prot · G909112 · 1985-12-31 00:00:00 — Det skulle vara bra om kunde sägatill sina socialdemokratiska kolleger i kommunerna att man skall vara flexibeloch att man skall kunna ha olika standardnivåer. Det är faktiskt inte så nu.Det står också i bostadsfinansieringsbestämmelserna beträffande ombyggnad avålderdomshemmen att det skall finnas en fullvärdig köksinredning. Går man in påservicelägenheterna och ålderdomshemmen och frågar de gamla i vad mån deanvänder hela den köksinredningen, upptäcker man att många gamla sitterinstängda i sina rum och aldrig har använt sin spis, aldrig har använt sin ugnoch inte ens orkar eller förmår röra vattenkranarna. Men enligt bestämmelsernaskall det finnas en fullvärdig köksinredning. Jag tycker att det är stelbentbyråkrati. Man borde kunna ta litet hänsyn till individernas behov. 78BLENDA LITTMARCK (m): och några andra har sagt att vibara målar åldringsvården i mörka färger och att det är en orättvis bild. Dåhar kanske inte uppmärksammat utspel, där man i enrapport säger att man fram skall ha tömt institutionerna förpsykiskt sjuka, utvecklingsstörda och gamla och placerat alla patienter i egnabostäder. Det är detta som är bakgrunden till en del av de motioner som väcktsi sammanhanget, bl. a. två från oss i moderata samlingspartiet. Jag skallsamtidigt be att få hälsa välkommen i gänget med sammauppfattning som vi. Det var faktiskt länge sedan vi hörde någonting såförnuftigt från någon i . Ingen människa med ansvar för sina medmänniskor önskar attnågon skall, om det inte är oundgängligen nödvändigt, vara instängd på en storinstitution. I moderata samlingspartiet har vi kommit med förslag omhemsjukvård, hemvård och praktiska lösningar på olika områden, så att alla sommöjligen kan och vill stanna kvar i sitt hem också skall kunna göra det. Det äralldeles klart att man skall fortsätta med att utveckla hemsjukvården ochutbilda hemtjänstpersonal, anpassa bostäder och utrusta dem med larm och annatsom folk kan komma att vilja ha. Men den framtidsbild som socialstyrelsensförslag framkallar är fullständigt skrämmande. Hur och var skall man kunnabygga alla anpassade bostäder som kommer att behövas på så ? Kommer det att finnas personal som kan ta hand om alla människornär de kommer ut? Inte ens om vi skulle få ut alla dem som arbetar inominstitutionerna skulle personalen räcka till. Delegationen för social forskninghar också påvisat att antalet hemtjänsttimmar och hemtjänstanställda minskarbåde i absoluta och i relativa tal. Så det finns inte folk så det räcker till.Men man driver ändå det här - det som betecknar som en nytrend. Det är som en trend eller som en pendel som har slagit i väggen.Tidigare var trenden den att alla skulle aktiveras. Folk som hade fåtthemtjänst för att de inte klarade av att dammsuga själva skulle stå och dammsugaframför någon pojke som var anställd som hemtjänstbiträde. Pojken skulle dåtitta på när den gamle eller den gamla dammsög, eftersom det var fråga omaktivering. Det gäller fullständiga galenskaper, som gång efter annan kommeroch som slår alltför hårt. Många har sagt om att är ettenfrågeland, och det stämmer faktiskt. Vi har inte heller diskuterat trycket på de anhöriga.Någon nämnde anhörigutredningen och framhöll att vi fortfarande inte har settnågonting av den. Vi hoppas emellertid att vi får göra det. De anhöriga är mera belastade än man egentligen kan begära. Ute i landet träffar jag varjevecka nya fall som rör en. Man kan inte vara oberörd av vad människornaberättar. En person som inte har haft någon senildement i sin närhet vet intehur det är. En senildement kan glömma att klä på sig och att gå på toaletten.Han eller hon kan gå ut och göra natten till dag. Personen fåraldrig sova riktigt och får hjälp av en dagcentral bara en gång mellantio och två. Då orkar man inte längre. Det händer alltför ofta att den somlider under den här belastningen dör före den som egentligen är sjuk. På detsättet går det inte att lasta över. När det