prot · G909153 · 1985-12-31 00:00:00 — Från sida föreslår vi i reservafionerna 8och 10 en rejäl uppräkning av anslaget till invandrarnas riksorganisationer med3,5 milj. kr. Vi förordar också att den fördelningsmodell som utarbetades avIPOK, dvs. en grundstödstrappa med små steg och en rörlig del baserad påantalet medlemmar, skall gälla vid fördelningen. IPOK:s modell leder tillstörre rättvisa mellan riksförbunden. Vårt förslag ger också utrymme för attorganisationerna får möjligheter att bevara de samverkande organ som finns , dvs. SIOS och Östeuropagruppen. Är verkligen invandrarministern så nöjd med sitt förslagsom framgick av den inledande redovisningen? Har verkligen inteinvandrarministern större ambitioner när det gäller att geinvandrarorganisationerna rimliga arbetsvillkor? Tydligen är det i alla fallså, att de socialdemokratiska ledamöterna i invandrarpolitiska utredningen haren annan ambitionsnivå än ministern, eftersom ju båda har motionerat tillriksdagen om höjda anslag. Det finns i detta sammanhang också anledning att säganågra ord om presstödet, som behandlas i betänkande 23, Invandrarpolitiska utredningen föreslog förändringar ipresstödsreglerna som skulle göra det möjligt att utveckla invandrarpressen i vårt land. Den huvudregel som man utgick ifrån var en samordning med press- och tidningsstöden till svenska tidningar, men med en positiv särbehandling av invandrarpressen. Regeringen väljer att gå halvvägs. Man föreslår en samordning med stödet till svenska tidningar, men ingen positiv särbehand ling. I stället för en utveckling av invandrarpressen får vi nu åse en långsam avveckling, eftersom de övriga trdningsstöden upphör. I vår motion 347 yrkande 6 förordade vi den ordningen attnyhetstidningar på andra språk än svenska skall ges möjligheter fill en positivsärbehandling när det gäller upplagans storlek och vissa produktionskostnader.En sådan ordning hade gjort det möjligt att föra in några av de tidningar somnu befinner sig i gränslandet mellan att vara medlemstidning och allmännyhetstidning bland de tidningar som får del av det allmänna presstödet. Jag yrkar bifall till motion 347 yrkande 6. Regeringens andra huvudförslag i propositionen ärinrättandet av en särskild diskrimineringsombudsman och en stödjande nämnd.Ombudsmannens uppgifter blir att dels ge råd i individuella fall, dels på detallmänna planet verka för att de generella rättsreglerna på området följs.Ombudsmannen skall särskilt uppmärksamma förhållandena i arbetslivet.Verksamheten skall pågå , och därefter skall enutvärdering göras. Från sida accepterar vi regeringens förslagtill inrättandet av en särskild ombudsman och de övriga åtgärder som samtidigtskall vidtas. Vi vill för vår del dock understryka att vi är beredda att vidtaeffektiva åtgärder lagstiftningsvägen för att förhindra diskriminering, om detskulle visa sig att de nu föreslagna insatserna inte ger önskat resultat. I det här sammanhanget vill jag också ta upp ett par avvåra reservationer som rör rasism och invandrarfientlighet i vårt samhälle. I reservation 1 begär vi ett tillkännagivande tillregeringen om att regeringen skall utfärda direktiv till samtliga statliga verkoch myndigheter att fortlöpande avlägsna invandrarfientligt och rasistisktklotter från sin egendom och om möjligt också beivra klottrandet. De invandrarfientliga slagorden pä väggar, broviadukteroch teleskåp har ökat i antal . Det är ett litet antalorganisationer i vårt land med klart rasisfiska eller invandrarfientliga syftensom använder sig av denna arbetsmetod för att sprida sina åsikter och bilda opinion.Vid den genomförda rättegången i mot ett par medlemmar i framgick bl. a. att målandet av invandrarfientliga slagord påoffentliga platser var en vikfig del i gruppens opinionsbildande verksamhet.Det förvånar oss att utskottsmajoriteten inte har varit beredd att göra enmarkering på den här punkten och ställa sig bakom ett tillkännagivande fillregeringen. I reservation 11 begär vi ett