prot · G909134 · 1985-12-31 00:00:00 — Det fär enligt min meningvara uppgift att försvara propositionen och betänkandet idess helhet. Jag vill bara som utskottets ordförande inledningsvis anmäla attvi frän och sida i stort sett har kunnat ansluta oss tillförslaget om den nya lagstiftningen om disciplin- och straffansvar inomkrigsmakten. Det harsedan länge stått klart att det militära ansvarssystemet behöver reformerasoch att en utgångspunkt för en reform är att reglerna på det militära områdetså långt det går bör anpassas till det regelsystem som gäller i samhället iövrigt. Det bör också sägas ifrån här att det under proposifionens behandling iriksdagen kommit ändringsförslag, som är av den arten att de lett till attutskottet i vissa delar gjort både ändringar och tillägg till propositionen.Man får bara hoppas, herr talman, att de myndigheter som skall tillämpa den nyalagen verkligen läser förarbetena, alltså inte bara regeringens propositionutan också rikdagens utskottsbetänkande, vilket är mycket noga i det härfallet. Ändringarna är både redaktionella och sakliga. Vi i justitieutskottet har alltså varit, i likhet medförsvarsutskottet, mer övertygade än försvarsministern om attmilitäransvarskommitténs förslag i fråga om den påföljd som heterutegängsförbud var mycket väl genomtänkt. Vi från utskottsmajoriteten hardärför stannat för att det bör kunna utdömas inom latituden , istället för som enligt propositionens förslag . Denna ändring, somalltså framgår av utskottsbetänkandet, har medfört vissa följdändringar. Enannan ändring som har kommit under riksdagsarbetet gäller talerätt förjustitieombudsmannen och justitiekanslern mot beslut om disciplinansvar. Omdessa frågor, liksom om övriga mindre ändringar, är vi från ensemed majoriteten. Det är vi däremot inte beträffande skadeståndsansvar förvärnpliktiga. Utskottsmajoriteten medger mycket öppet att försvaret årligenförlorar därför att en massa materiel som lämnas till devärnpliktiga försvinner eller skadas och aldrig återkommer. Majoriteten medger också att det här är ett allvarligtproblem. Dä är enligt vår uppfattning den enda rimliga slutsats man kan dra bör göra något åt det. Problem är nämligen till för att lösas, inte för attväxa sig ännu större därför att ingen ingriper, , som ju från början har varitinkopplad på denna lagstiftning, föreslog också en lösning av problemet,nämligen en särskild skadeståndsregel. Vi reservanter tycker att det förslagetvar bra. Vi tycker nämligen att om man vet att staten gör kanske 10 milj. kr.förlust ärligen, eller mer, en förlust som är förorsakad av slarv, nonchalans,oaktsamhet, ja, kanske t. o. m. oärlighet, så bör staten försöka ta till varasin rätt och kräva skadestånd. Unga människor som gör sin värnplikt får faktiskt en vissavslutande fostran i samband med värnplikten. Under sådana förhållanden är detenligt vår uppfattning orimligt att de , utan att det blir någon somhelst reaktion från samhället, skall kunna visa nonchalans för statens egendom. förslag var ägnat att skyddaförsvarets egendom - det är allas vär egendom - och lära de värnpliktiga störrerespekt för vad som är mitt och ditt. Vi beklagar att utskottsmajoriteten intehar velat ansluta sig till förslaget. Detta förslag tillstyrker däremot vi i enreservation som är undertecknad av moderata samlingspartiet, ochcentern. Som avslutning, herr talman, vill jag bara påpeka att vifrån sida har avlämnat ett särskilt yttrande i fråga omkroppsvisitation. Vi vill inte reservera oss mot majoriteten. Vi utgår från attett synsätt som respekterar människors integritet kommer att bli i praktikenrådande också inom de Disciplinförseelser av krigsmän, m. m. 4 protokoll 1985/86:133 -135 Prot.1985/86:134 militära myndigheterna, när man anser att man måste gå fram med Disciplinförseelser av krigsmän, m. m. Låt mig allra sist erkänna en sak,herr talman. När jag i min ungdom läste juridik i sade min lärare; Denmilitära behöver inte ni flickor lära er någonting om. Tackoch lov behöver flickor lära sig det , för den handlar också om kvinnorsom undergår militär utbildning. 