prot · G90971 · 1985-12-31 00:00:00 — En skola som har föräldrarnas stöd och engagemang är ocksåen skola där man vårdar sig om kvaliteten - på undervisningen, pä lärarnasutbildning och fortbildning,på elevernas och lärarnas arbetsmiljö, I en sådan skola tar alla ansvar för enstimulerande arbetsmiljö. Ett vitalt samarbete mellan hem och skola är ennödvändighet för varje skola. En kvalitetsmedveten skola är angelägen om att ta hänsyntill varje elevs förutsättningar och ge undervisning och stimulans anpassad tilleleven. Därför avvisade också gymnasieutredningens förslag om attalla elever skulle buntas ihop för samläsning under två terminer oavsett vilkeninriktning eleven hade valt. återkommer regeringen med en utvidgning avförsöksverksamheten på detta område i , trots att resultaten därifrån harvarit mycket negativa. Vi kan för vår del inte acceptera en sådan nivellering. Just nu pågår en intensiv försöksverksamhet inom ramen förreformeringen av gymnasieskolan. Enligt länsskolnämndernas rapporter till SÖär nu ca 700 försöksprojekt i gång på mer än 200 gymnasieskolor. Det ärnaturligtvis positivt att attityden till förändringar och tillförsöksverksamhet är så gynnsam, men utvärderingen får inte eftersättas. Medden omfattning försöksverksamheten nu har är risken härför uppenbar. En skola med kvalitet vinnlägger sig också om att havälutbildade lärare. Vi har tidigare här i kammaren framfört våra synpunkter påregeringens nedrustning av högstadielärarnas ämneskunskaper. Ett ytterligare steg i denna riktning var beslutet ihöstas om att ämneskunskaperna endast skall bedömas med Godkänd och Ickegodkänd. Väl inhämtade teoretiska kunskaper hos lärare skall inte nedvärderas.Ett enhetsbetyg är inte tillräckligt för att garantera kvalitet i lärarutbildningen. Fortbildning för lärare utgör ett väsentligt inslag iutvecklingen av skolväsendet, Bäde personalutbildning och lokaltutvecklingsarbete äger till större delen rum . När lärarenpå detta sätt genomgår fortbildning får man sätta in vikarie. Undantagsvis kanman lösa situationen genom samläsning eller självstudier för barnen.Naturligtvis innebär detta ett avbräck i undervisningen för eleverna och ettstörande moment i skolarbetet. Ja, det har t, o, m, fått till följd att ansvarsmedvetnalärare har avstått från angelägen fortbildning av hänsyn till sina eleversarbetssituation. Vi anser att en översyn måste göras och att dennaskall ta sikte pä att fortbildningen förläggs till icke schemabunden tid, såatt den i minsta möjliga utsträckning stör undervisningen för eleverna. har sagt nej tillsocialdemokraternas 3-procenfi-ga besparing på lärarlönerna. Vi har gjort detav två skäl. Det första är att en sådan besparing slår mycket orättvistför kommunerna. Den drabbar oskäligt sådana kommuner som har en lärartätskolorganisa-fion. Vad är det då för kommuner? Jo, det är de kommuner som ärbarnrika, har en stor invandrarandel eller har många handikappade barn i skolväsendet. Det andra skälet är att vi anser att det ute i kommunernafinns de kunskaper som är nödvändiga för att avgöra var en besparing gör minstskada. Det häranförandet mynnar ut i fyra frågor till socialdemokraterna; Varför ärni sä rädda för alternativ i skola och gymnasieskola? Varför kaninte andra än elifidrottare få utveckla sina anlag? Varför är ni så ängsliga för att sätta kvalitetsbetyg pålärarnas ämneskun- Prot. 1985/86:71 skaper? Och ; Varför vill ni sparamest på de kommuner som redan har svårigheter att klara sin skolorganisation? 