förbud motorganisationer som främjar etnisk diskriminering. I vårt land har under senareår ett antal små organisationer med uttalad rasistisk eller invandrarfientligmålsättning ökat sina aktiviteter. Medlemmar i eller sympatisörer till dessaorganisationer har förföljt och hotat invandrare. har det varit ungdomarsom har utfört det aktiva våldet, men i bakgrunden har det funnitsorganisatörer som har hört hemma i de kända rasisfiska organisationerna. Det ärhög tid att vi nu förbjuder dessa organisationer. har verkat internationellt för attmotverka rasism och invandrarfientlighet. Vi bör nu sopa rent framför den egnadörren och i den svenska införa de bestämmelser som stadgas i denFN-konvention om avskaffande av alla former av rasdiskriminering som Sverigehar undertecknat. , herr talman, skall jag kort beröra innehållet ide tre återstående Prot. 1985/86:153 centerreservationerna. Ireservation 2 kräver vi, tillsammans med , att frågan om - meritvärderingav utländsk utbildning skall bli slutgiltigt löst. Det är stort''vandrarpolitiken slöseri att vi i vårt land inte bättre har tagit till varainvandrarnas kunskaper och erfarenheter. Det är viktigt att denförsöksverksamhet som UHÄ har bedrivit nu blir permanentad. Det här är en av depunkter i den svenska invandrarpolitikens genomförande där vi måste användaindividperspekfivet och inte behandla invandrarna som en homogen grupp. I reservation 3 begär vi att rekryteringen av invandraretill polisutbildningen skall ökas. Skälen är dels att antalet poliser medinvandrarbakgrund är mycket lågt, dels att poliserna i sitt dagliga arbete oftakommer i kontakt med flyktingar och invandrare. Språkkunskaper och kännedom omandra kulturmönster kan underlätta kontakterna och minska riskerna förmissförstånd och missgrepp. Avslutningsvis föreslår vi i reservation 4 att den svenskastaten ekonomiskt skall stödja Röda korsets arbete i medrehabilitering av tortyroffer. Vi behöver en verksamhet i vårt land liknandeden som bedrivs vid i . Den verksamheten finansierasdelvis av den danska staten. Jag yrkar bifall till samtliga reservationeri socialförsäkringsutskottets betänkande nr 20 där och mittnamn återfinns. 28 (vpk): De betänkanden som vi nu behandlar är avsärskilt stort intresse. De har föregåtts av ett sällsynt omfattande ochlångvarigt utredningsarbete. Två utredningar har grundligtundersökt hela det invandrarpolitiska området, och de har i sinaslutbetänkanden lagt fram många förslag till lösningar. Invandrarorganisationernas förväntningar och förhoppningarhar varit stora, inte minst med tanke på den successivt försämrade situationsom de har fått vidkännas under den långa väntetid då utredningsarbetet harpågått. Därför blir besvikelsen desto större, när det slutliga resultatet i dagföreligger i form av de betänkanden som vi nu behandlar. Om man summerar de konkreta förslag som propositionen ochbetänkandena innehåller, finner man att de i princip är två. Det ena innebären omdisponering av resurserna. Man vill skära ned stödet till invandrartidningarnaoch sedan ge dessa pengar fillbaka till invandrarorganisationerna somorganisationsstöd. Detta förklaras med att den föreslagna ordningen ger ökadvalfrihet för organisationerna. Det andra förslaget är tillsättandet av endiskrimineringsombudsman med rådgivande funktioner, utan motsvarandesanktionerande lagstiftning som stöd för hans verksamhet. av motioneroch åtföljande reservationer med anledning av regeringens proposition hardärför blivit omfattande. Den fråga som bör ställas i detta sammanhang är: Var detnödvändigt med omfattande utredningsarbete, när man sedan kör över utredningar nas förslag på väsentliga punkter och i stället föreslår en administrafion och en omdisponering av resurserna som inte kostar ett öre? Apropå reservationer, herr talman, har kammarens ledamötersäkert uppmärksammat att det i betänkandet saknas vpk-reservationer. Dettakräver sin förklaring. Det beror på att vårt partis representant i utskottetkom