prot · G909149 · 1985-12-31 00:00:00 — Ett för inlandet avgörandet problem är jordbruket, varssysselsättning i allra högsta grad kommer att påverka framtidensarbetslöshetssiffror. Prognoser talar om att 7 000 personer kan förlora sinaarbeten inom loppet av . Skulle jordbruksnäringen gå den utvecklingentill mötes kommer inlandet att vara avfolkat , och då blir det svårt attvända. Det är en brist i den regionalpolitiska diskussionen att inte jordbruketfår behandlas . För är nämligen jordbruket och dess Norriandsstödytterst en Det handlar nämligen om regionens försörjningsförmåga. har i reservation 18 föreslagit ettutvecklingsprogram för landsbygden. En förutsättning för detta program är attjordbruket finns kvar. Ett samhälle i balans har både små och stora tätorter,både industrinäringar och jordbruksnäringar, både småskalighet ochstorskalighet och både stadsbebyggelse och landsbygd. Hade fritidsfrågorna ochturistfrågorna kunnat tas med i debatten kanske behovet av en levande landsbygdhade framstått som något naturligt. klarar sig utskottsmajoriteten med en hänvisningtill andra utskott. skyller dessutom på marknadsekonomin närdet gäller den levande landsbygden. Men vägar, utbildning och utlokalisering avstatliga företag hör inte till marknadsekonomin. Detta kan ordnas med hjälp avpolitiska beslut. Vi har i vår reservation också pekat på utbildningsinsatsernasregionalpolitiska betydelse. I och i regeringen måste det skapasen helhetssyn som innefattar näringspolitik, utbildningspolitik,sysselsättningspolitik, trafikpolitik, jordbrukspolitik, bostadspolitik, osv.,och denna helhetssyn skall omfatta hela landet. Rätten att bo och arbeta måste finnas i hela landet.Valfriheten skall också finnas norr om . Tycker inte det? På något sätt har man en känsla av att Norrlandsproblemennumera finns i Bergslagen, i norra , i , i , osv. Om nuNorrlandsproblemen breder ut sig över hela är det väl dags att se demi ett nationellt perspektiv och ta ett samlat grepp. Då, , räckerdet nog inte med regeringens regionalpolitiska råd eller statsrådsgrupp. Dåbehövs det ett parlamentariskt arbete med ett nytt och solidariskt sätt atttänka. I avvaktan på detta yrkar jag bifall tillreservationerna nr 18 och 41 och till övriga reservationer som ställtsig bakom. Regionalpolitiken, m. m. 133SVEN (vpk): Den som växte upp i ett norrländskt sågverksdistriktlärde sig tidigt stava till ordet export. Fartygen som låg på redden ochlastade trävaror eller massa till utlandet betydde relativ trygghet, arbete ochavlöning. Först senare, när man växte upp, förstod man kanske att exportensvinster och den import som då blev möjlig gav landet ny teknologi ochinvesteringsvaror, oftast då till etablerade industricentra som låg söderöver.Något principiellt nytt i denna norriändska halvkoloniala roll har inteinträffat. 1960-talets omvandlingsprocess satte fart på en annanexport. Massor av unga arbetare vinkade farväl till hembygden frånjärnvägsstationer av vilka många blivit nedlagda. 12 000-13 000människor - mest unga -flyttade från glesbygd till storstäder. Det varvid som regionalpolitiken blev politiskt intressant för alla parfier. "Lokaliseringspolitik" blev ett nytt ord att lära sig, och i börjanav , då man började tala om "arbetskraftsbrist" och"överhettning" i industricentra söderöver, kunde man faktiskt noteraen viss ökning av industrijobben också norrut. Alla minns vi väl att Algotsgenom generösa stadiga bidrag skulle se till att 9 protokoll 1985/86:148-149 Prot.1985/86; 149 blev en ny textilregion. är syfabrikerna ödelagda.Det var 22 maj1986 fråga om att"gårdagens industrier", sorn inte klarade livhanken i , , , överhettade områden, fick ge sig av till medstatlig stimulans. En utvecklingsprocess med egna regionala drivkrafterförekom sällan - m. m. ' nej, detvar den gamla rollen av beroende utifrån som befästes i . Orn alltså1970-talet delvis bromsade upp och vände strömmen något så har 1980-taletåterställt mönstret från efterkrigstiden. En aktuell , som