48BJÖRN KÖRLOF (m): I detta ärende aktualiseras också frågan omåterinförande av ämbetsansvaret. Det föreligger ett flertal motioner till åretsriksmöte, liksom till föregående , om återinförande av ämbetsansvaret.Denna fråga tas upp i bäde försvarsutskottets och konstitutionsutskottetsyttranden till justitieutskottet. Ett beslut av om'en översyn av detstraffrättsliga ansvaret för tjänstemän på det statliga och kommunala områdettas alltså under innevarande . En utgångspunkt för denna översyn kan,enligt yttrande i ärendet, bli att en reell skärpningav straffansvaret kommer att äga rum. Det är mot denna bakgrund synnerligen olyckligt attmajoriteten i justitieutskottet ändå valt att nu ta ställning för en bådeomfattande och genomgripande reformering av ansvarssystemet för den militärapersonalen, som innebär att det straffrättsliga ansvaret i allt väsentligtslopas utan att man avvaktar översynen av ämbetsansvaret i vid mening. Den nya ordningen för militäransvaret träder - omriksdagen tar beslut - i kraft . En betydande insatsmåste äga rum inom det militära försvaret för att utbilda olikapersonalkategorier i det nya systemet. Kommer en översyn av ämbetsansvaret meragenerellt om säg att leda till en reell skärpning av straffansvaret,måste alltså inom det militära försvaret ånyo genomföras en utbildningsinsatsför att chefer, auditörer, rättsvärdsofficerare" m. fl. inte skall begårättsfel till men för enskildas rättssäkerhet. Min uppfattning är att särskiltjustitieutskottet bör vårda sig om att detta inte äger rum utan atträttssäkerheten kan bevaras. Vi moderater finner hela denna uppläggning egendomlig ochdessutom betänklig. Enligt vår mening borde man ha avvaktat med reformen ommilitäransvaret till dess ämbetsansvaret i stort principiellt lagts fast. Dähade också det militära ansvarssystemet kunnat verka säkert och för lång tidframåt. Jag tror att det är viktigt att man just på det här området lägger fastreformer med en viss konsekvens för ganska läng tid framöver. Jag säger dettaoavsett de sakliga invändningar som man kan ha emot förslagen ommilitäransvaret i sig. Vi har mot denna mera principiella bakgrund yrkat avslagpå propositionen i dess helhet. Det innebär naturligtvis inte att vi i alladelar motsätter oss reforrhförslagen. Men, herr talman, det finns enskildheteri detta förslag som enligt vår mening inte är godtagbara. Lät mig börja med en mera allmän synpunkt.Militäransvarskommitténs förslag och propositionens förslag genomsyras av denprincipiella utgångspunkten att ansvarsreglerna på det militära området böranpassas till det regelsystem som gäller i övrigt i det civila samhället ifredstid. Vi moderater tycker naturligtvis att det är en lovvärd ambition, ochvi instämmer i denna strävan. Men enligt vår mening har ambitionen både imilitäransvarskommitténs förslag och i propositionen drivits därhän att mannästan helt har bortsett från att verksamheten och förhållandena inomförsvarsmakten både i fred och naturligtvis särskilt under krig inte kanjämställas med vilken fredstida civil verksamhet som helst. Jag tror att dettaligger i öppen dag för den som tänker efter något. Jag skall nu i korthet ta upp några punkter ipropositionens förslag som vi är särskilt kritiska mot. I fredstid skall för -anställd militär personal gällasamma regler som gäller för statsförvaltningen i övrigt. En militär officerskall i detta hänseende alltså jämställas med vilken byrådirektör eller annantjänsteman som helst inom den civila statsförvaltningen. Men för värnpliktigaskall i fredstid gälla en särskild lagstiftning beträffandedisciplinförseelser. I krigstid skall den anställda militära personalen och devärnpliktiga underkastas samma disciplinregler som föresläs gälla förvärnpliktiga i fredstid. Dessaförslag fär följande konsekvenser. Olika regler kommer att gälla förvärnpliktiga och för fast anställda i fredstid. Olika regler kommer att gälla förfast anställda