prot · G909129 · 1985-12-31 00:00:00 — Det vore tacknämligt om företrädare för oppositionen villeböja sig för dessa fakta och sluta upp med att göra påståenden om att Sverigeskiljer ut sig som en icke-rättsstat bland de europeiska länderna. Sedan något om den påstådda konflikten mellan effektivitetoch rättssäkerhet. Om detta skall jag inte säga mer än det som redan harsagts. Återigen upprepar jag således att konflikten är överdriven. När detföreligger en konflikt tar rättssäkerhetskravet över. Det är ett övergripandekrav. Rättssäkerheten förutsätter naturligtvis att rnan pä myndigheternamofiverar sina beslut. Det är ett självklart krav. Ofta kan det vara lämpligtatt motivera ett beslut genom att citera ett lagrum eller att tala omvilket nummer paragrafen i fråga har. Rättsstaten och rättssäkerheten är något somvi alltid måste kämpa för. Anledning till oro för att vi skulle vara på vägfrån rättsstaten skulle finnas, om vi skulle säga oss att rättssäkerheten är såperfekt att den inte kan bli bättre. Därför är en rättssäkerhetsdebatt viktig. Vi i regeringen arbetar efter flera linjer för att befästaoch utveckla rättsstaten. Vi arbetar med frågor som syftar till att säkrabrottsoffrens ställning. Detta är viktigt, , och det är aktuelltockså . Hänvisa inte till och raljera inte om detta! Vi arbetar, som jag redan har nämnt, med förslag till nyaregler som syftar till att motverka krångel, förkorta handläggningstider osv,för att underlätta för den enskilde gentemot myndigheten. Vidare arbetar vi med regelförenkling och med en minskningav regelmassan. Jag har redan utförligt redogjort för den rättsutvecklingsom sker i samverkan med , Allt lagstiftningsarbete präglas avsträvan att förbättra rättssäkerheten. Jag sade att rättssäkerhetsdebatten ärviktig. Men om den skall ha en positiv effekt, skall den också vara konstruktiv. Till slut vill jag säga följande när det gällerskatteförenklingskommitténs överväganden i fråga om rättegängsersättning iskattemål. Sådana överväganden sker med sikte på förslag till åtgärder. Någrakommentarer därutöver vill jag inte göra i vad gäller denna kommitté, vilkenarbetar under . Vi skall inte, , tvista om vem som toginitiativ till att frågan om ämbetsansvaret på nytt kom att diskuteras iriksdagen. Jag vill bara upprepa vad jag har sagt i interpellationssvaret,nämligen att jag förutsatte i propositionen till att frågan kunde ochborde komma upp. 13 (): Det var intressant att höra på sann socialliberal anda föll hon i armarna på justitieministern. Jag anseratt jag i egenskap av politiker i oppositionsställning har till uppgift attpeka pä vad som är vrängt. Det som är bra behöver vi inte kommentera. Jag hadei mitt första inlägg enligt debattreglerna på mig. Jag har utgått från två praktiska fall som jag verkligenhar studerat, och jag måste säga att här fungerar inte rättsmaskineriet. En avorsakerna är, som jag har nämnt, att man mäter effektiviteten iekonomiska termer - dvs, man prioriterar det fiskala framför objektiviteten ochsakligheten. Det strider helt mot vad justitiekanslern säger. Jag måste fråga justitieministern: det inte riktigt måste prioritera sakligheten? Då måste man väl ange lagrum. Det voreutmärkt om detta verkligen betonades. Tyvärr är förvaltningslagen, vilken ärefter bearbetning i departementet sämre än utredningens förslag när det gällerlagmotiveringar - jag vill nämna att jag själv satt med i utredningen. Jag raljerade inte om , Jag sade bara att detena begreppet var äldre än det andra och att bägge är lika viktiga. Justitieministerntog upp frågan om regeländringarna pä skattesidan, 1 de remissyttrandensom jag har gått igenom sägs det - det gäller nästan samt och Prot.1985/86:129 synnerligen - att det behövs materiella förändringar iskatterätten. Det andra ökar rättssäkerheten bara marginellt. Det är framför allt skatterätten som har kritiserats utomlands.Jag kan hänvisa till artiklar från ett mycket stort seminarium i Ziirich, därman ansåg att rättsutveckling var sådan att den borde kritiseras. Viborde på ett positivt sätt ta emot kritiken och förbättra saker och ting. Sedan till , var i viss mån- på grund av historiska orsaker, rättstradition och vår konstitutionellatradition - skeptisk till , Detta har inte framkommit såmycket i debatten, men det framgår av skrifterna. Jag måste fråga justitieministern: regeringenfortfarande negativt inställd till eller tveksam i fråga om ?Varför inkorporeras den annars inte i svensk lagstiftning? Varför villregeringen inte ange vilka skäl som talar mot detta? Det hade dä kunnat görasen tidigare prövning av lagstiftning mot , varigenom deproblem som finns hade kunnat undvikas. 