ärrefererad här , visar att har 6 000 människor årligenflyttat från glesbygd till.storstad. Därefter sker faktiskt språng iflyttlassök-ningen, och 11 000 människor sökte sig till storstäderna förraåret. Strukturomvandlingens bild fördjupas om man ser på desvenska storföretagens utlandsinvesteringar. Enligt statistik hart. ex. tillstånd beviljats för 80 miljarder i direktautlandsinvesteringar. Tar man också med borgen eller garanti för utländskadotterbolag rör det sig om närmare 104 miljarder . Man kanockså här tala om en sprängartad utveckling från de 16 miljarder iutlandsinvesteringar som noterades . Stora svenskatransnationella företag som , , , och andrahar flera anställda utomlands än i , som svensk industri blirmer och mer beroende av utländska komponenter i tillverkningen, ett förhällandesom går ut över mänga svenska småföretag. På något sätt tenderar tydligenSverige att bli ett i ! Som vi gör gällande i motion A450 är den samhälleligainfrastrukturen, mångsidigheten och existensen av breda kontaktnät ochdifferentierade yrkes- och marknadsstrukturer helt avgörande förregionalpolitikens läge och framtid. Det har också industriministernunderstrukit här . Vi säger också att centralisering och koncentration kanmotverkas genom riktade samhälleliga åtgärder av tillräcklig omfattning ochlångsiktighet. Det betyder att utvecklingen av t. ex. väg- och järnvägsnät,teleteknik, osv. på kommunikationssidan liksom av högskolor, forsknings- ochteknikutvecklingscentra och övrig infrastruktur är avgörande förregionalpolitikens framtid och möjligheter.. Jag tog del av det stora stamvägprojektet ellermotorvägstri angeln som det kallas. När man studerar det ser man tydligt att detta stora infrastrukturella program formar sig till ett hjärta som omsluter tre största städer; det omfattar de befolkningstätaste och industriellt mest utvecklade områdena och ligger i anslutning till regioner med landets tekniskt mest avancerade industri- och forskningspotential. Jag måste säga detta, därför att det bestämmer utvecklingen också i . När man gör så stora infrastrukturella satsningar i de redan expansiva regionerna marke rar man och låser fast oss i denna struktur. Jag kan nämna ortsnamn som , LinköpingGöteborg och MalmöLund. Man kan inte komma ifrån att det är fråga orn en sammanknytning av vissa makt-, administrations- och universitetscentra och en markering av utkantsområdenas, t. ex. , satellitroll. Orn man tar med Scandina vian och i bilden - de finns ocksä ined i programmet - finner man att fästpunkterna finns i den svenska hilindu .'n.-. 30 och att programmet innebär en klarregional kantring till lanclcis .-.'l.:.'...:-.. Drivkraften i denna planering, frågar någon, finns den ipolitiska organ? Nej, det är inte politiska organ sorn hårdast driver det här,utan det är och somtillsammans med ordföranden i tryckt på ledningoch regeringen för att göra planen officiell. Denna form av utomparlamentariskverksamhet är tydligen mer legitim än folkliga opinionsrörelser -demonstrationer - mot en eller annan miljöfarlig väg! Där brukar dedemonstrerande i stället knuffas bort av några utkommenderade ordningspoliser.I varje fall tycks denna lobbyverksamhet - jag kallar det så -ha stor tyngd iplaneringen och verka klart styrande i kapitalets intresse när --..det gällervägsatsningar som avgör den regionala framtiden i stora områden. Norrlandsinland och Bergslagen hamnar däremot på skuggsidan när det gäller både vägaroch järnvägar, trots att de regionala problemen där är många. är det helt klart att den offentliga sektorn -inte minst kommunerna, som betytt mest för att klara de regionala problemen iNorrland - av staten nu styrs mot nedskärningar som kan gälla skolor,kollektivtrafik, vårdsektorn, m.m. Medan industrin minskat jobben med 90 000mellan 1981 och 1984 har den offentliga sektorn faktiskt ökat med 80 000 enligtSIND-rapporten. Det ger oss anvisning om att vi måste slå vakt om denoffentliga sektorn. Det ligger väl en del, och inte så litet