prot · G90949 · 1985-12-31 00:00:00 — När det gäller mervärdeskatten är det en uppenbar skillnadatt påföra tulltillägg när uteblivet skatteuttag inte innebär någotskattebortfall för staten. Vi moderater tycker att det är stötande att på detviset ta ut avgift när någon av misstag lämnat en felaktig deklaration. Och detär mycket lätt att göra sådana misstag. Tulldeklarationerna är svåra attupprätta. De är omfattande och krävande och skall göras under tidspress. Detställer stora krav på deklaranterna. Jag vädjar därför ånyo tillsocialdemokraterna att inte besluta om tulltillägg, i varje fall inte när detgäller medvärdeskatt, hänvisar till den stora andel som mervärdeskattenhar av tullens verksamhet. Det tyder på att propositionen helt bör avslås. Överläggningen var härmed avslutad; (Beslutet redovisas efter debatten om skatteutskottetsbetänkande 11,) AnL 43 TALMANNEN; Kammaren övergår nu till att debattera skatteutskottetsbetänkande 9 om schablonavdrag för egenavgifter i inkomstslaget tjänst, m, m. Schablonavdrag för egenavgifter i inkomstslaget tjänstm.m. Schablonavdragför egenavgifter i inkomstslaget tjänst, m. m. AnL44 (): Att det över huvud taget blir någon debatt kring skatteutskottetsbetänkande /86:9, som ju huvudsakligen handlar om schablonavdrag föregenavgifter i inkomstslaget tjänst, beror pä vårt långsamma utredningsväsende.Debatten kommer att gälla den s. k, tvåårsregeln som Prot,1985/86:49 Schablonavdrag för egenavgifter i inkomstslaget tjänstm.m. gerbyggnads- och anläggningsarbetare, men inga andra yrkesgrupper, avdragsrätt förökade levnadskostnader även , om de haft sinarbetsplats utanför den vanliga verksamhetsorten, I propositionen föreslås nu för tredje gången en förlängningav dessa regler, med ytterHgare till taxering.Skälet härtill är att traktamentsbeskattningssakkunniga som kallar sigförmånsbeskattningskommittén - och därmed sparat in sex bokstäver i sittkrångliga namn - ännu inte avslutat sitt arbete. I själva sakfrågan finns det enligt vår uppfattning ingensom helst anledning att diskriminera andra yrkesgrupper än byggnads- och anläggningsarbetare,och jag skulle vilja fråga utskottets talesman varför man ensidigtvill gynna denna yrkesgrupp. Med detsagda, fru talman, yrkar jag bifall till reservationen. Under detta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. AnL 45 KJELLJOHANSSON (fp): ställer sig bakom förslaget iproposition 1985/86:45 om att en avdragsrätt för egenavgifter skallinföras-redan vid taxeringen för beskattningsåret i fråga när det gällerskattskyldiga som har inkomst av tjänst. Förslaget innebär en ökad rättvisamellan inkomsttagare av skilda kategorier. Likaså anser vi att höjningarna ay de lägsta beloppen förskatteplikt för räntor samt förmögenhetsskatt som föreslås i propositionen ärvälmotiverade. Däremot tycker vi att det är beklagligt att regeringeninte velat inta en lika rättvis attityd då det gäller rätten till avdrag förökade levnadsomkostnader vid arbete utanför bostadsorten. Här vidhållerregeringen - och tyvärr också skatteutskottets socialistiska majoritet - attavdragsrätt endast skall tillkomma skattskyldiga vilka arbetarinom byggnads- och anläggningsbranschen. Detta innebär en diskriminering och olikformig behandlingvid taxeringen av andra grupper av skattskyldiga som är oacceptabel för oss inomfolkpartiet. Lagen medger uttryckligen avdrag än tvåär endast vid arbete inom byggnads- och anläggningsbranschen. Redan närriksdagen förra gången behandlade frågan gav jag exempel påarbetstagarkategorier som därigenom kommer att utestängas från den förlängdaavdragsrätten, trots att denna uppenbarligen är lika nödvändig för dem och förtillkomsten och driften av anläggningar av skilda slag. Jag nämnde bl. a.personal inom databranschen, sådana som sysslar med utbildning av personal näranläggningar är färdigställda m. fl. Vid det tillfället tolkade jagutskottsmajoritetens ointresse för en rättvis lösning så, att man åberopade detförhållandet att lagen endast skulle tillämpas