framhålls att är klinikfärdiga - detta hårdaoch kalla ord som anmärkte på - vet man att 10 800 personer somdet här är fråga om i varje fall sluppit att belasta de sina. Förmodligen ärminst lika många, kanske det dubbla antalet, beroende av sina anhöriga. Vissaundersökningar visar vilken tragedi det kan bli fråga om. Inte ens gamla ochriktigt slitstarka äktenskap tål den dagliga nötningen. Familjens räddning kanibland bli att den gamle eller den gamla bryter benet och på det sättet kommerin i vårdmaskineriet. Men detta kan ju ta . Jag vet inte om jag behöver nämna fler exempel på sådantsom oroar oss. för en stelbent politik. Allt verkar vara gjortmed linjal och miniräknare utan någon direkt kontakt med den tunga verklighetsom det här är fråga om. räknar man med att 385 000 människor är över80 år. Med utgångspunkt i dagens siffror tillbringar 80-åringarna på sjukhus eller sjukhem. Fortsätter man mednedläggningen av långtidsvården, och dessutom med nedläggningen avakutsjukhusen överallt i landet, kan man fråga sig vem som skall ta hand om dehär människorna. Är det fortfarande de anhöriga som skall göra detta? Jag ber att få yrka bifall till reservationerna 1, 2, 3 och 5. Omsorg om äldre och handikappade 79 AINAWESTIN (s) replik: När det gäller ordet"klinikfärdiga", som har tagits upp i den härdebatten, vill jag bara säga att det inte är socialutskottet som har använtordet, utan det är . Jag tycker personligen inte att manskall acceptera sådana ord. Så till : Jag skall inte diskutera det härmed . Men jag skulle vilja säga att man kan vara orolig för att"utslussningen" skall gå för snabbt. Det har jag sagt tidigare, och jagtycker att vi här skall understryka att man måste vara uppmärksam på dennautveckling. Vidare vill jag säga att det är många positiva projekt sompågår. har haft förmånen att vara uppehos och se på ett projekt. Prot.1985/86:112 visserligen om psykvården, men det gällde utslussningen avmänniskor från Omsorg om äldre och handikappade institution.På ett alldeles föredömligt sätt har man i långa stycken lyckats med detta. Jagtycker att det är viktigt att här ange att om man verkligen har viljan så gårdet också att förbättra omsorgen för de äldre och för andra grupper i samhället- så att de får en bättre situation än vad de har haft och har . 80 () replik: Det är ju den viljan som jag ger uttryck för,som jag framför från människor som befinner sig i den här situationen och somjag träffar minst . En av konsulenterna i i , som träffar hundratals människor , berättarom hur skräcken griper omkring sig inför den här utvecklingen. De ser juföljderna av det trendgenomslag som förekommer. Viljan är det vi som försökeruttrycka. 81 (): I den här debatten utdelasvälkomsthälsningar. Får jag först säga att det är ett nöje att säga herr talmantill just herr talmannen. I reservation 6 har vi folkpartister yrkat att riksdagenskall ställa sig bakom ett tillkännagivande till regeringen om utveckling avfärdtjänsten. Vi menar att det vore en fördel om man byggde upp den pålänsbasis, om den byggdes upp i bättre kontakt med kollektivtrafiken, om man sågtill att människor kunde komma över kommungränserna utan det krångel ochtrassel som råder på många håll i landet. Majoriteten har då sagt att det pågår aktiviteter på mångahåll - i socialberedningen, i , i . Vi menarför vår del att det vore bättre om det förekom aktiviteter ute på fältet. Jag yrkarbifall till reservation 6. Får jag sedan säga några ord om reservation 5. Jag troratt det krävs en förklaring till att vi folkpartister inte vill vara medmoderaterna på den reservationen. Vi har ju i mångt och mycket samma grundsyn -att det är värdefullt med alternativ i enskild regi, att det inte bara finnsett utbud av äldreomsorg utan också andra fristående alternativ. Vi menar att i det här förslaget har valt enalltför stelbent och dyrbar konstruktion. Man säger att den enskilde skall harätt att gå till kommunen och få ut så mycket som motsvarande vård skulle