prot · G909124 · 1985-12-31 00:00:00 — De två fackordförande som var med vid mötet har t. ex,slutat - det var det besked jag fick när jag ringde och sökte dem häromveckan.Tio av dem som blivit utsparkade stämplar i Kisa. får den sistagruppen lämna företaget, och ännu vet man inte vad som skall hända i Kisa, svarade industriministern på tvä frågor häri kammaren som handlade om Euroheat, Den ena hade ställts av ochden andra av , Industriministern sade då: "Jag har redantidigare gjort klart för Saabledningen att den har ett stort ansvar försysselsättningen i Kisa och att regeringen med stor uppmärksamhet följer utvecklingen," Vad har då regeringens stora uppmärksamhet åstadkommit?Ja, såvitt jag kan förstå, ingenting. Vad säger då utskottet om den - i det här perspektivet -mycket välbefogade motionen? För det första redovisas även från utskottets sidaindustriministerns svar om att regeringen talat med och med storuppmärksamhet följer frågan. För det andra konstaterar även utskottet att någraytterligare åtgärder ej synes ha vidtagits av regeringen. För det tredje konstateras att något ansvar beträffandesysselsättningen på en ort, som man nästan ödelägger genom sina beslut, harinte storföretagen i formell mening. För det fjärde konstaterar utskottet att det är uppenbartatt det från allmän synpunkt är önskvärt att storföretagen genom olika åtgärdersöker motverka effekterna av företagsnedläggningar. 9 protokoll 1985/86:123 -125 Prot.1985/86:124 Utifrån dessa fyra konstateranden hamnar utskottet sedan påden ganska 23 april1986 häpnadsväckande slutsatsen dels attutskottet inte ser någon möjlighet att inom ramenför marknadsekonomin formulera en generell princip för företags ansvar, dels att ett uttalande av inte skulle vara Är detta verkligen vad utskottet kanåstadkomma i form av slutsats? Är det tillfredsställande, att något som äruppenbart önskvärt -enligt utskottet - inte ens kan tillkännages regeringen somriksdagens uppfattning? Även om utskottet inte ser någon möjlighet att inom ramenför marknadsekonomin formulera en generell princip för företags ansvar, måsteriksdagen kunna göra ett tillkännagivande till regeringen om vad man förväntarsig av den. Utifrån de fyra konstateranden som utskottet gör hamnarjag på motsatt slutsats, nämligen att det vore ytterst värdefullt om ,ufifrån det fall som är relaterat i motion N283, till regeringen uttalar sigför att det även inom ett marknadsekonomiskt system bör ställas upp bestämdakrav från samhällets sida på storföretags agerande vid verksamhetsnedläggelse.Detta finns formulerat i reservation 15, vilken jag yrkar bifall till, 67 (): har självständiga hantverkarefunnits i , Deras tillvaro har varit fylld av hårt arbete. De har alltidsatsat på en gedigen yrkesutbildning. De har fostrat ungdomar attvidareutveckla yrkeskunnandet för att kunna möta tidens krav. Varken industrialismens genombrott ellerstorindustrins snabba tekniska utveckling senare del harkunnat slå ut hantverkaren-småföretagaren. Nej, det är tvärtom sä att ju rnerindustrialiserat och mekaniserat vårt samhälle blir, desto större behov har viav hantverkaren. Utan hans servicekunnande och förmåga att tillgodose varjeenskild människas behov och önskemål kan dagens samhälle inte fungera på etttillfredsställande sätt. Det är svårt att dra gränsen mellan hantverk ochkonsthantverk. Det är inte lättare att dra gränsen mellan hantverk ochindustri. En sak är i alla fall helt klar - vi behöver alla delar i samverkan, I min motion angående utveckling av ett hantverkscentrum iLeksand betonar jag att det inte minst inom regionalpolitiken är viktigt medett livskraftigt hantverk. Om fler människor kunde bo kvar i landsorten och fåsin utkomst delvis från hantverk, skulle betingelserna bli bättre för att booch arbeta i glesbygd. Ytterligare åtgärder behöver sättas in för att hantverketskall kunna bli en verklig faktor att räkna med när det gäller sysselsättningoch utveckling. Jag framhåller i min motion att det skulle