heller, i denkritik som här framförs mot de borgeriiga partierna, som ju faktiskt harbedrivit en flerårig kampanj mot denna offentliga sektor. Om ni hade fått somni velat, då hade problemen i glesbygderna varit ännu större. Sammanfattningsvis kan man formulera följande: Enregeringspolitik som prioriterar exportindustrin och därmed främststorföretagens intressen och investeringar drabbar också de svagare regionernaoch de mindre företagen. Om de fastlagda regionalpolitiska målen skall uppnåskrävs en i grunden ny politik med verkliga styrmöjligheter för samhället. Jag skall också kommentera ett par motioner,A410 och A454, som berör det norra inlandet och . Andra av vpk:sledamöter skall sedan kommentera övriga regionalpolitiska motioner. Man kan påstå att just norra inlandet fokuserar en i negativmening dramatisk utveckling av de regionala problemen i . Här finnslandets lägsta sysselsättningsgrad och den högsta arbetslösheten. Prognosernapekar på att antalet i jord- och skogsbruk, i industri och byggnadsverksamhetsysselsatta kommer att minska med ytterligare 13 000 . Ettexempel är att det behövs 6 000 nya arbetstillfällen i regionen bara för atthalvera skillnaden i sysselsättningsgrad i förhållande till rikets genomsnitt.I stället pekar beräkningarna på en tillbakagång-med 6 000 arbetstillfällen. Grundtanken i vår motion är att vi här i inlandsdelarnahar en problemkärna med en gemensam problembild av sju län, från norraVärmland till . I många fall redovisas den regionala utvecklingenlänsvis. När vi får reda på hur det står till i länen redovisas ju siffrornalänsvis. På grund av att kustregionerna har en något bättresysselsättningsstruktur och industriell bas kan genomsnittet ge ett missvisandehyggligt intryck. Blandar man t. ex. vitare färgton med svartafärg, blir ändå gråtonen missvisande. I själva verket hotas nu stora delar avinlandet i norr av Regionalpolitiken, m. m. Regionalpolitiken, in. förslumning.I accelererande tempo minskar befolkningen, försvagas servicen, undergrävsunderlaget för skolor osv. I vår motion pekar vi på vikten av initiativinifrån, initiativ till förnyelse genom samarbete mellan människor, kommuneroch län till ett lagarbete med aktivitet för konkret utformning av forskningliksom program och åtgärder. Attityden att med utstriickta händer vänta sighjälpen utifrån måste befria sig ifrån. Aktiviteten måste kommainifrån, och den måste stimuleras av nationen som helhet. Ett sådant åtgärdsprogram, inordnat i en nationellstrategi och förankrat i inlandsregionens möjligheter, skulle utformas medcentralt resursstöd. På samma sätt som kommunerna i all blygsamhet kan samverkaför , skulle sådan samverkan initieras genom statlig medverkan,varigenom ett block av åtgärder för att rädda norra inlandet kunde byggas upp.Det är en angelägenhet, inte bara för denna regions människor utan för helavårt land, att detta på resurser så rika område inte förpassas till ett nyttödesmål. Vi visar på möjligheten att skapa egna finansiellaresurser via lokala och regionala avgifter på i regionen produceradvattenkraft. Vi visar även att löntagarfonderna äntligen kan aktiveras i dennautvecklingsroll. Programmet rnäste gälla infrastrukturella programfrågor ochinnefatta en verklig höjning av standard till modern teknik ocheldrift. Det finns möjligheter till ökad förädling av råvarorna, utveckling avskogsbruk, jordbruk och vattenbruk samt av turism och rekreation. Tecken tyder på att teknisk och annan kompetens efter handblir en "bristvara" i inland. Här måste skapas särskildaforsknings- och utvecklingsorgan i samverkan med de norrländska universiteten.Ett riksdagsbeslut om en inlandsdelegation sorn garanterar samverkan mellankommuner, länsorgan, utvecklingsfonder och andra fonder samt glesbygdsdelegationenoch med statens industriverk som naturlig huvudman skulle vara av stor positivbetydelse. Jag yrkardärför bifall till vpk-reservationen nr 8. Motion A454 handlar om särskilda insatser förVästernorrlands län. vars befolkning