prot · G90954 · 1985-12-31 00:00:00 — Som ni vet är också det senaste s. k.höstlånet, där bjuder ut s. k. sparobligationer där denenskilde kan teckna ända , skattesubventionerat med 5procentenheter. Dels är det en rärita på , dels en skattesubvention på 5 %.Så går man ut och annonserar: Ni får en avkastning på om ni tecknarsparobligationer. Det är väl den bästa indikationen på hur på tok för lågräntenivån är i förhållande till det otillräckliga sparandet. Däremot är dennaturligtvis för hög för att stimulera till investeringar. Den är klart för lågför att stimulera människors sparvilja, och det beror på att marginalskatternaoch skatterna över huvud taget är för höga, reallönerna har utvecklatsobetydligt och inflationen ändå är högre i vårt land än ijämförbara länder. sade ju - och det påpekades också avLars De : Titta, nu sjunker budgetunderskottet till 52 miljarder! MenRoland vet att det inte alls beror på att staten har ökat sittsparande, utan det beror på att staten har räknat alldeles fel påinkomstutvecklingen. Det är en oväntad inkomstökning för staten på ca 9 miljardersom gör att man får denna sparandeökning, som alltså minskarbudgetunderskottet. När budgeten lades fram sades det bli61,4 miljarder, och är man nere i 52 miljarder - men det är alltså interesultatet av en medveten politik från socialdemokratiskt håll. Tvärtom: mansatsade på en löneutveckling på , och så ligger vi på i stället.Därför får staten detta tillskott i inkomsterna. Men det finns ingen som helstmedvetenhet bakom denna utveckling. Även om nu prognoser visar atthushållssparandet kanske blir litet över noll, är det ju inte sanningen. RolandSundgren tar tydligen som självklart att hushållssparandet kommer att ökadärför att prognoser säger det. Men det är fortfarande enprognos. Ännu vet ingen hur det kommer att bli . Det kan mycket välavvika från prognosen, som det gör i de flesta fall; Jag vill, herr talman, understryka att den utveckling vi har faktiskt är resultatet av en medvetet socialistisk politik, där man ärallergisk mot enskilt sparande. Man har systematiskt missgynnatsparandet. Och man har sedan tvingats till olika ad-hoc-åtgärder av skildaskattesubventioneran-de slag. Det visar än en gång att det är ett systemfel isvensk ekonomi. Detta är ett av systemfelen, som kräver en systemförändring. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten om trafikutskottetsbetänkande 7.) Kammaren övergår nu till att debattera trafikutskottetsbetänkande 7 om bilbältesanvändning m. m. AnL 144 (); I proposition 1985/86:62 föreslår regeringenändrade regler vad gäller användande av bilbälte. I betänkandet fråntrafikutskottet tillstyrker majoriteten förslaget i dess helhet. Förslagetinnebär att kravet på bilbältesanvändning utvidgas till att omfatta ävenpassagerare i personbilars baksäten. Om man läser i trafikutskottets betänkande, finner man attföredraganden framhåller att det i regeringens arbete är en allmän strävan attinte i onödan införa nya regler. Man söker också att avskaffa onödigastraffbestämmelser på trafiklagstiftningens område. Det nu föreliggandeförslaget rimmar ju dåligt med den intentionen. Vi har inte heller i övrigtsett mycket av vad regeringen har uträttat i den vägen. Det blir i ställetytterligare nya regleringar och nya lagstiftningar som drabbar enskilda människor. Man har också sagt att det framför allt skall varainformation, icke lagregler, som skall påverka människor. Inte längre tillbakaän vid /84 behandlades i trafikutskottet en motion i frågan, nr2201, av socialdemokraterna. Med anledning av denna sade trafikutskottet attden i motionen aktualiserade frågan hade behandlats i trafiksäkerhetspropositionenoch att föredragande departementschefen framhållit att nyttan av bilbälten ibaksätet är ovedersäglig men att de användes i alltför liten omfattning. Hansade vidare att användningen kunde ökas genom information och att så ju hadeskett innan bestämmelser om obligatorisk bilbältesanvändning i framsätetinfördes. Dessutom underströks att