varavärdefullt, om vi - efter engelskt föredöme - kunde upprätta ett register öververksamma hantverkare och konsthantverkare. hade jagtillfälle att besöka , som ligger i hjärtat av , Där finnsett register på över 3 000 yrkesverksamma, kompletterat med mer än 23 000diabilder. CraftsCounciis syfte är: att utveckla och uppmuntra skapandet och bevarandet avgoda hantverksprodukter, att befordra, främja och öka allmänhetens intresseför hantverksalster och att hålla dessa varor tillgängliga för allmänheten, Alla betonar den storabetydelsen av småföretag. De spelar en mycket viktig roll i den svenskaekonomin. De finns i praktiskt taget alla branscher och yrken. Fler småföretagär bra för , Småföretagen är nödvändiga, om vi skall kunna vidmakthållavärt välstånd. Jag vågar påstå att jag är ganska väl förtrogen medsmåföretagen och deras situation. Upprättandet av ett centralt register förhantverkare ser jag som en av många åtgärder för att bereda väg för en gynnsamutveckling av hantverket. Ett register, uppbyggt och utnyttjat efterengelskt mönster, skulle säkert få flera positiva effekter. Det skulle - precissom skett i - möjliggöra för hantverkare ute i landet att nå en störrekundkrets. Därmed kunde de fortsätta sin verksamhet till gagn för sin hembygdgenom att skapa nya arbetsfillfällen och genom att ge ungdomar en meningsfylldyrkesutbildning. Överläggningen var härmed avslutad, (Beslutet redovisas efter debatten om näringsutskottetsbetänkande 19,) Kammaren övergår nu till att debattera näringsutskottetsbetänkande 19 om mineralpolitik. 69PER (): I näringsutskottets betänkande 19 behandlasett antal motioner om mineralpolitik. Ett flertal av dem är gamla favoriter somkommer i repris. Vi har från moderat sida avgivit två reservationer, nr 1 ochnr 14. Reservationerna har förekommit under ett antal riksdagar, och jag skalldärför bara mycket kort beröra dem. Reservation 1 gäller prospektering. Liksom tidigare anservi att denna i huvudsak skall skötas av de enskilda företagen och att detdärför inte finns anledning att lägga ett så stort anslag för statligprospektering i det femårsprogram som rullar. Vi vill alltsåminska anslaget på den punkten. Detta framgår av reservation 1, vilken jagyrkar bifall till. Reservation 14 gäller ersättningen till markägare. Det ärden s, k, jordägaravgälden som där återkommer. Vi tycker att det är rimligt attmarkägaren skall få någon gottgörelse för mineralbrytning under den egnamarken. Vi tror att det befordrar samarbetet mellan markägaren och exploatörensamtidigt som man slår vakt om den äganderättstradition som har gällt.Vi vill alltså i praktiken ge tilläggsdirektiv till minerallag- Prot.1985/86:124 stiftningskommittén att återinföra den del av jordägaravgäldensom fanns i gruvlag. Med detta ber jag att få yrka bifall tillreservationerna 1 och 14, Jag har inte för avsikt att begära vare sig voteringeller rösträkning. 70 (): Får jag börja med att göra en parentes. Jagmåste säga att som nybliven riksdagsledamot är jag förvånad överatt statsråden inte mera intresserar sig för de riktlinjer som dras upp avriksdagen. Här fastläggs grundprinciperna för näringspolitiken - utannärvaro av ansvarigt statsråd. Så har det ena storabetänkandet efter det andra behandlats utan att regeringens ledamöter engageratsig i diskussionerna, eller ens närvarit. Inför dagens energidebatt har statsrådet ett brev beklagat att hon varit förhindrad att närvara. Men de övriga? Jag vet inte om detta beror på ointresse, nonchalans, förstor arbetsbörda eller en något underlig praxis. Jag kan inte bedöma detta, menför mig verkar det något underligt att regering och riksdag tycks arbeta varför sig, så fjärmade från varandra. Detta var en parentes, men ändå ettpåpekande, som jag tycker det är på sin plats att någon gör. Från sida tillstyrker vi hemställan ibetänkande 19, dock med undantag av några punkter. I reservation 2 framhållervi, tillsammans med , att vi gärna vill ha en utredning omförutsättningarna för att