prot · G909124 · 1985-12-31 00:00:00 — IvarFranzén inledde sitt angrepp mot mig med att säga att inget av OECD-ländernahar så stor del elvärme som , Det är riktigt. Vårt land ligger mycketlångt norrut, och vi behöver mer el för uppvärmning, I behöver maninte så mycket elvärme. Jag tror att t, ex, talmannens solbränna är ett bevispå att han njufit av en varm sol, kanske någonstans vid , Det ärklart att man i länder med ett sådant klimat inte behöver lika mycket el föruppvärmning, utan mer kan inrikta elanvändningen på näringslivets behov. Detär en intressant fråga som tar upp. Jag skulle vilja fråga: Vad ärdet för råd och anvisningar som vill ge alla de elvärmekunder somfinns i ? Blir det högre energi- eller elpriser? Skall de ta bort sinelpanna och i stället stoppa in en oljepanna eller fastbränslepanna, som kommeratt kosta mer och som kommer att puttra ut en massa eländiga avgaser urskorstenen -t är det dettaSverige vi vill ha? Tänk på skogsdöden i andra delar av - det är välingenting eftersträvansvärt att övergå från el till någonfing annat som ärvärre. Närdet gäller regionalpolitiken konstaterar jag att strävan är att gåöver till marginalkostnaden, och då kommer helt uppenbart de'elintensivaanläggningarna att vara de som i första hand drabbas - skogsindustri och mycketannat. På den punkten är varken regionalpolifik eller dessenergipolitik trovärdig. Man skall spara, sätta in ytterligare ett glas ifönstren, och det skall på något sätt vara en del av lösningen för energipolitiken. Jagtror att det vore bra för att sätta in en extra ruta för att fåfönstren så klara att även kan se verkligheten utanför med litet störrerealism. Prot.1985/86:124 Anf. lO () replik: 23 april1986 Herr talman! Om det är något somjag är ute efter så är det en konstruktiv r- I- I och saklig debatt. Självfalletär det inte möjligt att i ett anförande - som visserligen varade väl 25 minuter- hinna med mer än exempel i ett så vitt ämne som energipolitiken. När jagsade att den tredje rutan kunde spara lika mycket energi som ett av vårastörsta kärnkraftverk producerar, så var det självfallet ett exempel. Det gåratt visa på många sådana möjligheter. I ett nybyggt hus, som använder dagensteknik på ett rationellt och realistiskt sätt, är varmvattenförbrukningen denstörre energiposten och energiförbrukningen för uppvärmning den mindre - dettapraktiskt taget oavsett i vilken del av landet det ligger. Den energieffektivitet som vi talar för kan ocksååskådliggöras genom att man ser på hur mycket energi det egentligen går åt. Omvi skall producera el i kondenskraftverk, går det åt ungefär 2-2,5 gånger såmycket energi som om vi eldar i vår egen panna. Låt oss säga att vi i ställetanvänder värmepump -bränsledriven, gasdriven eller vad ni vill - dä åtgår baraungefär en femtedel av energin jämfört med att producera värmen via elströmfrån ett kondenskraftverk. Det är detta enorma energislöseri jag vill påtala.Vi förstår ju alla att denna mycket större bränsleförbrukning måste betalas avnågon. Och att det skulle påverka miljön positivt att använda mera bränsle trorjag inte ens vill stå här och säga. Den effektivaenergianvändningen är alltså något av ett huvudtema i vår energipolitik, ochden är rnycket realistisk. Vidare är det ju, som jag tidigare sade, fråga om attanvända de energislag som verkligen passar in i naturens eget energikretslopp.Dä är det biobränslena som blir aktuella. Det finns möjlighet att produceragas av organisk substans frän åkrar, skogsavfall och mycket annat. Det är inte bristen på energi som är problemet, utan detär bara en fråga om att använda energin effektivt, på ett sådant sätt att viverkligen bevarar och skyddar vår miljö. Vill man göra det, mäste man väljacenterpolitiken. 