under loppet av minskat med 2500 och därmed slagit svenskt länsrekord. Även när det gäller förvärvsfrekvensenligger under genomsnittet för riket. Sannna sak gälleråldersstrukturen, där siffrorna klart visar en fortsatt minskning av andelenbarn. Det är också riktigt att 1960-talets utflyttningsvåg ger ettfödelseunderskott, som tillsammans med svårigheterna för de unga att få arbetei länet ger folkminskningen. Studerar man prognoserna, finner man att dessa pekar på enminskning med 10 000 invånare . Detta drabbar givetviskonsumtionsmöjligheterna inom länet. Det betyder att mänga serviceföretag ochsmåhantverkare kommer att lida av ett vacklande underlag. Det kan inte undgåsatt många bygder drabbas av försämrad service, som hantverkare ochsmåföretagare drabbas direkt. I sådana kommuner sorn med ett antal mindrecentralorter -och för att ta ett par exempel-är nuserviceunderlaget klart hotat, och därmed lutar det åt en ekonomiskt ochsocialt sett omöjlig situation i dessa små tätorter med kringliggande glesbygd.Mönstret upprepas i hela det norrländska inlandet. har kommunerna och länet som mål på att fäen lika hög sysselsättningsnivå som riket i genomsnitt . Föratt nå detta rimliga mål krävs 3 600 nya arbetstillfällen . Omman sedan också beaktar de planeringstal som gäller för länet, krävsytterligare 5 400 arbetstillfällen eller totalt 9 000. Vi anser att har inte föraktligamöjligheter till ny utveckling, men därvid fordras en offensivutvecklingsplanering. En särskild länsutredning för i syfteatt kartlägga och fördjupa kunskaperna om länets svåra problem måste till sornutgångspunkt för att driva fram konkreta åtgärder i syfte att vända dennegativa utvecklingen till det bättre. Med detta vill jag, herr talman, yrka bifall tillvpk-reservationerna 8 och 42. Regionalpolitiken, 111. Under detta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 134MONICA (): Jag kommer att fatta mig ganska kort. Delskan vi alla se hur talarlistan ser ut, dels tycker jag att vi börjar att litetgrand upprepa oss . Det viktigaste, det som gäller de övergripande frågornainom regionalpolitiken, anser jag vara sagt . Jag kommer därför i mittanförande att uppehålla mig kring och de speciella problem som finns iden delen av vårt avlanga land. De fem nordligaste länen upptar drygt hälften av Sverigesyta men har endast av befolkningen. Den befolkningsökning vi hade under1970-talet har förbytts till en minskning, bl.a. beroende på den stora omstruktureringen av våra basindustrier. En betydandedel av befolkningsminskningen får tillskrivas födelseunderskottet, och vi vetalla vad det beror på: den åldersstruktur som vi häri . En sådan befolkningsutvecklingar förödande för enbygd. Vi vet att det tyvärr är de unga och välutbildade som flyttar. Denna utveckling är inte minst kännbar i mitt eget län,. Där hade vi en nettoutflyttningpådrygtS 600 personer sedan 1981.Till detta kan man lägga en arbetslöshet i som är genomgående högre änriksgenomsnittet, med de allra flesta arbetslösa i . Skall man göra beskrivningen riktig måste man också talaom att sysselsättningen har ökat i . Antalet personer iarbete har ökat med drygt 15 000, och dessutom har antalet personer iarbetsmarknadspolitiska åtgärder minskat. I ett flertal motioner uttrycks oro för utvecklingen iNorrland, och detta är en oro som utskottet delar. Jag tänker inte kommentera varje enskild motion, utanskall koncentrera mig på en enda fråga som många motionärer tar upp, nämligenförslag om att särskild delegation tillsätts eller att åtgärdsprogram utarbetasför resp. län. Enligt utskottets mening bör detta ske inom ramen förlänsplaneringsarbetet. Det är av största vikt att en effektiv samordning skerpå skilda politikområden på länsplanen. Det måste vara så att man på länsplanettar Prot.1985/86:149 ansvar för länets utveckling. Det är på den nivån man kännertill problemen, 22 maj1986 och det är också där man kännertill vilka delar av länet som behöver ., prioriteras. Dessutom har mankunskap om vilka