kostai regi. Men det där är inte alldeles enkelt att hantera i praktiken. Vadinnebär "motsvarande vård"? Det finns många olika vårdformer föräldre i kommunerna. Är det den högsta kostnaden, den lägsta kostnaden eller dengenomsnittliga kostnaden som man önskar? Det är vidare så att kommunen, om en plats inteefterfrågas, inte alltid kan göra en besparing motsvarande t. ex. dengenomsnittliga kostnaden. Kommunen är ju bunden av en långsiktig planering. Omkommunen har 100 egna platser och tio personer begär att i stället få ettbelopp motsvarande kommunens kostnad för varje plats som bidrag till vård iprivata former, vad händer då? Skall kommunens budget höjas? Nej, sägermoderaterna. anslagsramenskall vara densamma. Skall tio platser läggas ned i den kommunalaäldreomsorgen? Alla dessa frågor reds inte ut ordentligt i den moderatamotionen. Vi får därför ett intryck av att här skriver ut en ganskafrikostig växel på de kommunala skattebetalarnas bekostnad. Detta rimmar intesärskilt väl med den skattesänkningspolitik som gör sig till tolkför ute i kommunerna. Vi menar att det är svårt att förena sig med det aktuellaförslaget från och yrkar därför bifall till utskottets hemställan. Jag yrkar bifall också till reservationerna 1och 3 och i övrigt till utskottets förslag. 82 () replik: Vi har inte skisserat ett färdigt förslag-ochdet vet utskottets ordförande. Vad vi har begärt är ett förslag från regeringenmed den angivna inriktningen. 1 samband med att gör denna beställninghos regeringen måste givetvis regeringen visa hur den sedan formellt skallutarbeta ett lagförslag, men det är inriktningen som vi anger. I socialtjänstlagenskall valfriheten skrivas in. Vårt förslag innebär inte en högre kostnad för kommunerna.Vi har sagt att man måste verka inom den totala anslagsramen för kommunerna.Kostnaden för det enskilda vårdalternativet får inte vara högre än förkommunens jämförbara alternativ. I och med detta kostar inte valfriheten någontingför kommunen. Jag kan hålla med om att ett genomförande av vårt förslaggivetvis kommer att innebära att det ställs större krav på flexibilitet i denkommunala planeringen. Men från moderat sida bygger vi inte upp en åldringsvårdsom skall ge minsta möjliga problem för kommunala planerare, utan en som skallge största möjliga effekt för enskilda gamla. Det är vitsen med förslaget. 83 () replik: Jag tycker inte att lyckadesreda ut problemet. Vi kan tänka oss att kommunen har ett med 100platser. Tio personer kommer och säger: Vi föredrar att i stället bo på ettprivat vårdhem. De skall då ha rätt till en summa pengar. Det framgår interiktigt klart av motionen hur stor denna summa får vara, men beloppet skallmotsvara vad kommunen betalar för en plats på det kommunala servicehemmet.Skall de tio platser som blir lediga läggas ned, eller skall de användas av tioandra? Denna fråga besvarar inte , men de säger att det skall varasamma anslagsram. Det tyder på att de tio platserna skall läggas ned, attkommunens utbud skall minskas. säger att förslag kanske kommeratt medföra problem när det gäller flexibiliteten, men att det är en utmaningför de kommunala beslutsfattarna. Ja det vill jag lova! Det går inte att utanvidare se till att kommunens totala kostnader blir desamma om det hela sker medkort varsel. Jag tycker faktiskt, , att ni inte riktigt hartänkt igenom logiken och konsekvenserna av förslaget. Jag hoppas därför attmoderaterna Omsorg om äldre och handikappade Omsorg om äldre och handikappade självaåterkommer med en mera realistisk konstruktion. Då kan ni säkert också få stödfrån oss. Som jag sade tidigare är vi helt överens om grundtanken, att detbehövs ett ökat utrymme för enskilda alternativ. 