prot · G909160 · 1985-12-31 00:00:00 — Norrlandsjordbruket är också mycket mer än enjordbruksangelägenhet. Det är en fråga om sysselsättning och bosättning ochbevarande av en rimlig servicenivå i inland. Det fyller, kort uttryckt,alla kriterier som är avgörande för våra regionalpolitiska målsättningar. Vihar i vår motion föreslagit att regeringen bör utreda de närmareförutsättningarna för att också jordbruksstödet till kundeadministreras på liknande sätt som andra regionalpolitiska åtgärder i . Vi har också ställt oss bakom ett program för bibehållandeav jordbruket i . Vi anser detta vara en viktig del i förverkligandetav jordbrukspolitikens målsättning för stödområdet, som vi beslutadeom. Man sade då att jordbruksproduktionen i skall behållas på minstnuvarande nivå. Detta är till gagn för människor som har valt att bo och verkai . Beträffande tillämpningen av det inledningsvis omnämndaprinciputtalandet angående statens andel till regleringskassan för spannmålfinns något att tillägga. Något överraskande mot bakgrund av principbeslutethar utskottets socialdemokrater också i denna fas funnit det angeläget attmarkera ett lågnivåalternativ. Sedan man nu motsträvigt accepterat att LMK:sräkneexempel inte skulle gälla, har man nu vid beloppsberäkningen heltgodtyckligt bundit sig för spannmål som kostnaden skall beräknaspå. Lika väl som LMK:s kostnadsberäkning har blivit inaktuell har självfalletsåväl exportvolymer som priser starkt förändrats. Från den borgerliga oppositionens sida står vifortfarande, jag upprepar detta, fast vid riksdagsbeslutet. Vi är beredda atttillämpa aktuellt pris och genomsnittlig volym på det sätt som beslutetinnebar. Vi har inte närmare preciserat beloppet. Det är oss naturligtvisbekant att differensen mellan världsmarknadspris och svenskt inlösenpris förnärvarande är och att den genomsnittliga nettoexportvolymen är istorleksordningen 1 . Detta ger i förhållande tillutskottsmajoritetens uppfattning ett med 70-75 milj. kr. Jag vill med anledning av reservationrörande statens andel av kostnaderna framföra några synpunkter. Som bekant hade vi vid riksdagsbehandlingen för ett årsedan samma uppfattning som i fråga om detta. Att vi intehar samma uppfattning beror på den strid som vi har haft med regeringen undervintern om att kunna förverkliga riksdagsbeslutet om . Vi har inte ansettoss orka mer i denna situation. Av den anledningen har vi valt det billigare alternativet.Vi har stridit för riksdagsbeslutet i stället för vårt eget alternativ. Vitycker att det har varit riktigt. Man kan ju inte helt bortse ifrån att ettåtagande i enlighet med centerförslaget kostar i storleksordningen 220 milj,kr. Det innebär faktiskt en 50-procenfig ökning av statens kostnader. Vad slutligen, fru talman, gäller frågan om fortsattaförhandlingar med anledning av jordbrukspolitiska beslut harsocialdemokraterna i sin reservation tagit KU:s och sedermera friandeav ministern som intäkt för att ytterligare förhandlingar inte behöver föras.Jag kan inte veta om det är fråga om socialdemokratisk tankeoreda i störstaallmänhet eller om det enbart är ovilja som kommer till uttryck i dettasammanhang. Ån en gång måste det tydligen göras klart för jordbruksministernoch hans partivänner i utskottet att det här föreligger en utskottsmajoritet -en utskottsmajoritet med rätt att ge ministern de besked som önskar.Som jag sade i Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. Prot.1985/86:160 ett annat sammanhang är ministern faktiskt skyldig att efterföljadetta. sammanblandning av två olikabegrepp som görs i den socialdemokratiska Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. reservationenutgör inte någon som helst räddningsplanka för jordbruksministern och är intetill gagn för den ovilja som ministern visar i detta sammanhang. Om vi fattar ettbeslut i enlighet med detta, är det bara att gå hem och förberedaden förhandling som har varit uppenbar . Det har inte varittillräckligt att talas vid, men talas vid från den