erfarenheten sålunda talade för attfrivillighet, sporrad av upplysning, borde prövas före en obligatoriskanvändning. Inte heller utskottet var berett att förorda obligatoriskbilbältesanvändning i baksätet, men ville ånyo betona det angelägna i attanvändningen stimulerades genom intensifierad information. Från utskottets sidaskrev man att ökad bilbältesanvändning också syntes kunna åstadkommas genom deinitiativ som hade tagits av vissa försäkringsbolag. Som svar på en fråga som ställdes tillkommunikationsministern så sent som , framhöll kommunikationsministernatt man först och främst skall förmå människor att verkligen använda bilbälteti baksätet, och därmed rädda liv. Kommunikationsministern sade vidare attskyldighet att använda bilbältet i baksätet inte borde stiftas i lag. Jag gårtillbaka litet längre ändå. 1979-1980 var man helt överens om följande; "Förstsedan den frivilliga bilbältesanvändningen väsentligt ökat synes det varamöjligt att införa sådan lagstiftning som motionären efterlyser. Vidare tordeviss ytterligare forskning på området vara önskvärd." Ifrån reservanternas sida anser vi att det ärutomordentligt viktigt att man intensifierar ansträngningarna för atttrafikanter i både fram- och baksätet använder bilbälte. Vi föreslår mot denbakgrunden kraftiga, väl avvägda informationsinsatser, via bl. a.trafiksäkerhetsverket och NTF, i syfte att på frivillighetens väg ökaanvändningen av bilbälte i baksätet. Målsättningen för detta skall vara attminst hälften av passagerarna Prot,1985/86:54 Prot,1985/86:54 använderbilbälte i baksätet. Särskilt menar vi reservanter att man skall ägnauppmärksamhet åt att finna tillfredsställande bilbälte för passagerare ävenunder . Först när den av oss föreslagna satsningen utvärderats finns detanledning att överväga lagstiftning, om så anses påkallat, När man funderar litet mer kring tendensen att vi skalllagstifta om allting, ligger det nära till hands att göra en del jämförelser.Vi var på VTI i för någon tid sedan, och där fick vi uppgifter om vadlagstiftningen om hastighetsbegränsning har inneburit. Vi blev också påminda omdet i TV-aktuellt kl, 18,00, där man redovisade en ganska storolycksfre-kvensökning inom trafiken. Man hade så gott som entydigt kommit framtill att det är av bilister i andra och bättre vagnar som man lockas komma uppi högre farter. Denna undersökning hade gjorts i , Man hade därkonstaterat att överskred den stadgade hastighetsgränsen . Vidhastighetsgränsen körde över den tillåtna hastigheten. Då kanman fråga sig; Vilken mening är det med ett lagförslag som inte kommer attkunna övervakas? Vi vet att övervakningen kommer att vara oerhört svår närdet gäller bilbältesanvändning. har entydigt uttrycktsvårigheten att klara en övervakning. Man säger att man är tveksam tillförslaget om skyldighet att använda bilbälte på annan plats i bilen än iframsätet, med hänsyn till svårigheten att övervaka bestämmelsens efterlevnad. Alltså: Man klarar inte att kontrollera efterlevnaden avhastighetsbegränsningarna, och vill utskottet rekommendera att riksdagenbeslutar att ytterligare belasta polisen med något som skall övervakas. Detblir kanske inte utan som överskrider hastighetsgränsen sedanpolisens övervakningsresurser på detta sätt har splittrats. Jag kan gå litet längre fram och se vadtrafiksäkerhetsverket har föreslagit, även om propositionen inte går så långt.Rikspolisstyrelsen säger att man "ställer sig helt avvisande till denföreslagna utvidgningen av det straffrättsliga ansvaret för fordonets förare,förälder och annan vårdnadshavare för barn, då barn inte använderbilbälte. En sådan ansvarsbestämmelse skulle komma att avvika från nutillämpade straffrättsliga principer, I stället bör genom väl avvägda menkraftfulla informationsinsatser användningen av bilbälte kunna öka," Men utskottet säger att man vill att begärhos regeringen att man snabbt kommer fram med bestämmelser om användning avbilbälte även för personer och för personer som är . Däremot säger man ingenting - inte ens