i krig och fred. Det straffrättsliga ansvaret slopasi allt väsentligt för båda kategorierna i både fred och krig. Förslagen vittnarenligt min mening om dålig kunskap och erfarenhet om den militära utbildnings-och övningsverksamheten. En värnpliktig löjtnant, chef för en pluton, och enfast anställd löjtnant, chef för en pluton, kommer under en krigsförbandsövning- trots exakt lika ansvar och skyldighet - att vid ett lika begånget felunderkastas olika disciplinsystem och olika påföljd. Jag frågar mig om detta äratt anse som likhet inför lagen. Utgångspunkten för den militära utbildnings- ochövningsverksamheten är att den skall bedrivas sä realistiskt och så nära deverkliga förhållanden som kan komma att gälla under krig som möjligt. Detställer också under fredstid härda krav på ansvarskänsla, lydnad, ordning ochstrikt iakttagande av säkerhetsföreskrifter. Att införa en ordning med skildaansvarssystem för den fast anställda militära personalen i fred och krig ärägnat att leda till både betänkligheter och svårigheter för denna personal. Detfinns risk för att de krav som kan komma att ställas i krig efterges ellerbetraktas som mindre väsentliga under övningsverksamhet i fred. Kunskap ocherfarenhet hos personalen om båda systemens innehåll och karaktär kan förväntasbli dålig beträffande det system som inte gäller i fred. Visar det sig att ansvarssystemet i krig inte hartillräcklig skärpa, tvingas att under pågående krig ändraansvarssystemet. Också detta är enligt min uppfattning allvarligt. Det är någontingsom man inte bör göra. Utgångspunkten för en reform bör i stället vara likaregler i fred som i krig - självfallet med hänsynstagande till det förhållandetatt värnplikfiga under fredstid befinner sig under utbildning. Det ställerdesto större krav på det militärbefäl som har ansvaret för deras utbildning. Sammaregler bör vidare gälla för fast anställd personal och värnpliktigt Disciplinförseelserav krigsmän, m. m. Disciplinförseelser av krigsmän, m. m. befäl närde fullgör samma tjänst med lika skyldigheter, ansvar och rättigheter. En svaghet i propositionen är att gränsdragningen mellanbeivrande av förseelser i disciplinär ordning och enligt den vanligastraffrättsordningen blivit oklar. I praktiken kommer det med en sådan ordningsom nu föreslås att finnas risk för att enskilda fall - åtminstone under ettinledande skede av reformeringen - kommer att behandlas olika vid olika förbandi skilda delar av landet. Rättstillämpningen på detta område, särskilt när detgäller värnpliktiga, skall enligt min mening vara klart förutsebar, och denordning med en otydlig gråzon som föreslås är inte acceptabel. Slutligen, herr talman, föreslås i propositionen att dennuvarande krigsrättsorganisationen skall avskaffas och att sädana mål i krig ifortsättningen skall handläggas vid vanlig civil domstol. Förslaget är enligt min mening illa underbyggt. Det låterbäde bra och lovvärt att man under krig sä långt möjligt skall föra överbrottmål till civil domstol. Men det säger sig självt att brott som under krigbegås vid krigsförbanden av värnpliktiga eller fast anställda mäste beivrasmycket snabbt och i nära kontakt med förbanden. De civila domstolarna kommerinte, i varje fall inte med nuvarande personalresurser och organisation, attkunna svara mot de krav på flexibilitet, snabbhet och dömande i området förbrottet som är nödvändiga när krig råder. Vi kan alltså från moderat sida inte acceptera ettavskaffande av krigsrättsorganisationen utan att man säkerställer attde civila domstolarna har sådana resurser och sådan organisation att de kan taöver uppgifterna pä ett fullgott sätt. kommer senare att ta upp reservationerna2 och 3, som handlar om de värnpliktigas skadeståndsansvar. vartidigare inne på denna fråga, och vi har samma uppfattning som . Med vad jag nu har sagt, herr talman, yrkar jag bifalltill den moderata reservationen 1, som innebär avslag på propositionen. Jagyrkar också bifall till reservationerna 2 och 3. 