utgångspunkten att vi inteskall nå någon enighet. : Med anledning av inlägg ärdet alldeles uppenbart att det som anförs i reservation 20 skulle leda tillstörre frihet inom det svenska jordbruket - något mindre reglering. Det äralldeles uppenbart att det inte heller föresvävar oss som står bakomreservationen att kan bli en avreglerad ö i en i övrigt hårt regleradjordbrukspolitisk gemenskap. Däremot ger vi uttryck för viljan att inom gränsskyddetsram ständigt vara beredda till förenklingar i en så pass hårt reglerad sektorsom jordbrukssektorn faktiskt är. Det är också det som framhålls i dennareservation. Jag har, fru talman, gärna velat säga detta och yrkarbifall fill samtliga reservationer där moderata samlingspartiets representanterär nämnda. 60 (): Med anledning av pressadetidsschema skall jag försöka hålla mig under den uppsatta tidsramen. Jag skallkommentera några av de viktigaste besluten i jordbruksutskottets betänkande 24.Lars kommer senare att beröra vissa andra. För att skydda vårt lantbruk införde vi i början av dettasekel i likhet med andra länder ett gränsskydd. Detta har efter hand byggts påmed omfattande prisregleringar och andra regleringar. har vi ettsvåröverskådligt nätverk av bestämmelser för livsmedelsproduktionen. Lantbruket har stora lönsamhetsproblem därför attproduktpriserna är låga. Det beror i sin tur på att betydande belopp måste tasut i form av slaktdjursavgifter och förmalningsavgifter för att finansieraexportkostnaderna på överskottsproduktionen. För att kompensera de lågapriserna försöker den enskilde lantbrukaren att höja sin produktion, men detleder till att näringen i sin helhet får större exportkostnader. När marknadeninte står i direkt kontakt med produktionen kan felaktiga signaler, som fårnämnt resultat, uppkomma. Risken är överhängande att samhället och näringen för attkomma till rätta med den förlustbringande överproduktionen går ned på gårdsnivå- det har redan skett för mjölken - och i sin helhet reglerar vad och hurmycket den enskilde bonden får producera. Då ökar regleringarna än mer, och vifår ett lantbruk som mer arbetar under planekonomiska förutsättningar än undermarknadsekonomiska. En sådan utveckling bör undvikas, ty vi vet hur överiägsen marknadsekonominär när det gäller effektivitet, utveckling och mänsklig frihet. Svensktlantbruk bedöms vara ett av världens effektivaste. vi, somKari också var inne på, säkerligen klara oss bra om vi 54 kunde få till stånd en internationellavreglering av subventioner och gränsskydd.Det bör vi verka för. Vi i tror inte att del ensidigt går att tabort det svenska gränsskyddet, men vi har ändock begärt en utredning om möjligavreglering och övergång till ett mer marknadsanpassat lantbruk. Vi ärövertygade om att betydande förenklingar inom regleringsbyråkratin kan uppnås.Kan vi minska den till hälften och därmed minska statsutgifterna, innebär detatt betydande belopp frigörs och i stället kan komma det hårt pressadelantbruket direkt till del. Jag yrkar i denna del bifall till reservafion 20. Vi i är medvetna om att betydande svårigheterär förenade med ett försök att mer marknadsanpassa svenskt lantbruk. Men vi serdet som nödvändigt att förändra jordbrukspolifiken, så att lantbrukarna merfrigörs som företagare. Målsättningen bör vara att utredningen leder tillomställning och ändrade förutsättningar för 2000-taletsjordbruk. Intill dess, fru talman, måste vi ge vårt lantbrukmöjlighet att överleva genom att ställa upp bakom den politik som vi från allapartier varit med om att utforma. Vi upplever inte att regeringen på etttillfredsställande sätt gjort det under det senaste budgetåret. När det gäller exportkostnaderna skörd vardet först inför hotet av ett nederlag i jordbruksutskottet somsocialdemokraterna accepterade att riksdagsbeslutet från skalltolkas så att samhället skall svara för av kostnaden vid normskörd. kr, som livsmedelskommittén 1983 beräknade kostnaderna till var etträkneexempel. skiljer sig de borgerliga partiernas uppfattning