starta gruvdrift i liten skala med sikte påförsöksverksamhet. Det vore naturligtvis intressant från regionalpolitisksynpunkt, om man kunde komma fram till teknik och metoder som kunde görasmåskalighet lönsam. Fyndigheter är redan kända i ganska stor omfattning, ochsökandet efter nya fyndigheter blir mera intressant om även de mindre bliraktuella för utvinning. En utredning om småskalig gruvdrift är framtagen avNorrlandsfonden och har lämnats på remiss till länsstyrelserna i Norrbottensoch , , AMS och STU. Samtligadessa remissorgan har varit positiva i sina remissyttranden - de båda norrländskalänsstyrelserna med betoning på verksamhetens betydelse frän regionalpolitisksynpunkt, Samma synpunkter har lämnats av AMS, STU gör också samma bedömning,men med en positiv bedömning tillagd då det gäller verksamhetens betydelse förny teknikutveckling, I reservation 14 hävdar tillsammans medmoderata samlingspartiet och att äganderätten är- och skall vara - ettomistligt inslag i den svenska demokratiska rättstraditionen. Det förhållandetatt markägaren inte har någon rätt till del i mineralfyndighet som finns undermarkytan på hans egendom strider mot denna hävdvunna rättsuppfattning. Därförbör regler införas som ger markägaren viss del av avkastningen från gruvdrift,bör få ett sådant tilläggsdirektiv frän regeringen, Minerallagskommitténbör också uppmanas av regeringen att ta upp frågan omreglerna för naturvårdens krav i gruv- och minerallagstiftningen. Det anservi i i reservation 15, Vi anser att den föreslagna 132 naturresurslagenger ett starkt skydd för mineralutvinning. lagensbestämmelser om särskilda begränsningar beträffande ingrepp i speciellt känsligmiljö urholkas. Det kan gälla vissa kustområden, skärgårdar, de s. k. obrutnafjällområdena och vissa älvar. Vi anser att naturvården bör ges ett starkareskydd gentemot mineralutvinningsintresset och att regler härom bör införas igruv- och minerallagstiftningen. Jag yrkar bifall till reservationerna2, 14 och 15. Kammaren beslöt att förhandlingarna skulle fortsättas kl,19,30, 7 § Anmäldes och bordlades betänkande1985/86:35 Kulturarbetarnas skatteförhållanden m, m. 1985/86:18 Anslag till kulturverksamhet m.m. (prop,1985/86:100 delvis) 1985/86:19 Anslag till idrott, rekreation och turism(prop, 1985/86:100 delvis) 1985/86:18 Anslag till utbildning för vuxna, 1985/86:100 delvis) 8 §Meddelande om interpellationer Meddelades att följande interpellationer framställts den23 aprd 1985/86:185av () till socialministern om alkoholpolitiken: Svensk alkoholpolitik, som har sinbakgrund riksdagsbeslut, har varit framgångsrik. Konsumtionen harunder en följd av år varit sjunkande. Inte minst bland ungdomar har man medglädje kunnat notera ändrade attityder till alkoholförtäring. Detta har giviteffekter inom sjukvården, och antalet alkoholrelaterade sjukdomsfall harminskat. Denna positiva vändning kan tillskrivas en rad avinsatser. Inte minst information genom kampanjer som bedrivits avorganisationer och myndigheter samt en alkoholpolitik som medvetet begränsatåtkomligheten av alkohol har haft stor betydelse. Genom att föra framalkoholproblemen, så att de öppet diskuterats och erkänts, har man skapat möjlighetertill de kamratstödjande verksamheter som utvecklats på våra arbetsplatser. I ett riksdagsbeslut har det fastställts attmålet för vår alkoholpolitik är en minskad konsumtion fram till år2000. Detta mål verkar dock vara svårt att nå om den nu rapporterade ökningenav alkoholförsäljningen inte bryts. Rapporter om ökad konsumtion bland ungdomarhar även lämnats. Genom en alkoholpolitik som inte varit speciellt 1985/86:124 aktiv har även regeringen bidragit till detta försämrade förhållande. Det är oroande om den förda alkoholpolitiken inte ledertill en minskad konsum- Meddelande om inter pellationer Alkoholenorsakar stora kostnader för samhället. De allra största problemendrabbar dock alla de människor som genom eget eller anhörigs missbruk kommer idaglig kontakt med