49ELVING (): Regeringen har till överlämnat enproposition angående disciplinförseelser av krigsmän m.m. Det våren dåligtgenomarbetad proposition, som justitieutskottet har tvingats omarbeta i storastycken. Efter denna omarbetning ligger nu pä bord ett förslag somvi från sida till allra största delen ställer oss bakom. På ett område har vi dock avgett en reservation. Detgäller de värnpliktigas ansvar för materiel som har utdelats till dem, där vivill ha en viss skärpning av bestämmelserna. Försvarsmaktens materielförluster uppgick under budgetåret1983/84 till ett totalt värde av ca 10,2 milj. kr., varav drygt 7,1 milj. kr.avsäg förluster under grundutbildningen inom armén. Den materiel som försvinnerutgörs till stor del av egendom som kan betecknas som särskilt begärlig,exempelvis vindrockar, skjortor, sovsäckar, bajonetter och kikare. hetsreglertror jag att de summor som förlusterna uppgår till skulle kunna minskasavsevärt. beslöt vid /81 att det behövdes enöversyn av skadeståndsreglerna. Detta beslut resulterade sedermera i att enutredning tillsattes, militäransvarskommittén. Denna utredning anförde i sittbetänkande behov av skärpta regler på detta område. Åtskilliga remissinstansertillstyrkte utredningens förslag. Trots detta föreslås det ingen skärpning avreglerna i den nu föreliggande propositionen. Jag beklagar det. har åtskilliga åtgärder vidtagits för attnedbringa förlusterna inom försvarsmakten. Man har bl, a, försökt att stärka devärnpliktigas känsla för ansvar för deras personliga utrustning genomanvisningar för handhavandet och genom materielkontroller. Andra åtgärder somgenomförts är exempelvis försök med försäljning till de värnpliktiga av dennasärskilt begärliga egendom. Det har visat sig att materielförlusterna trots dessaåtgärder inte minskar utan tvärtom fortsätter att öka. Det är bl, a, därför somvi i en reservafion har yrkat på införandet av en lagregel, som innebär attvärnpliktig skall ersätta förlust eller annan skada som han uppsåtligen ellerav oaktsamhet som inte är ringa vållar i fråga om materiel som har utlämnatstill honom för personligt bruk. Med hänvisning till vad jag anfört ber jagatt fä yrka bifall till reservationerna 2 och 3 i det föreliggande betänkandetfrån justitieutskottet, 50 HANS (): Det har länge stått klart att det militäraansvarssystemet behöver reformeras. Försvarsmakten har alltmer kommit attbetraktas som en integrerad del av samhället. En naturlig utgångspunkt för enreform är att reglerna på det militära området anpassas fill det regelsystemsom gäller i samhället i övrigt. Den nu föreslagna reformen innebär att det nuvarandemilitära disciplinansvarssystemet, som är reglerat i , militärarättegångslagen och lagen om disciplinstraff för krigsmän, ersätts med ett nyttutomstraffrättsligt ansvarssystem. Förseelser i tjänsten av försvarsmaktensmilitära personal beivras genom disciplinpåföljd som meddelas i administrativordning genom beslut av tjänstgöringsmyndigheten, I fred skall den anställdapersonalen inte omfattas av detta system. Denna personalkategori skall istället likställas med övriga statsanställda, för vilka reglerna omdisciplinansvar i lagen om offentlig anställning är tillämpliga. I krig skalldet nya ansvarssystemet omfatta alla som är tjänstgöringsskyldiga vidförsvarsmakten. För värnpliktiga införs en ny lagsfiftning omdisciplinförseelser. Denna lagstiftning skall under krig gälla även den anställdamilitära personalen. Det föreslås vidare att den nuvarandekrigsrättsorganisafionen avskaffas. Krigsrätten och krigsfiskalernas uppgifterkommer att överföras till det civila rättsväsendet. Reformen föreslås avutskottet träda i kraft i stället för , somföreslogs i proposifionen. Det finns en bred uppslutning bakom betänkandet ijustitieutskottet, som fillstyrker regeringsförslaget i väsentliga delar. VadKarin Ahrland och har anfört ger uttryck för detta. Disciplinförseelser av krigsmän, m. m. Disciplinförseeber av krigsmän, m. m. konstateraatt utskottet har gjort ändringar och tillägg som är av