för sent till justeringssammanträdet. Hon kom efter det att klubban hadefallit, men långt innan sammanträdet var slut. Trots de borgerliga utskottsledamöternas uttryckliga viljaatt reparera det hela genom förslaget att man skulle riva uppjusteringsbeslutet och på nytt behandla frågan, så att vpk-representanten fickchans att reservera sig, var det omöjligt att få en ändring till stånd. Detvisade sig nämligen att de socialdemokratiska utskottsledamöterna var orubbligai sitt beslut att beröva vpk-representanten hennes reservationsrätt i dettaärende. Vårt parti känner därför behov av att speciellt tacka RalfLindström och de övriga socialdemokratiska ledamöterna i utskottet för derasenergiska insatser att slå vakt om den formalistiska klubbslagsdemokrati somhar berövat oss reservationsrätten när det gäller detta betänkande. Detta är anledningen, herr talman, till att jag ifortsättningen kommer att plädera för de vpk-motioner som behandlas ibetänkandet och till vilka jag yrkar bifall. Regeringens proposition om invandrarpolitiken kommer i entid som kännetecknas av drastiskt ändrade förutsättningar för invandrarna. Frånatt ha varit en välkommen, efterfrågad och nödvändigproduktionsfaktor i form av billig arbetskraft håller invandrarna på grund avindustrins strukturella omvandling och omfattande strukturrationaliseringar påatt bli en svårplacerad grupp människor, som konkurrerar med den inhemskabefolkningen om de tillgängliga arbetsplatserna. Som en följd härav kan maniaktta en ökad segregation när det gäller den invandrade befolkningensyrkestillhörighet, sociala förhållanden och bostadsförhållanden. Målet förinvandrarpolitiken, dvs. invandrarnas funktionella integrering i det svenskasamhället, har blivit mer avlägset än någonsin, och motsättningarna skärps. Målsättningen med invandrarpolitiken är en långsiktigprocess som kan påverkas. Den kan påskyndas eller fördröjas beroende på deinsatser man är beredd att göra i . Insatser som ökar invandrarnas socialarörlighet, deras bildnings- och kunskapsnivå, deras rörlighet vad gäller yrke,inkomst och bostad påskyndar processen. De är helt nödvändiga förmålsättningens uppfyllande, men de utesluter varje form av kortsiktigtekonomiskt tänkande som enbart utgår från bedömningar av budgetunderskottet. Enligt vår uppfattning måste invandrarpolitiken utgå frånatt det inte finns några motsättningar mellan de grupptillhörigheter somdominerar invandrarnas identitet: nafionell grupptillhörighet,invandrarfillhörighet och klass-fillhörighet. Vi anser att det mellan dessatillhörigheter råder ett dialektiskt förhållande av ömsesidighet och påverkan. Det innebär att invandrarnas anpassning, välbefinnande ochharmoniska utveckling enbart kan garanteras med en politik som utgår från denämnda grupptillhörigheterna och syftar till att verka för dessas allsidigautveckling. En invandrarpolitik som genom olika åtgärder försöker tvingainvandrarna att förneka och undertrycka någon av dessa grupptillhörigheterförsvårar och fördröjer invandrarpolitikens målsättningar och är dömd attmisslyckas. Dessa tankegångar har varit vägledande förinvandrarpolitiken . De baserar sig på det faktum att invandrarna ärdels invandrare med allt de har gemensamt med alla invandrare, dels ocksåspråkliga och kulturella minoriteter inom ramen för det gemensamma ursprunget.Därför fick politiken på området benämningen "invandrar- ochminoritetspolitik", vilket också återspeglades i direktiven till den storainvandrarpolitiska kommittén, IPOK, konstaterade också i sittbetänkande att de här begreppen, dvs. "invandrar- ochminoritetspolitik", också i fortsättningen bör vara benämningen ochgrunden för politiken på området. Därför är det oroande att regeringen i sinframlagda proposition talar enbart om invandrarpolitiken. Minoritetspolitikennämns inte en enda gång i den omfattande propositionen. Bristande satsningar påkulturens område samt borttagande av stödet till invandrartidningar, ikombination med andra