77BJÖRN (vpk): Efter att har hört ochfolkpartiet här vill jag fråga; Är det för de duktiga och välanpassade elevernasom det går åt skogen i det svenska skolsystemet? Är det därför som det framförallt är grabbar ur arbetarklassen som slås ut ur skolan? Är det de välanpassadeeleverna som utsätts för utsållningseffekten vid inträde till gymnasiet ochunder sin gymnasietid? Är det för att de välanpassade och duktiga eleverna slåsut ur skolan som vi har den sociala snedrekrytering till högskolan som vi har ? Alla delområden av politikens fält handlar istörre eller mindre grad om fördelningspolitik. Fördelningspolitikens resultatför den enskilde grundar sig på dennes sociala, ekonomiska och kulturellavillkor. De villkoren bestäms i hög grad av den politik som förs på dessaområden. Men de bestäms också av andra maktfaktorer i samhället. Man kan säga,att beroende på den inriktning den förda politiken har och de politiskaresultat den innebär, förstärks eller försvagas de maktintressen som hotarmänniskans sociala, ekonomiska och kulturella grundvillkor. Vägledande för vpk inom politikens alla delfält är att vivill minska den makt som representeras av storfinans och kapitalägare i detsvenska samhället. Vi vill föra en politik som tar bort betydelsen avkapitalinnehav för rätten till en god utbildning. När vi talar om rätten god bildning och fostran via skolan, ser vi också till att basvillkoren fören sådan rätt inte sätts pä undantag. Vi utgår från reella rådande sociala, ekonomiska ochkulturella villkor i det klassamhälle vi lever i. Övergripande mål låter signaturligtvis uttalas av företrädare för olika politiska schatteringar, men närdet kommer till ställningstaganden på vilka de övergripande målen skall vila,visar sig verkligheten inte alls överensstämma med de högtravandeorden. Det talas om en skola för alla. Det talas om ettlikvärdigt skolsystem. Det talas om ett enhetligt skolsystem. Dessa uttalanden måste naturligtvis ha en fast grund attvila på för att över huvud taget ha en chans att bli realiteter. Hur kan mantala om en skola för alla som man halsstarrigt från både deborgerliga partierna och socialdemokraterna år har sagt nej tilllagstiftning om t, ex, näringsriktig och gratis skolmat? Lever inte ni i denverkligheten där den lagade skolmaten för många elever är det enda lagade måletmat de får ? Och varför vill ni inte via riksdagsbeslut garanterabarnen i och eleverna i gymnasieskolan fria läromedel? Ligger intedet, , i linje med delar av ursprung i fråga ombildningsideal som framfördes via t, ex, läsarrörelsen? När ni talar om utbildningskvalitet, skänker ni då aldrigen tanke åt vikten av att man i skolan lär sig att umgås med och användalitteratur? det är branär ideella organisationer börjar diskutera insamlingsarbete till läromedel iden svenska skolan? Tar ni åt er när myndighetspersoner från skolöverstyrelsensäger att smärtgränsen nu är nådd vad gäller läromedelskvalitet ochlärobokstillgång i den svenska skolan? Det är naturligtvis så att om manutsätter en sektor inom samhället , så måste dettafå effekter på den kvalitet som verksamheten kan erbjuda. Socialdemokraternahar nu i en följd av år, med benäget bistånd av ett eller flera borgerligapartier, skurit ner på skolans resurser. Jag har väl tänkt mig, i något anfall av positivism, attnågon gång tar väl detta kräftgångsliknande rörelsemönster slut. Men nej då, istället förklarar regeringen käckt i årets budgetproposition att nu skall manbeskära kommuner och landsting på mer än i statsbidragtill lärariöner. Men, säger man, detta får inte innebära att kommunerna minskarpå den lärarledda undervisningen. Då frågar jag; Var tror regeringen att kommunerna kommeratt ta dessa pengar, denna dryga halvmiljard som kommer att fattas på skolansområde? Naturligtvis skulle dessa pengar tas från andra anslag som är viktigaför skolan. Det har framgått bl, a, av olika tidningsartiklar. De skulle tasfrån skolhälsovården, som är ett basvillkor för de övergripande målen. Deskulle tas frän anslaget för skolmaten och från anslag för städning i skolorna,vilket innebär ett direkt hälsohot mot många allergiker. De skulle också tasgenom nedskärning av den kommunala . Men hur främjar nedskärning avden kommunala satsningen på kultur i bl, a, , som harett särskilt anslag i regeringens budgetproposition tillbaka? Dess bättre - och det skulle jag vara glad för om jag voreutbildningsminister - verkar det nu som om dessa regeringsförslag inte kommeratt gå igenom fullt ut här i . I