11 () replik: Jag vill läsa upp litet ur en bok som kom utför en månad sedan, SOU 1986:16 Vägar till effektivare energianvändning. Det ären socialdemokrat som har haft enmansuppdrag, Per , Han säger atteftersom det kan bli fråga om stora samhällsekonomiska påfrestningar bör mankunna tillgripa långtgående styrmedel. På s, 60 står: "Som alternativ fill att styra bort elanvändning medhjälp av prishöjningar kan administrativa styrmedel utnyttjas. Med restriktioner och förbud för vissa typer av elanvändning kan behovet att bygga nya elproduktionsanlägg ningar minskas.-------------------------- Även för elleveranser till industrinkan restriktioner Det här ärcentralstyrning det, herr talman! På ett annat ställe i boken säger , vårriksdagskollega: "Merparten av den elanvändning som kvarstår efter prishöjningar på resp, torde vara tämligen prisokänslig," Då är det den elintensiva 56 industrin som fallit bort. På s, 54 står det: "Eftersom många av de elintensivaföretagen ligger i glesbygd, kan man emellertid inte bortse frän attregionalpolitiska problem kan komma att förstärkas." Därmed är det ett grundskott mot regionalpolitikatt bedriva den energipolitik som ni just nu och harbedrivit, 12 () replik: Även om socialdemokraterna i mångt och myckethar ställt upp på politik, går det knappast att läsa ur ensocialdemokratisk utredning och direkt pådyvla utredningensuppfattningar utan prövning. Det är litet magstarkt. Låt mig referera till en känd vetenskapsman, ,, som på vetenskaplig grund har visat att vi med en elanvändning istorleksordningen (miljarder kilowattimmar) kan avsevärt öka -möjligen t, o. m, fördubbla - vår industriproduktion och ha kvar denmest nödvändiga delen av elvärmen. Det finns alltså goda möjligheter med i dagkänd teknik, och självfallet kommer framtiden att bjuda ännu bättre teknik. Många elabonnenter har på sätt och vis lurats in påelvärme - är ju oljan billigare än elen igen. Men många har varit såförståndiga att de har valt vattenburet system. För dem kommer det på dentidsaxel vi har framför oss, , att vara fullt möjligt att effektiviserasin elanvändning med isolering, värmeåtervinning osv. Detta kommer att blilönsamt, för en viss ökning av energipriserna kommer vi under alla förhållandenatt få. Till dem som har direktverkande el vill jag inte här i dagge något generellt recept, men det kommer säkerligen luftburna system,samordnad venfilation m, m, som gör att man även där kommer att hittaalternafiv som är billigare än fortsatt elvärme, om man skall anknyta till dekostnader som en ny elproduktionskapacitet kräver, , vi har pä saklig grund byggtunder vårt ställningstagande och kan punkt för punkt visa att det är förkonsumenten det lönsammaste alternativet. Framför allt ger det konsumenten envalfrihet som inte finns i det centraliserade elsamhälle som . Denna frihet tror jag att elabonnenterna kommer att vara särskilttacksamma för om vi, som jag tror, lyckas genomföra energipolitik. Talmannen anmälde att Per-RichardMolén anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. 1985/86:12423 april 1986 13HÄDAR (): I energidebatten talas det ofta om energi somvore det ett entydigt begrepp. Vi läser t. ex. om hur förbrukningen av energi iSverige och i världen steg, för att därefter sjunka och sedanbörja sfiga så sakta på nytt. Kanske borde vi som debatterar energifrågor ägnastörre kraft åt att söka förklara att energi kan vara olika saker för olika ändamål- jag återkommer fill detta. Den mängd energi som vi i och andra länderanvänder för att värma hus, kontor och fabriker har minskat. Det har viåstadkommit genom att täta gamla hus och bygga de nya husen på ett sätt sombättre tillvaratar energin.Genom att bl. a. utnyttja datatekniken har industrin kunnat spara och återvinnamycket energi för produktion av värme. Som vi alla vet, går det åt mycket värmeinte minst vid tillverkning av papper och stål. Också inom transportsektorn har utvecklingen gått framåt.Nytillverkade bilar drar mindre bensin än motsvarande äldre modeller. Enliknande utveckling är på gång inom sjöfarten och civilflyget. Som en följd av detta och mycket därtill har den totalaförbrukningen av energi för uppvärmning och för drift av maskiner ochtransportmedel