åtgärder, kan tolkas som en radikal förändring avriktlinjerna för invandrarpolitiken. Den argumentation som utskottsmajoriteten för ibetänkandet ger på intet sätt någon förklaring till varför det var så angelägetatt ändra benämningen från "invandrar- och minoritetspolitik"' till"invandrarpolitik". I den av fastställda målsättningen förinvandrarpolitiken uppställs valfriheten som ett huvudmål vid sidan avjämlikhet och samverkan. Åven om det ibland förekommer olika uppfattningarmellan de politiska partierna om hur dessa huvudmål skall tolkas, råder det ialla fall total samstämmighet på en punkt: om mycket litet eller ingenting görsför att ge dessa målsättningar ett konkret innehåll kommer de att förbli tommafraser avsedda att användas i högtidliga sammanhang i stället för konkretaförslag fill åtgärder. Valfrihetsmålet innebär på bl. a. kulturens område attinvandrarna fillerkänns rätten att behålla och utveckla sin egen kultur. Mendetta mål kommer att förbli en tom fras så länge samhället inte är berett attskjuta till de för ändamålet nödvändiga resurser som gör det möjligt förinvandrarna att förverkliga sin rätt. har under en följd av år begärt särskildamedel för kulturverksamhet bland språkliga minoriteter. fanndetta angeläget, eftersom man vet att invandrarändamålen har svårt att hävdasig i den hårda konkurrensen inom ramen för de generella bidragen. Sammauppfattning redovisade invandrarpolitiska kommittén i sitt betänkande, menkommittén blev på den punkten överkörd av regeringen. Det har betonats förut och det torde numera vara allombekant att det kulturella arvet utgör den grund varpå människan bygger sinpersonlighet och sin nationella och klassmässiga identitet. Det utgör ocksågrunden för den nafionella gemenskapen. Det är därför uppenbart attmöjligheterna för invandrarna att ta del av och utveckla sin kultur ärnödvändiga för att stärka framför allt invandrarbarnens och invandrarungdomensidentitet och självkänsla. Självfallet måste invandrarorganisationerna med sinkulturella och sociala verksamhet bland både barn, unga och äldre inta encentral roll för att ge invandrarna tillgång till sin kultur och sin historia,Invandrarorganisationerna är dessutom ofta den enda länken mellan invandrarnasom grupp och det svenska samhället. Det är också där invandrarna harmöjlighet att känna sin nationella grupptillhörighet. Därför är det nödvändigtatt kraftiga insatser görs för att stödja invandrarorganisationernas kulturellaverksamhet. I sammanhanget är det nödvändigt att komma ihåg attinvandrarna i mycket hög grad saknar möjlighet att tillgodogöra sig samhälletsövriga kulturutbud på grund av språket, men framförallt på grund av att ettlevande kulturliv måste utgå ifrån egna behov och förutsättningar. Svårigheterna gäller i särskilt hög grad det seriösakulturutbudet, varför i synnerhet barnen och ungdomarna bland invandrarna blirlätta offer för kommersiella massprodukter i kulturens utmärker - ettförhållande som både riksdag och regering i olika sammanhang sagt sig viljamotverka. Ett särskilt bidrag för kulturverksamhet bland språkligaminoriteter är nödvändigt för att skall kunna stödja sådana projektoch verksamheter inom invandrarorganisationerna som inte ryms inom nuvarandebidragsformer. har betonat betydelsen av att dettabidrag inrättas. Vpk ser det också som angeläget att invandrarna självagenom sina organisationer får ett avgörande inflytande över medlens användning.Vi anser därför att de föreslagna medlen bör fördelas av en särskild nämnd inomkulturrådet där invandrarorganisationerna finns företrädda. Även detta är ettförslag som invandrarpolifiska kommittén har ställt sig bakom. Invandrar- och minoritetsorganisationerna utgör en alltviktigare del av folkrörelserna i . Förutom att de fungerar somintresseorganisationer för invandrares och minoriteters strävan att behålla ochutveckla den egna kulturen och språket i det svenska samhället har de ensärskilt viktig funktion för kvinnorna, barnen och ungdomarna. I