84 () replik: förstår jag inte har talat för alternativ på skilda områden i vården. Man har gåtttill val på och försökt profilera partiet på detta förespråkande av alternativ.Nu kräver vi: Sätt kraft bakom orden! Se till att våra gamla - och vi harprecis samma krav för andra behovskategorier, såsom handikappade, sjuka och desom behöver omsorg enligt omsorgslagen - får uppleva att det fina talet omvalfrihet inte enbart blir valslogan utan realiteter! Då säger går det med de kommunala som redan är byggda? Hur blir det omtio personer i ett i stället vill flytta till ett privat vårdhem, t.ex. det judiskortodoxa vårdhemmet? Då står ju det kommunala servicehuset heltplötsligt tomt. Jag håller med om att detta i vissa fallkan leda till problem för den kommunala planeringen. Men vad är alternativet?Jo, alternativet är att vi fortsätter att bygga kommunala . sägerDaniel Tarschys: Kom gärna igen nästa år- då skall vi hoppa på tåget om ni barahar motiverat ert förslag bättre. Men, , har man byggtännu fler kommunala som kommer att stå tomma om de gamla får rättatt välja. Vi måste fatta beslutet . Våra förslag bygger på tankenatt man i socialtjänstlagen skriver in valfriheten. Vi har sagt att regeringenskall utreda formerna för hur detta skall gå till, precis på samma sätt som dengör i fråga om alla andra konkreta lagförslag. Men inriktningen skall vara denangivna. Vi kan inte fortsätta att ensidigt satsa på de kommunala servicehusenoch på den kommunala och landstingskommunala sjukvården. Då blir det ännusvårare att övervinna just de problem som pekade på. Jag tror inte att risken är så stor för att det kommer attfinnas tomma platser och lägenheter i kommunala och på ålderdomshem.Vi vet nämligen att trycket är stort och att det behövs en utbyggnadtotalt sett. Om vi därför är beredda att nu ställa upp för valfriheten kommervi att bygga på ett för de gamla riktigt sätt. Det är det som är detväsentliga, och det är det som är meningen med reservationen. 85DANIEL TARSCHYS (fp) replik: Vi är i långa stycken överens om principerna.Vi är överens om att det behövs ett ökat utrymme för enskilda alternativ. Menvad försökte försvara är en speciell trollerikonst, där man kanhöja de kommunala kostnaderna utan att de kommunala skatterna höjs. I självaverket är det så att om man låter antalet kommunala platser vara oförändrat ochdärutöver beviljar medel till privata platser är det klart att kostnadernaökar. Det går inte att påstå att detta sker inom ramen för de anslag som redanfinns. Då måste man acceptera att mera pengar satsas. Det är kanske i detta sammanhang som det finns en skillnadmellan moderater och folkpartister. Vi har varit beredda att bygga utvälfärdsstaten. välfärdssamhället,också till ett högre pris. Vi måste stå upp i kommunerna och försvara behovetav kommunala skattemedel till denna omsorg. Vi måste även i valrörelserna sägaatt det behövs pengar för att åstadkomma en god äldreomsorg, en valfriäldreomsorg, en äldreomsorg där det finns valfrihet för den enskilde. Det gårinte att i valrörelserna säga att alla skatter skall sänkas och sedan här iriksdagen förklara att valfriheten skall öka genom ett system som bygger på inom samma anslagsram skall trolla fram ytterligare ett stort antalplatser. Det är i fråga om detta som ert resonemang inte håller. Principerna ärvi nog överens om, det är i praktiken, i fråga om konsekvenserna, sommoderaterna löper i väg och där vi inte kan följa med. Omsorg om äldre och handikappade Tredje vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik. 86 (): Nej, , det är inte detta somär skillnaden mellan och . Skillnaden, när folkpartietföreträds av och av , är att DanielTarschys fastnar i teknikaliteter och felfinneri, medan försökersätta kraft bakom de ord som båda partierna framförde i valrörelsen. Jag begärde egentligen ordet för att sist för min del fåsäga något med anledning av det som sade för en liten stund sedan.Hon har nog missuppfattat inte bara mig utan även andra i denna debatt. Hontycks tro att vad vi kritiserar är att det alltjämt finns kvar från äldre tidbrister och tråkigheter i äldreomsorgen. Men det är inte det det handlar om.Jag tror att vi är alldeles överens på den punkten, att vi skall försöka rådabot på kvarstående brister. Finns