års taxering.Därefter skulle slutgiltigt ställningstagande kunna ske med anledning avtraktamentssakkun-nigas utredningsförslag. kanvi konstatera att det är fråga om att på nytt förlänga detta Mängder av skattskyldiga kornmer således atthamna i dispyter med skattemyndigheterna om karaktären av sitt arbete.Arbetstagare som arbetar under samma betingelser och för samma mål kommer attbehandlas olika endast därför att de utför olika arbetsuppgifter - dock påsamma arbetsplats. Denna orättvisa bör undanröjas. Kammaren har möjlighet att göra detta genom att rösta för reservationen, till vilken jaghärmed yrkar bifall. Schablonavdrag för egenavgifter i inkomstslaget tjänst m.rn. AnL 46 (); I skatteutskottets betänkande nr 9 behandlasregeringens förslag om rätt till schablonavdrag för egenavgifter iinkomstslaget tjänst, om beskattning av andelar i vissa samfällighetersinkomster och förmögenheter och om förlängning av viss provisorisk lagstiftningrörande rätten till avdrag för ökade levnadskostnader vid arbete inom byggnads-och anläggningsbranschen. Utskottet har när det gäller de två första frågornavarit enigt och tillstyrkt propositionen. Däremot har i fråga om förlängningenav den provisoriska lagstiftningen rörande rätten till avdrag för ökadelevnadskostnader vid arbete inom byggnads- och anläggningsbranschen de ickesocialistiskapartierna ansett att den förlängning av den s. k. tvåårsregeln som förslagetinnebär bör omfatta alla yrkeskategorier. Skall vi ha en sådan här särlagsstiftning kan det intevara riktigt och rättvist att begränsa den till två särskilda yrkesgrupper.Skattelagstiftningen kritiseras ofta för att vara krånglig och svårtolkad, ochän mer oförståelig måste den te sig för allmänheten, om man som majoriteten nuföreslår fasthåller vid en särlagstiftning som ger vissa grupper en betydande fördel. Jag har svart att förstå socialdemokraternas och vpk:sinställning i denna fråga. När vi 1983 behandlade ärendet hänvisade man tillatt frågan var föremål fö;' utredning, och i avvaktan på utredningensbetänkande skulle vi anta ett förslag till provisorium, att gälla vid 1984 och1985 års taxeringar. beslöt att förlänga dettaprovisorium, sä att det skulle gälla också vid taxering. föreslåsytterligare en förlängning, även med . Enligt min uppfattning kan vi inte fortsätta att ha en lag- även om den är provisorisk - som är så orättvis. Skattelagstiftningensfrämsta mål är och måste vara att skapa rättvisa och likvärdiga skattereglergällande för alla. Vi har därför, som jag antydde inledningsvis, i enreservation yrkat på en utvidgning av tvåårsregeln till att gälla allayrkeskategorier. .Med vad jag anförtyrkar jag bifall till reservationen vid skatteutskottets betänkande samt iövrigt bifall till utskottets förslag. AnL47 (); Jag tänker i mitt anförande beröra den del avpropositionen som det här senast talats orn. Frågan om avdrag för ökade levnadskostnader för arbeteinom byggnads-och anläggningsbranschen verkar ha blivit något av en följetong iriksdagen. Följetong sägs betyda roman eller liknande som införs i avsnitt itidningar eller tidskrifter. En följetong kan i och för sig vara en nog såtrevlig läsning. Prot.1985/86:49 men då fordras det att de olika avsnitten innehåller nya ochintressanta saker, 11december 1985 och dessutom tycker jag att varje avsnitt bör avslutas med en"knorr", c Kut j T.. Knorren skall locka till läsning av nästa avsnitt. .j., .. , som avgivits i den här fråganpåminner enligt min mening om en följetong egenavgifteri inkomst- b t- a e j 6 , , som inte innehåller någonting nytt för en läsare,och dessutom saknar den slagettjänst m. m. a a j beslutade att skattskyldiga somvid arbete inom byggnads- och anläggningsbranschen fortlöpande haft sinarbetsplats förlagd till en och samma ort utanför den vanliga verksamhetsortenunder än skulle vara berättigade till avdrag för ökadelevnadsomkostnader enligt likartade principer. Mot bakgrund av att förmånsskattekommitténs betänkandeännu inte behandlats beslöt vi att reglerna