budgetpropositionen talar utbildningsministern på ettpar tre ställen om problemet med den sociala snedrekryteringen till högskolan,snedfördelningen av studerande inom vuxenutbildningen och utsållningseffekteni gymnasieskolan. Men man kan ju inte påstå att dessa missförhållanden kommeratt rättas till genom att skolan drabbas av ytterligare nedskärningar. Det ärju inte så att nedskärningar i skolan slår jämnt för alla elever. Faktum är attdå de sociala villkoren försämras i skolan, då försämras de än mer för deelever som har sämre sociala villkor med sig in i skolan. Det är bl. a. dessa effekter vi ser när företrädesvisarbetarklassens barn finns på de kortare och mer yrkesinriktade utbildningarna.Det är dessa effekter vi ser när studenter från företrädesvis högresocialgrupper bildar majoritet på högskolans statuslinjer. Det framgår alltså allt tydligare att det inomutbildningspolitiken finns behov av att föra en rättvis fördelningspolitik. Ensådan politik betingas inte enbart av rent demokratiska aspekter. Det handlarockså om möjligheten att rekrytera studerande till för samhället viktigaverksamhetsområden . Vi är övertygade om att det kommer att bli stora problemnär det gäller studerandeantalet och resultaten i högskolan, om det intesnarast vidtas åtgärder som klart gynnar de elever som missgynnas. Vivill inte ha någon jämn smet! Studerande får inte skrämmas bort från högskolestudier pågrund av bristfälliga studiesociala villkor. Vi menar att studier är en brainvestering för samhället i stort. Därför måste bl, a, frågan om studiemedelsnarast lösas. Vi föreslår att bidragsdelen redan nu höjs kraftigt, så attskuldbördan minskar. Just skuldbördan kan annars skrämma bort människor frånstudier. Det är dålig ekonomi för ett samhälle om man inte tar vara på dem somvill studera, I frågan om de studiesociala villkoren ligger ocksåjämställdhetsfrågor. Jag vill här särskilt peka på den äktamakeprövning somsker då man litet senare i livet vill återuppta högskolestudier. Har mantidigare studieskulder, prövas ens återbetalningsskyldighet mot makens ellersambons inkomst, alltså även då man själv erhåller studiemedel.Detta är en jämlikhetskrän-kande situation, som framför allt drabbar kvinnor, eftersomdet är vanligt att de avbryter sina högskolestudier vid t, ex, familjebildandeför att senare återuppta dem. Detta missförhållande måste bort. Det finns också rent organisatoriska problem som måsterättas till inom utbildningsväsendet, om man vill nå ökad jämlikhet ochjämställdhet. Jag skall här beröra några av dem. Ett problem är studiernas uppläggning vid högskolorna. Mankan fråga sig vilken planeringspotential högskolan egentligen besitter, när destuderande får scheman som bara sträcker sig någon vecka fram i tiden. Medtanke på omfånget på högskolans administration och de medel som går tilladministrativa ändamål borde det vara möjligt att lösa detta problem. Hur trorman att studerande med barn kan planera sina studier med så kort framförhållning?Det kan inte vara klokt att man onödigtvis försvårar för föräldrar ochvärdnadshavare att studera. Även i dessa fall är det framför allt kvinnorna somdrabbas. Kvinnorna drabbas också av den undervisningsuttunning somstudentkårer på olika högskolor har påpekat. Vi varnade för denna utvecklingnär beslutade om bisysslor och uppdragsutbildning inom högskolan.Denna verksamhet har inte riktigt satts i sjön , men redan nu vet vi att detfinns sådana här problem. Vetenskapliga undersökningar har visat att det såväl inomhögskolan som i skolväsendet i övrigt är undervisningstätheten som är avgörandeför studieresultaten, framför allt för de studerande som kommer frånstudieovana hem eller som på grund av andra omständigheter träder in i utbildningssystemetlitet senare i livet. De senare omständigheterna gäller särskilt kvinnor. Detvar mot bakgrund av att kvinnorna kommer in senare i högskoleväsendet som vibl, a. förändrade åldersgränsen för vissa forskningsstudier inom högskolan. Detta är frågor som