det gamla dåliga ålderdomshem skall deantingen bort eller rustas upp - det är inte tu tal om det. Vad vi kritiserat och engagerat oss för, alla vi som harvarit uppe och talat för en annan, flexiblare syn på detta, är att vi skaparnya problem, som inte har funnits förut. Vi gör det ofta i bästa välmening. Jagär alldeles övertygad om att socialutskottets majoritet och troligen t. o. m.socialstyrelsen faktiskt menar väl med den trend, den modevåg som går fram överlandet. Man.vill att det skall bli bättre, men man råkar ut för någonting sominte är särskilt ovanligt: man kastar ut barnet med badvattnet. Det är mångabarn som är utkastade . Vad vi engagerat oss för - och det är kanske därförengagemanget blir litet hårt från en del håll - är att någon faktiskt måstetänka på att räcka en hjälpande hand också till de barn som kastats ut medbadvattnet. De är tusentals i . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten omarbetsmarknadsutskottets betänkande 10.) Jätnställdhetsombnds-mannens verksamhet, m. m. 87TREDJE VICE TALMANNEN: Kammaren övergår nu till att debatteraarbetsmarknadsutskottets betänkande 10 om anslag tillArbetsmarknadsdepartementet m.m. I fråga om detta betänkande hålls gemensamöverläggning för samtliga punkter. 88INGRID (): Detta betänkande behandlar i huvudsakjämställdhetsområdet. Jämställdhet mellan könen får aldrig ses som en isoleradföreteelse. Vi kan alltså inte diskutera den företeelsen, om vi inte diskuteraralla andra problem i samhället. Vår moderata grundsyn utgår från respekten för individen.Vi anser att människor skall få större möjlighet att genom sina egna beslutpåverka sin situation. Vi utgår ifrån att människor både vill och kan ta egetansvar. Varje människa skall ha möjlighet att utvecklas efter sinaförutsättningar. Utifrån detta resonemang följer också att ingen individ skallbehöva känna att hans eller hennes möjligheter och villkor är beroende av kön. Vår respekt för och tro på individen visar sig i vårapolitiska förslag inom olika områden, t. ex. i våra skatteförslag. Vi menar attdet är helt förkastligt när en familj fastnar i skatte- och bidragssystemet ochmarginaleffekterna blir så stora att det inte lönar sig för den ena parten attgå ut i förvärvsarbete. I den situationen är det oftast kvinnorna som drabbas.Deras valfrihet blir beskuren. I motsatt förhållande kan det drabba likaojämlikt när kvinnan väljer att själv stanna hemma för att vårda sinabarn. 1 den situationen har familjen inte rätt till socialhjälp om så behövs,om inte båda makarna arbetar utanför hemmet. De förvägras också rätt tillexistensminimum. Det offentliga monopolet omöjliggör för kvinnor att startaegen verksamhet, t. ex. inom vårdsektorn, där kvinnor ändå besitter storakunskaper inom barnomsorg och annan vård. Jag har tagit upp dessa exempel för att illustrera attjämställdhet mellan könen påverkas av många andra beslut än sådana som vidiskuterar här . Jag vill också visa att politiska beslut som går ut påatt ge människor av båda könen större möjlighet att påverka och utforma sinaliv efter egna önskemål är till nytta för jämställdheten mellan könen. Jag har i denna kammare hävdat att för attjämställdhet skall uppnås måste grundläggande attityder och värderingarförändras. Dessa förändringar måste förbli stabila. Det håller inte med någontillfälligt påklistrad etikett. Det är inte i första hand lagstiftning och denoffentliga styrningen som skall ge resultat. Därför är jag litet oroad införvad som skall komma fram av den enpersonsutredning som satts i gång för att ökakvinnorepresentationen i utredande och beslutande organ. Jag tror inte attnågon form av tvång gynnar kvinnor, utan genom sådana metoder kan tvärtom vissafördomar breda ut sig, som exempelvis den som gör gällande att kvinnor inte avegen kraft kan nå vissa positioner. 