kunnat dämpas. Även den internationella lågkonjunkturen i slutetav och , som till en del berodde påOPEC-ländernas kraftigt höjda oljepriser, betydde mycket för att nedgången ienergiförbrukningen i världen blev så stor som den blev. När oljan blev dyraresökte man sig bort från den och gick över till andra energislag. Resultatet blevatt världens oljeförbrukning minskade drastiskt in . Det är denna utveckling vi nu skördar frukterna av. Näroljan sjunker i pris är detta ett resultat av en marknadsmässig anpassning tillnya relativpriser, I många länder, däribland , har denna utvecklingpåskyndats av energiskattepolitiken liksom av satsningen på energihushållningoch utvecklandet av metoder för användning av kol, biobränslen och andraalternativ till oljan. Det har varit en framgångsrik pohtik. Vi kan därför gemensamt glädja oss åt de sänktaoljepriserna. De har inte kommit av sig själva. De är resultatet av de mångamänniskornas sammantagna insatser - i och i andra länder - för attminska sin oljeanvändning. Näringslivets förmåga att snabbt anpassa sig tilländrade priser och att utveckla ny energiteknik förtjänar också våruppskattning. Av långsiktig betydelse är det energiforskningsarbete sombedrivits. Den kraftiga sänkningen av oljepriset har kommit som enfin present till det svenska folkhushållet. Vår handelsbalans har starktförbättrats, inflationen har dämpats, och förutsättningarna för verkligtillväxt är nu påtagliga. Glädjen över oljeprissänkningarna delar vi med allaoljeimporterande länder. Inte minst tänder de nytt hopp i de många somunder fick se sina planer på tillväxt och social utveckling sköljasbort av den då allt dyrare oljan. Om oljepriserna under ligger kvar på låg nivåpåverkar detta också den svenska energisituationen. Ett påtagligt resultat bliratt lönsamheten i de investeringar som gjorts för att ersätta olja medinhemska bränslen minskar radikalt eller kanske går helt förlorad. Några nyasådana investeringar av betydelse är heller knappast att räkna med sä längepriset på råolja ligger på fatet. Behovet av olja växer emellertid när produktionen ökar,och produktionen är nu på väg uppåt i många länder. Behovet av olja är stort,inte minst i de som saknar egna energitillgångar och som kombinerar ensnabb ekonomisk tillväxt med en snabbt växande befolkning. Det finns därförskäl att tro att de nuvarande mycket låga priserna på olja kan komma att stigapå nytt, kanske . Om denna bedömning är riktig, vore det oklokt att nu låtaden satsning som gjorts på inhemska bränslen gå förlorad. De kunskaper viförvärvat finns givetvis kvar, men det vore olyckligt om de som under de gångnaåren satsat sig självaoch sina pengar på att bygga upp en marknad för inhemska bränslen Prot.1985/86:124 nu skulle få anledning att känna sig lurade av statsmakterna. De lågaoljepriserna fär också betydelse för användningen av kol och ] ~ naturgas idet svenska energisystemet. Också kolpriset har sjunkit, men inte ° ' Hka snabbtsom priset på olja. utgick man från att det skulle råda ett närasamband mellan priset på kol och priset på olja. Sambandet finns säkert, menförskjutningen kan vara större än väntat. För användning av kol har vi strängamiljöbestämmelser, och det är som det skall vara. Faktum är att dessabestämmelser är hårdare än bestämmelserna för användningen av olja. Detta harvarit naturligt under ett skede då oljeanvändningen successivt minskat ochgamla anläggningar efter hand tagits ur bruk. Skulle oljeanvändningen undernågra år komma att ligga kvar på oförändrad nivå eller kanske t, o, m, stiganågot, kan det emellertid finnas skäl att se över miljöbestämmelserna i frågaom eldning med olja. En utgångspunkt bör dock vara att vi inte genom ökadeinvesteringar låser oss vid en stor oljeanvändning. Vill vi hållaoljeförbrukningen nere, vore det oklokt att framtvinga miljöinvesteringar föroljeanvändning som snabbt kunde bli värdelösa. Däremot kan det finnas skäl attpröva frågan.om vilka svavelhalter som skall tillåtas i den