prot · G909123 · 1985-12-31 00:00:00 — Vi är väl alla medvetna om att man här i detta hus och iregeringskansliet har ett betydande ansvar när det gäller att reparera misstagsom har begåtts tidigare och att lösa problem som har lämnats olösta alltförlänge. Vi har från regeringens sida försökt att med särskild energi angripaproblemen inom högskolans område när det gäller den tekniska utbildningen ochforskningen. Men allteftersom problemen analyseras framgår att det omhögskolans långsiktiga problem skall kunna lösas nog krävs bredare insatser ochstörre grepp än dem vi har tagit. Till slut, herr talman, vill jagsäga att jag tycker att också har rätt i fråga omstorstadsregionerna. Men jag vill formulera om hans uttalande en smula: Han harrätt i att vi inte skall skapa motsättningar mellan de människor som bor i desmå orterna och dem som bor i storstäderna. Om detta skall vara centerpartietslinje i diskussionen om vär tillväxtpolitik, är det mycket beklagligt.Tillväxten finns ju i många boningar, men dynamiken och växtkraften i vårastorstäder får vi inte förstöra. Anf.14 (): Jag har begärt ordet därför att jag tycker attfinansministern har givit ett ovanligt magert svar. Det gällde ju ändå åtgärdersom skall främja den ekonomiska tillväxten. Jagkom att tänka på ett känt yttrande av . Han sade ju att denförnuftige söker forma och anpassa sig efter väriden, medan den oförnuftigesöker forma och anpassa världen efter sig, och därför skapas alltframåtskridande och all ekonomisk tillväxt av oförnuftiga. Nutillhör finansministern de förnuftiga i samhället, och det kan möjligenförklara varför svaret var så torrt och föga stimulerande när det gäller denekonomiska tillväxten. När finansministern skall börja redogöra för devikfigaste orsakerna till ekonomisk tillväxt, kommer han helt otroligtdragandes med devalveringen , När man frågar vilkaåtgärder som är de viktigaste för det ekonomiska framåtskridandet, skulle juingen först och främst svara att man skall devalvera. Det har inte med detekonomiska tillväxtproblemet att göra, utan man devalverar när ekonomin är urbalans, vilket då var fallet. Därutöver hade man devalverat dessförinnanmed , och sedan kom dollarns uppgång som innebar en ytterligare devalveringav den svenska kronan med , I det sammanhanget var den förstnämndadevalveringen en mindre del, men den var en balansskapande åtgärd, inte enåtgärd som syftade till att skapa ekonomisk tillväxt. Vidaresäger finansministern - och även det är helt otroligt - att det gäller attskapa insatser för att förbättra utbildningsstandarden för de breda grupperna isamhället. Det är i och för sig helt riktigt, men alla vet att de senastinförda fonderna, förnyelsefonderna, som är en av de störstautbildningsinsatserna någonsin, inte alls tillkom för att främja utbildningen.Det gick inte alls till så att man frågade: Vad skall vi i göra för attskapa ekonomisk tillväxt och för att främja utbildningen? - Jo, vi måste haförnyelsefonder! Det var ett krav från LO:s sida att sådana fonder skulleinrättas - annars skulle man inte gå med på låga löneavtal vid 1985 årsförhandlingar. Om finansministern läser innantill i finansplanen, skall hanfinna att han där uttrycker sin stora förhoppning att arbetsmarknadens partertar hänsyn till att de s. k, förnyelsefonderna skall inrättas. Detär typiskt för att man så snart man har ett problem skapar nya fonderoch tror att bara man tillskapar en fond så löser man alla problem. Jag hartidigare sagt: "There is no country in the world being as fond of funds asSweden", dvs, det finns inget land i världen som är så förtjust i fondersom , Slutligensade finansministern att hög ekonomisk tillväxt inte är ett självändamål ochatt det är viktigt att framhålla att man inte till varje pris skall eftersträvahögsta möjliga tillväxt. Det finns ingen människa på jorden som säger att manskall eftersträva högsta möjliga tillväxt, utan alla menar att det är fråga omen avvägning. Det är egentligen en självklarhet. Men finansministern avslutarsitt