skulle gälla för 1984-1985 årstaxeringar. Lagstiftningen förlängdes av att gälla 1986års taxering. Tre motioner har väckts med anledning av propositionen,och en gemensam reservation har avgivits av de tre borgerliga partierna.Reservanterna godtar, fru talman, en förlängning av lagstiftningen men anseratt denna skall gälla utan begränsning till byggnads- och anläggningsarbetare. Yrkanden av samma innehall prövades 1983 och 1984 avkammaren. Vi inom utskottsmajoriteten är helt eniga om att det saknas anledningatt nu utvidga lagstiftningen till andra grupper än de nämnda, detta bl,a, på grund av risk för missbruk. Vi vidhåller uppfattningen att man inte skallutvidga denna provisoriska lagstiftning. Det är inom byggnads- och anläggningsbranschensom anställningsförhållandena och arbetsbetingelserna är sådana att det finnsanledning att göra avsteg från vad som vanligen tillämpas i fråga om avdrag förökade levnadskostnader vid arbete utom bostadsorten, I avvaktan på en omfattande reformering avtraktamentsbeskattningen i dess helhet saknas nu enligt utskottsmajoriteten allanledning att ändra bestämmelserna. Jag yrkar därför avslag på reservationenoch bifall till utskottets hemställan. Jag tycker att de borgerliga ändå skulle kunnaerkänna att det är en väsentlig skillnad mellan olika yrkesgrupper. Om enarbetare väljer att ta anställning på en fast arbetsplats och inte flyttar helatiden, även om arbetsplatsen ligger långt bort, är det väl helt klart fråga omfrivillighet. Men inom just byggnads- och anläggningsbranschen tvingas man att byta arbetsplats. Det är därför som utskottsmajoriteten vill förlängalagen, AnL 48 (): ironiserade över att det härhar blivit en följetong med reservationer från oppositionens sida. Ja, det harblivit en följetong, därför att propositionerna har varit en följetong. Uppenbarli gen är man på regeringssidan osäker, eftersom man bara förlänger lagen i taget och väntar på vad traktamentsbeskattningskommittén skall komma fram till. sade att man vill begränsa lagen till byggnads- och anläggningsarbetare, därför att man är rädd för missbruk. Vem kommer 46 att göra sig skyldig till missbruk,? somarbetar i Forsmark men som bor i , är det rörläggare som bor iEnköping men som arbetar i , eller är det en butiksanställd som bor iAlingsås men som arbetar i utan att kunna få bostad där? Vilkakategorier anser kommer att missbruka en lagstiftning somomfattar alla anställda och inte bara byggnads- och anläggningsarbetare? Jagtycker att är skyldig alla dessa arbetskategorier ett svar pådenna fråga. Schablonavdrag för egenavgifter i inkomstslaget tjänstm.m. AnL 49 (); Då det gäller arbete på en fast arbetsplats,, är vi överens. Då skall självfallet inte några avdrag förökade levnadskostnader medges. Men rör det sig inte om den saken. Jag skallinte upprepa exempel. Eftersom kärnkraftsanläggningar varett exempel på anläggningar med en lång byggtid, som kan motivera enförlängning när det gäller rätten till uppdrag, tog jag upp detta i den förradebatten. Jag framhöll att det finns personal som arbetar med installation avdatoranläggningar och som fortsätter med utbildning efter det attanläggningarna är färdiga. Därför hamnar vederbörande ofelbart i dispyter medskattemyndigheterna om hur resekostnaderna skall betalas. Dessa arbetare kaninte sägas ha någon fast arbetsplats, utan när uppgifterna är klara har de likastort behov av att flytta till en ny arbetsplats som en byggnads- elleranläggningsarbetare. Det blir ju en följetong, eftersomdet läggs fram en proposition. År har det blivit en förlängning,vilket måste tyda på att regeringen inte tycker att lagen är speciellt bra, Iannat fall skulle man naturligtvis kunna lägga fram ett förslag som gäller förall framtid. Det är ju inte svårare för regeringen att upphäva en lag än attförlänga den år . AnL 50STIG JOSEFSON (c): talade om följetong, men ärdet något som skall betecknas som följetong är det väl regeringens sätt att årefter år återkomma med förslag om förlängning. Följetongen