frånde socialistiska partiernas i fråga om vilken kvantitet som skallräknas som normskörd. beräknade 1983 överskottet vid normskördtill en miljon ton. Svensk Spannmålshandel har angett exportöverskottet för1985 års skörd till , och enligt statistiska centralbyrånligger skörd under normskörd. Förklaringen till skillnaden ligger i att vi prioriteratbegränsningar av animalieproduktionen, eftersom dessa överskott ärsamhällsekonomiskt kostsammare. I takt med att animalieprodukfionen minskar,ökar spannmålsöverskottet. Betesvall blir åker, och det används mindrefodersäd till djurfoder. Vidare ökar avkastningen för spannmålsodlingen meddrygt en halv procent . Därför har de borgerliga partierna reserveratsig mot att kvantiteten en miljon ton används som underlag för beräkning av exportkostnaderna. Jag yrkarhärmed bifall till reservation 2. De borgerliga partierna har tillsammans med vpk en annanuppfattning än regeringen när det gäller det ackumuleradeunderskottet om 555 milj. kr. i regleringskassan för spannmål. Den grupp somfått regeringens uppdrag att utröna om någon del av underskottet härrör frånlåga världsmarknadspriser - varvid staten skulle ta ett delansvar enligt 1977års jordbrukspolitiska beslut - har inte kunnat komma fram till en enadbedömning. De statliga representanterna ansåg inte att underskottettill någon del kunde tillskrivas låga världsmarknadspriser: Jordbruksnämndendelade den uppfattningen, och regeringen har med hänvisning härtill vägrat attuppta förhandlingar. Utskottsmajoriteten anser dock, med hänvisning tillinnehål- Reglering av priserna pä jordbruksprodukter, m. m. Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. let i 1977års jordbrukspolitiska beslut, att överläggningar bör upptas mellan staten ochnäringen för att reglera underskottet. kommer i sitt anförande att ta uppfolkpartiets syn på Norrlandsstödet, vårt yrkande om att lantbruksnämndernas alltförensidiga inriktning på storleksrationalisering skall dämpas och vårt yrkande omett miljömål för jordbruket som ges samma tyngd som beredskaps-, konsument-ochproducentmålen. Låt mig avslutningsvis, fru talman, yrka bifall tillreservation 10, som berör investeringsförbudet inom animalieproduktionen.Jordbruksnämnden har gjort följande uttalande beträffande selektiva åtgärderför produktionsanpassning; "Sådana åtgärder bör vara tidsbegränsadeeftersom de - om de permanentas - har en tendens att medföra kompliceradedetaljregleringar vilka verkar effektivitetshämmande." Folkpartietdelar detta synsätt och anser att investeringsförbudet, som infördes , nubör avvecklas. 61JOHN (vpk): har debatten om vårtjordbruk och vår livsmedelsprodukfion varit intensiv. Till stor del hardebatten handlat om överprodukfionen, dess kostnader och de personer somdrabbas. Andra viktiga aspekter i detta komplex har beklagligtvis helt ellerdelvis kommit i skymundan. När det gäller de frågeställningar som hänger samman medvårt jordbruk och vår livsmedelsproduktion finns det mycket att säga. Avfidsskäl kommer jag därför att begränsa mig till några avsnitt. Dessa kommerockså att beröras mycket kortfattat. Överproduktionen inom jordbruket, som ytterst drabbarnäringen i form av lägre lönsamhet, har flera orsaker. Jag tror att inget partii kan svära sig fri från att ha medverkat till den effektivitet somdagens jordbruk har. Härtänker jag inte gå in på de faktorer som har spelat enroll, utom på en punkt, nämligen beträffande matsubventionerna. Helt klart äratt en bidragande orsak till överskottet på animaliesidan är attmatsubventionerna har skurits ned eller tagits bort. Detta har vårt partisjälvfallet inte medverkat till. beslutade om, som det hette, denframtida livsmedelspolitiken. beslöt att den nuvarande arealenskulle behållas och att samhället skulle ta ett delansvar föröverskottsarealens kostnader. Det sades att överskottsarealen medför ickeobetydliga fördelar för samhället i form av ett öppet odlingslandskap ochförbättrad livsmedelsberedskap. Dessutom skull det vara bra