prot · G909130 · 1985-12-31 00:00:00 — Kvinnor arbetar , harlåglöneyrken, avancerar inte som männen och väljer deltid för barnens skull,osv. Men vår ambition är att uppvärdera de s, k, kvinnoyrkena, att förmå flermän att arbeta deltid, att få fler kvinnor att arbeta heltid, att förmå flermän att lägga ner mer tid på det obetalda hemarbetet och att förverkliga enförkortning av arbetsdagen. Den ambitionen blir inte sämre av att vi i dagförbättrar för de kvinnor som har att se fram emot en orättvist låg pension. vill jag konstatera att det inger oro att bara 5390 personer, varav endast 80 män, anmälde till 1983 att deville tillgodoräkna sig ATP för vård av barn. Uppskattningsvis fanns detungefär 45 000 personer som inte utnyttjade sin rättighet. Det är viktigt att tydlig information om rättigheterkommer alla berörda till del. Jag har själv stött på flera som inte har haft enaning om att denna möjlighet finns. En ökad upplysning är alltså här alldelesnödvändig. Gör vi ingenting nu riskerar vi attATP-systemet går till historien som en reform som orsakade ekonomisk ojämlikhetmellan kvinnor och män. Överläggningenvar härmed avslutad, (Beslutet redovisas efter debatten omsocialförsäkringsutskottets betänkande 16,) Kammaren övergår nu till att debatterasocialförsäkringsutskottets betänkande 16 om bidrag till sjukförsäkringen m,m. 79SIRI HÄGGMARK (m): Det aktuella betänkandet behandlarbudgetpropositionens förslag om statsbidrag till sjukförsäkringen och ett antalmotioner som på ett eller annat sätt har anknytning till sjukförsäkringen. Debatterna kring den allmänna sjukförsäkringen har varitmånga, även hårda - beroende på att vissa sparförslag har framförtsfrån de borgerliga partierna. Argumenten för och emot de olika besparingsförslagen tordevid det här laget vara så välkända att jag kan gå direkt över till de moderatareservationerna, I reservation 1, Besparingar inom sjukförsäkringen,återkommer vi moderater till vårt tidigare förslag om sänkt kompensationsnivåinom sjukpenningförsäkringen och föräldraförsäkringen. Vi följer därmed upp denmoderata motionen av m, fl. Vi gör det av besparingsskäl. Vimåste komma till rätta med såväl den statsfinansiella som den samhällsekonomiskakursen. Vi gör det också för att undvika att orimliga skattebördorläggs på löntagarna och för att undvika att stora skulder vältras över påkommande generationer. I socialhuvudtiteln, proposition 1985/86:100, bilaga 7,framhålls nödvändigheten av återhållsamhet med samhällsutgifterna. Vi delarden uppfattningen. Vårt förslag till besparingar inom sjukpenningförsäkringenoch föräldraförsäkringen påverkar inte nämnvärt den sociala standarden, allrahelst med hänsynstagande till vårt förslag om kraftigt sänkta marginalskatter. För sjukpenningförsäkringen föreslår vi en ändradsjälvrisk och för såväl sjukpenningförsäkringen som föräldraförsäkringen ändradkompensationsnivå. För sjukpenningförsäkringen avses den sistnämnda ändringenbli tidsbegränsad. Vi föreslår också, ånyo, en rättvisare sjukpenningberäkningför försäkrade med timlöne-, deltids-, säsongs- och skiftarbete. Vårt förslag - som vi framhärdar med att ånyo lägga fram,trots att vi har blivit ganska attackerade för det - innebär att tio dagarunder en tolvmåna-dersperiod skall ge två tredjedels ersättning jämfört mednuvarande regler, dvs, i stället för , I övrigt skall utgå . Upprepad sjukdom skall räknas somfortsatt sjukperiod, även om anmälningsdagen räknas som sjukdag. Anmälningsdagenskall annars icke ersättas av försäkringen. Vid mer än tre månaders sjukdomstiger kompensationsnivån till . För t, ex. en industriarbetare med en genomsnittlig årslönmedför marginalskattereformen fullt genomförd att behållningen avsjukpenningen ökar trots att den generella ersättningsnivån inomsjukpenningförsäkringen sänks till , Dessutom motverkas effekterna av enlångvarig inkomstsänkning av att ersättningsnivån stiger till efter tremånaders sjukdom. Det statsfinansiella och samhällsekonomiskaläget kräver betydande