i propositionen - beträffande dem som inte är 15 årmen långa. Den grupp som är har man tydligen trott över huvud taget inte finns. Vi vet att ungdomarna är ganskalångväxta. Borde man inte ha tänkt på åtminstone detta i den proposition somregeringen här har framlagt? Låt mig ytterligare påvisa vilka jämförelsersom man kan göra när det gäller att lagstifta. Vi kan titta på statistiken övergåendeolyckor i trafiken i , Vid en undersökning som gjordes iLinköpning visade det, sig att det totalt hade skett ca 330 olyckor. Av dessainträffade 190 . På grund av den halkrisk somfinns under dessa månaderökade alltså antalet gåendetrafikolyckor inte dubbelt utan mer än dubbelt ibara detta lilla område. Vi kan förutsätta att det naturligtvis är likartadeförhållanden på fler ställen i rike. Vi har då anledning att fråga oss om det inte finns skälför att vi börjar lagstifta också för de gående, så att de inte halkar. Degående är en mycket stor grupp. Det rör sig här om tusentals människor somhamnar på sjukhus på grund av att de halkar i trafiken. Men detta har regeringenöver huvud taget inte velat tänka på. Slutligen, herr talman, vill jag återge vad ekonomen har skrivit om lagstiftning för människor. Han gav ett exempel som jagtycker är ganska träffande, när han sade följande; Finns det inte, med tanke påden belastning som vi har på sjukvården, anledning att vi lagstiftar om attalla människor skall ha en kvarts morgongymnastik framför TV-n? Man kan ha endubbelkanalig tvåvägskommunikation som ordnar så att vi kontrollerar att allamänniskor utför detta, exempel tycker jag visar hur vansinnigt detmånga gånger är när man lagstiftar om hur människor skall bete sig. Vi som har reserverat oss mot regeringens förslag anseratt människorna skall ha betydligt större frihet, och därmed ges ett betydligtstörre ansvar, att använda de säkerhetsåtgärder som finns. Vi har lagstiftat omatt det skall vara bilbälten i bilarna för att människor skall kunna användadem. Vi anser att svenska folket är så klyftigt att det kan använda bilbältenautan att det skall behöva lagstiftas om detta. Därmed, herr talman, vill jag yrka bifall till de tvåreservationerna i trafikutskottets betänkande nr 7, ,Prot.1985/86:54 AnL 145KURT (): Vi har i vårt land haft en positiv utvecklingpå trafiksäkerhetsområdet alltsedan omläggningen till högertrafik 1967 framtill , Detta har vi haft trots en ökad trafikintensitet påvåra vägar. Det finns naturligtvis flera orsaker till denna gynsammautveckling. Bättre vägar, bättre fordon, olika lagstiftningsåtgärder som vi harvidtagit, införandet av bashastigheter och lagen om bilbältes tvång förframsätespassagerare är några av dem. vill jag framhållaatt inte minst den massiva satsningen på information och den propaganda som harbedrivits av trafiksäkerhetsverket och NTF, , har medverkat till denna positiva utveckling. Tyvärr har vi nu kunnat notera att det från början av1980-talet har skett ett trendbrott, 1983 kunde vi konstatera att antaletdödade och svårt skadade i trafiken hade ökat. Orsaken till detta var främstatt finna i en ökning av antalet skadade och dödade oskyddade trafikanter,MC-förare och cyklister. Vi vidtog åtgärder, och regeringentillsatte olika arbetsgrupper. Vi förbättrade utbildningen, lade fram förslagtill nytt körkort för tung motorcykel, föreslog bättre utrustning osv. Vi ser nu att de åtgärder som vi har vidtagit redan harfått effekt. Glädjande nog kan vi konstatera att såväl antaletolyckor med oskyddade trafikanter som antalet skadade oskyddade trafikanter harminskat jämfört med utvecklingen , Men vi konstaterar att trafikolycksfallen fr, o, m, förraåret haft en negativ utveckling trots insatserna för de oskyddadetrafikanterna. En analys av statistiken visar att ökningen helt är att hänföratill bilförare och bilpassagerare. Därför anser vi - även om vi, som AndersAndersson sade, 1981 ställde oss bakom trafiksäkerhetspropositionen och sadeatt vi fick förlita oss på frivilligheten när det gäller användningen avbilbälte i