olja vi använder.Den teknik för Svavelrening som har utvecklats ger oss möjlighet att ställahöga krav på lågsvavlig olja i våra förbränningsanläggningar. Utvecklingen av ny, miljövänlig teknik för hantering ochförbränning av kol och för rening av rökgaser bör uppmuntras. Svensk industriligger redan långt framme i dessa avseenden. Efter hand som allt flera länderskärper sina miljökrav bör detta ge utslag också i en ökad efterfrågan påsvensk energiteknik. Ett energislag som väckt ökat intresse är naturgasen.Orsaken är bl, a, att naturgasen är en mycket ren form av energi, frånmiljösynpunkt en av de allra bästa. Tillgången på naturgas har också visat sigvara betydligt större än vad man kände till . Storagasfält finns bl, a, i , dvs, i vår omedelbara närhet. Priset pånaturgas har också sjunkit rejält på den internationella marknaden. Sammantagetgör detta att det kan bli intressant att öka användningen av naturgas i Sverigeutöver vad som redan är beslutat. Förutsättningen är dock att gaspriset ärkonkurrenskraftigt. Så är emellertid inte fallet beträffande den naturgas somnu börjat tas in från och säljas i , De priser som den svenskeimportören betalar enligt ingångna avtal gör detta till en förlustaffär som kanverka dämpande på den vidare utvecklingen av naturgas i , Regeringen har medverkat i förhandlingar, vilka resulterati bildandet av ett naturgaskonsortium, som i ett gemensamt bolag sammanförsvenska köpare av naturgas med danska och norska statliga naturgasproducenteroch den internationellt verksamma energikoncernen , Från sidahar vi inte rest invändningar mot detta företag, som är ett resultat avregeringens förhandlingar. Det är vår förhoppning att företaget skall bliframgångsrikt, även om problem förvisso kan uppstå när köpares och säljaresintressen skall vägas samman inom ett och samma företags väggar. Vad gäller bränslen för uppvärmning m, m,finns det alltså, som jag ser det, goda möjligheter att genom fortsatt hushållning och ny 59 teknikhälla nere den totala användningen och kraftigt reducera demiljöskadliga utsläppen. Det finns också många olika slags bränslen att tillgå. Vad elkraften anbelangar är bilden en annan, och deenergipolitiska problemen mera komplicerade. Jag vill här knyta an till vad jag sade i början om attenergi för olika ändamål kan vara olika saker. Energiminister ofta framhålla, att energiförbrukningen i har minskat. Honframmanar en bild av att kärnkraftsavvecklingen därför inte behöver bli någotriktigt stort problem. Men, fru talman, verkligheten är att elförbrukningen underde senare åren har ökat snabbt. Även om ökningstakten kan dämpas finns detmycket i utvecklingen framöver som tyder pä att efterfrågan på el kommer attfortsätta att stiga. Jag syftar då inte på användning av el för uppvärmning,utan på användning inom områden där el inte kan ersättas med energi i andraformer. Vad gör är att hon lägger ihop bränslen ochel. Men det är som att lägga ihop äpplen och päron. Riktigt missvisande blirdet om man går vidare i resonemanget och vill hävda, att då efterfrågan påäpplen minskar kan man, utan att det skapar problem, hugga ned en stor del avpäronträden. Då stämmer det inte alls, särskilt inte som behov och efterfråganpä päron tycks öka, om också i varierande takt. Jag medger gärna att uppfattningarna omframtidens elbehov infe är entydiga. Det finns t, ex, seriösa forskare somhävdar att industrins efterfrågan på el kommer att minska efter hand sommodernare processer och maskiner tas i bruk. Jag ser gärna att utvecklingen gerdem rätt, men mot deras antaganden står industrins bedömningar, och de talarett annat språk. uppfattning om kärnkraftsavvecklingen harinte ändrats. Folkomröstningsbeslutet ligger fast, men problemen medavvecklingen bör inte underskattas. Sannolikheten talar för att avvecklingenblir besvärlig. Kärnkraften svarar för närmare hälften av den el viförbrukar. Att minska elkonsumtionen till den nivå vi kanproducera utan kärnkraft låter sig svårligen