besparingar som inte är av engångskaraktär. Socialförsäkringenstransfereringar motsvarar ungefär en fjärdedel av 69 landetsprivata konsumtion, och enbart denna omfattning gör det klart attsocialförsäkringssektorn inte kan hållas utanför besparingsansträngningarna.Statsbidraget för /87 beräknas till 5 . Med vårtförslag gör vi en besparing på . För att besparingarna skall tillföras statsbudgetenföreslår vi att sjukförsäkringsavgiften skall sänkas med 0,75 procentenheteroch folkpensionsavgiften höjas i motsvarande mån fr. o. m. . Jag yrkar därmed bifall till reservation nr 1. Så övergår jag till vår reservation nr 3 rörandekompensationsnivän för deltidsarbetande m.fl. Denna fråga har varit ovanligtsegsliten - dock verkar det nu som om det delvis har blivit ett fall framåt. Som ett kuriosum kan noteras att närsocialförsäkringsutskottet justerade detta betänkande, där vikraffigt underströk angelägenheten av att problemen med sjukpenning förförsäkrade som har sin arbetstid ojämnt fördelad skulle få entillfredsställande lösning, så var en sådan åtminstone delvis på väg. kom socialministerns pressmeddelande, ivilket vi fick veta att det inom tillsatts en arbetsgrupp somskall göra en översyn , av reglerna för ersättningen från sjukförsäkringen vidkorttidssjukdom och vid föräldraledighet för vård av sjukt barn. Det här ärbra. Men ändå återstår frågan om hur saken skall ordnas för dem som ärsjukskrivna . Jag läste i en tidning att det finnsmöjligheter att den frågan också snart skall vara löst. Det här är en sak somjag tycker är väl så angelägen som alla dessa turer kring olikakompensationsnivåer - 60, 80 och . Jag yrkar bifall till reservation nr 3. I utskottets betänkande behandlas också frågan omnaturaförmåner. Därvidlag har vi reserverat oss till förmån för en motion avGörel , i vilken hon begär en utredning om åtgärder för att förhindraöverkompensation i de fall en anställd inte bara har sin sjukpenninggrundandeinkomst baserad på lön utan även på olika naturaförmåner som får behållas vidsjukdom. Vi anser detta förhållande vara stötande och orättvist och finnerdärför att det är anledning för regeringen att utreda frågan. Jag yrkarbifall till reservation nr 6, Reservation nr 10 är en följdreservation till reservationnr 1, och vi yrkar beträffande medelsanvisningen m, m, i bidrag tillsjukförsäkringen för /87 ett förslagsanslag av 4 . Jag yrkar bifall till reservation nr 10 och i övrigtbifall till utskottets hemställan på de punkter där vi är överens. Slutligen, herr talman, vill jag något beröra GullanLindblads och mitt särskilda yttrande angående hemarbetandes sjukpenningskydd. Vi anser i likhet med motionärerna ochGunhild Bölander att det vore önskvärt med en hemmamakesjukpenning, motsvarandegaran-finivån inom föräldraförsäkringen, men anser oss ej kunnaföreslå detta av ekonomiska skäl. Dock anser vi att det hade varit både rimligtoch önskvärt med en höjning. Många hemarbetande har fortfarande inte en chansatt få ett förvärvsarbete, och även om denna försäkringsreform ansågs somen udda företeelse och ersättningen var liten hade ändå dessa hemmamakar enkänsla av att fillhöra systemet. Kammaren beslöt att förhandlingarna skulle fortsättas kl,19.30, 7 §Meddelande om interpellationer Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1985/86:195 av () till statsrådetLena om rekryteringen av inhemsk personal till visstbiståndsprojekt i : Ett flertal rapporter ochreportage, publicerade 1984 och 1985, visade att den största delen av denvietnamesiska personalen tvångsrekryterades till och utsattes för tvångsarbetei skogsdelen vid det svenska biståndsprojektet i Vinh Phu, I den på uppdrag av SIDA genomförda studien (SIDA,) av de svenska forskarna ,bekräftades dessa uppgifter. Rapporten visade bl, a, att upp till 17 000vietnamesiska kvinnor utsattes för tvångsrekrytering och tvångsarbete iskogsprojektet, I rapporten har ett antal personer fått uttala sig omförhållandena. De berättade bl, a. följande: "Vi kan olyckligtvis inte