problemen. Olycksfallsstatistiken när det gäller bil- ochbåtolyckor, misshandel och familjebråk visar klart sambandet mellanalkoholförtäring och olycksfall. Detta är allvariigt, och vi kan intestillatigande åse att den positiva utvecklingen vad gäller alkoholkonsumtionennu bryts. Jag vill med anledning av detta frågasocialministern hur regeringen ämnar fullfölja beslut, som innebäråtgärder för en minskad alkoholkonsumtion fram , 1985/86:186av () till försvarsministern om regler för undanförsel ochförstörelse av ADB-register: Sårbarhetsberedningen lämnade i sitt delbetänkande1983:8 förslag till lag om undanförsel och förstöring av ADB-register, I vissmån finns föreskrifter om hur ADB-register skall hanteras vid riskför krig, I t, ex. förordningen 1977:55 föreskrivs bl. a. att myndighet somunder krig skall upprätthålla sin verksamhet vid krigsfara skall tillse attpersonregister av större omfattning skyddas för obehöriga. Dettatäcker emellertid inte in en mängd känsliga personregister inom privat ochoffentlig sektor som innehåller personuppgifter som kan vara av stort intresseför en främmande makt och som i dennas besittning kan innebära ett allvarligthot mot den enskilde. Mot den bakgrunden är det angeläget med en lagstiftningsom föreskriver att personregister skall undanföras eller förstöras. En särskildlag i enlighet med sårbarhetsberedningens förslag är en tänkbar väg, etttillägg i datalagen med krav på föreskrifter om undanförsel och förstörelse ären annan, Metropolitregistrethar visat på hur många och känsliga uppgifter som kan samlas i vissa typer avregister. Detta gör det angeläget med lagstiftning. Mot denna bakgrund vill jag fråga försvarsministernom han är beredd att till framlägga förslag till lagsfiftning omundanförsel och förstörelse av ADB-register, 1985/86:187av () till statsrådet om alternafiv till detobligatoriska skolväsendet: Skollagens 34 § säger: "En fristående skolaskall godkännas för skolpliktens fullgörande, om skolans undervisning gerkunskaper och färdigheter som fill art och nivå väsentligen svarar mot dekunskaper och färdigheter som förmedlar och skolan även i övrigtväsentligen svarar mot allmänna mål. Omskolan inte längre uppfyller dessa villkor och bristerna inte avhjälps efter hänvändelse till huvudmannen, skall godkännandet återkallas," 134 Livets Ords kristna skola i har bedrivit grundskoleundervisningi enlighet med ovanstående paragraf. Enligt skolan är syftet att bedriva undervisning ienlighet med skolans läroplan, Lgr 80, Lärarna är behöriga och väl vitsordade,den lokala skolförvaltningens utredningar och inspektioner vid skolan gav skälför tillstyrkan att bedriva undervisning. Likväl har skolstyrelsen i ,länsskolnämnden i län och vägrat godkänna skolan, Isamtliga instanser har dock reservationer/avvikande meningar avgetts tillförmån för stiftelsens rätt att få bedriva skolundervisning. I första tilläggsprotokollet till Europakonventionenangående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna,arfikel 2, sägs: "Ingen må förvägras rätten till undervisning. Vidutövandet av den verksamhet staten kan påtaga sig i fråga om uppfostran ochundervisning skall staten respektera föräldrarnas rätt att tillförsäkra sinabarn en uppfostran och undervisning som står i överensstämmelse medföräldrarnas religiösa och filosofiska övertygelse." Vid antagandet härav gjorde följande förbehåll:Sverige kan inte tillerkänna föräldrar rätt att, under åberopande av sinfilosofiska åskådning, påfordra att deras barn befrias från deltagande i vissobligatorisk skolundervisning. Vidare kan befrielse frånkristendomsundervisningen i skolorna endast meddelas barn, som är av annantrosbekännelse än och för vilka tillfredsställandereligionsundervisning organiserats på annat sätt. Enligt konvention mot diskriminering inomundervisningen sägs i artikel 5: "Det är väsentligt att respektera föräldrars och andralaga målsmäns frihet, för det första att välja andra läroanstalter för sinabarn än de som upprätthålles