göras. Ännu finns det heller ingafullgoda förslag till hur ersättning av kärnkraft med ny kraftproduktion skallske. Min slutsats är att mycket arbete återstår innan slutliga,konkreta beslut om hur kärnkraften skall fasas ut ur det svenska energisystemetkan fattas. beskrivning av partiernasställningstaganden inom energiområdet är, milt uttryckt, vilseledande. Den gerintryck av att moderata samlingspartiet fungerat som en konsekvent förkämpe förkärnkraften och dess vidare utveckling i . Men så är det inte, Ifolkomröstningen stödde linje 1, med krav på kärnkraftenstotala avskaffande. Det är naturligtvis sak att avgöra om de villbyta politik som man byter skjorta. Men handlar man så, särskilt i en fråga därlångsiktigheten är så väsentlig som den är inom energipolitiken, minskar manockså trovärdigheten i de ställningstaganden man nu gör. Den beskrivningPer-Richard Molén gav av inställning i energifrågorna känns jaginte vid. Den har föga med verkligheten att göra. Energifrågornas nära samband med miljöfrågornahar regeringen markerat genom att lägga ansvaret för båda frågorna på Det ger mig också anledning att dubbelt understryka, att vi i Prot. 1985/86:124 betraktar de fyra outbyggda älvarna som en del aven omistlig miljö. Älvarna är inte bara vackra och har storbetydelse för turism och rekreation. De utgör också viktiga delar av ettekologiskt och socialt system. Vi i känner ett stort ansvargentemot nuvarande och kommande generationer för att älvarna och de friaforsarna bevaras. Inom energipolitiken måste vi ha en helhetssyn på miljön -en inriktning på miljöförstöringens orsaker och inte bara på dess symtom. Närman bedömer vad som bör göras, bör man se på hela processen och desskonsekvenser för miljön. Insatserna ger ofta bäst resultat om de sätts intidigt i kedjan. Därför kan det t. ex. löna sig att lägga mera pengar på attminska svavlet i bränslet än att satsa dem på kalkning av sjöar som redan försurats. Det ärockså viktigt att beprövad teknik görs alltmer miljövänlig. För reningen av svaveldioxider finns flerakommersiella fungerande tekniker att välja mellan. De skall användas, så attsvavelutsläppen minskar i den grad som behövs för att nedfallet av svavel skallkomma till den nivå som mark och vatten kan klara utan att ta skada. En annan bov i försurningssammanhanget är kväveoxiderna.Erfarenheter från förbränningsanläggningar i bl, a, visar, att detockså på detta område finns teknik som kan kraftigt minska problemen. Vi själva är de största nedsmutsarna av den svenskaluften. Men stora mängder smuts kommer från annat håll, ochPolen svarar tillsammans för en lika stor del av nedfallet i som våregen samlade industri, I kan miljösituationen på mänga håll, utanöverdrift, beskrivas som katastrofal, I Erzgebirge vid gränsen mellanTjeckoslovakien och kan inget skogsbruk längre bedrivas, I devästra delarna har skadad och död skog tagitsbort. Någon ny skog lär inte växa på de stora sammanhängandearealerna, om man inte vidtar mycket kraftiga åtgärder för att förbättramarken. En avgörande förutsättning är förstås att utsläppenbegränsas. Där syns inga tecken på förbättring, trots att Tjeckoslovakienanslutit sig till 30-procentsklubben, Situationen i är, som alla vet,likartad. Här i kammaren råder bred enighet om att miljöproblemeninte kan lösas enbart på nationell nivå, Alla är ense om att den svenskainställningen till miljöfrågorna mäste genomsyra vårt internationella agerande. Svensk medverkan i tillkomsten av en europeiskluftvärdsfond kunde vara ett uttryck härför. Fondens uppgift skulle vara attgenom krediter underlätta att åtgärder kommer till stånd som leder till mindreutsläpp. ligger i vissa avseenden före väst iforskningen om sambandet mellan utsläpp och skogsskador. Att insikten inte letttill åtgärder har tveklöst med dessa länders ekonomiska situation att göra.Nordiska rådets internationella konferens omgränsöverskridande luftföroreningar kan vara den rätta tidpunkten att ta ettsteg framåt i detta