fortsätter, eftersomAnita endast upprepar vad majoriteten i utskottet har sagt. När beslutet fattades första gången var det fråga om ettprovisorium. Vi reagerade redan då, men när det fortsätter är det ännu merupprörande. Varför kommer det inget förslag? Beräknade man att förslaget skullevara färdigt för tillämpning ? saknar vi ettförslag från regeringen om hur det skall bli . talade om missbruk. Jag vill bara fråga omdet inte är en större brist att de nuvarande bestämmelserna innebär en ickeobetydlig orättvisa mot många? Det är väl ändå viktigast att man utformarskattesystemet så, att alla inkomsttagare behandlas lika. AnL 51 (); Låt oss här i kammaren göra klart att det är främst inombyggnads- och anläggningsbranschen som man tvingas byta arbetsplats. Därförsäger utskottsmajoriteten ja till förlängningen. Alla väntar vi på att Prot.1985/86:49 förmånsbeskattningskommitténs utredning-skall bli klar.Utskottsmajorite- 11december 1985 ten anser därför att det inte finns någon anledning att nuutvidga lagstift- , , ningen. AnL 52 (): Jag frågade vilka yrkesgruppersom enligt hennes mening skulle komma att missbruka lagstiftningen, om den voregenerell och inte bara gällde byggnads- och anläggningsarbetare. Jag fick intenågot svar på den frågan. Tystnaden är talande, AnL 53 (): gjorde ett inlägg, sominnebär ett medgivande, nämligen att det är en orättvis lag som drabbar andragrupper. Hon sade att lagen är motiverad främst med tanke på byggnads- ochanläggningsbranschen. Detta innebär som sagt ett erkännande av att det rör sigom en orättvis lagstiftning, som diskriminerar vissa inkomsttagare. Somligaarbetar på samma arbetsplats och för samma mål men behandlas olika. Vissaarbetare råkar ut för en följetong, och för deras del blir det då fråga om enföljetong i förhållande till taxeringsmyndigheterna, AnL 54 (): Jag noterar med tillfredsställelse att AnitaJohansson klart framhöll att det också rör sig om andra än dem som arbetar inombyggnads-och anläggningsbranschen. Hon sade nämligen att det är främst de somarbetar inom byggnads- och anläggningsbranschen som berörs. Här erkänns alltsåatt det är fråga om en orättvisa mot andra grupper. Jag konstaterar bara attutskottsmajoriteten inte är beredd att eliminera den orättvisan. Överläggningen var härmed avslutad, (Beslutet redovisas efter debatten om skatteutskottetsbetänkande 11,) AnL 55 FÖRSTE VICE TALMANNEN; Kammaren övergår nu till att debattera skatteutskottetsbetänkande 11 om fortsatt giltighet av lagen mot skatteflykt. AnL 56KNUT (); Generalklausulen mot skutteflykt tillkom i då en mycket stor del av debatten rörde sig kringskatteundandragande. Intresset för att stävja detta omfattande ofog var dengången starkare än önskan och kanske också behovet att värna om den personligaintegriteten. Detta är mycket kortfattat en bakgrund till varför regeringenFälldin framlade propositionen i fråga. När socialdemokraterna återkom till makten skärptesgeneralklausulen. Det tidigare huvudvillkoret att tillämpningen av klausulenvar beroende av att den skattskyldige hade gått en omväg i sitt handlande somkunde betraktassom onormalt, ändrades så till vida att det s, k, omvägsrekvisitet avskaffades.Efter denna ändring begränsas skattemyndigheternas prövning huvudsakligen tillatt avse den skattskyldiges avsikt med ett visst förfarande. Om denna avsiktvarit att vinna fördelar vid beskattningen blir klausulen tillämplig om förfarandetkan anses stå i strid med vad lagstiftningen förutsatt eller menat. Denna skärpning ökade osäkerheten och den bristandelikformigheten, och från moderat håll motsatte vi oss tveklöst denna skärpning. När nu regeringen lägger fram en proposition om en tre årsfortsatt giltighet av den tidigare tidsbegränsade generalklausulen, har såmånga omständigheter inträffat att ett avskaffande av lagen ter sig mermotiverat . Hotet mot integriteten har en betydligt störreaktualitet både än och än , dålagen skärptes. Det som inträffat är, som alla vet, att kontrollapparaten