välja anställning, som nigör i , Några människor måste arbeta i skogen, trots att ingen villdet," (Direktör för skogsprojektet), "Hur gör ni ert urval? Det är förfärligt svårt. Vimåste beordra människor .,, vissa hänsyn tas till var de bor. Vi beslutar påmorgonen, plockas de ut," (Ledare för skogskader), SIDA:s rapport föranledde ett flertal frågor i riksdagentill det ansvariga statsrådet. Men, trots förhållandena för den vietnamesiskapersonalen och trots fortsatta ockupation av Kampuehea, ingickregeringen ett nytt biståndsavtal med , Samtidigtstöds ett procedur- och insatsavtal för Vinh , Avtalen utlovade fortsatt bistånd till skogsdelen i , förutsatt att arbets- och levnadsvillkoren för skogsarbetarnaväsentligt förbättras. En gemensam arbetsgrupp för uppföljning av arbets- ochlevnadsvillkor bildades som det vietnamesiska skogsministeriet senastden skulle presentera en rapport över vidtagna och planeradeförbättringar. Arbets- och levnadsvillkoren för den vietnamesiskapersonalen i skogsprojektet sönderfaller i tre komponenter: 1, Den tvångsrekrytering sompåvisas i /Birkegårds rapport skall avskaffas. 2, Det tvångsarbete som enligtsamma rapport likaledes förekommer, bl, a, genom att personalen i skogsprojektet ej kan lämna sitt arbete utan olika former av repression, skall avskaffas. Demateriella villkoren för personalen skall förbättras. För en bedömning av huruvida deovan angivna väsentliga förbättringar i arbets- och levnadsvillkoren, som är enförutsättning för att det av regeringen ingångna avtalet uppfyllts, hade enuppföljningsrapport av /Birke-gård, enligt de metodprinciper derasrapport baserades på, varit naturlig. I stället presenteradeSIDA en på flera sätt bristfällig uppföljningsrapport. Trotsatt rapporten nästan enbart grundar sig på utsagor från de vietnamesiskamyndigheterna framgår av rapporten ej huruvida de två centrala delarna iarbets- och levnadsvillkoren, nämligen tvångsrekryteringen eller tvångsarbetet,upphört. Av rapporten kan enbart dras slutsatsen att dessa på vissa punkteruppenbarligen mildrats eller bytt karaktär. I en interpellationsdebatt framhöllstatsrådet : "Enligt avtalet om utvecklingssamarbete den 31 maj1985 skall en vietnamesisk rapport i dessa frågor presenteras för Sverigesenast . Rapporten skall redogöra för de åtgärder ochförbättringar som vidtagits för skogsarbetarna rörande anställningsvillkor,rekryteringsformer och materiella förhållanden." Kan statsrådet garantera atttvängsrekrytering av vietnamesisk personal - företrädesvis unga kvinnor - i anslutning till skogsdelen av det svenska biståndsprojektet i Vinh Phu har upphört? Kan statsrådetgarantera att den vietnamesiska personalen i anslutning till skogsdelen av detsvenska biståndsprojektet i Vinh Phu ej utsätts för någon form av tvångsarbete,utan att denna fritt efter sitt eget val och utan repressalier från devietnamesiska myndigheternas sida, kan lämna sitt arbete? Är statsrådetberedd att medverka till att författarna till SIDA:s rapport gés möjlighet attgöra en uppföljningsstudie över de frågeställningar som berördes i den förstarapporten? 1985/86:196 av () till försvarsministernom vissa kvalitetsfrågor inom försvaret: Kvalitetsfrågorna måste ägnas ökaduppmärksamhet i det svenska totalförsvaret. Det gäller både personell ochmateriell kvalitet. Den strategiska och militärtekniska utvecklingen har påsenare år förvärrat hotbilden i det nordiska området. Risken för överraskandeanfall är större, främst genom ökade flygräckvidder och störretransportkapacitet. Därmed skärps behovet av att svenska förband måste kunnaverka snabbt. Förbandmäste vara användbara direkt efter mobilisering eller t. o. m. kunna verkaredan under pågående mobilisering. Inom alla försvarsgrenar finns kvalitetsbrister, men detycks vara särskilt påtagliga för markstridskrafterna. Stor satsning på numerärhar gjort att den kvalitativa nivån relativt omvärlden synes ha minskat. Eldkraften och skyddet i de modernaste svenskainfanteribrigaderna är sämre än