prot · G909141 · 1985-12-31 00:00:00 — Ståndpunktenär - som vi frän den borgerliga sidan framhåller i ett särskilt yttrande -märklig, eftersom de för valutapolitiken ansvariga ändå har klargjortatt sådana lättnader är nära förestående. Vad beträffar de enskilda förslagen vill jag konstatera,att villkoren för återbetalning av utlandslån snabbt kan avvecklas i sambandmed att kravet på utlandsfinansiering av direktinvesteringar utomlands tasbort. Frågan om en gemensam nordisk aktiemarknad får automatisktsin lösning i ett betydligt större sammanhang i och med att det blir möjligtför svenskar att förvärva utländska aktier. Utlänningar har ju redan möjlighetatt köpa aktier på den svenska fondbörsen. Slutligen kan jag konstatera att de förslag i valutafrågorsom förs fram från kommunisthåll går i rakt motsatt riktning mot den utvecklingsom de borgerliga partierna och även socialdemokraterna villförverkliga, varför de bör avslås av , Med det anförda yrkar jag, herr talman, bifall till denmoderata reservationen i betänkande 24 samt till de gemensamma borgerligareservationerna 1, 2, 3 och 5 i betänkande 28. Fortsatt valutareglering, m. m. Anf.209 (): . den första krigsvintern, infördesvalutaregleringen i genom ikraftträdande av beredskapslag.Denna beredskapslag har tillämpats . Regleringen kandärför beskrivas som en kvarstående krigsreglering. har således varjeår fattat beslut om fortsatt tillämpning av valutalagen och fortsattgiltighet av valutaförordningen. Utskottsmajoriteten föreslår nu i finansutskottetsbetänkande nr 28 att åter skall fatta ett sådant beslut för tiden den1 till . Själva tillämpningen av valutalagen har emellertid intevarit oförändrad. Först avreglerades de löpande betalningarna - dvs.betalningar för export och import av varor och tjänster. Kapitalrörelser ochdirektinvesteringar har varit reglerade. I samband medbetalningsbalansproblemen och början av 1970-taletskärptes valutaregleringen. Då infördes t. ex. den s. k.betalningsbalansprövningen för direktinvesteringar och dessutom kravet påutlandsfinansiering av sädana investeringar. Betalningsbalansprövningen avskaffades sedan av denborgerliga regeringen, och en del andra lättnader genomfördes då också, t. ex.en liberalare praxis för utlänningars möjligheter att köpa svenska börsnoteradeaktier. Fortsatt valutareglering, m. m. Under heladenna period har dock valutaregleringen varit i kraft. Den lyckades emellertidinte stoppa valutakriser eller perioder med stora utflöden av kapital. Föredevalveringen av den svenska kronan uppgick t, ex, utflödet till ca 14miljarder kronor . Den allra största delen varhandelsanknutna förändringar, dvs, företag påskyndade betalningar för import iutländsk valuta och väntade med export betalningar i svenska kronor. Syftet med denna tillbakablick, herr talman, är att visaatt valutaregleringen inte förmätt att stoppa valutakriser, och det är det somregleringens förespråkare påstått och det som regleringen i slutänden faktisktär till för att göra. Verkligheten ger alltså klara bevis för att regleringeninte fyller sitt syfte, och det anser jag vara ett mycket starkt skäl för attavskaffa den. har de internationella tendensernapräglats av en mycket stark expansion av de internationella kapitalrörelsernaoch av fortgående avregleringar i andra länder än , Mest dramatiskt varupphävandet 1979 av den brittiska valutaregleringen. har även i börjatmärkas vissa tendenser till avreglering. Först kom det av nämndaremissvaret från på valutakommitténs betänkande, I det remissvaretrekommenderade fullmäktiges majoritet en viss, inte alls obetydlig avreglering.Sedan kom kompletteringspropositionen, där finansministern och regeringen gavuttryck för i stort sett samma ambition till avregleringar. Majoriteten i finansutskottet har emellertid inte låtsatsom dessa intressanta händelser. Man skriver helt enkelt att "nuvarandevalutareglering bör förlängas till dess statsmakterna hinner ta ställning tillkommitténs förslag". Jag anser att det hade