motden enskilde väsentligt byggts ut, och vi har också mycket riktigt denna höstfått en allt intensivare debatt om den enskildes bristande möjlighet att kunnahävda sig mot myndigheten. Generalklausulen gör det ännu svårare för den enskildeskattebetalaren att klara sig, eftersom han eller hon inte ens genom att läsalagen kan få helt klart för sig vad som är tillåtet resp, förbjudet.Domstolarna kan nämligen tolka lagstiftningen på ett helt annat sätt med stödav generalklausulen. Kampen mot fogdeväldet, som en högt uppsatt företrädareför regeringspartiet gjorde sig till tolk för, underlättassannerligen inte om nu förlänger generalklausulen med ytterligare treår. Den rent praktiska sidan av saken talar också för attgeneralklausulen bör avskaffas. Regeringsrätten, som är högsta instans iskattefrågor, har haft att behandla en lång rad fall där riksskatteverketsrättsnämnd hävdat att generalklausulen varit tillämplig och skatteflykt sålundaförelegat. Endast i två säger två fall har regeringsrätten ansett att klausulenvarit tillämplig. Fullt logiskt har flera skattejurister ansett att generalklausulenär ganska meningslös när det gäller att komma åt skatteflykt. Jag delar denuppfattningen och yrkar bifall till reservation 1, Det är mycket glädjande attvi moderater fått stöd i reservationen av både ochcenterpartiet, 1 reservation 2 har vi tillsammans med yrkatpä att regeringen, om vårt krav på generalklausulens avskaffande inte bifallsav , återkommer till med ett förslag om en omvändgeneralklausul. Inte minst den gångna hösten har visat att det behövs en sådanomvänd klausul för att bättre kunna tillvarata den enskilde skattebetalarensintresse. Vi är medvetna om svårigheterna kring en sådan lagstiftning och hardärför begränsat vårt yrkande till att begära ett förslag från regeringen i frågan. Med detsagda, fru talman yrkar jag bifall till reservation nr 2, AnL 57KJELL (): beslöt att införa engeneralklausul mot skatteflykt. Det är självklart att en lagstiftning av detslaget föranledde stor betänksamhel och att den föregicks av en omfattandedebatt. 4 protokoll 1985/86:49 gjordesockså tillämplig på en bestämd typ av förfarande som förhållandevis klart kundeavgränsas - det vi brukar kalla för kringgåendeförfarande. Vidare innebar beslutet att lagen skulle gälla endast enfemårsperiod och att en utvärdering från rättssäkerhetssynpunkt skulle ske motslutet av perioden. Det är egentligen där vi befinner oss . Under resans gång har generalklausulen ändrats av den socialistiskariksdagsmajoriteten. Förändringarna innebär bl. a. att begränsningen till enviss typ av transaktioner har tagits bort, att kraven på att en transaktionskall anses innebära skatteflykt har sänkts och att kravet på att det skullekunna visas att skatteeffekten verkligen strider mot någon angiven avsikt frånlagstiftarens sida har minskat. Alla dessa steg har tagits utan att sakentillförts något nytt som underlag för bedömningen. Varje form av generalklausul i lagstiftningen innebärgivetvis att osäkerheten ökar om vad som kan komma att gälla i konkreta fall.Med den lagändring som beslöts ökade osäkerheten kraftigt, och folkpartietmotsatte sig med skärpa den föreslagna lagändringen. erhöll justitiekanslern ett uppdrag attutvärdera generalklausulen från rättssäkerhetssynpunkt. Av utvärderingenframgår att generalklausulen både i sin ursprungliga och nuvarande lydelsekommit att tillämpas sparsamt och med stor försiktighet. Lagen har t. ex. intei någon av de tillgängliga länsrättsdomarna ansetts vara tillämplig. "Lagen om skatteflykt synes såvitt inkomna domarutvisar ha spelat en mycket obetydlig roll vid de årliga taxeringarna." Bara i 17 av 106 förhandsbeskedsärenden har lagen omskatteflykt ansetts vara tillämplig av nämnd förrättsärenden. Dessa ärenden finns i stort sett i två grupper. En grupp rörärenden där ena maken säljer egendom till den andra maken för underpris ochdärigenom skaffar sig en realisationsförlust, som sedan kvittas mot annanrealisationsvinst. En annan grupp av ärenden rör räntefria lån till barn. Idessa fall finns emellertid annan lagstiftning att tillgå. 