i ett modernt luftlandsatt regementsförband omdetta senare innehåller ett antal lätta stridsfordon. För många är det nog enchockerande uppgift att utvecklingen gått dithän att inte ens de kraftigasteinfanteriförbanden har en utrustning åtminstone i paritet med vad som kanlandsättas från luften. Gentemot tunga moderna stridsfordon - som kan föras in ivärt land över en landgräns eller vid kustinvasion - har ingetmarkstridsförband som förmår ta upp strid i öppen terräng. De fyra svenska pansarbrigaderna har en rad brister ijämförelse med moderna utländska pansarförband, Svenskapansarbrigader är inte utrustade och utbildade för strid i mörker, Svenska stridsfordon saknar skyddmot kemiska vapen, spaningsresurserär sä svaga att brigaden riskerar att ha dålig kunskap om hur motsidans enheterrör sig i terrängen, Sjukvärdsfunktionen ipansarbrigaderna saknar pansarbandvagnar och kan därför knappast fungera påstridsfältet, vilket sannolikt har starkt negativ effekt på stridsmoralen, i haräldre artilleri än infanteribrigaderna. Jämfört med angriparens förband skullebrigadernas artilleri ha kortare räckvidd. En angripares artilleri kan därtillväntas vara bandgående och pansarskyddat, vilket gör att det kanvara berett till eld. Svenska pjäsbetjäningar är helt oskyddade, varför svensktartilleri kan användas endast korta stunder - med stora risker - och sedanmåste förflyttas till annan plats för att minska sannolikheten att träffas avmotsidans artilleri. Utvecklingen av modern artilleriradar gör att möjligheternaatt agera med oskyddat artilleri blir allt sämre, De stridsvagnar som ingår i svenskapansarbrigader är utvecklade . Den modernaste av dessa typerhar redan i sin konstruktion sä starka begränsningar i fråga omskjutmöjligheter att vagnen knappast bör kallas stridsvagn. Pansarbrigadernasstridsvagnar har visserligen moderniserats, men de kan inte anses jämförbaramed moderna utländska vagnar. Jämfört med omvärlden måste därför sägas attarméns mest påkostade förband - pansarbrigaderna - kommit allt längre påefterkälken, har svag rörlighetpå längre avstånd, därför att beståndet av trailrar att transporterastridsvagnar på är alldeles för litet, a har aldrigsamtränats. Inte ens bataljonerna är inom sig samtränade, främst därför attpansartruppernas fredsorganisation att man per regemente barautbildar en halv bataljon åt gången. Jag har här exemplifierat medbrister från arméns mest påkostade förband. Rapporter belyserallt starkare att det finns stora brister i Prot.1985/86:130 utbildning och materiell tillgänglighet ute imobiliseringsförråden. 29 april1986 Stabschefen vid uttrycktesådana brister i ett tal på ,, , ,, ~ '. följande sätt: Förtroendet för detegna förbandets status borde vara .. större bland repövande värnpliktigaoch officerare, men "detta förtroende pellationer " r t. löpertydlig risk att urholkas om man vid inryckning till krigsförbandsövning märker attingen har gjort något åt de brister som konstaterades redan förra gångenförbandet gjorde krigsförbandsövning". Endast en ringa del av grundutbildade kompanier får efteravslutad värnpliktsutbildning betyget "bra". De allra flesta förbandnår inte det mål som satts upp. Detta är extra allvarligt eftersomutbildningsmålet i sig är reducerat. Det är knappast längre hotbilden som fåttstyra utbildningsmålen. I stället har dessa mäl reducerats med hänsyn till attdet under en internationellt sett kort grundutbildning bara går att läravärnpliktiga en del av de färdigheter som i och för sig skulle behövas istridsmiljön. Den korta tiden gör att kunskaper inte befästs, dvs. värnpliktigaglömmer kunskaper snabbare än som skedde när utbildningstiderna var längre. Kvalitetsfrågor kommer självklart att bli centrala i nästaärs försvarsbeslut. Men flera brister kan sägas ha väl så mycket medarbetsmetoder som med ekonomiska ramar att göra. Förbättringar i metodik börinte fördröjas i väntan på försvarsbeslutet. I mycket är det en fråga om attförändra attityder och ledningsmetoder. På