14 (): Får jag börja med att säga att jag inte alls tänker fallajustitieministern i armarna - däremot skulle jag gärna, som gammalhälsovårdsminister, vilja rekommendera honom C-vitamin, som kunde botaförkylningen. Jag tycker, , att man i en debatt måstekommentera även sådant som är bra. Man skall förklara både när man är enig ochnär man inte är det - min erfarenhet är att möjligheten dä är större attmotståndaren lyssnar på vad man har att säga när man inte tycker som han. Detgör jag inte alltid, vilket säkert vet och vilketjustitieministern mycket noga har fått reda på. Justitieministern säger att det är påtagligt svårt atthitta exempel på rättsosäkerhet, har det emellertid tagits fram tvåexempel, och om justitieministern hade varit i kammaren när vi diskuteradelagstiftningen om företagsbot hade han kunnat få hjälpa vice ordföranden ijustitieutskottet att förklara ett exempel som jag då gav honom men som jaginte skall upprepa . Justitieministern säger vidare, att om debatten skall genågot väsentligt skall den också vara konstruktiv. Jag måste dåupprepa mitt konstruktiva förslag, som och jag är helt eniga om,nämligen att myndigheter borde åläggas att i texten till besluten ange delagparagrafer som de har stött sina beslut på, Pä den punkten ställde jag enfråga till justitieministern som jag inte har fått ett tillfredsställande svarpä - chansen finns fortfarande, 15 (): Om reglerna för interpellationsdebatter hadevarit annorlunda skulle jag också ha ägnat mig åt att berömma justitieministern. Det är utmärkt att regeringen föreslår en ändring så attförvaltningsbeslut kan tas upp i domstol. Det hade varit ännu bättre om regeringen också hade 89 7 Riksdagensprotokoll 1985/86:128-129 Om informationen om kollektivanslutning till politisktparti sett tillatt äganderätten till fast egendom hade blivit bättre skyddad - PBL kommer inteatt ändra det. Varför kan vi inte, , koncentrera oss påsådant som enskilda människor verkligen drabbas av, nämligen att de inte fårmotiveringar när myndigheter t. ex. ändrar en taxering, när ärenden liggeralltför länge i beslutskvarnen - jag tänker på den läkare som fick vänta i femär för att få veta att han hade förskrivningsrätt, och då var det . Det är mycket viktigt att påpeka dessa saker, ochjustitieministern måste ta emot dessa påpekanden på ett positivt sätt. Tänk påatt det är enskilda människor som drabbas av sådana här åtgärder och somfaktiskt förlorar av sitt liv! Jag känner till det av egen erfarenhetnär det gäller dessa två fall. Därför tycker jag att vi skall ta det mycketallvarligt. Det är därför som jag är upprörd, herr justitieminister. Men jaghoppas att denna min upprördhet skall leda till något konstruktivt så att mangranskar frågorna från alla häll och tillägnar sig den fantasi som behövs föratt förbättra lagarna. Vi måste ha fantasi och inlevelse i hur de människor somdrabbas verkligen känner det. Jag är helt övertygad om, , att min kritikkommer att leda till något konstruktivt. Jag är glad över att det kommer en nyförvaltningslag. Jag satt i utredningen. Jag hade, herr justitieminister, varitännu gladare om förslaget hade liknat förvaltningsrättsutredningens förslagnågot mer. Då hade myndigheterna fått ännu klarare regler. Det hade inte ståttatt de bör om möjligt ange motiv, då hade det stått attde5fl//ange motiv,deskall ange lagrum, så att enskilda människor vet vad de har att rätta sigefter. Talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt tillytterligare inlägg. Överläggningen var härified avslutad. 6§ Svar på interpellation 1985/86:180 om informationen om kollektivanslutningtill politiskt parti i har frågat mig om jag planerarnågra åtgärder som tvingar fackliga organisationer, vilka kollektivt anslutermedlemmar till ett politiskt parti, att informera medlemmarna om detta. Jag har - i är- inför ' redovisat regeringens uppfattning i saken. Regeringen harsamma uppfattning . Jag upprepar alltså att den föreningsfrihet som vi har häri landet och som är skyddad i grundlagen innebär att det står var och en frittatt organisera sig politiskt. Ingen kan tvingas att vara medlem i ett parti. En annan sida av föreningsfriheten är emellertid attorganistationer bör få besluta om sina egna angelägenheter. Så t. ex. bör varjepolitiskt parti självt bestämma om formerna för medlemskap i partiet. nerna börockså själva besluta om i vilken ordning de skall lämna information