1 den mån dessatyper av avtal är skentransaktioner med enda syfte att minska skatten brukarsådana arrangemang underkännas av skattedomstolarna redan inom ramen för denormala skattelagarna. Av de här fallen drar vi slutsatsen att lagen omskatteflykt i stort sett visat sig svår att tillämpa och haft små effekter. Det kan naturligtvis förhålla sig så att möjligheten attfå förhandsbesked samt blotta existensen av lagen har haft en avskräckandeeffekt på vissa typer av transaktioner. Det ligger ändå i sakens natur att ettsådant påstående varken går att bevisa eller motbevisa. Sammantaget gör vi den bedömningen att försöksverksamhetenmed en generalklausul mot skatteflykt har visat att en sådan är fögaverkningsfull. Den variant som är i kraft anser vi vara behäftad med såstora olägenheter frän rättssäkerhetssynpunkt att den är oacceptabel. Derestriktioner som en generalklausul måste innehålla för att vara acceptabelfrån rättssäkerhetssynpunkt blir så hårda att en sådan generalklausul inte fårnågon nämnvärd effekt. Vi anser därför att någon generalklausul ej bör finnasoch yrkar avslag på propositionens förslag om förlängning. Om vårt yrkandebifalls upphör lagen automatiskt att gälla . Detförhällandet att vi nu yrkar avslag på en förlängning av lagen mot skatteflyktinnebär naturligtvis inte att vi intar en annan inställning än regeringen tilldet mycket angelägna i att bekämpa den ekonomiska brottsligheten. Däremot är viinte beredda att göra detta inom ramen för en särskild rättsordning förekonomiska brott lika litet som vi accepterar detta för annan typ avbrottslighet. Centrala principer i vår rättsordning som kravet påförutsebarhet, bevisvärderingsregler, processuella tvångsmedel etc. måste ihuvudsak vara desamma oavsett om en person är misstänkt för skattebrott ellerannan brottslighet. Ekonomisk brottslighet och skatteflykt måste därför ihuvudsak bekämpas med hjälp av de lagar som redan existerar. Jag vill, fru talman, erinra om att det redan under deicke-socialistiska regeringsåren vidtogs ett stort antal åtgärder och satsadesomfattande resurser i arbetet på att beivra ekonomisk brottslighet. Det varunder dessa år som polisens eko-rotlar infördes och ett antal nya polistjänsterinrättades. Bland de lagändringar som gjordes i samma syfte kan nämnas lagen omnäringsförbud i samband med konkurs, ändringar i konkurslagen beträffandekonkursförvaltningen, regler för att rationalisera uppbördsförfarandet, reglerom ställföreträdares ansvar för arbetsgivaravgifter, ändring i tullagen m.fl. En fortsättning av detta arbete framstår för oss, motbakgrund av den ekonomiska brottslighetens omfattning, som angelägen. Vi har i andra sammanhang av dessa skäl ställt osstveksamma till en neddragning av antalet polistjänster, som regeringen harföreslagit. Vi har förordat satsningar på utbildning av dem som är verksammainom rättsväsendet och som arbetar med att bekämpa den ekonomiskabrottsligheten. grunduppfattning är således heltklart den att beskattningsförfarandet bör grundas på direktlagstiftning.Lagstiftningsarbetet har här varit framgångsrikt - låt varaatt vi har kunnat notera en viss eftersläpning som har medgivitskatteundandragande. Detta är dock priset för rättssäkerheten, enligtfolkpartiets uppfattning. Erfarenheten från senare år visar att det går attskärpa direktlagstiftningen så att eftersläpningens betydelse reduceras. Det är emellertid majoriteten som styr, och resultatetblir därför att vi får dras med gummiparagrafer av det slag somgeneralklausulen utgör. Skall det vara fallet bör det finnas en motvikt tillmyndighetsmakten. Även om vi inte tror att lagstiftningen kan utformas exakt ienlighet med de intentioner som förs fram i motionerna 135 och 138, bör dockett utredningsarbete komma till stånd om möjligheterna att stärka den skattskyldigesställning. Jag yrkar därför bifall till reservationerna 1, 2 och 3, AnL 58STIG JOSEFSON (c):