala ekonomin under de senasteåren har expanderat i alltför snabb takt. även om takten var ännu snabbareunder delar av 1970-talef, Denna kommunala expansion har bidragit fill vad vinu kan konstatera, nämligen en mycket dålig utveckling av reallönerna förmedborgarna. har påtalat detta . och därför ser videt som en viss framgång att det nu förefaller vara en uppfattning som delas avallt fler inom de politiska partierna. I finansutskottets betänkande, som vi nu debatterar,citerar utskottsmajorifeten ur finansplanen - och nian får förmoda medinstämmande. Utskottsmajoriteten säger att en snabbare expansion änvad tidigare förordat - det handlar om en procentenhet -skulle ledatill en skärpt konflikt mellan löntagarna och den offentliga sektorn om detrealekonomiska utrymmet. Det står vidare att i den mån denna konflikt tar siguttryck i en ökning av inflationen skulle konkurrenskraft, produktion ochsysselsättning komma att hotas. Finansministern underströk också detta i sittanförande . Vad det i klartext betyder, fru talman, är att omkommunerna växer alltför fort sä blir det ingenting kvar för höjda reallöneroch höjd köpkraft för hushållen. För den som är intresserad av en höjd reallönar det därför av mycket stor vikt att kommunernas expansion bromsas. Jag trorför min del och ser det som mycket naturligt att löntagarnas intresse för höjdareallöner är mycket stort. skulle läget i detta avseende ha varit bättre, omregeringen tidigare hade förstått denna konflikt och föreslagit indragningar istatsbidraget till kommunerna. 1 är beräknar man att kommunernas volymökningblir . vilket fakfiskt både är mer an den totala tillväxten i ekonominoch är väsentligt mer än den tillväxt av kommunernas ekonomi som förutsattes iden senaste långtidsutredningen, vilken har ställt sig bakom. Det ärtyvärr också sä att volymökningen faktiskt har blivit större än den prognos somgavs i början nv året. Därför finns det anledning att befara att även åretsprognos på kan komma att överskridas. Därigenom har faktiskt en stor delav det utrymme som långtidsutredningen beräknade för kommunsektorn för femär framåt redan tagits i anspråk. är kommunernas finansiella sparande stortoch växande. uppgick det till . För i årberäknas det till . På grundval av nu kända fakta kan detberäknas öka ytterligare 1987. När minskningar i statsbidraget till kommunerna hardiskuterats, har det ibland hävdats aft det är olämpligt eller direkt felaktigtatt göra besparingar i statsbidragen till kommunerna, eftersom det är statensbudget som har ett underskott. Kommunernas budgetar är balanserade, hävdas det.Det är i teknisk mening korrekt, men det bygger på att konnnunsektorn får ca 60miljarder kronor frän staten i olika former av statsbidrag. Det är faktiskt merän hela underskottet i statens budget detta är. För att komma till rätta med statens budgetunderskott ardet med andra ord nödvändigt att också titta pä statens bidrag till kommunerna,som faktiskt svarar för ungefär en femtedel av alla statsutgifter exkl.statsskuldsräntor. Det iir som jag ser det inte rimligt att kommunernalångsiktigt ökar sinafinansiella tillgångar, medan staten ökar sina skulder. Det finns därför bådesamhällsekonomiska och statsfinansiella skäl att begränsa expansionen ikommunerna liksom statsbidraget till dem. 1 allt väsentligt, fru falman. förefallerutskottsmajoriteten dela denna uppfattning. Den krifik som vi för fram frånfolkpartiets sida inriktas därför på tre punkter. För det första tror jag att många kommuner och landstingmed visst fog känner sig en aning lurade av regeringen. Under förra åretsvalrörelse förnekades att det skulle finnas något behov av permanentabesparingar i fråga om statsbidrag till kommunerna. Tvärtom kritiseradesfolkpartiet, liksom de andra borgerliga partierna, för att vilja ta ifrånkommuner och landsting pengar som man påstod var nödvändiga för att värna densociala tryggheten och för att skapa en rättvis fördelningspolitik. Detsammasades för övrigt när folkparti-centerregeringen föreslogbesparingar gentemot kommunsektorn. Jag har självfallet ingenting i sak emot att regeringen nuinsett att den hade fel. men jag kan också förstå de socialdemokratiskakommunal- och landstingspolitiker som känner sig besvikna över omsvängningen.Det hade. menar jag, varit betydligt rimligare att tala om redan