frånsysselsättningssynpunkt och regionalpolitisk synpunkt. Det råder också enighetom att produktionen på överskottsarealen tills vidare, liksom , börutgöras av spannmål. Lika klart sades det ifrån att det när det gälleröverproduktionen på animaliesidan är näringen som svarar för kostnaden. Här kanman fundera ett tag över vad detta ansvar innebär, bl. a. i fråga omsysselsättning. Enligt gjorda beräkningar sysselsätter detta överskott, somytterst betungar näringen och minskar dess lönsamhet, ca 15 000 personer, varavca 4 000 inom jordbruket. Huvuddelen av dem som berörs tillhör LQ-kollektivet.Man måste nog erkänna att näringengaranterar ett betydande antal människor sysselsättning. Jag utgår ifrån attregeringen har tänkt på hur de människor det är fråga om skall kunna fa ettnytt arbete när anpassningsåtgärderna har fått avsedd verkan. När nu ansvaret för överproduktionen på animaliesidan tasav näringen, skulle alltså ett delansvar tas av samhället när det gäller åkerarealen.Produktionen på överskottsarealen skulle, sade , utgöras av spannmål.Så långt finns det också logik i det hela, eftersom har beslutat omatt vi skall behålla nuvarande areal. Dessutom har vi en skötsellag somreglerar vår åkerareal. kan det självfallet diskuteras om beslutet var såförnuftigt. Det finns nog många skäl till eftertanke och förnyad analys avproblemen. Men faktum kvarstår att har beslutat om ett delansvar föröverskottsarealen, och detta måste vi hålla oss till. Hur har då detta delansvar handlagts av regeringen? Ja,man tolkade detta beslut på ett sätt som man torde vara tämligen ensam om. Hurman tolkade detta beslut är väl känt. rättades det hela till genom ettenhälligt uttalande från såväl utskott som riksdag i samband med behandlingenav budgetpropositionen för . Då trodde man att den härfrågan skulle vara avklarad, men ack vad man bedrog sig. Man har tydligen frånregeringens sida inte släppt tanken på att använda samhällets delkostnader föröverskottsarealen för att bekosta andra åtgärder. I en lång reservation i betänkandet från s-ledamöterna iutskottet, ett aktstycke som torde sakna motstycke i andra sammanhang, för manåter fram tanken på att en del av de medel som skall tillförasspannmålsregleringen har kunnat användas till regionalpolitiskt motiveradeinsatser för det norrländska jordbruket. Man häpnar, man tror knappt sina ögon- vilken respekt för beslut! Här har vi alltså varit eniga om attbevara åkermarken, att samhället skall ta ett delansvar för överskottsarealenoch att produktionen på denna överskottsareal skall utgöras av spannmål. Det ärju en del av denna kostnad som vi varit eniga om att samhället skulle ta, ochdetta måste vi väl rimligen stå fast vid. Har ni ångrat ert ställningstagande och vill ni ändra påbeslutet, ja, då borde den rätta gången vara att regeringen framlägger ettförslag till så får vi pröva det i vanlig ordning. Men att trixa ochtrolla inom ett taget beslut hedrar inte någon. Det är ju som att komma som entjuv om natten om man skall använda pengarna, som man beslutat om skallanvändas för ett visst ändamål, till något annat. Jag hoppas innerligt att denhär märkliga diskussionen nu är slut i och med dagens beslut. En fortsattföljetong kring den här frågan bäddar ju för ett ökat politikerförakt. Sedan måste man fråga sig om vi inom arbetarrörelsentjänar något på att söka strid och konfrontation med jordbruksnäringen. Tvärtomanser vi att arbetarrörelsen har ett intresse av och ett ansvar för dennaturresurs som jordbruket utgör och den livsmedelsproduktion som därpå vilar.Vi var också eniga om att frågan om åkerarealens storiek inte enbart bör sesmed utgångspunkt i vår egen försörjning med livsmedel, utan att den rymde fleraytterligare aspekter som bör vägas in i bilden, såsom alternativa användningsmöjligheterför åkerarealen, restriktioner i användningen av handelsgödsel och växtskyddsmedel,åkerarealens betydelse för landskapsbilden, sysselsättning och regionalpolifik,m. Menar vi allvar med detta, då bör