sällan debatteras iutbildningspolitiska sammanhang. Vi menar dock att en rättvisfördelningspolitik måste ta sikte också på jämställdhetsaspekter, även inomutbildningspolitiken. När man talar om jämställdhetsfrågor är det lätt attendast se till jämställdhet mellan kvinnor och män. Jag anser dock att dessafrågor har vidare dimensioner än så. De gäller också rättvisevillkor ochjämställdhet för olika grupper inom en och samma verksamhet. Ur den aspektenvill jag ta upp betygsfrågan. Mångainser att betygen i grunden är djupt orättvisa och att de motverkar övergripandemål inom utbildningen, såsom kritiskt tänkande, samarbete och demokratiskfostran. De blir orättvisa då nedskärningar inom skolan slår hårdare mot demsom ändå har det svårast att få de högre betygen. Hårdast och mest orättvist slår betygen mot de elever somhar sociala, fysiska eller psykiska handikapp. fick dessa elever enasterisk i sitt betyg som visade att de hade någon form av handikapp. Dennautmärkning är borttagen, och det är bra. Man kan emellertid säga attbetygssystemet i sig är en enda stor asterisk för dessa elever och då i formav genomgående lägre betyg. Betygssystemet diskvalificerar dessa elever, som vinu skall integrera i det svenska skolsystemet, när det gäller vidare studier,och aldrig kan betygen visa den kraft och det intresse som dessa elever läggerner på sina studier. Det finns ingen egentlig anledning att ha betygenkvar. Som ett första steg anser vi att betygen i kan tas bort. Vihar en gymnasieskola som skall vara dimensionerad så att alla elever som går utgrundskolan och så önskar skall kunna erhålla en gymnasieutbildning. Då bordedet räcka, anser vi, att eleven genom vissa förstärkningar av studie- ochyrkesorientering helt enkelt gör en intresseanmälan till den gymnasieutbildninghan eller hon.vill gå. Vi tror att människor som är 15-16 är känner sig självaså pass väl att de kan avgöra vilken utbildning som är lämplig för dem. 78 () replik: Vpk förnekar sig då aldrig. ett utmärkt exempel på vilka normer som kommer att gälla i ettkommunistiskt samhälle. Somliga får rätt till utbildning, andra inte. Det varsom att höra de vittnesmål som intellektuella och välutbildade kineser numeravågar ge uttryck åt. De säger; Under kulturrevolutionen var vi tvungna attarbeta i jordbruket . Våra barn fick inte studera därför att vi hadeutbildning. Vi anser i att alla elever har rätt till stödoch stimulans i skolan. Till skillnad från vpk vill vi ge alla elever en god utbildning,som tar till utgångspunkt varje elevs särart, oavsett elevens ursprung, oavsettvad föräldrarna har för inkomster. I en liberal utbildningspolitik finns detinte utrymme för diskriminering av elever därför att de har föräldrar av denena eller andra sorten. 79 (vpk) replik: Vilka elever har jagsagt i mitt anförande skall inte ha rätt till utbildning? Hela mitt anförandegenomsyrades av kampen för rätten till utbildning för alla. Till skillnad frånfolkpartiet och är vi beredda att se till att basvillkoren,grundstenarna, för möjligheten att ta till sig undervisning finns, men det ärni inte beredda att göra. Ni är inte beredda att lagstifta om basvillkor såsomskolmat och läroböcker. Det är där vi skiljer oss ät. Vi vill föra enrealpolitik, vi vill sätta kraft bakom orden, vi vill göra övergripande måltill realiteter för den enskilde individen. 80YLVA () replik: Det är den stora skillnaden mellan vpk ochfolkpartiet: Vpk menar att realpolitik bara kan bedrivas med hjälp avlagstiftning. Det är inte den liberala modellen. I det budgetförslag som förelagtsriksdagen har anslaget för utbildning och forskning ökat med ungefär 9,1 %.Genom att hela budgetens utgiftssida, inkl. statsskuldräntor, ökar med 3,1 %har regeringen visat att den inser behovet av att satsa på utbildning ochforskning även i en ekonomiskt kärv tid. Vill man mäta skillnaden mellan detinnevarande budgetårets anslag och det kommande budgetförslaget bör mandessutom ta hänsyn till att regeringen föreslår en omfördelning enligt