varit mer naturligt om demotioner som väckts under den allmänna motionstiden om valutaregleringensavveckling hade behandlats i samband med ställningstagandet tillkompletteringspropositionen, eftersom man där faktiskt förespråkar vissaliberaliseringar av regleringen. har under en följd av år förespråkat enavveckling av valutaregleringen. Vi anser inte att existensen av denna"kvarstående krigsreglering" gör det lättare att föra en sådanekonomisk politik i som krävs för att få bukt med de strukturproblemsom fortfarande finns i vår ekonomi. Den stabiliseringspolitiska effekten avregleringen är negativ, eftersom den gör det möjligt att skjuta uppnödvändiga anpassningsåtgärder. Vi har därför i reservation till betänkandet föreslagitatt tillämpningen av valutalagen och valutaförordningen bara förlängs ett halvtår, till , Detta gör det möjligt för regeringen att studeraalla remissvar på valutakommitténs betänkande - remisstiden gick ut den sistaapril - och att lägga fram ett förslag om avveckling av valutaregleringen.Under tiden bör genomföra särskilt viktiga liberaliseringar, t, ex,slopande av kravet på utlandsfinansiering vid direktinvesteringar. Dettaöverensstämmer faktiskt också med vad både riksbanksfullmäktige ochfinansministern har sagt, och det borde därför inte ha varit omöjligt attsmälta för socialdemokraterna i finansutskottet. Jag yrkar därför, herr talman,bifall till reservation 1 vid betänkande 28. En annanförändring som vi menar bör kunna genomföras gällermöjligheten för mindre och medelstora företag att betala tillbaka utländska lånutan att ansöka och-'dess värre-ibland få nej hos . Detta föreslås imotion Fi722 av m. fl. Det finns många mindre företag i vårtland som har en ganska blygsam utlandsverksamhet och som har gjort storaförluster på de svenska växelkursförändringarna. När de numera anser sig hamöjlighet att betala tillbaka dessa län för att inte utsätta sig för nya,onödiga risker, menar vi att de bör få den möjligheten. Även större företag kanvilja betala tillbaka utlandslån. Vi menar att man bör göra ocksådet möjligt, t. ex. genom att tillåta en snabbare amorteringstakt. Jag yrkardärför bifall till reservation 2. I en annan motion tas önskemålet om en gemensam nordiskaktiemarknad upp. Vi anser att det är angeläget med en liberalisering avaktiehandeln mellan alla länder, inte bara mellan de nordiska. Denliberalisering som motionärerna har önskat sker lämpligen genom den av ossförordade avvecklingen av valutaregleringen, och då behövs inte någrasärbestämmelser för de nordiska länderna. Jag yrkar därför bifall tillreservation 3, Slutligen finns det, herr talman, en motion från vpk somvill minska internationella beroende. De åtgärder som där föreslås föratt uppnå detta syfte inkluderar skärpning av valutaregleringens tillämpning,nationaliseringar av banker och vissa s. k, nyckelindustrier, övergång till enmer selektiv ekonomisk politik, m, m. Detta är precis motsatsen till vad vifrån önskar. Jag yrkar därför bifall till reservation 5, Fortsatt valutareglering, m. m. 210JÖRN (vpk); Egentligen är ju hela det komplex av frågorsom behandlas i betänkande 28 just en aspekt av det stora huvudproblemet.Sveriges internationella beroende. Det är också därför som vi från vpk hartagit upp just detta beroende som en huvudaspekt. Vilka är då tendenserna i och följderna av det som pågår ivärlden och som påverkar den svenska ekonomin och, icke att förglömma,den svenska politiken? - ekonomin blir ju som bekant mer och mer av politik. För det första kan man säga att privatkapitalismen somsystem nu mer och mer övergår från att vara organiserad på basis av nationellakapital och den nationella borgarklassen till att vara organiserad i form avstora, jättelika transnationella imperier. Dessa transnationella imperierbryter de nationella gränserna. De har ett naturligt och självklart intresse avatt också bryta ned statsauktoriteten i de enskilda nationerna, att göra deenskilda regeringarna mer och mer maktlösa eller att