svar med att framhålla denna självklarhet och tycker t. o, m, att det ärviktigt att göra det. Den behöver över huvud taget inte nämnas. Däremotär det verkligen viktigt att betona det enskilda initiativet - mensocialdemokraterna försvårar enskilda initiativ. Som väl är har inte riksdagenbeslutat att lägga ned och gymnasium, men har däremotförsvårat skolans fortsatta existens. Det finns skolor som drivs i privat regioch som gör förnämliga insatser pä det pedagogiska området, men Omåtgärder för att främja den ekonomiska tillväxten Omkostnaderna för semesterlön vid sjukfrånvaro vips är socialdemokraternaframme och säger att man skall stäcka deras möjligheter att utvecklas. Och såär det på område efter område. Dethelt avgörande för ekonomisk tillväxt, herr finansminister, är väl att mansatsar på det enskilda initiativet, och på den enskilda kreativiteten. Vi inommoderata samlingspartiet hävdar att ni har en mycket negativ inställning i detavseendet, har över - inte bara , utan - haft den lägsta ekonomiska tillväxtenjämfört med övriga länder. Finansministern hänvisar på den punkten naturligtvistill de sex åren under borgerliga regeringar, och det skall inte bestridas attden perioden ingår, men jag vill upprepa det som sade; Det ärväldigt svårt att debattera sådana här frågor, eftersom debatten verkar låstredan i förväg, I stället kommer man in på alltmer perifera frågor. Man börjarkretsa i allt vidare banor kring det centrala ämnet, och till detta har inteminst finansministern bidragit. Jagtycker att finansministern har givit ett ovanligt svagt svar på frågan omåtgärder för att främja den ekonomiska tillväxten. Överläggningenvar härmed avslutad. 4 § Svar påinterpellation 1985/86:164 om kostnaderna för semesterlön vid sjukfrånvaro har frågat mig om regeringen är beredd överväga att låtasemesterlönen ingå i sjukförsäkringssystemet. Bakgrunden till frågan ärsemesterlagens bestämmelser om att sjukledighet är semesterlönegrundande i denmån frånvaron under intjänandeåret inte överstiger . på de ekonomiska konsekvenser som denna bestämmelse kan få förfåmansföretag om en av de anställda råkar ut för långvarig sjukdom. Förstvill jag erinra om att frågan om finansiering av semesterlön vidsemesterlönegrundande frånvaro ingående behandlades i den proposition somföregick besiut om nu gällande semesterlagstiftning som fillkom år1977. a, diskuterades ett förslag om att bygga upp en semesterlönefond,finansierad genom arbetsgivaravgifter, för att fördela kostnaderna försemesterlönegrundande frånvaro mellan företag av olika storlek.Sammanfattningsvis gjordes emellertid den bedömningen att förslaget varförenat med betydande problem, bl. a. av administrativ natur, varför det inteföranledde någon åtgärd från statsmakternas sida. Enligtmin mening kan flera av de argument som då anfördes mot inrättandet av ensemesterlönefond även anföras mot förslaget att låta semesterlönen ingå isjukförsäkringssystemet. Jag anser således att några avgörande argument intehar tillkommit för att regeringen nu skulle ompröva detta tidigareställningstagande. Det innebär att arbetsgivarna tills vidare själva måstesvara för semesterlönen till arbetstagare som är frånvarande på grund avsjukdom. Jag vill avslutningsvisändå erinra om att regeringen har tillsatt en kommitté, som bl. a, skallöverväga en utjämning av semesterförmånerna mellan olika arbetstagargruppergenom lagstiftning. Kommitténs förslag skall också innehålla beräkningar somvisar vilka ekonomiska konsekvenser en sådan utjämning har för löntagare,näringsliv och samhälle, I kommitténs uppgift ingår även att pröva om det gåratt sammanföra olika slag av befintliga ledighetsregler till ett mer generelltsystem. I det sammanhanget kan givetvis frågan om fördelning avkostnadsansvaret för semesterlönegrundande frånvaro mellan arbetsgivare avolika storlek komma att aktualiseras. Omkostnaderna för semesterlön vid sjukfrånvaro 16 PAR (): Jag ber att få tacka arbetsmarknadsministern för svaret på mininterpellation. Tyvärrmåste