vilkende kommunala huvudmännen fär svara för ytterligare 615 milj. kr. Jag skall inte alls påstå att det föreliggandebudgetförslaget svarar mot våra ambitioner. Naturligtvis skulle regeringenönska att mer medel kunde ställas till förfogande på åtskilliga punkter, men viär nu en gång ställda i den situationen att det för denna regering inte baragäller att lägga fram förslag där löpande utgifter och intäkter står i ettrimligt förhållande till varandra. Inkomstsidan i vår budget skall ocksåanvändas för betalning av den konsumtion som under sex borgerliga årfinansierades genom alltmer gigantiska underskott i statens finanser. När det gäller utbildningspolitiken har regeringensjälvfallet de enskilda människornas önskemål och behov som utgångspunkt.Samtidigt är det en naturlig strävan att inte förbise det samband som rådermellan utbildning och förhållanden på arbetsmarknaden. Vad jag här har sagtgäller utbildning på alla nivåer, således i ungdomsskolan lika väl som vidvuxenutbildning och lika väl vid universitet och högskolor som i det friabildningsarbetet. Socialdemokratin ställer inte den ena utbildningsformenmot den andra. Därför är det för oss onaturligt att såsom gjort isin utbildningspolitiska motion föreslå att en ökning av anslagen till denhögre utbildningen och forskningen skall finansieras genom en motsvarandeminskning av anslaget till vuxenutbildningen. För försöken att medvuxenutbildning skapa rättvisa, genom utjämning av de utbildningsklyftor sombestår mellan generationer, är företrädare i dagens Sverigelikgiltiga. Regeringens utbildningspolitik grundas påsocialdemokratins uppfattning att utbildning skall göras tillgänglig för allaefter vars och ens förutsättningar och ambitioner. Hinder av ekonomiska,geografiska eller åldersmässiga orsaker måste i största möjliga mån undanröjas. Av dessa skäl är det nödvändigt att i vidtaytterligare åtgärder för att den obligatoriska skolan i realiteten skall bli enskola för alla. Kampen mot utslagning i måste intensifieras, sommin kollega understrukit i en replik till , Ungdomar som lämnar och som inte går över tillgymnasieskolan möter en mycket svår arbetsmarknad när de försöker att fåsysselsättning. Visst finns det exempel på att en del redan vid mycket unga årlyckas bra i arbetslivet. Risken för arbetslöshet är ändå bland tonåringarmånga gånger högre än för övriga åldersgrupper. Det är därför som regeringen finnerdet angeläget att gymnasieskolan ges en dimensionering och arbetsformer som gördet möjligt för praktiskt taget varje elev att inom denna skolform få enutbildning som ger goda förutsättningar för fortsatta studier eller ettförbättrat utgångsläge för framtida yrkesverksamhet. Vi kommeratt fortsätta att undersöka möjligheterna att inom gymna- 11 protokoll 1985/86:70-71 sieskolanerbjuda ett ökat antal påbyggnadsutbildningar. Om vi på det sättet lyckas göragymnasieutbildningen attraktiv för praktiskt taget alla elever, kan dettafrigöra resurser som annars måste användas för olika arbetsmarknadspolitiskaåtgärder som måste sättas in för att hindra arbetslöshet på grund av attarbetskraft saknar ändamålsenlig utbildning. Det är regeringens ambition atterbjuda plats i gymnasieskolan åt alla sökande under . När det gäller gymnasieskolan anmäler sig allt starkarekravet på att nu gå vidare med reformarbetet genom att bygga ut de tvåårigayrkesinriktade utbildningarna med . Det är på dessautbildningslinjer som av gymnasieskolans elever återfinns. Det är såledesfråga om ett mycket stort antal ungdomar. kommer den s, k, att lägga framsina förslag som därefter kommer att bli föremål för en bred remissomgång. Jaghoppas att det skall vara möjligt att komma fram till lösningar som inte endastinnebär en förbättrad yrkesutbildning utan också att den förlängda studietidenskall kunna ge utrymme för utökad utbildning inom s, k, allmänna ämnen.Kunskaper, som den enskilde behöver för sina funktioner i familj och arbetslivliksom för att utöva sina medborgerliga politiska rättigheter, bör