åtgärder som kan ge önskat Regionalpolitiken, r o o m. m. Jag kan idetta sammanhang inte lata bli att påpeka vikten av att vi, när vi byter stoloch inträder som politiker i länsstyrelser, i landsting osv., också tar inomregionaltansvar och inte genom besluten bidrar till utarmning av vissa delar avvåra län. Detta är svårt och kan skapa myckendiskussion, men det är min bestämda uppfattning att lika väl som vi ställerkrav på statsmakten att människor skall kunna bo kvar och verka i våra län,lika väl måste vi kunna ställa samma krav på de politiker som verkar på länsplanen. Det kan också nämnas att länsstyrelserna tilldelassärskilda medel för projektarbete av det slag som motionärerna för fram. Som väl känner till pågår i enförsöksverksamhet med samordnad länsförvaltning med syftet att förbättra samordningenmellan olika sektorer, ett försök som vi får anledning att återkomma till ochdra erfarenheter av. Även om länsstyrelserna har det främsta ansvaret för attfölja utvecklingen i resp. län, så måste man naturligtvis allt som oftast hastatens medverkan för att klara åtgärderna. Jag vågar påstå att regeringen delar utskottets oro förutvecklingen i Norrlandslänen. Man känner även ansvar för att hjälpa till medatt vända utvecklingen. Detta framstår än tydligare efter industriministernsanförande här i kammaren . Precis som ministern redovisade pågår på bådecentral och regional nivå ett flertal utredningsarbeten på regeringens uppdrag.Likaså finns ett antal grupper tillsatta med ansvar att bl. a. försöka samordnainom olika sektorer - allt med ett syfte, nämligen att förbättra regionalpolitiken,att försöka hjälpa regioner som behöver hjälp. Till ErikHolmkvist vill jag säga att enligt vad jag förstått av dagens debatt - vi är båda nyai kammaren och kanske lika kunniga i fråga om det praktiska - så gjorde vifrån utskottskansliet en uppdelning i fem olika avsnitt när det gäller dettabetänkande. De frågor som ställde till mig handlade enligt mittförmenande om avsnitt, och jag avser icke att svara på dem.Den ekonomiska problematiken har vi redan diskuterat i samband med MarianneStålbergs inlägg. Jag är i likhet med norrbottning, och jagvill här bara konstatera att det vore förödande för och för Norrlandom den moderata politiken fick råda, inte minst med tanke på denprivatiseringsiver som visar. I reservation nr 41 berörs deregionalpolitiska insatserna i . Jag tycker att det är en litet märkligreservation. Innehållet kan närmast beskrivas som ett gnolande, och den mynnarinte ut i någon konkret hemställan. Om jag läst rätt vill ändåmed reservationen säga att det krävs en förstärkt och breddad regionalpolitikför att kunna vända den negativa utvecklingen i . Mot bakgrund av vad jag anfört vill jag påstå att det nutas fasta grepp för att vända utvecklingen. Därmed yrkar jag avslag på reservationen. 1-4 Också kommunisteriiahar, t reservation nr 42, tagit upp de Man vändersigernot den traditionel- PrOt. 1985/86:149la regionalpolitiken och säger att den ej förmår styra irtvecklingen. Jagvill med hänvisning till vad jag sagt om vårt sätt att ta oss ande regionalpolitiska problemen yrka avslag även på denna reservation. Till dem som återigen har tagit upp frågan om enkommission vill jag bara helt kort säga att jag anser diskussionen om enkommission vara avslutad. Jag tror att vår inställning i den frågan blivit heltklargjord. Vi har vidare fått några självutnämndasvenska mästare. Även om timmen är sen kan jag inte låta bli att säga att detydligen har läst ganska mycket i industriministerns anförande inför densocialdemokratiska gruppen. Men man citerar inte korrekt. Att klara valet 1988tror jag är en ambition som alla partier har. Men vad man egentligen talar omär socialdemokraternas i och klart uttalade önskanom att det bästa för länet är att få en stabil och lugn befolkningsutvecklingliksom att man ställer upp bakom skogslänens krav på en offensiv regionalpolitik.Detta borde vi från de nordliga länen hälsa med tillfredsställelse. Avslutningsvis vill jag, herr talman, framhålla att utskottsmajoritetensom sagt är oroad över utvecklingen i Norrlandslänen, men att vi inte villsvartmåla situationen. Vi känner också ansvar för att försöka hjälpa till medatt vända utvecklingen. Som jag sagt yrkar jag avslag på reservationernanr 41 och 42 och bifall till utskottets hemställan i motsvarande delar. 