av de offentliga myndigheterna men som motsvararde minimikrav för undervisning, som må ha fastställts eller godkänts avvederbörande myndigheter och för det andra, att på ett sätt som överensstämmermed formerna för landets rättstillämpning tillförsäkra barnen en rehgiös ochmoralisk uppfostran i enlighet med deras egen övertygelse," Vid ratificering av konvenfionen anfördes ianslutning fill konventionsbestämmelsen om föräldrars frihet att tillförsäkrasina barn en religiös och moralisk uppfostran i överensstämmelse medföräldrarnas egen övertygelse, att statsmakterna vid skilda tillfällen beslutatom att religionsundervisningen inom det allmänna skolväsendet skall varaobjektiv och att det enligt skollagen finns möjlighet till befrielse frånundervisning i kristendoms-resp. religionskunskap för elev som tillhör annattrossamfund än . Något förbehåll vid rafifikation avUNESCO-konvenfionen förekom inte. artikel 13 mom. 3 föreskriverpraktiskt taget detsamma som ifråga om föräldrars frihetatt välja skolform och bestämma över barnens religiösa och moraliskauppfostran. Med ovanstående aktuella ärende som utgångspunkt vill jagtill skolministern ställa följande frågor: 1, Vill statsrådet redovisa hur deav i skollagen antagna reglerna för godkännande av alternativ skolahar tillämpats? 1985/86:124 2, Är skolministern beredd att - med hänseende till bl, a, föräldrarätten vidta åtgärder för attunderlätta för föräldrar att välja skola utanför det obligatoriska skolväsendetför sina barn? 1985/86:188av . Åsling (c) till statsministern om det svenska jordbrukets framtid: En såningsman gick ut attså sin säd. Då drog en pingstvindgenom gårdens träd, den första knarren skrek,och på en kvist satt göken som en gråevangelist; ku ku, just nu! Din jord skall givasjuttio för sju," Så sjunger om såningsmannen och bonden:"Din jord skall giva sjuttio för sju," förbereder bönderpå nytt sitt vårbruk, sker emellerfid sådden med osäkra förtecken. Aldrigtidigare har svenskt lantbruk befunnit sig i en så besvärlig situation som nu.Även om en förväntad skörd kan ge "sjuttio för sju", är det i höggrad ovisst hur lantbrukets ekonomi utvecklas. Överskottssituationen inomlantbruket är i och för sig en marginell företeelse, och dess konsekvenser iform av höga exportkostnader betingas framför allt av frånvaron på världsmarknadenav en reell marknad. Världsmarknaden för jordbruksprodukter får ju i hög gradsin prägel av polifiska ställningstaganden och olika länders nafionellaregleringar, vilket bidrar till att göra världsmarknaden till en avstjälpningsplatsför överskott. Överskottenpå jordbruksprodukter har emellertid utlöst en intensiv debatt om det svenskalantbrukets framtid. Det är en fråga som spänner över vida fält och sommotiverar mig att ställa denna fråga till statsministern, eftersom lantbruketsframtid i reaUteten spänner över flera departementschefers ansvarsområden.Lantbrukets framtid är en fråga om samhällsekonomins utveckling och denregionala balansen. Det är en fråga om miljö och kultur, om försvarsberedskapoch också svenska folkets dagliga bröd. Närman följt den jordbrukspolitiska debatten, överväldigas man avintrycket av bristen på helhet och konsekvens och långsiktiga perspektiv, Ialltför stor utsträckning görs lantbrukets framtid till en fråga omprisutvecklingen för dagen eller om användningen av överflödig åkerjord, Istället borde frågan vara: Vilket samhälle vill vi leva i? - eller kanske ännubättre uttryckt: Vilket samhälle vill vi erbjuda våra efterkommande att leva i?Vill vi bevara kulturlandskapet? Vill vi hålla även glesbygderna levande? Villvi ha ett avgörande inflytande på nationell bas över vårt folksförsörjningstrygghet? Ja, det är en rad frågor som anmäler sig och som inte kanlösas var för sig utan som kräver en helhetssyn, ett totalperspektiv, för attfinna sin lösning. Tillskillnad från annan näringsverksamhet grundar sig lantbrukets produktion påden biologiska processen i vår natur. Snabba förändringar går inte