föreningarnaträffas man, pratar om de problem man har, hjälps åt och, framför allt, kännersig som hemma. Här träffas man familjevis och umgås över alla åldersgränser.Många föreningar har teatergrupper, dansgrupper, körer etc, där alla medverkaroch får del av sitt kulturarv och av den kulturella utvecklingen frånhemlandet. /76 erhåller invandrarorganisationer som ärriksförbund verksamhetsbidrag från statens invandrarverk. T. o. m. 1979/80erhöll invandrarverket en ökning av anslaget. Därefter har organisationernafått sänkta reala bidrag. Detta är en utveckling som, om den tillåts fortsätta,riskerar att rasera den verksamhet som vissa organisationer byggt upp. Desenaste åren har invandrarorganisationerna i praktiken fått nedskärningar avredan otillräckliga bidrag. ställer det svenska byråkratiskamaskineriet allt större krav på invandrarorganisationerna, som förväntas deltaaktivt i olika arbets-eller referensgrupper och i olika statliga ellerkommunala utredningar, och det med obefintliga eller minimala kansliresurser.Här uppenbarar sig en påtaglig risk att invandrarorganisationerna omvandlastill enbart administrativa enheter med huvudsaklig funktion att medsvårigheter bära sin egen administrationstyngd. Det som är helt klart är attorganisationerna inte kan motsvara samhällets förväntningar med det nuvarandestatsstödet. Vpk anser dessutom att det i nuvarande läge är högstangeläget att öka bidraget för avgränsade projekt, eftersom det här rör sig omnödvändiga medel somanvänds för att öka förståelse och kontakt mellan invandrare och svenskar. Regeringen föreslår visserligen en ökning av stödet tillinvandrarorganisationerna, men den är skenbar därför att den föreslagnaökningen motsvarar de resurser som invandrarorganisationerna förlorar genomborttagandet av stödet till deras tidningar. Invandrarorganisationerna har haft ettsamarbetsorgan kallat SIOS, med ett minimalt kansli, vilket finansierats medbidrag från invandrarverket. är mycket värdefull förinvandrarorganisationernas möjligheter att uppträda gemensamt gentemotstatsmakterna och olika myndigheter. Det framlagda regeringsförslaget innebäratt stödet till samarbetsorganet kommer att upphöra. Vpk anser att det är enmycket dålig politik och ett hårt slag mot invandrarrörelsen. Den ökade diskrimineringen av invandrarna iarbetslivet är ett oomtvistat faktum. I det sammanhanget anser vi attregeringens förslag om en ombudsman mot etnisk diskriminering är heltotillräckligt. Vi anser att en diskrimineringsombudsman som inte har stödi en särskild lagstiftning mot diskriminering i arbetslivet inte kan ha någonstörre verkan. Enligt lagförslaget skulle diskrimineringsombudsmannen endastagera för att motverka diskriminering utan någon uppgift att föra den enskildestalan i rätten, vilket andra ombudsmän kan göra. Utan lagstiftning och utanfällande domar som skapar prejudikat kommer man aldrig att kunna bevisa attdiskriminering på arbetsmarknaden förekommer. På samma grunder anser vi att endiskrimineringsombudsman utan stöd av en lagstiftning knappast kommer att kunnamotverka diskriminering inom andra viktiga samhällsområden, t. ex. påbostadsmarknaden. Vi vill understryka att det är av vikt att ombudsmannenfår tillräckliga resurser för tolk- och översättningsändamål så attkommunikationen mellan ombudsmannen och enskilda inte försvåras. Vi anser attsamhället genom lagstiftning klart måste visa sitt avståndstagande fråndiskriminering. Bara då kan en diskrimineringsombudsman som övervakandemyndighet utnämnas för att tillse att lagarna efterföljs. I detta anförande kan jag bara mycketöversiktligt beröra några av de många krav som vpk ställer i betänkandet, bl.a. mycket viktiga och berättigade krav som kan förbättra invandrarkvinnornassituation. Men jag tänker nämna speciellt ett område, och det är invandrarnasmassmedia. Massmedia för invandrarna betraktades länge i somen fråga om elementär nyhetsförmedling och samhällsinformation, dvs.majoritetssamhället