jag konstatera att svaret inte är så uppmuntrande. För ett litet företag,med en eller ett par anställda, är det naturligtvis alltid ett avsevärt problemom en av medarbetarna blir sjuk. Det kan leda till stora omställningsproblem.Sjukförsäkringen tar över det ekonomiska ansvaret för vederbörande arbetstagareunder den tid då han eller hon skulle arbeta, men som framgår både av mininterpellation och av svaret får arbetsgivaren stå för semesterlönekostnadenäven när det gäller den tid då den anställde inte alls har arbetat. Detkan faktiskt bli fråga om en ganska betydande ekonomisk belastning förföretaget, vilket kanske har små marginaler. Företagaren har varit tvungen attanställda en annan person som har arbetat i stället för den sjuke och måstebetala lön och även semesterersättning till denna person. Han kommer alltså iden situationen, att han tvingas betala två semesterersättningar under detifrågavarande året - ja, det kan i praktiken röra sig om upp till ett par år.För ett litet företag kan detta vara någonting som hotar företagets existens. Jagär något förvånad över att arbetsmarknadsministern visar så litet intresse föratt göra något åt denna uppenbart orimliga situation. Hon hänvisar till etttidigare diskuterat förslag om en särskild fond för att jämna utsemesterlöneersättningar och anser tydUgen att det ur administrativ synpunktvar ett dåligt förslag. Därför är man inte intresserad av att göra någonting.Arbetsmarknadsministern säger helt enkelt att arbetsgivarna tills vidare självamåste svara för semesterlönen till arbetstagare som är frånvarande på grund avsjukdom. Manfår en känsla av att regeringen inte är riktigt medveten om att det faktisktfinns småföretag i det här landet. Det finns mycket små företag med bara eneller annan anställd, där en sådan kostnad kan vara en mycket stor börda. Förett stort företag spelar den kanske inte någon större roll, men för det lilla företagetkan det som sagt bli fråga om en kostnad som rent av hotar företagets existens.Till dessa företagare har tydligen inget som helst besked attge. Detfinns dock en glimt av hopp i svaret. Det är hänvisningen till den kommitté somskall se över frågan om utjämning genom lagstiftning av semesterförmånernamellan olika arbetstagargrupper. Där säger att frågan kankomma att aktualiseras i utredningen. Regeringen har ju alla möjligheter attbestämma vad det är som skall aktualiseras i en Om kostnaderna för semesterlön vid sjukfrånvaro utredninggenom att ge direktiv till utredningen. Det kunde vara intressant att få svarpå frågan: Anser statsrådet att den här utredningen bör försöka finna enlösning på problemet med semesterersättning, i varje fall i små företag menlämpligen generellt i alla företag? Är i så fall beredd attge utredningen sådana direktiv? Anf, 17 (): Det är en intressant, och inte minst för desmå företagen, mycket viktig fråga som här har tagit upp. Det ärfaktiskt mycket betungande för de mindre företagen att, som det angetts iexemplet, betala både semesterlön för sjuk- och föräldraledighet och samtidigtarbetslön för en ersättare. Jag har själv blivit uppringd av flera småföretagare, bl,a, av en frisör här i som tycker att detta system är mycket orättvistoch helt oskäligt, Hans rörelse bär helt enkelt inte denna dubbla utgift, sägerhan. Någon motion i ärendet föreligger mig veterligen inte till årets riksmöte.Då borde vi ha fått det i socialförsäkringsutskottet för yttrande. Men det ärbra att frågan har aktualiserats. Arbetsmarknadsministern slår sig till ro med vad som sadesi 1977, Hon menar att det inte kommit några nya avgörande argument ifrågan, Jag tycker att man skall vara villig att tänka om, när det visar sigatt det uppstår stora problem med de beslut som vi har fattat här i riksdagen.Inte minst den stora arbetslösheten borde göra att arbetsmarknadsministern tarvarje chans att rädda varje arbetstillfälle. präglas visserligen arbetsmarknadsministerns svar avett visst tillmötesgående när det gäller utredning av frågan. Den kan alltsåkomma att utredas. Men jag håller med om att svaret borde havarit litet mera koncist, och arbetsmarknadsministern borde ha sagt attregeringen kommer att se på frågan, Om det skall vara i den här kommittén elleri någon annan kan kanske diskuteras. Frågan hör kanske lika mycket tillsocialministerns arbetsområde, eftersom den ju berör socialförsäkrings-,sjukförsäkrings- och socialavgiftsproblem. Men det viktiga är att fråganutreds och att vi verkligen är öppna för en förändring. Jag vill ställa en direkt fråga: Kan vi inte få ett löfteom att regeringen verkligen ser på frågan? 