några punkter bör det vara möjligt förförsvarsministern att redan nu ange en viljeinriktning som skulle underlätta eneffekthöjning i krigsorganisationen. Krigsförbandscheferna - på kompani, bataljon och uppåt -måste få väsentligt större befogenheter i fråga om förbandets utbildning,personalinnehåll och förrådshållning. Den nuvarande organisationen har istället befogenheterna koncentrerade till centrala och regionala organ, därbeslut fattas av andra än krigsförbandens chefer. Det blir svårt att kunna utveckla kreativitet ochnytänkande hos chefer och deras underlydande om befogenheterna ligger långthögre i organisationen, dessutom i fredsorganisationen och inte ikrigsorganisationen. Det mest flagranta exemplet på detta är attkrigsorganisationens bataljonschefer inte tilltros förmåga att ledautbildningen av sina brigader. De värnpliktiga under grundutbildning råkardärför ut för att som bataljonschef under utbildningen ha en person som oftastinte alls har med förbandets krigsorganisation att göra. Lät man krigsförbandens chefer ha ansvar för utbildningenskulle självfallet förbanden pä ett helt annat sätt bli verkliga -värnpliktiga och befäl skulle ju i en sådan organisation redan från början lärakänna varandra. En förbandschef som fick utbilda det förband han också skulleleda vid mobilisering och i krig skulle helt naturligt ta uppgiften på heltannat allvar. Han skulle inse att just hans förmåga att inge förtroende hos devärnpliktiga skulle ha stor betydelse för deras tilltro till att klarauppgiften i krig. Medhänvisning till ovanstående vill jag fråga försvarsministern: Vill försvarsministern redovisasin syn på möjligheterna att radikalt öka -j krigsförbandschefernas befogenheterpå bekostnad av den makt som i dag liggerhos fredstida byråkratier inom försvarsmakten? Anserförsvarsministern att man bör sträva efter att grundutbildningsbataljonerna iframtiden skall ledas av krigsorganisationens bataljonschefer, så att devärnpliktiga redan från början fär "rätt" chef? Anserförsvarsministern att krigsförbandens chefer också skall få ett ökat ansvar ochökade befogenheter vad gäller innehållet i mobiliseringsförråden? Villförsvarsministern medverka till att de operativa cheferna får ett ökat ansvaroch åläggs att prioritera mellan förband, så att särskilt viktiga förbandsnabbare än andra kan undanröja nuvarande brister i mobiliseringsförråden? Prot,1985/86:130 1985/86:197av () till bostadsministern om lånereglerna för bostäder åthandikappade: Enligt den nya omsorgslagen skalllandstingen svara för de särskilda omsorgerna åt psykiskt utvecklingsstördapersoner. Kollektivt boende i form av gruppbostad och elevhem är en sådanomsorg. Nya bestämmelser beträffande bostadsstandard vid statligalän trädde i kraft , anger i sin förordning 1985:45 att enbostadsgrupp som delar de gemensamma utrymmena inte fär överstiga sexlägenheter. lämnar och följanderekommendation (SOS dnr, 450-1186, dnr, 42-21/86): "Ett riktmärke förgruppens storlek är fyra boende. En avvikelse från detta skall motiveras av deboendes särskilda behov". Den gemensamma skrivelsen från socialstyrelsenoch är nu normgivande för erhållande av statliga lån tillgruppbostäder för handikappade. Omsorgsstyrelsen har vid sin planering funnit att fembostäder i en grupp är en lämplig sammansättning vad gäller gemenskap och vårdsamt även ur ekonomisk synpunkt. Detta har dock fallit utanför ramen förerhållande av statliga bostadslån. I såväl propositionen som bostadsutskottets betänkandeanges att flexibilitet kan gälla vid fördelningen av boendefunktionerna påprivat resp. kollektiv del av bostaden. För speciellt rullstolsbundna hyresgäster haromsorgsstyrelser i vissa fall i sin planering utökat de kollektivabostadsytorna på bekostnad av något mindre ytor i den privata delen.Låneansökningar med sådana förändringar har inte godkänts i förhållande tillgällande norm. Skall landstingen kunna tillhandahålla fullgoda bostädertill de handikappade måste bostaden anpassas efter de boendes behov. Det ärockså en förutsättning för att den nya omsorgslagen skall fä den verkan den varavsedd att ha. Med anledning av det anförda ber jag om kammarenstillstånd att till statsrådet få ställa följande frågor: Villbostadsministern medverka till att social- och bostadsstyrelsernas kravöverensstämmer med beslut? Ärbostadsministern villig att medverka till att beslut ombostadsgruppens storlek och flexibla fördelning av gemensamhetsutrym-men ochprivata utrymmen efterlevs? 