när man komtill denna insikt, att det var nödvändigt med besparingar i statsbidragen tillkommunerna. För det andra menar vi att de föreslagna besparingarna äralldeles för små. Med utgångspunkt i konmiunernas beräknade inkomstökning 1987- den grundas på lönesumman och ar diirför inte särskilt svår attberäkna - och ocksä en rimlig inflationsprognos kan man säga attskillnaden mellan komniuneriins inkomster och utgifter kommer aft bli starktpositiv. Vi har i beräknat att det med hänsyn till deutgiftsförändringar som följer av ändrad befolkningssammansättning - framförallt att det blir färre skolbarn men flera äldre personer - blir kvar ett"överutrymme" pä åtminstone . Vi hardärför föreslagit att besparingar skall göras av den storleksordningen. 1 budgetpropositionen föreslog regeringen besparingar päbara . var regeringen uppenbarligen medveten omatt denna summa var alldeles för liten, eftersom det redan ibudgetpropositionen aviserades ytterligare besparingsförslag som skulle gällakommuner och landsting. Vi menar att det hade varit önskviirt och rimligt ochskulle ha skapat bättre förutsättningar för kommunalpolitiker ochlandstingspolitiker, att alla förslag presenterats . Det tyckeremellertid inte utskottets socialdemokrater, såvitt jag kan första. 1 dagensbetänkande står det i det avseendet att omfattningen av de totalabegränsningarna bör presenteras först nar utförligare underlag om utvecklingeni kommunsektorn föreligger senare i vår. Däremot får jag säga att regeringen förefaller ha tagitett visst intryck av kritiken, eftersom den presenterade förslag i gär, i ochför sig utan nägot utförligare underlag och faktiskt utan någon djuparebeskrivning eller analys över huvud taget av förslagens effekter pä kommuneroch landsting. Man kan möjligen förmoda att regeringen hade funnit att denanalys som gjorts, bl, a, i niotioner. Gärdagens regeringsförslag innebär att kommunsektorn kommer att PrOt. 1985/86:93 berövas 1987 ochytterligare ungefär 1,4 miljarder . Summan av dettainnebär att regeringen därigenom har givit ratt i fråga om nivånför besparingarna gentemot kommunsektorn. Den tredje punkt på vilken vi har krifik motregeringens politik gäller den valda metoden för besparingarna. 1985 valde man likvidifefsindragningar. De skulle betalastillbaka 1988, sade man. Några permanenta minskningar i statsbidragen skulledet inte vara fråga om. Det behövdes inte. . i budgetproposifionen, valde man att föreslåminskningar av ett antal specialdestinerade statsbidrag. Det handlade omsänkning av statsbidraget till lärariöner, avskaffande av bidraget till barn-och ungdomstandvården, sänkta bidrag till kollektiv persontrafik ochvägbyggande och litet sådant. Den valda metoden vittnar enligt min mening omtyvärr bristande kunskaper om hur det kommunala budgetarbetet fungerar. Minskningen av sådana här specialdestinerade bidrag kommernämligen i praktiken av kommunal- och landstingspolitiker att uppfattas som statligapekpinnar om att det är just på de områden där statsbidragen minskas som statenanser att besparingarna skall ske. Jag är självfallet medveten om att det intebehöver vara så. men i praktiken kommer det mycket ofta att uppfattas på detviset. Vi anser från sida att sädana statligapekpinnar varken är nödvändiga eller önskvärda, utan att kommuner och landstingsjälva bör fa avgöra var och hur de begränsningar som är nödvändiga skallgöras. Därför har vi förespråkat en generell metod förminskning av statsbidragen till kommunerna. Den innebär att en avgift läggs påkommunernas och landstingens totala skatteunderlag. Metoden har flerafördelar, som vi ser det. Den är neutral och lika för alla i den meningen attingen skillnad görs t. ex. mellan olika stora kommuner, mellan olika rika kommunereller mellan kommuner i olika delar av landet. Vårt förslag innebär att systemet för skatteutjänining pålängre sikt görs om till ett helt inomkonimunalt system. Det betyder att kommunernasjälva finansierar de överföringar som görs vin skatteufjämningssystemet tillde fnttignre kommunerna genom en nvgift på skatteunderlaget. Därigenom minskasstntens utgifter för skntteutjiimningsbidragen. och på det viset blir det ocksåen bespnring för statsbudgeten. hnr vi bernknnt denna avgift till perskattekronn. vilket ger i minsknde statsutgifter.Vi har ocksä föreslagit - på samma