i den måndet ankommer på skolan i lika utsträckning meddelas eleverna vare sig derasstudier i övrigt är huvudsakligen teoretiskt eller praktiskt inriktade. Sådanaämnen som här komrher i förgrunden är svenska och samhällskunskap. Kraven pä samhället att satsa påvuxenutbildning har inte blivit mindre allteftersom åren gått. Snarare ärdetsåatt ju mer den allmänna utbildningsstandarden ökar desto fler människor fåren plattform av kunnande från vilken de vill gå vidare till fortsattutbildning. Naturligtvis är strävan till rättvisa mellan generationer som vuxitupp i olika utbildningssamhällen ett huvudmotiv för vuxenutbildningen, menutöver utbildningens egenvärde tillkommer bättre inkomstutsikter och tryggaresysselsättning för dem som efter ungdomsskolan kompletterar brister i sintidigare utbildning. Den utvärdering som gjorts om effekterna av1970-talets vuxenutbildningsreformer visar att vuxenutbildning haren mycketstor betydelse för den som deltagit. Det är ingen tvekan om att den enskildamänniskan står starkare och bättre efter utbildning än före.Självförtroendet och viljan att lära sig mera ökar . De som deltagiti vuxenutbildningen har fått en starkare ställning på arbetsmarknaden. De harfått mer kvalificerade arbetsuppgifter eller nya anställningar. För mångahemarbetande kvinnor har vuxenutbildningen varit det första steget in på denöppna arbetsmarknaden. Den nu verkställda utredningen slår emellertid samtidigtfast att man genom vuxenutbildningen ändå inte i tillräcklig grad nåttde verkligt kortutbildade. Hur vuxenutbildningen skall utformas för att bäst nåde kortutbildade ser jag som en central fördelningspolitisk fråga och en viktiguppgift för utbildningspolitiken . När remissvaren på utredningen blivitgenomgångna måste vi ta ställning till eventuella förändringar för att nå upptill de mål som vi ställt upp för vuxenutbildningen. För attdet stora utbildningsutbud som samhället ställer till medborgarnas förfogandeskall kunna utnyttjas väl krävs också ett effektivt fungerandestudiefinansieringssystem. Studiestödet uppgår nu till 7,5 miljarder kronor.Det är samma belopp som det totala anslaget till högskola och forskning. Avstudiestödet går till studiemedel. Jag tror inte att någotannat med jämförligt land avdelar en så stor del av sin högskolebudgettill studiemedel som gör. Det väsentliga är ändå inte hur vårt systemanslagsmässigt står sig vid en internationell jämförelse. Vad som har betydelseär i vilken utsträckning vi får ut de effekter vi önskar av de belopp vi läggerned på studiefinansieringen, I studiemedel utbetalades under /85 drygt 4miljarder kronor. Återbetalade medel uppgick under samma fid till knappt 1miljard kronor. Skillnaden mellan dessa två belopp är inte att uppfatta som ettmått på subventionen i systemet. Efter hand kommer återbetalningarna att öka,men de kommer med systemets konstruktion inte att öka i sådan omfattning attbalans ens tillnärmelsevis uppnås mellan utbetalade och inbetalade medel. Detta har i och för sig heller inte varit meningen. Fördet första infördes redan vid starten ett studiebidrag som inte varåterbetalningspliktigt. Dess nominella värde har endastobetydligt förändrats. Och det återbetalningsfria studiebidraget uppgår nu tillmellan 6 och av de utbetalade studiemedlen. Den stora subventionen ligger istället på återbetalningssidan. För det andra var det också från början klart att en delmedel måste användas för att göra studiemedelstagarnas återbetalningsskyldighetmindre betungande. Storleken av denna statliga subvenfion kan aldrig på förhandberäknas, eftersom den är beroende av pris- och ränteutveckling. Den mycketlångt utsträckta återbetalningstiden - det kan ibland röra sig om uppemot 25 år- medför att den sammanlagda effekten av räntesubvention efter årkräver ett mycket stort subventionsmoment. En särskild kommitté arbetar med att seöver studiemedelssystemet. Utredningen har enligt sina direktiv att presenteraändringsförslag som kan rymmas inom nuvarande anslagsramar.