till sinamedlemmar. Mitt svar till är alltså nej, 17 i (m): Jag tackar för svaret. Man brukar av och till i tala om att det finnsfyra demokratiska partier. Jag är beredd att hålla med om antalet, men däremotinte om vilka partier det gäller. Jag tycker att det kan vara korrekt att sägaatt vpk i faktiskt är demokratiskt. Vad deras broderpartier i andraländer gör behöver inte påverka oss här i . Däremot, herr talman, finns det faktiskt en fläck påsocialdemokratins sköld. Det är inte fullt ut det demokratiska parti som manpåstår sig vara. Partiet tillämpar nämligen en medlemsanslutning, enmedlemsvärvning, som innebär att människor i vissa fall blir medlemmar i detsocialdemokratiska partiet utan att veta om det. Det finns även många fall därmänniskor blivit medlemmar i det socialdemokratiska partiet, trots att de redanhar varit medlemmar i ett annat politiskt parti. Jag har frågat justitieministern om han via nyabestämmelser är beredd att tvinga fackförbunden att informera sina medlemmar dåde anslutits till det socialdemokratiska partiet. Han svarar att det vill haninte göra. Sedan säger han också att det står var och en fritt attorganisera sig politiskt. Varför han behöver offra trycksvärta på det förstårinte jag. Den frågan har jag aldrig ställt, och jag hoppas att jag aldrig iSveriges riksdag kommer att ställa den till någon minister. Det är enfundamental självklarhet att var och en har rätt att organisera sig i ettpolitiskt parti. Vidare säger ministern att ingen tvingas att vara medlem iett parti. Det är en "sanning" inom citationstecken. För om man, herrtalman, inte vet om att man är medlem i ett politiskt parti är det väl sammasak, i klartext, som att man tvingas vara med i ett politiskt parti, är situationen den att drygt 600 000 äv LO:smedlemmar är kollektivt anslutna till socialdemokratiska partiet. Som jag sagttidigare är det många som inte vet om det, och det är många som också ärmedlemmar i ett annat politiskt parti. Massvis med undersökningar genom årenhar klart och tydligt visat att en stor majoritet av det svenska folket anseratt medlem i ett politiskt parti skall man bara bli av egen fri vilja. Partietskall av egen kraft få människorna att söka medlemskap. Jag har frågat mångagånger och kommer att fråga till: Varför kan intesocialdemokraterna acceptera den metod som alla andra politiska partieraccepterar, nämligen att låta människor efter fritt, eget och moget övervägandebli medlemmar hos dem? " Jag vill påstå att socialdemokraterna säljeren bit av sin demokratiska heder för pengar och för medlemskap. Det ärnaturligtvis inte alls trevligt för partiet att över bli av med 20-30milj, kr, eller kanske mista en halv miljon medlemmar. Det är faktiskt vad somkan bli fallet. Runt om i har man prövat att slopakollektivanslutningen och sagt att människor får bli medlemmar den gängsevägen. Vad har då hänt? Trots stora kampanjer har bara av detidigare till öm informationen om kollektivanslutning tiU politisktparti 1985/86:12928 april 1986 Om informationen om kollektivanslutning till poUtisktparti anslutnamedlemmarna blivit medlemmar. Det är klart att det är besvärligt att behövaställas inför en sådan fatalitet. På flyget hit läste jag en annons i en tidning därsocialdemokraterna sade: Vill ni bli medlemmar hos oss så skicka in blanketten.Det är en mycket bra metod, och den borde man använda till och inte görasom , när man uppenbart förnedrar människorna. Man tror inte att människornasjälva kan tänka, och därför fortsätter man med denna metod. En stor majoritetav socialdemokraternas egna medlemmar tycker att kollektivanslutningen ärförkastlig. Jag ställer inte upp bakom påståendet attäven socialdemokraterna till alla delar och fullt ut är ett demokratiskt partiförrän den dag man tvättar bort kollektivanslutningen. Det är ett intressant påstående från i Malmöatt socialdemokratiska partiet inte skulle vara ett demokratiskt parti. Jagnoterar att det påståendet är gjort här. Det är inget fel, , på principen att man börbli medlem i ett parti genom att själv begära medlemskap. Men det är heller ingetfel på principen att ideella föreningar, bl, a, politiska partier, själva skallfå bestämma om formerna för medlemskap. Det är den senare principen som harlång hävd i , Föreningarna själva skall utan statsmakternas inblandningfå bestämma om formerna för sin veksamhet. Det är den principen som förarbetarrörelsen är övergripande. Jag har närmare utvecklat skälen för dennaståndpunkt så i denna kammare att jag inte skall upprepa dem numed anledning av interpellation . Jag förutsätter attdet är självklart att rätten att reservera sig mot t, ex, en facklig avdelningsbeslut om medlemskap- , det är inga fackförbund som beslutar utandet är fackliga avdelningar - skall göras känd, och den rätten skall kunnautövas effektivt. Till skillnad från anser jag att det intebehövs förbudslagstiftning och insatser från domstolar eller andra delar avrättsväsendet för att detta skall fungera. 