underordna dem sinaintressen och krav. Det är bl. a. därför som vi måste ha en valutareglering.Inte för att den är någon patentmeditin i sammanhanget, men därför att den ärett nödvändigt moment för att hålla en viss nationell kontroll över vad somsker. Dessa stora transnationella imperier kan nämligen genom plötsligahemtagningar av tillgångar från ett land till ett annat eller genom ett stortmått av utförsel av kapital helt och hållet bringa ennationell valuta i gungning. De kan alltså förvandla en regering till en sprattelgubbei sina egna händer. Den makten har de. De har också i inånga länder visat sigha makten att intrigera politiskt, att störta demokratiskt valda regeringareller att utöva ett Fortsatt valutareglering, m. m. sådanttryck på dem att det demokratiska styrelseskicket i landet destabilise-ras. Detkan sädana företag, om de så vill, göra även här i , Så långt harutvecklingen redan gått. Det finns emellertid en rad andra tendenser, som kommer urden här transnationaliseringen av det stora kapitalet. Det är de regionalaeffekterna, som vi börjar se spår av trots den rådande högkonjunkturen och somkan förstärkas framöver. Med den här transnationaliseringen följer också entilltagande koncentration geografiskt inom de enskilda länderna och ettminskande intresse för de så att säga mer perifera regionerna. Man kan också seatt det stora privatkapitalet inte har något intresse för . Det samlarsig på orter eller i branscher med en annan inriktning. Det är företag ochbranscher som inte är intresserade av någon regional balans eller som inte harbehov av regional arbetskraft. Det är klart att den här typen av maktstruktur inverkar påden nationella självständigheten och på möjligheterna att föra en någorlunda självständig ekonomisk politik. De inverkar på demokratins, de demokratiska institutio nernas, parlamentens och regeringarnas möjligheter att sätta upp sådana mål för sin ekonomiska och sociala politik som väljarnas majoritet har röstat fram. Det betyder i klartext att det är arbetarnas partier och regeringar som har utgått ur arbetarrörelsen som i första hand får sin självständighet beskuren. De andra regeringarna är ju redan i kraft av sin ideologi lydiga släpvagnar till multinationaliseringen och till de multinationella kapitalens maktstruktur. De följer med en otrolig anpasslighet ideologiskt dessa maktstrukturers framväxt. Det är därför som den svenska borgerligheten har övergått från att vara en mer socialliberalt inriktad borgerlighet till att bli en mer nyliberalt inriktad borgerlighet. Det är ingenting annat än anpassning till dessa maktförhållanden. Något med vetenskap har det som bekant inte att göra, , Den tes man mycket lätt kan uppställa är att dettransnationella kapitalets ökade frihet alltid motsvaras av en minskad frihetför de demokratiska institutionerna och för de vanliga arbetande människorna.Det råder en oupplöslig motsättning mellan dessa båda intressen. Ökad frihetoch makt för den ene vinns alltid på den andres bekostnad. Det är emellertid inte bara de demokratiska ochkonstitutionella organen på nationell basis som får sin makt reducerad genomdenna transnationalisering och detta ökade internationella beroende. Detuppstår också ett handelspolitiskt beroende, som gör att de stormaktsregeringarsom mer eller mindre kontrolleras av eller baserar sig på välviljan från destora transnationella imperierna, med olika politiska påtryckningsåtgärder kange sig på att försöka begränsa handlingsfriheten särskilt hos de mindrenationerna. Det borde de tänka på som alltid annars brukar tala för frihandelnssak. Just den här typen av beroende skapar möjligheter för de storamaktkoncentrationerna på det internationella fältet att inverka på t. ex.Sveriges handelspolitik. Det är därför som vi har dessa påtryckningar och dessaembargon på vissa typer av varor och teknologi. Då är frihandeln inte mycketvärd, när den plötsligt inte längre passar det transnationella kapitalet ochdess uppdragsgivare i vissa