1 reservation 3 avvisar vi regeringens proposition när detgäller anslaget om 9 milj. kr. till särskilda jämställdhetsåtgärder. a. lämnas till länsarbetsnämnder,utvecklingsfonder och arbetsmarknadens parter för att Prot. användastill olika projekt. Som framgår av vår reservation anser vi att verksamhet, m. m. arbetetför jämställdhet mellan män och kvinnor i arbetslivet måste vara ett naturligtinslag i den dagliga verksamheten inom företag, organisationer och myndigheter.Vi menar att arbetet därför bör bedrivas inom de ordinarie Jämställdhetssträvandena får inte bli så beroende av statsbidragatt verksamheten helt enkelt inte blir av om statsbidraget uteblir. Det går naturligtvis att argumentera för varje ny kostnadsom föreslås i denna kammare. Men trots allt har vi en besvärlig ekonomisksituation i vårt land, vilket vi kanske bör påminna oss ibland och samtidigtställa frågan vad som händer om vi säger nej till föreslagna utgifter. 1 mångafall märks det inte alls. Jag kan inte precis påstå att majoritetensargumentation i utskottsbetänkandet är helt överväldigande på den punkten. Det finns även andra utgifter som vi tycker är onödiga,och det framkommer av reservation 1. Där anser vi att verksamheten med arbetsmarknadsrådoch miljöattaché skall upphöra. Det gäller fyra befattningar somarbetsmarknadsråd i , , och . Dessa skall bevakafrågor inom arbetsmarknads- och socialdepartementens områden. Det enda skälsom framförs i propositionen för att dessa befattningar skall bibehållas är atten översyn har gjorts inom departementen och att det vid sidan omrapporteringen till också sprids information utomlands om svenskarbetsmarknadspolitik. Det är ett alltför svagt försvar för en utgift på över 4milj. Härmed yrkar jagbifall till reservationerna 1 och 3 samt i övrigt till utskottets hemställan. 89CHARLOTTE (): Enligt lag och instruktionen förjämställdhetsombudsmannen skall JämO som huvuduppgift ha att: 1. biträda enskilda personer idiskrimineringstvister, 2. övervaka detaktiva jämställdhetsarbetet inom den del av arbetsmarknaden där det inte finnskollektivavtal i jämställdhetsfrägor, 3. hålla siginformerad om hur jämställdhetsarbetet bedrivs inom hela arbetsmarknaden, 4. spridainformation om jämställdhetsarbetet mellan olika sektorer på arbetsmarknadensamt 5. försöka påverka allmänna opinionen när det gäller jämställdhet i arbetslivet. Jag har som ordförande ifolkpartiets kvinnoförbund både genom personliga kontakter-jaghar bl. a. varit prao hos JämO-och genom en annan kontakt följt arbetet hosJämO. Och jag kan konstatera att det är ett enormt arbete som krävs och läggsned av denna lilla enhet på sju personer: två ombudsmän, trebyrådirektörer, en byråsekreterare och - hör och häpna - bara en endaassistent. Arbetsbelastningen på personalen har ökat kontinuerligtoch är mycket stor. Antalet anställda hos JämO har varit oförändrat sedan1982. Men genom en ökad kunskap om denna myndighet har förutsättningarna och Jiimställdhetsombuds-mannens verksamhet, m. m. anspråkenpå hjälp och biträde ökat både från enskilda, myndigheter och företag. Ökadesatsningar på jämställdhetsfrågor inom de fackliga organisationerna har ocksåfört med sig önskemål om information av och erfarenhetsutbyte med JämO. Vad gäller diskrimineringsanmälningarna, så förväntas deligga kvar ungefär på samma nivå som under det här budgetåret. Menutredningarna är mycket arbetskrävande, och nya principiella frågor enligtjämställdhetslagen aktualiseras ständigt. Även om de fackliga organisationernai ökad omfattning företräder sina medlemmar, så får JämO också driva störredelen av de fall som anmälts till myndigheten, och därtill kommer de fall somrör de oorganiserade. Det är alltså ombudsmannens uppgift att bevaka hurjämställdhetsarbetet bedrivs inom den sektor av arbetsmarknaden som inte haravtal. Enligt information från JämO har man nu också några fall som mantroligen kommer att gå till jämställdhetsnämnden med. JämO skall ta egna initiativ till utredningar avjämställdhetsarbetet inom olika företag, men tyvärr kan man säga att dennaverksamhet har minimerats på grund av alltför små personella resurser.