sätt som tidigare år- ntf någon kompensationtill koninuinernn för nvskaffnndet nv beskattningsrätten gentemot företag intesknll utgå. Det innebar nit staten besparas en utgift på ungefar 1.6 miljarderkronor. Den totala bespnringseffekten av de här generelln metodernn blir alltså6 niiljnrder kronor. Kommunerna får sjaUn välja inom vilka områden och pn vilknsiitt bespnringnrna skall ske. Vi tilltror vnra kommunalpolitiker fönnngnn attgöra detta utan koninuinnia sknttehöjningnr och nnser det därför olämpligt nitinföra en lag om konimunnit skattestopp. För nttntergn till de valda metodernn: 1 gnrdngens förslag presenterade '" regeringenytterligare en metod för indragning av medel från kommunsektorn, nämligen enhöjning av det kommunala grundavdraget. Den metoden kan synas generell i denmeningen att den inte utpeknr några speciella verksamhetsområden, men den ärinte neutral mellan olikn rika kommuner. I praktiken drabbar den nämligenojämnt, eftersom de uteblivna skatterna genom det höjda grundnvdraget slårproportionellt hårdare i kommuner med låg skattekraft än i kommuner med högsknttekrnff. Vi nnser ntt deftn är felaktigt. Som ett inslag i skattepolitiken anser vi attmarginnlskattesänkningar är betydligt viktigare än det här lagda förslaget, ochsom en metod för kommunala besparingar föredrar vi vårt generella förslng. Jag vill-vilket även gjorde iförmiddags-påminna om att det är uppenbart att socinldemokraternn nu kommerfill allt större insikt om att deras olika metoder för indragningar frånkommunsektorn kanske inte är så lyckade i alla avseenden, medan folkpartietsmetod ar en ganska bra sådan. Vi har, som jag nämnde tidigare, nvvisat minskningarna ifråga om de specialdestinerade bidragen. Beträffande alla dessa neddragningarförutom lärarlönerna hnr socinldemokraternn fått stöd av moderater ochcenterpartister, men förslaget om minskning av statsbidragen till lärariönerkommer pä grund av motstånd inte att förverkligas. Det hälsar vimed stor tillfredsställelse. Vi anser fnkfiskt ntt det är ganskn olämpligt attpeka uf lärarnas medverkan i undervisningen av barnen i skolan som ett passandebesparingsobjekt. Det som hände i går i utbildningsutskottet var attsocialdemokraterna valde att nnsluta sig fill metod med en sådangenerell indragning som jag just har beskrivit. Jag villgärna citera ur utbildningsutskottets i gär justerade betänkande: "Utskottet vill emellertid inte förorda denföreslagna formen" - det är alltså budgetpropositionens form - "avteknisk lösning pä hur ifrågavarande kostnndsansvnrsknll omfördelas inelinn stat och kommun . utskottetsmening bör indragningen nv medel frän kommunerna i stället ske genom engenerell metod, nämligen genom en nvgift på kommunernns skntteunderlag. Därmedblir det inte nödvändigt ntt som föreslagits i propositionen minsknstatsbidraget till bl. a. driften nv grundskolor och gymnnsieskolor." Jag tycker det nr mycket f illfredsställnnde nttutbildningsutskottets majoritet på dettn sätt kunnnt tillstyrka folkpartietsmotion. Det gindde mig mycket ntt höra finnnsutskottets ordförandetnla om den här händelsen med uppriktig glädje. Jng hoppns att hnn flera gångerkommer aft känna uppriktig glädje över att överge socinldemokrntiskn förslngfill förmån för folkpnrtistiska. Jng vill slutligen ta upp fragnn om dennuvnrnnde utformningen nv de specialdestinerade bidragen. Enligt min mening ärde i många fall alldeles för detaljerade och för styrande för verksamheternnsutformning. Av snmmn skäl som vi inte vill pekn ut vissn områden som lämpligaeller olämpliga bespnringsobjekt vill vi inte heller ntt stnten genomdetnljregle-ringar sknll föreskrivn ntt verksnmheten skall bedrivns pn det enneller det undra sättet. Därför hnr vi i nndra snmnianhnng nktunlisernt frågnnom en öknd schnblonisering nv de specinldestinernde bidragen. ar ochschabloniseringar bör göras i samband med aff ett nytt förslag till system förskatteutjämning behandlas. En proposition härom var aviserad till senare i vär. Mendetta har dementerats i ett pressmeddelande frän . Detförefaller som att det inte kommer någon proposition om skatteutjämning, vilketvi beklagar. Det kommer ändå att finnas anledning att återkomma till frågan omskatteufjämningssystem. har redan yrkat bifall till allaav avlämnade reservafioner, varför jag infe behöver göra det. 