18 Arbetsmarknadsminister : Herrtalman! Vi har ju i bestämt oss för att anställda skall ha sammarättigheter i samband med sjukdom, arbetslöshet, semester, pension osv.oberende av om de jobbar i små eller stora företag. Den principen har man intei alla länder. På många ställen är det ofta ur arbetstagarens synpunkt mycketsämre att jobba i små företag, som inte har samma möjligheter att ge olikaförmåner. Det är väl självklart att detta ibland för den enskildesmåföretagaren kan innebära kostnader, som i vissa lägen kan vara svåra attbära. Det tror jag att alla i den här kammaren och alla i regeringen är medvetnaom, I enskilda fall kan en fåmansföretagare drabbas och få det svårt, också pågrund av de förhållanden som vi här diskuterar. tycker jag dock inte man skall överdrivaeffekterna av detta. Om man funderar över vad en sådan här kostnad försemesterersättning egentligen kan innebära och räknar med exemplet med enanställd med en månadslön av ,, en anställd som är långvarigt sjuk,sjukdomen beräknas pågå , kommer man fram till att en företagarebehöver betala ut tillsammans , på de två åren. Man kan naturligtvisfråga sig om detta är något stort problem. Det tror jag inte det behöver vara idet flesta fall. Däremot är det inte lika enkelt att lösa problemen. Somjag hänvisade till, har man prövat och diskuterat detta förut. Man fann då attvägen över en semesterlönefond inte var särskilt framgångsrik. De förslag somförs fram i interpellationen tror jag i många avseenden har samma nackdelar somsemesterlönefonden, Det finns ingen anledning för mig att ge den sittandesemesterkommittén ytterligare påpekanden. Det finns ingenting som hindrarsemesterkommittén, om den finner det angeläget, att belysa även de härfrågeställningarna. Jag anser att det räcker med detta konstaterande. Om kostnaderna för semesterlön vid sjukfrånvaro 19PÄR (): Statsrådet började med att betona detsjälvklara i att alla, oavsett om de jobbar på små eller stora företag, skallha samma förmåner. Det är en självklarhet. Jag vill understryka att jag överhuvud taget inte har rest den frågan i min interpellation, och inte heller harnågon av oss rest den i debatten. Jag har alltså inte t, ex, antytt att en somdrabbas av sjukdom i ett litet företag inte skulle få ut någonsemesterersättning. Någon sådan tanke har givetvis inte föresvävat mig, ochinte heller kan något i det jag har sagt eller skrivit ha gett det intrycket,så detta var en omotiverad del av statsrådets inlägg. Vad jag har skjutit in mig på är att den här kostnaden pånågot sätt måste täckas. Vad jag antydde i min interpellafion var att manskulle kunna baka in detta i sjukförsäkringen. Jag kan inte riktigt förstå - ialla fall skulle jag vilja få en redovisning - varför det skulle vara såkolossalt mycket mera komplicerat att betala sjukersättning för några veckorssemester som man har intjänat medan man varit sjuk än att betala ut ersättningför de veckor eller månader då man skulle ha arbetat. Det skulle varaintressant att höra vad det är som gör det omöjligt att baka in även denkostnaden i sjukförsäkringssystemet. Sedan måste jag säga att jag tycker en närmast förvånadsvärd okunnighet om under vilka omständighetersmåföretagare lever - frisörer, någon som har en liten verkstad eller så - närhon säger att en kostnad på . säkert inte ärnågot problem. Här handlar det om , som skall tas av den lillamarginal som företagaren har när alla andra