arbete. Kan pä ett konstruktivt sätt medverkatill att länder som och på allvar griper sig an meduppgiften att begränsa sina utsläpp, gör vi en viktig insats också för vår egenmiljö. Jag yrkarbifall till reservationerna 23 och 26, 61 Prot.1985/86:124 Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 14PER-RICHARD MOLEN (m) replik: Jag noterar att har givit uttryckför en uppfattning som mycket väl sammanfaller med de miljöpolitiska synpunktersom vi moderater har. Vi har inte bytt skjorta när det gäller energipolitiken.Vi driver en konsekvent energipolitik. Jagskall vara mycket ärlig-ovanligtärlig kanske i en sådan här debatt - och säga att vi från moderat sida ärberedda att undersöka på vilket sätt vi skall kunna undvika den elbrist somhotar och vilka alternativ vi måste finna för att lösaproblemet. Det är en stor fråga, en svår fråga. Inte desto mindre måste vi taitu med den för att finna en lösning. Det är vårt ansvar som politiker. Jag noterar att säger att problemet medkärnkraftsavvecklingen inte får underskattas och att mycket arbete återstår.Men problemet är att vi inte har så mycket tid att fundera, vi måste komma tillhandling. Och vilka är lösningar för att tillgodose den ökadeförbrukning av el som vi uppenbarligen är överens om måste tillgodoses för attvi skall kunna få samma ekonomiska tillväxt som andra industriländer kan kommaatt uppnå tack vare att de har en positivare syn på en del energislag? 15 HÄDAR () replik: Det är bra att vill varaärlig, det är extra bra om han vill vara ovanligt ärlig. I sitt första anförande höll ett lovtaltill kärnkraften. Man fick det intrycket att moderata samlingspartietkonsekvent och entydigt har stött kärnkraftsutvecklingen i , har arbetatför kärnkraftens bevarande och en fortsatt utveckling av den. Jag erinrade omatt i folkomröstningen stod bakom alternativ I, där man krävde ettavskaffande av kärnkraften. Jag vill därför fråga : Vad ärmoderaternas linje? Skall kärnkraften avvecklas eller utvecklas? ge ett klart och entydigt svar på den frågan skullediskussionen vinna i klarhet. 16 () rephk: Alternativ 1 innebar att man inte skulleavveckla kärnkraften förrän anläggningarna inte uppfyller de säkerhetskrav somman har all anledning att ställa på kärnkraften. Skillnaden mellan alternativ 1och alternativ 2 var att man i det senare fallet dessutom ville - och detförvånar mig kolossalt att kunde ställa upp på det - atttillkommande anläggningar för produktion av el skulle vara samhällsägda. Denuppfattningen rimmar illa med det varma tal om marknadsekonomi och privatägande som nu ger uttryck för. När dessaalternativ tecknades och vi hade en utbyggnadav kärnkraften, hade vi nog alla en ganska stark känsla av att vi underrättmånga år framöver skulle ha riklig tillgång på elenergi. 62 , för att begränsa migtill dem, har det visat sig att elförbrukning- enharlegatmellan7och 10 %perårochatt vi nu nästan slår huvudet i taket, Prot.1985/86:124 Skall vi, vilket är helt sannolikt, ha en elförbrukningsutveckling som 23april 1986 stämmer överens med , med vilka vi skall konkurrera, [ ~ kommervi upp i en elförbrukning som ligger kring , Vi har enkapacitet när dét gäller billig elkraft som ligger vid högst ca , , när vi har facit i hand, tycker jag att detta är ett kolossalt stortproblem. Vilken är lösning på detta problem? 17 HÄDAR () replik: Pade sedlar som partierna ställde sig bakom ifolkomröstningen hade linje 1 och linje 2 en framsida som var ordagrantgemensam. Där krävdes, , att kärnkraften skulle avvecklas.Moderata samlingspartiet stod bakom kravet på kärnkraftsavvecklingen. Nuförsöker ge en annan bild av moderata samlingspartietsagerande. Det må vara hans rätt att göra detta, men det är inte särskiltsnyggt. Skillnaderna mellan valsedlarna för linje 1 och linje 2var att linje 2 också hade en baksida, där man beskrev vilka åtgärder man villevidta för att inleda arbetet på att åstadkomma det som man gemensamt med linje1 stod för, nämligen kärnkraftsavvecklingen.