ju Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m.m. näringenfå en rimlig chans till omställning och vi stå fast vid utlovat delansvar. Qminte, bör ju hela frågan om livsmedelspolitiken tas upp på nytt och till nyabeslut. Med detta övergår jag till den andrakontroversiella frågan i det här sammanhanget, nämligen stödet tillNorrlandsjordbruket - jordbruk i ett område som sträcker sig från norraDalsland fill Treriksröset. Det är väl ingen fråga som har varit ochär så enig om som att vi av flera skäl skall värna om Norrlandsjordbruket.Trots denna välvilliga inställning från sida är det bara attkonstatera att den senaste tidens utveckling för Norrlandsjordbruket ingerstora farhågor. När det gäller vissa regioner kan man med fog säga attutvecklingen är katastrofal. Beträffande den oro som finns förNorrlandsjordbrukets läge och framtid har denna väl dokumenterats genom deolika uppvaktningar som utskottet haft och den stafisfik och de utredningar somgjorts på området. a. har kommunerna i de fyra nordligaste länen medeftertryck framhållit att Norrlandsstödet måste uppjusteras i enlighet medkravet från jordbruksnäringens företrädare. Detta gör de utifrån perspektivetatt om nuvarande utveckling fortsätter inom jordbruksnäringen så beräknas över6 000 personer förlora sin försörjning fram inom stödområdet. Från det här området rullar nu flyttlassen i en jämnström. Området har förlorat över 5 000 innevånare. Det finns alltsåingen alternativ sysselsättning för ett sådant bortfall av sysselsättning ijordbruket som förutspås. Här skulle man kunna räkna upp en rad skäl för attmycket kraftiga åtgärder måste vidtas, men jag skall nöja mig med attkonstatera att situationen är akut. Många jordbrukare i det här området avvaktar hur riksdagenkommer att behandla frågan om prisstödet. Detta kommer att bli avgörande förderas beslut om de skall fortsätta eller ej. Det skall vi ha fullständigt klartför oss, när vi senare skall ta ställning till prisstödet - sedan må man havilken åsikt som helst om detta stöd. har på uppdrag avregeringen företagit en översyn av beräkningsunderlaget för fastställande avprisstödet till jordbruket i norra , De örestal som man där har kommitfram till har på min direkta förfrågan förklarats vara korrekta kalkylmässigt,I uträkningen har man gjort två alternativ, med eller utan fodersäd. Tyvärr största debatten skett kring frågan om hur stor andel egen fodersäd somberäkningen skall utgå ifrån. Det hade självfallet varit bättre om huvudfråganvarit om vi skall ha ett Norrlandsjordbruk eller inte, det är ju detta helafrågan handlar om. Under utskottsbehandlingen har framkommit att det saknassäkra uppgifter på hur stor den faktiska andelen av användningen av egenfodersäd är. Vad vi vet är att det odlas fodersäd på ca inomområdet och att detta mer än väl försörjer det behov som finns. Vi har därför ansett det rimligt att man utgår ifrån enanvändning av egen fodersäd vid beräkningen av örestalet. Det betyder att vissaområden där det rent fysiskt är omöjligt att odla fodersäd blir någotöverkompenserade, men det är å andra sidan de områden där utvecklingen är mestoroande. I detta sammanhang vill jag också citera vad jordbruksnämnden säger ianledning av översynen; "Nämnden vill dock poängtera att en beräkningsmodellav detta slag endast kan ge resultat av indikativ karaktär. När de faktiskastödbeloppen fastställs bör även faktorer såsom produktionsutveckling,speciella lokala förhållanden, regionalpolitiska hänsyn m. m. vägas in." Dessa hänsyn handlar ju om rent polifiskaställningstaganden för vad har beslutat om, och som visjälvfallet också har lagt i vågskålen. I jordbruksutskottets betänkande1984/85:33 heter det; "Utskottet understryker att det är viktigt att måletatt jordbruksproduktionen i norra bör bibehållas i ungefär nuvarandeomfattning verkligen uppfylls och att jordbrukarna ges erforderligaförutsättningar härför." Vad det handlar om är alltså att i praktisk handling levaupp till det beslut som vi här vid så många