betydelse förtillämpningen av lagstiftningen, vilket redogjort för. står helt isolerade då de yrkar avslag påpropositionen. Som framgår av den moderata reservationen och som även kom tilluttryck i anförande medger emellertid att det i ochför sig framstår som eftersträvansvärt att få till stånd en reformering av detnuvarande militära systemet, som i sina grunddrag gällt . Med anledning av vad som sägs i den moderata reservationenoch motionen 48 om ämbetsansvarets betydelse i sammanhanget vill utskotteterinra om att den särskilda straffrättsliga ordning som råder inom det militäraförsvaret är av annat slag och syftar till att fillgodose andra ändamål än detstraffrättsliga ämbetsansvaret, som gäller för offentliga tjänstemän och dåäven för militära befattningshavare. En översyn av ämbetsansvaret haraktualiserats för statsmakterna, men det behöver inte inverka på bedömningenav militäransvarets utformning. En konsekvens av regeringsförslaget blir att det underfredstid formellt sett kommer att gälla skilda regler för anställda pä militäratjänster och för bl, a, värnpliktiga. Detta kritiseras av och iden moderata reservationen, men för de båda nämnda grupperna, militäranställdaoch värnpliktiga, skall gälla ett principiellt likartat ansvarssysterrr; somvilar på utomstraffrätts-lig grund. Den enda nämnvärda skillnad, som kommer attfinnas, gäller de påföljder som kan komma i fråga för förseelser i tjänsten, praktiska tillämpningen torde inte annat komma i fråga än att anställda påmilitära tjänster och värnpliktiga med motsvarande befälsställning åläggsdisciplinpåföljd av i sak samma slag, fast med stöd av olika författningar, I den moderata reservationen sägs vidare att det ärbetänkligt att krigsrättsorganisationen föresläs bli avskaffad, I den moderatamotionen tas avstånd från förslaget att avskaffa denna organisation. Det finnsdock inte något däremot svarande särskilt yrkande i motiorten. Nuvarande lagstiftning är i väsentliga delar uppbyggdefter ett inkvisito-riskt synsätt. Åklagaren anses närmast vara knuten tillkrigsrätten. Utredningsförfarandet förutsätts till stor del ske vidkrigsrätten. Den militära krigsrättsorganisationen är till stora delarföråldrad. Den brottsutredande verksamheten kan knappast tillgodoses inom ramenför nu gällande militära rättsvårdsorganisation. Det kan verkligen sättas ifråga om den är förenlig med principen om domstolarnas självständighet ochoberoende. Det är tveksamt att ansvaret för mycket allvarliga och komplicerademilitära brottmål, som det kan vara fråga om, skall ligga på en tillfälligdomstolsorga-nisafion som krigsrätterna utgör. Även om det finns vissa fördelarmed den nuvarande krigsrättsorganisationen, främst i fråga om kraven på snabbhandläggning nära fältförbanden, är det dock främst från principiellautgångspunkter, som jag här berörde, att föredra att brottmålen även närde har anknytning till militära förhållanden handläggs av ordinarie civilaorgan. Jag yrkar därför, herr talman, avslag på den moderatareservationen av m, fl., liksom på den moderata motionen1985/86:48, I en borgerlig reservation av m, fl,angående skadeståndsansvaret för värnpliktiga yrkas på sätt som framförts hären utvidgning av De borgerliga reservanterna vill att det tas in en bestämmelse avinnebörd att värnpliktig blir skyldig att ersätta förlust eller annan skada somhan, uppsåtligen eller av oaktsamhet som inte är ringa, vållar i fråga ommateriel som har utlämnats till honom för personhgt bruk, Materielförlusterna inom försvarsmakten utgör ettallvarligt problem genom de kostnader förlusterna orsakar-det är vi ense om.Bristerna i fråa om utrustningen återverkar också på de enskilda soldaternasoch på förbandens förmåga att lösa sina uppgifter. Det är därför angeläget i görlig mån motverkar att sådana förluster uppkommer. Det har under senareär vidtagits åtskilliga åtgärder i detta syfte. Försvarsmakten har utfärdatanvisningar för handhavandet av materielen och genomfört täta materielkontroller.Andra åtgärder har