baksätet - att det är vår skyldighet att vidta åtgärder för attvända på denna utveckling och för att rädda liv. omkom 60 personer, och 500 personer skadadessvårt när de färdades som baksätespassagerare i personbilar. Många av dem varbarn. Statistiken för 1984-1985 är inte klar, men vi vet att siffrorna ärbetydligt högre. Vi vet också att om vi 1983 hade haft en föreskrift omanvändning av bilbälte för baksätespassagerare, skulle ungefär en tredjedel avdem som dödades haft livet i behåll . Fyra femtedelar av dem som 1983skadades som baksätespassagerare skulle icke ha varit invalider . Forskningen visar att det är lika farligt att åka ibaksätet som i framsätet. Det är säkrare att vara fastspänd i bilen än att intevara det. Eftersom vi vet att baksätespassagerarna riskerar att inte bara skadasig själva utan också dem som sitter i framsätet, är kanske skälen för enlagstiftning om att använda bilbälte i baksätet minst lika starka som skälen föratt föreskriva det för dem som sitter i framsätet. Vi tycker alltså att vi nu måste ta nyakrafttag för att vända den olycksaliga utvecklingen på trafiksäkerhetsområdet.Det är därför jag med stor tillfredsställelse noterar att en bred majoritet itrafikutskottet har ställt sig bakom regeringens proposition om obligatoriskanvändning av bilbälte i baksätet, I denna majoritet finns representanter församtliga partier. Det är bara två av tre moderater i utskottet som har haft ennegativ inställning till förslaget. Deras företrädare har vinyss lyssnat till. Den argumentation de två reservanterna driver är enligtmin mening ett uttryck för ett missriktat frihetspatos. Jag skulle vilja sägaatt de talar för en frihet till döds för bilpassagerarna i baksätet. Därför harvi svårt att förstå den indignation som gav uttryck för i sittinlägg. Det kan nämligen inte vara svårare att övervaka efterlevnaden av kravetpå att använda bilbälte i baksätet än att övervaka användningen av bilbälte iframsätet. Jag vill emellertid i det här sammanhanget klartunderstryka att det naturligtvis är viktigt, herr talman, att vi får en bättretrafikövervakning på våra vägar. Jag håller gärna med om attvi har fått en olycklig utveckling i trafiken med ett högre tempo och enminskad respekt för hastighetsgränserna. Det är självfallet en starktbidragande orsak till trendbrottet i olycksfallsstatistiken. Det är ocksådärför regeringen har tillsatt en särskild grupp med representanter från tredepartement, nämligen , ochkommunikationsdepartementet, som skall se över hur vi skall kunnaeffektivisera trafikövervakningen. En bred majoritet har alltså awisat yrkandeom avslag på propositionen. Men den huvudsakliga tiden i utskottsarbetet harägnats frågan om de passagerare ibaksätet som är undantagna i förslaget, nämligen barn och personersom har en längd . Orsaken till att regeringen i den härpropositionen inte har föreslagit en obligatorisk bilbältesanvändning för barnoch kortväxta personer är för det första osäkerheten när det gällerskyddsanordningar för barn, för det andra ansvarsfrågan och för det tredje detförhållandet att man inte har klart för sig hur man skall lösa detta problem ivåra skolskjutsar. Det innebär å andra sidan inte att man i regeringensproposition på något sätt nonchalerar trafiksäkerheten för barn och småväxtapersoner. Regeringen har tillsatt en arbetsgrupp som snabbt skall söka ta framlösningar på dessa praktiska problem. Vihar i utskottet haft att behandla ett antal motioner från samtliga partier, därman krävt att lagstiftningen redan nu skulle omfatta även barn och kortväxtapersoner. Vi har kommit till samstämmighet i trafikutskottet. Jag är tacksamför att vi i utskottsarbetet kan diskutera oss fram till vettiga lösningar. Medanledning av propositionen och de väckta motionerna har utskottet i skrivelsetill regeringen framhållit att utskottet förutsätter att den nu tillsattaarbetsgruppen arbetar snabbt. Utskottet gör en direkt beställning hosregeringen att den så snabbt som möjligt skall återkomma till medförslag till