behövde kanaler för att informera de nytillkomna. Det ären nödvändig mediapolitik när många invandrare på kort sikt skall anpassas isamhället, men det kan också vara en medveten politik om man syftar till snabbassimilation, anpassning av invandrarna på de inföddas villkor. Med den kulturella medvetenheten hos minoriteterna iSverige har det emellertid vuxit fram krav på helt andra slags medier, medier iminoriteternas egna händer, medier som kan hålla samman gruppen, stärka denframväxande kulturen och visa på alternativ till det livsmönster som svensk TV,radio och tidningar sköljer över dem. Därför anser vi att regeringens förslagpå mediapolitikens område - som innebär att stödet till vissa Prot.1985/86:153 invandrartidningar försvinner - är helt förkastligt. 28 maj1986 Vi anser att regeringen börkomma med förslag innebärande ~ ', ~Ti erforderligt stöd till aktuellainvandrartidningar med svfte att främja deras Invandrarpolitiken r , , , t--,, , , Till dess bör stödet till invandrarorganisationerna öka r motsvarandegrad för att garantera dels en förstärkning av organisationernas verksamhet,dels också en fortsatt utgivning av invandrarnas tidningar. Med detta yrkar jag bifall till samtliga vpk-motioner som behandlasi detta betänkande. Dessutom yrkar jag bifall till det särskilda yrkande ianslutning till motion 1985/86:344 av som har delats ut tillledamöterna och som har följande lydelse: 23. beträffande ekonomiskt stödtill Immigranlinstilutet att med anledning av motionerna 1985/86:339, 1985/86:343, 1985/86:344 och 198.5/86:348 beslutar att, utövervad regeringen föreslagit, till Bidrag till /87 anvisa ett reservationsanslag av . Jag yrkar också bifall tillvpk-reservationen i betänkande 23. 29 (): Eftersom statsrådet har angett grunderna förpropositionen kan jag gå direkt till socialförsäkringsutskottets behandling avproposition 98 och motionerna i anledning av denna. Jag kan inledningsviskonstatera att det finns en mycket bred uppslutning bakom utskottetsbetänkande, vilket är värdefullt för det framtida invandrarpolitiska arbetet.Inläggen här har också kännetecknats av enighet. Utskottet hemställer om bifall till proposition 98 i desshelhet. Det innebär att det anvisas ett reservationsanslag på 11 590 000 kr.till åtgärder för invandrare avseende nästa budgetår. De övergripande målen för invandrarpolitiken formulerades1975 med utgångspunkt i begreppen jämlikhet, valfrihet och samverkan. Målen börenligt propositionen ligga fast men preciseras närmare, vilket ocksä sker i detnu aktuella betänkandet. Benämningen av ämnesområdet har berörts av AlexanderChrisopoulos, som anser att det även fortsättningsvis skall kallas invandrar- och minoritets politik för att markera att invandrarna är nationella minoriteter. Invandrar- ' politiska kommittén analyserade mycket grundligt minoritetsbegreppet och konstaterade att beteckningen minoritet internationellt sett anses kunna användas endast för grupper som är eller alltid har varit bosatta i landet. I förarbetena till de internationella konventioner där minoritetsbegreppet förekommer har man preciserat detta till att avse ursprungliga minoriteter och inte relativt från andra länder invandra de grupper. Minoritetsbegreppet i den nu nämnda betydelsen kan alltså inte sägas vara tillämpligt på invandrarsituationen i . Utgångspunkten för de invandrarpolitiska åtgärderna bör i första hand vara de enskilda männi skornas förutsättningar och behov. Det är alltså, , innehållet i verksamheten - inte benämningen - som är det väsentliga i detta 44 sammanhang. Med detta synsätt, somdelas av hela utskottet, finns det enligt utskottsmajoritetensmening inte något behov av att markera ordet majori- Prot. 1985/86:153 tetspolitik. I avsnittet Genomförande av invandrarpolitiken slår manfast principen, om att varje fackmyndighet inom sitt område har samma ansvarför invandrare som för den övriga befolkningen. Värdet av att myndigheternaupprättar särskilda handlingsprogram understryks.