regeringar. Det finnsemellertid en djupare och på sitt sätt allvarligare aspekt på det rentekonomiska och industripolitiska planet. Den har att göra med någonting somborde diskuteras litet mer på den ekonomiska teorins område. Nationalekonomin i har inte precis sett någrastora gestalter . Det har varit mest epigoner. Det finns emellertiden stor gestalt som har kommit med ett verkligt nytänkande, med någotoriginellt som varit någorlunda verklighetsanpassat och inte bara enkammarfilosofi, och det är . Jag spiller naturligtvis nu ingetkrut på de borgerliga företrädarna, men det förefaller mig som omarbetarrörelsens företrädare här i kammaren och i finansutskottet nog bordeägna litet större uppmärksamhet åt vad denne arbetarrörelsens internationelleekonom har att säga. har på grundval av inte bara teoretiska reflexionerutan framför allt på basis av ett mycket omfattande empiriskt material, baseratpå hans långvariga erfarenhet och hans studier av internationell ekonomi,fastslagit att om man fär en extrem specialisering i den internationellaekonomin tvingas i synnerhet de mindre nationerna att uppge viktiga delar avsin industriella kompetens. De får en långt driven specialisering och blirdärmed också väldigt starkt beroende av den internationella ekonomin, beroendei en grad som de inte kan göra någonting åt. De blir så uppknutna att deegentligen blir något slags satelliter till det internationellaetablissemanget. Dä är det ingalunda så, som den ekonomiska liberalismensprofeter säger, att denna specialisering skulle gynna den ekonomiska tillväxteni sädana länder som . Det förhåller sig enligt precis tvärtom.Den överdrivna specialiseringen skapar bl, a, luckor i den industriellakompetensen. I stället för en industriell ekonomi som hänger samman, där olikagrenar står varandra nära och samverkar med varandra och där tekniska innovationerfår en spridningseffekt, får man ekonomiska enklaver, isolerade från varandra.Det är en form av u-landsproblematik. kan man säga, för problemen kommer igenjust i tredje världens länder. Detta är i längden negativt för den ekonomiskautvecklingen. I själva verket är det tydligen så att vad som krävs för en sundoch balanserad ekonomisk och industriell utveckling är att man har en viss gradav allsidighet. Självklart inte sä att man skall producera alla typer av varorsom man behöver eller vara verksam på alla områden, för det är en omöjlighet.Men man skall ha ett förhållandevis brett register och vara verksam på deflesta områden inom den aktuella varu- och tjänsteproduktionen i ett visstekonomiskt stadium. Just allsidigheten har i sig en tillväxtbefrämjande ochpositiv effekt som inte finns i samma grad när man har denna överdrivnaspecialisering. Det har också att göra med den ekonomiska politikens, desamhälleliga organens, betydelse som drivkraft i den ekonomiska utvecklingen.Vad de nyliberala profeterna än må säga i sina teoretiska skrifter har den iverkligheten ökat, också i de kapitalistiska ekonomierna. Dessa skulle brytasamman, om de inte hade sin samhällssektor. Men om vi får ett system där det internationella beroendetgradvis tvingar fram en relativ reducering av samhällssektorn, under inflytandeav de maktstrukturer som jag tidigare nämnde, får vi också där störrekonjunkturkänslighet, svårare för att få in några stabila moment i ekonomin och Fortsatt valutareglering, m. tn. 11 Riksdagensprotokoll 1985/86:140-141 Fortsatt valutareglering, m. m. naturligtvissvårare att från demokratisk ståndpunkt påverka ekonomins långsiktigautveckling i en socialt önskvärd riktning. Sammanfattningsvis, herr talman, menar vi att svenskarbetarrörelse borde på ett mycket mer djupgående sätt intressera sig förvilka samhälleliga följder det internationella beroendet av de storatransnationella imperierna och av den ekonomi som de styr fär för den svenskaarbetarklassens och den svenska arbetarrörelsens politiska möjligheter attgenomföra sina klassiska idéer. Vår uppfattning är att den internationellaarbetarrörelsen, mycket mindre samordnad än det internationellakapitalet, här löper en mycket stor fara. Det är den jag har velat peka på idet här sammanhanget. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 4vid betänkande 28. 211 (): Valutaregleringen är ett ständigtåterkommande debattämne häri kammaren och kommer nog också så att förbli. Menförst skall vi kanske klara ut vad valutaregleringen är. Med valutaregleringkan man hindra eller begränsa störande kapitalflöden. omfattarregleringen främst rena finansiella placeringar i utlandet. Tack vare enframgångsrik politik har den ekonomiska situationen under senare årförbättrats, även om vi fortfarande har problem. Försvaret av växelkursen ståri centrum för penningpolitiken, och valutaregleringen bedöms alltjämtunderlätta denna politik. Utvecklingen har medgivit en alltliberalare tillämpning av valutaregleringen. Vad har då hänt? 1985 beslutadevalutastyrelsen att höja beloppsgränsen vid direktinvestering i utlandet förvilken krävs upplåning i utländsk valuta från 1 milj, kr, till 10 milj, kr.Allmänheten behöver fr, o. m. inte anmäla utbetalning omhögst . till eller från utlandet. förordaderiksbanksfullmäktige att valutastyrelsen skulle genomföra ytterligare lättnaderi tillämpningen av valutaregleringen, lättnader som avser förtidsinlösen av mindrelån i utländsk valuta, indirekt ägande vid direkta investeringar i utlandet,lån från svenska banker till utlandet samt handel med utlandet i utländskaaktieop-tioner. har utrett med valutaregleringensammanhängande spörsmål. Slutbetänkandet har varit ute på remiss, ochremisstiden utgick så sent som . Utskottsmajoriteten anser ilikhet med regeringen att en samlad bedömning av remissvaren bör göras innanman gör några ändringar i den nuvarande lagen. Vi menar därför att enförlängning t.o.m. bör stå fast, för tidigast den 1 juli 1987kan en ny valutalagstiftning träda i kraft. Otåligheten inom borgerligheten är emellertidstor, och det framgår också av reservation 1 vid finansutskottets betänkande28. Avvecklingen bör vara fullständig och definitiv, säger man, och den kangenomföras stegvis. Vissasteghar ju tagits, och dem har jag redan redovisat,menen total avreglering är vi absolut inte mogna för. Vi avstyrker därförreservation 1. 1 reservation 2 stöder man sig pä en motion där detföreslås att mindre och medelstora företag skall tillåtas göra förtidaåterbetalningar av sina utlands- lån utanatt ansöka hos . Reservanterna anser att även större låntagare bör fååterbetala sina lån, så de går litet längre än motionären. har varit restriktiv när det gäller förtidainlösen av utlandslån. Visserligen har valutakominittén i sitt slutbetänkandeanfört att förtida återbetalning av vissa utlandslån bör medges, men frånutskottsmajoritetens sida anser vi att det inte finns någon anledning att göraförändringar innan valutakommitténs betänkande har slutbehandlats. Vi avstyrkeralltså även reservation 2, Ett annat stående krav från borgerligheten är en gemensamnordisk aktiemarknad. Här gäller samma svar som tidigare, nämligen att detåtagande gjort genom att ansluta sig till ;skapitalliberalise-ringsstadga gör det omöjligt att upphäva restriktioner i vadgäller aktiehandel endast mellan de nordiska länderna. Också reservation 3avstyrks därför. I reservation 4 behandlas åtgärder för att minska Sverigesinternationella beroende. Vi inom utskottsmajoriteten anser också att det ärönskvärt att öka spridningen av den svenska utrikeshandeln liksom att minskasårbarheten för internationella störningar genom att krympa den utländskaskuldsättningen och begränsa importinnehållet i den svenska produktionen. är emellertid ett land som förespråkatoch tillämpat fri handel av varor och tjänster. Det är inte förenligt med vårainternationella åtaganden att införa restriktioner eller föra en mera selektivekonomisk politik av det slag som reservanten föreslår. De övriga frågorna i reservationen vill utskottsmajoritetenhänskjuta till behandlingen av valutakommitténs slutbetänkande, när