41 BO () replik; Jag är helt överens med om affkommunernas finansiella utrymme mäste begränsas. Vi har i stort sett sammabedömning av vilka möjligheter som finns för aff göra sådana begränsningar. Menfolkpartiet har angett ett belopp som är nästan 1 miljard större än det vimoderater föreslagit. Vad som förvånar mig litet är den plädering som AnneWibble gör för aff införa ytterligare en rundgäng för att lägga en skatt påkommunalt skatteunderlag, så att kommunerna i realiteten betalar sina egnabidrag. Visserligen talade om en ambition att försöka ändrareglerna för specialdestinerade bidrag med ökad schablonisering. Nog är det välsä att det rimliga hade varit aft ha som ett mål aft försöka ta bort den härtypen av bidrag och faktiskt se till att pä det viset minska detaljregleringen.Man bör göra det så snabbt det går med hänsyn till den tillväxttakt som gerkommunerna utrymme att klara det hela. Det går inte att göra pä ett, två . Det förvånar mig litet aff man väljer just den väg sominnebär en rundgång så att kommunerna via en extra skaft får betala sina egnabidrag. Jag är ocksä litet förvånad över att man avvisar tanken pä ettkommunalt skattestopp. Det finns uppenbara risker aft vissa kommuner kommer attutnyttja en indragning av begränsning av det finansiella utrymmet för att höjaskatten, även om man kan ha andra mofiv för det. Det kan finnas rentideologiska mofiv. Jag tvivlar inte på attfolkparfister ute i kommuner mänga gånger försöker begränsa skaftehöjningar,.Men det finns även andra kommuner, andra majoriteter och partier, Effskattesfopp skulle vara en garanfi för att inte medborgarna behöver betala denhär typen av indragning. Anf.42 () replik; tog upp tvä frågor. Jag skall börja med densenare, nämligen frågan om skattestopp. Precis som vi av flera skäl som jagnämnde fidigare tycker att det är viktigt med självstyrelse tycker viaft det är viktigt aft kommunen själv beslutar om sin skattesats. Vi har därförunder motsatt oss att man inför en lag om kommunalt skattesfopp. Vad beträffar propåer om att vår metod skulleinnebära något slags rundgäng har jag faktiskt svårt att förstå dem. Jag kaninte inse att ett inomkommunalt system, där kommuner finansierar bidrag tillfatfiga kommuner, skall behöva kallas för ett rundgångssystem, som ju lätt fåren 6 protokoll 1985/86:93-94 Prot.1985/86:93 negativ klang. Det handlar om att alla kommuner är med om attfinansiera de bidrag som man enligt olikakriterier kommer överens om att betala ut till de kommunersom behöver bidrag. Detta är, som jag ser det, ingenting annat än en ganskasolidarisk omfördelning mellan kommuner. Under deftn anförande överfogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar, 43 BO () replik: Det som egenfligen är avgörande för denkommunala självbestämmanderätten är ju möjligheten aft inom vissa ramar somdras upp på ett eller annat sätt bestämma fördelningen av de resurser somfinns. Man kan genom ett kommunalf skaftestopp mycket väl göraomprioriteringar, förändring av verksamheter och annat, som är ett viktigt ledi den kommunala självstyrelsen. Men vi kan ju verkligen infe frän riksdagenssida acceptera en alltför kraftig förändring av den kommunala beskattningen,för det påverkar samhällsekonomin i stort. Det är alltså inte möjligt för ossatt acceptera exempelvis kommunala skaftehöjningar som urholkar ambitionen attsänka marginalskatterna. När det gäller frågan om bidragenfrån staten till kommunerna, så är vi överens om att vi måste ha ett välfungerande skatteufjämningssystem. Detta är nödvändigt för aft vi skall kunnastödja de kommuner som har ett dåligt skatteunderlag eller som på grund av sinstruktur är i den situationen att de har problem. Men att dä välja att behållade specialdestinerade bidragen i största utsträckning innebär att man hällerfast vid ytterligare en typ av bidrag som enligt vår mening böravvecklas. Vi tar ett antal steg för att avveckla dem . Att behålla dessabidrag och i stället lägga en avgift pä kommunerna innebär egentligen att detblir en skaft pä det kommunala skafteunderlaget. Jag upprepar att det blir enskatt pä skatteunderlaget, och det blir naturligtvis en rundgäng, för då tarstatsverket in pengar från kommunerna och ger sedan ut nästan lika mycket ispecialdestinerade bidrag och skatteutjämningsbidrag. Detta måste bli enrundgång.