kostnader är täckta. Det innebär irealiteten -eftersom det enda som i allmänhet finns över är lönen - attsmåföretagaren skall sänka sin egen lön med dessa , för att klaraersättningen. Klarar han inte att göra den manövern kan hela företagetsexistens hotas. Jag kan inte förstå hur man kan stå i talarstoloch säga att för en frisör med en medhjälpare som kommer i den här situationenär , så Prot.1985/86:123 likgiltigt att vi inte ens behöver ta upp det och se på dethela, 22 april1986 Dessutom bör man beakta ytterligareen aspekt. Det är benägenheten att 77" ] '. ' anställa kvinnor, som kan tänkasbli havandeskapslediga, och personer med Omplaneringen for , , , . , j.. någon form av handikapp som kanleda till sjukdom. Det är givet att detta visstbistand till Zim- 7., . . , , system är en verksam faktor för attförsvara för sådana grupper pa arbetsmarknaden som kan behöva sjukfrånvaro, 20 (): Jag vill också understryka att vi över huvudtaget inte har ifrågasatt att varje arbetstagare skall ha rätt till sammasjukförmåner oavsett var han arbetar - det är inte det frågan handlar om. Jag är mycket förvånad när arbetsmarknadsministern sägeratt kostnaden inte skulle betyda så mycket. Jag vill faktiskt gearbetsmarknadsministern rådet: gå ut och prya i ett mycket litet företag. Jagkommer från den miljön, och jag vet att , kan innebära enkostnad på marginalen som gör att företaget inte behåller sin bärkraft. Därmedkan människor bli utan arbete. Det som det är så viktigt att belysa här är attvi skall vara rädda om vartenda litet arbetstillfälle. Det blir samma nackdelar som i tidigare utredning, sägerarbetsmarknadsministern. Hur skall vi veta det när vi inte ens fått titta pånågot förslag? Jag konstaterar att viljan över huvud taget inte finns.Annars vore det världens enklaste sak för arbetsmarknadsministern att säga tillkommittén: titta på den här frågan, så att vi får diskutera den igen iriksdagen. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 1985/86:165 om planeringen förvisst bistånd till har frågat mig om vilken grunddet enligt regeringens uppfattning finns för att prioriterakommunsammanläggningar i som användningsområde för svenskt bistånd.Bakgrunden är att planerar att genomföra en kommunsammanslagning ochatt i planeringen av denna bistår, blev självständigt 1980 och fick då"ärva" en gammal kolonial samhällsuppbyggnad. existerartvä slags kommunförvaltningar, en för områden där rika vita bor och en - de s.k, "communal lands" - där fatfiga svarta bor. Det som övervägs äratt slå samman dessa, så att det inte sker en uppdelning av människor i rikavita områden och fattiga svarta, I stället skall de nya kommunerna omfatta allamänniskor som bor inom området. Avsikten med förslaget är att främja social ochekonomisk utjämning i , vilket är ett huvudmål för biståndssamarbetet,vill utarbeta ett system i vilket lantarbetarbefolkningen pä ca 2miljoner, som inte varit delaktig i det tidigare systemet, genom en kommunreformkan få göra sina röster hörda. De som starkast motsatt sig den 26 föreslagnakommunreformen är de vita jordbrukarna, eftersom förslaget minskar derasprivilegierade ställning. Som en del av det svenska biståndet till uppbyggnad avZimbabwes förvaltning har de zimbabwiska myndigheterna begärt stöd från . Man har klart deklarerat att man är intresserad av att ta delav de svenska erfarenheterna, intresse för i denna fråga ärbaserat på att representerar ett decentraliserat kommunsystem. Oavsettom det zimbabwiska förslaget har eller inte har gemensamma beröringspunkter medden svenska kommunreformen kan de svenska konsulterna bidra med erfarenheteroch lärdomar från , Många av de zimbabwier som sysslar medkommunreformen har genom denna biståndsinsats fått tillfälle att vid besök iSverige studera den svenska kommunindelningen. Ytterst är det de zimbabwiskamyndigheterna som har att besluta om hur en kommunreform skall genomföras. Om planeringen för visst bistånd till 22PAR (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på