1985/86:198av () till statsrådet om förvarning omkärnkraftsolyckor i närheten av : i Tjernobyl haraktualiserat den svenska beredskapen för kärnkraftsolyckor i utlandet och vilkamöjligheter vi har när det gäller att bidra till att sådana olyckor förebyggs.En sådan förbättrad beredskap framstår som särskilt angelägen för närdet gäller kärnkraftverk i , särskilt de som är lokaliserade tillLitauen och Leningradområdet. Flera kärnkr;aftverk i har enligt uppgifteri massmedia klart sämre säkerhetsutrustning än den som finns i , mentrots de svenska säkerhetsinsatserna måste vi räkna med risk för en s. k.härdsmälta även i svenska kärnkraftverk. Det är ytterst angeläget att ,med sin närhet till , erhåller förbättrad teknisk utrustning somkan ge tidig förvarning om kärnkraftsolyckor i närhet. Det är tydligtatt den utrustning som finns på är bristfällig. Statsmakten bordeomedelbart se till att utrustning som kan ge bästa möjliga förvarning om kärnkraftsolyckorsnarast tillförs . Det finns flera kärnkraftverk längs också iandra stater än . Det gäller bl. a. Gdanskområdet, ochLeningradområdet. Flera kärnkraftverk kan beräknas ha likvärdig teknik som denreaktor som uppenbarligen totalhavererat i Tjernobyl. Det är angeläget attSverige snabbt begär information om säkerheten i utländska reaktorer i värnärhet och där olyckor kan medföra stor fara för och i sinhelhet. På grundval av denna information ter det sig nödvändigt att ställa kravpå säkerhetsförbättringar. Om inte tillräckliga säkerhetsåtgärder kan visas börSverige kräva att de aktuella kärnkraftverken i bl, a, stängs. Mot bakgrund av olyckan i Tjernobyl ställs frågan om detfinns en godtagbar beredskap om en olycka inträffar närmare , t, ex, iLitauen, Krav måste ställas på bästa möjliga beredskap till skydd för folkhälsaoch miljö. Motbakgrund av ovanstående vill jag fråga.miljö- och energiministern: Är miljö- och energiministernberedd att ta sådana initiativ att erhåller teknik för bästa möjligaförvarning om kärnkraftsolyckor i närhet med minsta möjliga dröjsmål? Är miljö- och energiministern beredd att begärainformation om säkerhetsutrustningen vid kärnkraftverken i ochLeningradområdet och ställa de krav på förbättrad säkerhet som är befogade medtanke på den gotländska befolkningens intresse av fullgod trygghet motkärnkraftsolyckor? Anser miljö- och energiministern att det finns entillfredsställande beredskap pä om ett totalhaveri sker vid ettkärnkraftverk i närhet? 1985/86:199av () till statsrådet om kärnkraftspolitiken: På nytt har vi fått en påminnelseom kärnkraftens osäkerhet och de katastrofrisker som är förknippade med dennaenergikälla. gäller detett reaktorhaveri i någon form i , Det inträffar således i ettsamhälle utan direkt internationell insyn. Absurt nog fär vi informationen viaindikationer om förhöjd radioaktivitet i värt eget land, inte genom förvarningvia sovjetiska eller internationella organ. Kärnkraftens förespråkare hävdar redan att reaktorolyckaninte har något samband med den svenska situationen. Det är en bedräglighållning, har gjort sig mer beroende av kärnkraft per invånare räknatän något annat land i världen. Det internationella samfundet visar just nu upphela sin oförmåga att hantera konsekvenserna av en reaktorkatastrof som den nuinträffade. a. därför känner sig många människor med rätta skrämda av detsom hänt. Rädslan minskar inte av att olyckan inträffar i , ,eller i Tjernobyl, . Det blir särskilt tydligt när detinternationella samfundet visar upp sin närmast totala maktlöshet.