också vidtagits. Det gäller exempelvis försök medförsäljning till värnpliktiga av begärlig egendom. Ett genomförande av de borgerliga reservanternas förslagskulle kanske leda till att försvarets kostnader sänktes i någon män. Men ensärlagstiftning om värnpliktigas skadeståndsansvar är förenad med såvälpraktiska som principiella nackdelar. Det är högst diskutabelt att ha skildaskadeståndsregler för anställd resp, värnpliktig personal - inte minst motbakgrund av att den värnpliktige inte har någon möjlighet att själv avgöravilken utrustning han skall ta emot och att han ekonomiskt sett ofta har detsämre ställt än den anställde. Det kan också upplevas som orättvist att envärnpliktig, men inte en anställd, är ersättningsskyldig då utrustning gårförlorad under likartade former. Vidare kan det när det gäller de värnpliktigauppfattas som omotiverat att reglerna om ansvaret för personlig utrustning ärsträngare än reglerna om ansvaret för den egendom som utlämnas för gemensamtbruk -detta trots att egendom för gemensamt bruk oftast är betydligtvärdefullare. Om man genomför ett sådant system som eftersträvas i denborgerliga reservationen och som leder till orättvisor av nämnda slag och ävenuppfattas som orättvist, , kan det motverka syfte.På det sättet får man inte de begränsningar av förlusterna som man eftersträvar. Men det är angeläget att försvarsmakten försöker kommatill rätta med materielförlusterna genom andra åtgärder. Den nya lagstiftningenom disciplinförseelse bör göra det möjligt att i. större utsträckning änhittills tillgripa disciplinåtgärder i syfte att motverka materielförluster. Jag yrkar därför avslag, herr talman, på de borgerligareservationerna 2 och 3, och i har avgett ettsärskilt yttrande beträffande kroppsvisitation. Detta yttrande uppfattar jagmer som en markering av vad utskottet har anfört, betänkande har beretts mycket grundligt- mer grundligt än vad som är vanligt här i , har juredan inledningsvis i denna debatt redogjort för det arbete som utskottet harlagt ned på förändringar och tillägg. Yttranden har avgetts av tre olikautskott -försvarsutskottet, och lagutskottet, I de delardär reservationer föreligger har justitieutskottet stöd för sina ståndpunkterfrån de tre nämnda utskotten. Jag delar den uppfattning som och har gett uttryck för, nämligen att utskottets tilläggsförslag harlett till förbättringar. Disciplinförseelser av krigsmän, m. m. Disciplinförseelserav krigsmän, m. m. Regeringen har hört lagrådet och beaktat dess synpunkter.Justitieutskottet har inför lagrådet föredragit sina förslag till ändringar, vilkalämnats utan erinran. har redan redogjort för dessa ändringar. Sammanfattningsvis är innebörden av gjordaställningstaganden att justitieutskottet, liksom försvarsutskottet, i principkan godta den reform av det mihtära ansvarssystemet som föreslås ipropositionen. Reformen innebär, som sagts, att det på det militäraområdet i huvudsak införs ett utomstraffrättsligt ansvarssystem liknande detsom gäller inom den civila statsförvaltningen. Yrkandet i vpk-motionen1984/85:2782 om att den militära bestraffningsrätten skall avskaffas får därmedi princip anses vara tillgodosett. Jag yrkar bifall till justitieutskottetshemställan och avslag på reservationerna 1, 2 och 3, Anf.51 () replik: Det är riktigt, som säger,att utskottet efter ett långvarigt arbete är enigt - vi har i enighet ändratdiverse förslag från försvarsministern, och det är bra. Vi är däremot inte eniga när det gällerskadeståndsansvaret, sade att det vore konstigt med skildaregler för skadeståndsansvaret inom försvarsmakten. Men sanningen är den attdet är skilda regler på andra områden i denna lagstiftning - vilket BjörnKörlof hade en invändning mot. Om det är skilda regler på några håll bör detockså vara möjligt när det gäller skadeståndsansvaret, Jag förstår inte, , utskottsmajoritetensskrivning att "den värnpliktige inte har någon möjlighet att själv avgöravilken utrustning han skall ta emot". Han måtte väl se vad han fär ihänderna!