min interpellation. Vi tar ett stort kliv frånsvenska småföretags problem till problem i , men det finns onekligenvissa beröringspunkter. Det handlar mycket om huruvida man skall satsa på stor-eller småskaliga lösningar. Vi vet att tredje världen brottas med mycket storaöverlevnadsproblem. Vi känner väl till det hot som jordförstöring,befolkningsökning och växande storstadsslum innebär, inte minst i , menockså på många andra håll. som överlevnadsproblemen i tredje världen har entendens att växa, har biståndsflödet en tendens att bli allt smalare. ÄvenSverige har som bekant i praktiken frångått enprocentsmålet. Det är nu en annandebatt än den som vi skall föra , men jag ville framhålla att det i dennasituation är viktigt att vi åtminstone prioriterar våra biståndsinsatser myckethårt, att vi verkligen ser till att våra resurser går till de områden där vikan göra den bästa insatsen för att möta överievnadsproblemen. Som jag ser det handlar det mycket om att stoppa jordförstöringi olika former, bygga upp en rimlig försörjningsbas, satsa pålandsbygdsutveckling och ta tag i problemen i de stora slumområdena i tredjevärldens storstäder. Mot bakgrund av dessa oerhört trängande och akuta behovnär det gäller våra biståndsinsatser var det inte utan en viss förvåning somjag upptäckte att vi bl. a. skall använda svenska biståndsresurser för attmedverka till en korrimunsammanläggning. I och för sig måste ihan ha förståelseför att har betydande omställningsproblem efter det mångårigarasistis-ka system som har funnits där, och den ambifion som redovisas iinterpellationssvaret, att komma från uppdelningen på vita och svarta områdenoch inlemma lantarbetarna i ett kommunalt system, är naturligtvis bra. Manskall inte heller utesluta svenskt bistånd till denna typ av åtgärder, om detverkligen främjar en lokal utveckling på bynivå. Såvitt jag har förstått, herr talman, handlar det häremellertid inte bara om att få bort gränserna mellan svart och vitt. Det ärockså fråga om en storkommunsreform, så har reformen åtminstone redovisats. Manvill få till stånd kommuner av ungefär samma storlek som många av de kommunersom Om planeringen för visst bistånd tdl vi fickefter vår storkommunsreform, alltså kommuner med 50 000-100 000 invånare. Detär riktigt att vi, som framhålls i svaret, har erfarenhet av denna typ avkommunreform, men jag tycker inte att det är en erfarenhet som borde locka tillefterföljd. Efter den svenska kommunsammanläggningsdriven på 1960- och1970-talen kan vi konstatera att det har blivit större avstånd mellan människoroch beslutsfattare, att man i många av våra kommuner har fått en tungroddadministrativ byråkrati och att människors möjligheter att identifiera sig medde lokala besluten har försämrats. Vi har också tvingats vidta åtgärder. Vi hardelat på en del stora kommuner - det blev dock stopp för detta närsocialdemokraterna kom tillbaka i regeringsställning. Vi har också skapatmöjligheter att införa beslutande lokala organ, vilket på många håll följts upppå ett förtjänstfullt sätt även av socialdemokrater. Man måste alltså fråga sig: Är det rimligt, med tanke påde många, viktiga områden där vi med svenskt bistånd verkligen kan göra vitalainsatser för att främja människors överlevnad och framtid i fattiga länder, attvi använder våra biståndsresurser till något som jag skulle vilja beteckna somexport av våra egna misstag? Vi i de rika länderna kritiseras ju ofta för att vi låterde fattiga länderna göra om våra fel och misstag. Detta sker naturligtvis påmånga håll och vid många tillfällen. Men jag tycker att det är välanmärkningsvärt att man använder svenskt bistånd för att främja en reform i ettu-land som skall ske efter modell av någonting som enligt min uppfattning harvarit ganska misslyckat hemma i , Först, , angåendeenprocentsmålet: Jag har föreslagit, och har ställt sig bakom, att vii internafionellt bistånd skall ha en ram på 8 940 milj, kr. Detta ärexakt av vär bruttonationalinkomst. Att säga något annat är att talaosanning.