lagstiftning om användning av bilbälten för baksätespassagerareoch för barn resp, kortväxta personer. Jag vill understryka att dennabeställning bör effektueras från regeringens sida så snabbt som det ärpraktiskt möjligt. Jag tror att det är utomordentligt viktigt att vi politiker reagerarsnabbt när utvecklingen går i fel riktning. Därför tycker jag att det är braatt vi nu gör det, även om vi har haft den inställningen att vi bordeavvakta frivillig användning. Vi kan konstatera att frivillig användning avbilbälten har ökat och att graden av frivillig användning ligger på , för barn på , Detär också att notera att det har blivit en klar attitydförändring hosallmänheten i inställningen till en lagstiftning. Jag tror inte att det är såsom vill göra gällande här i debatten att folk i allmänhetupplever detta som någon form av frihetsinskränkning, I en undersökning somtrafiksäkerhetsverket presenterat har man frågat om inställningen till följandepåstående: Det finns lika starka skäl till att använda bilbälte i baksätet somi framsätet, 1981 svarade , 1982 och 1983 71 %japå den frågan, Om vigår ut och frågar allmänheten , tror jag att vi skulle få en ännu högreja-siffra. Den skulle säkert ligga på , I dessa undersökningar haren klar majoritet av svenska folket sagt att det borde vara lag på att användabilbälte även i baksätet. Jagmenar att propositionen och .det förslag som vi har att rösta om om någonhalvtimme väl speglar allmänhetens inställning till att vidta åtgärder. Jagtror dessutom att partikamrat senare idebatten kommer att anföra ytterligare argument som visar att det vi nu har attta ställning till är ett förslag som bör ställa sig bakom. Jag yrkar, herr talman,bifall till, trafikutskottets hemställan. AnL 146HUGO (): Förslaget om skyldigheten att användabilbälte även i en personbils baksäte får ett överväldigande stöd av de 25remissinstanser som har yttrat sig över förslaget; Undersökningar visar ocksåatt det hos den breda allmänheten finns ett omfattande stöd när det gällerskyldigheten att använda bilbälte i baksätet. Utskottets ordförande haralldeles redovisat siffror som verkligen visar att allt fler under senareår stödjer förslaget om användningen av bilbälte i baksätet. Skälen ochmotiveringarna är många och borde väga tungt i den här debatten. Hitintills har den politiska sakbehandlingen avbältesfrågan resulterat i ett bristfälligt regeringsförslag. Men - i och meddet här senaste betänkandet i detta sammanhang från trafikutskottet, som haftatt behandla ärendet -ser vi en klar förbättring. Vi i. haringenting emot den välförtjänta "knäpp på näsan" som utskottsmajoritetenlevererar till regeringen när det gäller propositionen ombilbältesanvändningen. Jag skall kort sammanfatta de krav som vi ifolkpartiet har ställt och som vi fortfarande ställer på trygga normer i frågaom skyldigheten att använda bilbälte: 1, Bältesskyldigheten utvidgas tillatt även omfatta baksätespassagerare, 2, Det är särskilt viktigt att barn ialla åldrar omfattas av bilbältesplikten, 3, Det ärangeläget att barn använder bilbälte när de åker skolskjuts. ärförhållandena mycket otillfredsställande på det här området. Det får enligt våruppfattning inte råda någon tveksamhet om kravet att alla barn som färdas medskolskjutsar skall ha rätt att använda bilbälte. Eftersom frågan om omfattningen avsäkerheten för barn har spelat en stor roll i bilbältesdebatten vill jag återgeen del av det vi sagt i den frågan. Som framgått av debatten innebär regeringens förslag attbarn inte kommer att omfattas av bilbältesskyldigheten. Regeringenmotiverar detta med att det ännu inte är klarlagt hur de skyddsanordningarskall se ut som minderåriga barn bör använda. Föredragande statsrådet anmäler att han har för avsikt atttillsätta en arbetsgrupp med uppgift att se över vilka villkor som skall gällaför godkännande av skyddsanordningar och vilka regler i detta sammanhang somskall gälla för barn och skolskjutsar. Genom att undanta barn från bestämmelsen om obligatoriskbilbältesanvändning