135 () replik: Nog måste väl ha hörtindustriministern när han sade att det behövs ett samlat grepp överregionalpolitiken men att det inte är möjligt att ta ett sådant med en gång. Omett sådant samlat grepp skall utmynna i solidariska handlingar, tycker vi attalla partier borde ha möjlighet att delta i utformningen av detta samladegrepp. tog vidare upp frågan om inomregionalt ansvar.Ja, jag tycker absolut att vi måste försöka ta ett sådant ansvar inom kommuneroch landsting. I , där det såvitt jag vet är socialdemokratiskmajoritet i de flesta kommuner och landsting, har man dock ännu inte lyckats fåden inomregionala hänsynen att slå igenom. vill jag fråga vadsocialdemokraterna anser vara bäst: att en delegation skall samordna eller attlänsstyrelserna själva skall göra det? Ni har talat för båda sakerna ibetänkandet. vill jag ha utklarat om det skall vara en delegation ellerinte. 136ULLA ORRING (fp) replik: Det är bra att erkänner att detfinns en berättigad oro för utvecklingen i våra skogslän. I mitt hemlän,, visar 11 av 14 kommuner minskade befolkningstal, och sammaär förhållandet i eget hemlän, . Men jag blir litet förvånad över att sålättvindigt går förbi vårt förslag om en särskild kommission. Hon låter sig nöjamed vad utskottet har sagt. Tydligen var inte motionen från desocialdemokratiska riksdagsledamöterna från så allvarligt menad,eftersom man inte yrkar bifall till motionen . 1985/86:149 säger att får ta sittansvar. 22 maj1986 i Västerbottenarbetar. Landshövdingen far som en tätting ner Regionalpolitiken, m. m. tillStockholm och uppvaktar . Regeringen beviljar länsanslag, menpostverket drar in poststationer. ligger det centrala ansvaret iStockholm. Det är alltså inte som avgör det hela. Jag önskar attMonica ånyo förklarar på vilket sätt hon är nöjd med nuvarande ordning.Industriministern har visserligen nu lovat att det regionalpolitiska rådetskall få en parlamentarisk sammansättning, men vi motionärer har önskat enparlamentariskt sammansatt kommission. Det behövdes tydligen två tuffa debatterom regionalpolitiken för att industriministern skulle backa och verkligenförstå allvaret bakom önskemålet om att få med parlamentariker från majoritetoch opposition i det viktiga arbetet att stödja skogslänen. Men, , varför stöder ni inte förslaget om enkommission i er egen motion från den allmänna motionstiden? 137 (vpk) replik: När det gäller de insatser som krävs tolkadejag inlägg så att hon var för att man på länsnivå skulleattackera problemen. Det är ju det traditionella. Men för de sju län och dettrettiotal kommuner som finns i norra inlandet är ju problembilden likartad.Detta norra inland har enligt den regionalpolitiska utredningen de störstaproblemen i landet. Här finns den lägsta sysselsättningsgraden och den störstaarbetslösheten. Här finns över huvud taget en ansamling av alla deregionalpolitiska problem man kan tänka sig. Någonting måste göras i den här regionen. Då kan man intevara låst vid att allt skall ske bara på länsnivå. Man måste hitta lösningarsom går över länsgränserna, aktiviteter som är gränsöverskridande. Jag skulle vilja fråga : Utesluter ni helt skall kunna ta initiativ som går över länsgränserna, att man skall kunnatackla problemen i en region som hotas av förslumning genom att stimulera tillsamverkan mellan de administrativa organen i de län och kommuner som har dennagemensamma problembild? Eller sitter ni fast i att man skall operera bara frånlänsnivå? 138 () replik: Jag känner faktiskt en egendomlig besvikelseöver att socialdemokraternas talesman i det här avsnittet avstår från att föraen debatt i en fråga som gäller hela .