attgenomföra utan stora skadeverkningar. Investeringar inom lantbruket har oftainte något alternativvärde och kan inte från till en annan förändrasfrån att tjäna den biologiska processen till att ingå som en resurs i Prot.1985/86:124 tillverkningsindustrin, Vad jag tycker mig ha bevittnat i den jordbrukspolitiskadebatten , är en växande brist på förståelse för lantbruketsspeciella problem och förutsättningar. Man har alltför lätt och alltför oftavärderat lantbruket toner på samma sätt som annan näringsverksamhet och mättlantbrukets prestationer med mått som skapats i en annan miljö än lantbrukets.Till bilden hör också att i den politiska debatten har frågorna förenklats ochdebatten förgrovats, vilket inte har främjat allmänhetens information och deträffade beslutens saklighet. Den segdragna debatten t, ex, om hur man skalltolka beslut om statens andel i kostnaderna för veteexporten, är isammanhanget ett avskräckande och ovärdigt exempel på hur en detalj i dejordbrukspolitiska ställningstagandena kan gå sin egen väg och göra hela fråganom jordbrukets utveckling till ett meningslöst käbbel om fördelning avresurserna. Jag föreställer mig att tiden nu är inne för regeringenatt i klartext ange hur man ser på lantbrukets framtid. Vilken produktionsvolymvill man ha? Hur skall i jordbruksproduktionen överflödiga resursernyttiggöras? Hur vill man klara den regionala balansen i denna situation? Ja,över huvud taget måste, innan nya jordbrukspolitiska ställningstaganden skallske och innan man förirrar sig ut i fler detaljer och delbeslut, regeringensamla sig till de mer långsiktiga och övergripande mål man vill ställa upp fördet svenska lantbruket. Dessa mål måste formuleras mot bakgrund av en totalsamhällssyn, där lantbrukets allsidiga roll i samhället preciseras. Med enhelhetssyn på lantbruket borde det också gå att finna former för bredasamförstånd omkring lantbrukspolitiken i riksdag och samhälle. Lantbrukarna serinte striden som ett självändamål. Den diskussion som av lantbruketsorganisationer initierats om hur överskottsareal skall användas är ettvältaligt exempel på denna vilja att hitta lösningar på aktuella problem. Mensamhället måste vara berett på att ge tid för omställning. I övrignäringsverksamhet är det ett axiom att strukturförändringar ochmarknadsanpassningar måste ske i "socialt acceptabla former". Detgäller dess värre inte lantbruket , men det borde vara en viktig del av demål man ställer upp för att ge lantbruket tid för anpassning, utan att jagas avkortsiktiga politiska beslut och improviserade lösningar på långsiktigaproblem. , när landets ekonomiska utveckling är gynnsam, förstärks ävenkravet på långsiktighet i synen på miljö och resurshushållning i samhället. Med hänvisning till det ovan anförda ber jag att tillstatsministern få ställa följande frågor: 1, Ärstatsministern beredd att inför riksdag redovisa regeringenslångsiktiga syn på lantbruket och dess roll i samhället? 2, Ärstatsministern vidare beredd att medverka till att lantbruket får nödvändig tidför omställning och anpassning till marknadssituationen och att detta får ske isocialt acceptabla former? Prot.1985/86:124 1985/86:189 av () till statsrådet omstatens engagemang i OK , m,m. Meddelandeom inter- Genom regeringens proposition1983/84:110 om vissa oljefrågor framlade pellationer regeringen sin syn påstatens oljepolitik och sin syn på Svenska PetroleumsAB roll i denna statens oljepolitik. Det angavs i propositionen att en särskildförhandlare borde få utses för att undersöka samverkan med folkrörelseföretagetOK, särskilt såvitt gällde samarbete avseende försäljning till konsumenter pådrivmedelsmarknaden. Från propositionen, som i allt väsentligt godtogs av densocialdemokratiska majoriteten i näringsutskottet och därmed även avriksdagen, är följande att notera. Regeringen tog utgångspunkt i en skrivelse från rörande den framtida inriktningen ochfinansieringen av den statliga oljeprospekterings- ocholjeutvinningsverksamheten.