går regeringen emot trafiksäkerhetsverkets förslag och ettflertal av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan.Trafiksäkerhetsverkets ursprungliga förslag innebär nämligen att det skall varaobligatoriskt för alla som färdas i bil på sittplats som är utrustad medbilbälte att använda bältet. Kravet att barnen skall omfattas av den obligatoriskabilbältesplikten anser vi i vara synnerligen motiverat. Avpassagerarna i en bil är det barnen som är allra mest utsatta. ärockså procenttalet lågt när det gäller användningen av bilbälte. Det gäller dåbarn . Gjorda beräkningar visar att av barnen färdasutan det skydd som fastspänning innebär. Regeringens argument, att det saknas skyddsanordningar, ärenligt vår uppfattning giltigt bara i det fall då fler än tre barn skall sittai bilens baksäte. Det tordenämligen vara sällsynt att mer än tre bilbälten är monterade i baksätet. Förfamiljer med fyra barn eller fler kan ett bilbältesobligatorium således kommaatt innebära vissa praktiska problem, vilket vi också har insett. Det är därförrimligt att i detta sammanhang tänka sig någon form av dispens. Det bör ankommapå trafiksäkerhetsverket att utforma regler för sådan dispensgivning; Ett sammanhang där det är speciellt angeläget att skärpareglerna för när barn skall använda bilbälte är vid transporter medskolskjutsar eller andra liknande transporter av barn. Det får enligtfolkpartiets uppfattning inte råda något tvivel om att alla barn som färdas medskolskjutsar och andra liknande transporter skall ha rätt att använda bilbälte.Varför skall just barn undantas från dessa skyddsåtgärder? I trafikutskottets betänkande förutsätts attregeringen så snart det är möjligt återkommer till med förslag omanvändning av bilbälten eller andra skyddsanordningar för barn . Detär en välmotiverad uppstramning och förbättring av regeringsförslaget som majoritet - - av utskottets ledamöter har ställt sig bakom. Den dagregeringen återkommer med förslag där alla barn får rätt till eget bilbälte ochdetta förslag även omfattar transporter med skolskjutsar, då kommer vifolkpartimotionärer att vara helt nöjda. AnL 147GÖSTA (); Det råder, som redan har sagt idenna debatt, stor enighet om förslaget till ny bilbälteslag. Företrädare föralla fem partierna i trafikutskottet står bakom förslaget - det är endast tvåmoderater som har en avvikande uppfattning. Jag har därför ingen anledning attmedverka till någon längre debatt i den här frågan. Jag vill enbart ta upp två frågeställningar. Den förstagäller att det naturligtvis kan tyckas att en omfattande användning avbilbälten skulle kunna uppnås på helt frivillig väg. Tyvärr är detta merönsketänkande än verklighet. Bälten i baksätet finns numera i de flesta bilar.Trots detta faktum används de endast till . Vi vet att bilbältet räddar människoliv.Dessutom skyddar bältet tusentals människor från svåra skador. Omsorgenom människors liv och hälsa är ett tillräckligt starkt motiv för att vi skallacceptera en bilbälteslag även för passagerare i baksätet. Det är också logisktatt visa samma omsorg om alla passagerare i bilen. Det finns naturligtvis en rad andra skäl för att minskaskadornas omfattning i trafiken. De ekonomiska konsekvenserna av att människorinvalidiseras och skadas svårt är stora. Det är alltså inte bara mänskligtlidande som kan reduceras, utan också ekonomiska vinster kan uppnås genom enstörre säkerhet i trafiken. Min andra frågeställning gäller den kritik som i vissamotioner har riktats mot att lagen inte omfattar barn . Den kritikenkan synas berättigad. Alla passagerare bör rimligtvis ha samma skydd.Utskottets majoritet delar givetvis motionärernas principiella uppfattning idenna fråga. I trafikutskottet går vi, som redan har sagt, sålångt att vi ger ett tillkännagivande till regeringen. Vi anser alltså attregeringen snabbt måstepresentera tillfredsställande säkerhetssystem även för barnen. Problemet med barnen är bl. a. att bältenas antal interäcker till för alla passagerare vid t. ex. skoltransporter.