vi får ensamlad bedömning i frågan. Jag yrkar alltså avslag på reservation 4. Analogtmed vad jag sagt yrkar jag även avslag på reservation 5. Jag övergår nu till reservationen ifinansutskottets betänkande 24. Det är en reservation från . Härvill jag bara göra en påminnelse om att tidigare på förslag avfinansutskottet antagit särskilda riktlinjer för kredit-, valuta- ochstatsskuldspolitiken. Detta har sedan givits till känna för fullmäktige i såvälriksbanken som . Ävenså när vi behandlade finansplandrog finansutskottet i upp riktlinjer för kredit- och valutapolitikenför . Något skäl att ånyo göra uttalanden, som föreslås i reservationen,finner vi från utskottsmajoriteten ej befogat. Jag yrkar avslag påreservationen i betänkande 24. Därmed har jag yrkat avslag på samtligareservationer i betänkandena 24 och 28. Fortsatt valuta-reglering, m. in. Anf.212 (); Skäms socialdemokraterna i finansutskottet?Skäms ni för att er regering bytt ståndpunkt och utfäst sig att genomföra,som det heter i den reviderade finansplanen, betydande liberaliseringar avvalutaregleringen? Det är det intryck man får av ert sätt att lägga uppbetänkandet och sedan föra argumentationen här i kammaren. Tesen är att manskall avvakta remissbehandlingen av valutakommitténs betänkande i likhet medregeringen, såsom sade. Det anmärkningsvärda är att regeringen inte ens avvaktaderemisstidens utgång utan åtskilliga dagar skickade hit tillriksdagen en Prot.1985/86:141 kompletteringsproposition, där man talade om att man hade föravsikt att genomföra betydande avregleringarpå valutapolitikens område. Fortsatt valutareglering, m. m " märkligt att man låtsas somatt det regnar. Det gäller naturligtvis både ställningstagandet tillförlängningen av valutaregleringen och detaljfrågorna, som man, som , bara viftar undan fastän man har alla skäl att sakbehandla dem i anslutningtill ställningstagandet från regeringen att nu skall valutaregleringen börjaavvecklas. Varför inte med ett ord bevärdiga vårt förslag medanledning av förvaltningsberättelse om att i fortsättningen interiksbanken utan skall vara mottagare av de påtvingadedepositioner som skall göras? Men det står ingenting, det har intekommenterats. Man säger bara att det nu inte är det rätta tillfället att läggasynpunkter på hithörande frågor. Efter det att vi har väckt vår motion föreslårstatsskuldspolitiska kommittén enhälligt att precis detta skall genomföras.Och man vet det när man behandlar motionen, men man lägger det helt åt sidan. Den stora frågan är valutaregleringens räckvidd. Det ärdetta som också bestämmer synen på hur länge valutareglering behövs. Varför görni motstånd mot att man skall öppna för kortfristiga kapitalplaceringar? Det ärju egentligen detta som skiljer mellan socialdemokraterna och de borgerligapartierna. Fördelen skulle vara att man därmed kunde motväga utflödet och sänkaräntan. Varför inte genomföra en avreglering så? Det blir mest smärtfritt föralla genom att man gör flera saker parallellt och därmed gör de nettoutflödensom kan uppkomma så små som möjligt. Svara på det. Det är jag verkligen intresseradav att höra. 213 (): sade att detta är ett ständigtåterkommande ämne för debatt här i kammaren, och det är alldeles riktigt. Honsade också att det kommer att så förbli. Det tycker jag var ett utomordentligtbeklagligt konstaterande, för det tyder på att utskottsmajoriteten ingalunda ärberedd att någonsin avveckla valutaregleringen, Å andra sidan framgick det att haruppmärksammat att det har skett väsentliga förändringar i valutaregleringenstillämpning , 1985. Hon räknade upp ett antal liberaliseringarsom har skett, och slutsatsen av dem blev såvitt jag kunde förstå att vi ännuinte är mogna för en definitiv avveckling. Detta vittnar inte om någon störreförståelse för vilka sakskäl som motiverar en sådan definitiv avveckling. Jag vill minnas att majoriteten här i kammaren för ett ärsedan inte alls kunde tänka sig t. ex. att slopa utlandsupplåningskravet för direktinveste ringar.