tillfällen har varit helt eniga om.När invägningsvoly-men vid ett mejeri i en region sjunker under ettår, då är vi långt borta från den målsättning som alla anser vara viktig ochriktig när det gäller Norrlandsjordbruket. Därför är det svårt att förstå skrivningen i densocialdemokratiska reservationen om principer för Norrlandsstödet. Vi harsjälvfallet inget emot att diskutera regionalpolitiska stödåtgärder av olikaslag, men var finns förslag till sådana i proposifionen? SkallNorrlandsjordbruket få rasa samman medan man funderar över vilkaregionalpolitiska åtgärder man vill vidta? Det är ju som bekant för sent attkomma med höet sedan kon är död. Med den höjning som majoriteten nu föreslår, fårNorrlandsjordbruket ett andningshål i väntan på det åtgärdsprogram somriksdagen nu kommer att beställa. Här har jag också svårt att förståskrivningen i den socialdemokratiska reservationen - att ett åtgärdsprograminte kan täcka in alla de åtgärder som erfordras. Enligt vad jag kan förstå harregeringen alla möjligheter att täcka in de åtgärder som den anser varaerforderliga. Likaså kan lokala och regionala program inarbetas. Ni kan välinte mena, när ni talar om lokala och regionala åtgärdsprogram, att kommuneroch länsorgan i skall utarbeta program och även stå för kostnader fördessa? Här kanske ett klargörande från regeringen skulle vara välgörande. Som vidare framgår av er reservation, framhärdar nitydligen i tanken att det är näringens skyldighet att finansiera ytterligaretillskott till Norrlandsjordbruket. Borde ni inte överge denna befängdauppfattning? Det är ett uttalat samhällsintresse att vi skall ha ettNorrlandsjordbruk. Då måste vi också vara beredda att ta ansvaret. Sedan några ord om uppräkningen av prisstödet och fråganom finansieringen. Vi deklarerar klart och tydligt att denna uppräkning avstödet innebär en ytterligare belastning av statsbudgeten men att detta måsteställas mot vad det skulle kosta att ordna nya arbetstillfällen tillhundratals, kanske tusentals, personer och vad det skulle innebära för en hårtutsatt region om jordbruket drastiskt skulle minska eller försvinna. Hur långtkommer man med 100 miljoner när det gäller att skapa nya arbetsplatser? Sett utifrån dessa synpunkter är den föreslagnamerutgiften samhällsekonomiskt motiverad: Sedan är det ju en annan sak attreservanterna inte har varit intresserade av vare sig en höjning av stödetutöver vad regeringen föreslagit eller av en firiansiering. Vi har hela tidenvarit beredda att diskutera den frågan. Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. Reglering av priserna pä jordbruksprodukter, m. m. Den polemik som förs i reservationen mot några motioneroch vissa finansierings förslag förstår jag inte, men detta kan vi kanske lämnadärhän. Jag trodde annars att man brukade reservera sig mot vad utskottet haranfört. , fru talman, några ord om några andra yrkandensom vi har fört fram och i betänkandet reserverat oss för. Vi anser fortfarandeatt mycket återstår att göra för att uppnå en heltäckande livsmedelspolitik. Ensådan måste omfatta inte bara produktion av råvaror och livsmedel utan ocksåförädling och distribution samt frågor om konsumentinflytande och strukturregleringm. Vidare bör den än mer betona inriktningen på resurshushållning, godmarkanvändning och viktiga miljökrav. I linje härmed bör- som föreslås i en av våra motioner-konsumentdelegationer inrättas vid statens pris- och kartellnämnd. Vi anserdet vara motiverat med en aktiv priskontroll även i handelsledet. Av de konsumentprishöjningar på ca 3,5 miljarder somskedde på de jordbruksreglerade livsmedlen gick ca 530 miljoner filljordbruket och 1,7 miljarder till detalj- och partihandeln. Förädlingen svaradeför 660 miljoner och momsen för 680 miljoner. Det här styrker oss i kravet påen priskontroll i handelsledet. Det är vidare att märka att staten fick in 150 milj. kr.mer i moms än vad som gick till jordbruket. Det skulle vi kanske ha i minnetnär vi diskuterar olika finansieringsfrågor.