19STEN i (m): Justitieministern säger att han inte villupprepa skälen för kollektivanslutning. Det hade inte heller jag gjort i hansställe; de är mycket, mycket dåliga. Vidare säger justitieministern att han har noterat att jaghar sagt att socialdemokratin inte till alla delar är ett demokratiskt parti.Det går bra att notera det en gång till; jag kan skriva under varenda bokstav idet påståendet. Det finns förvisso en reservationsrätt, men för att kunnareservera sig mäste man ju i rimlighetens namn veta om att man blivit medlem inågot parti. Om kollektivanslutningen som anslutningsform sägerjustitieministern att den länge har varit accepterad. Den har varit accepteradav ledningen för socialdemokratiska partiet och av ledningen för en delLO-förbund. Jag tror inte, herr talman, att alla de undersökningar är felaktigasom gjorts avsvenska folkets uppfattning och som alla har visat att majoriteten anser attdet är fel att kollektivt ansluta medlemmar till ett politiskt parti. Kanjustitieministern här i kammaren visa pä någon undersökning bland svenskafolket där en majoritet sagt ja till den formen av politisk anslutning, skalljag bli den förste att gratulera honom. Han lär fä leta mycket, mycket längeför att finna en sådan. Jag vet att justitieministern är anhängare avdemokrati och av i demokratisk ordning fattade besluts giltighet, och det ärjag också. Men det finns ibland en risk för att man våldför sig pä demokratin.När det gäller reservationsrätten har en del fackförbund mycket knepiga regler.De är så knepigt gjorda att man får intrycket att de har gjorts så knepiga föratt det skall bli svårt att reservera sig. Man kan, hör och häpna, t, ex, inte-jag ser att jag nu har mycket litet av min taletid kvar - begära reservation iett brev försett med ens egen namnteckning; man måste personligen besöka enexpedition. Detta kan inte vara demokrati. Om bostadsförvaltningen inom de allmännyttiga bostadsföretagen Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på interpellation 1985/86:163 om bostadsförvaltningen inom deallmännyttiga bostadsföretagen har frågat mig om jag villmedverka till åtgärder som förhindrar att bostadsföretagen överlåter svåraförvaltningsproblem i s, k, problemområden till privata förvaltningsföretagoch till att de allmännyttiga bostadsföretagen inte frånhänder sigbestämmanderätten och bedömningar angående hyresgästers sociala situation,möjlighet till kvarboende, osv. Vidare har frågat mig om jagkommer att ta något initiativ i syfte att undanröja olämpliga arbetsmetoder ochunderlätta för att en bostadspolitik grundad på ett socialt synsätt skall varavägledande för bostadsförvaltningen. Enligt vad jag har inhämtat har ett fätal Formator, Detta bolag har specialiserat sig påfastighetsförvaltningstjänster och konsultation. Vidare kan nämnas att deförvaltningsuppdrag som Formator har fått är tidsbegränsade och upphör efter3-4 år. Man kan enligt min mening inte göra gällande att deföretag som anlitar Formator undandrar sig sitt bostadssociala ansvar. AttFormator företräder bostadsföretaget i vissa hyresfrågor innebär ingenförändring i fråga om hyresvärdens eller hyresgästernas rättigheter ellerskyldigheter. När det gäller frågor i övrigt vill jagslutligen framhålla att verkställandet av den sociala bostadspolitiken i vårtland har anförtrotts kommunerna. Ett av de viktigaste instrumenten är deallmännyttiga bostadsföretagen. Det kan inte råda något tvivel om att dessaalltid har tagit ett stort socialt ansvar i sin verksamhet. Det finns ingen anledning förmoda att de nu tillämpar ettannat synsätt . Men svåra avvägningsfrågor uppkommer givetvis tillföljd av det ansvar företagen har för samtliga hyresgäster. Dessa löses iallmänhet bäst i 8 Riksdagensprotokoll 1985/86:128-129 Om bostadsförvaltningen inom de allmännyttiga bostadsföretagen ett ansvarsfulltsamarbete mellan de sociala myndigheterna, företagen och hyresgäströrelsen. Det finns ingen anledning att i dettaavseende ta några initiativ från regeringens sida, 21 (vpk): Jag ber att få tacka bostadsministern försvaret på interpellationen. Bakgrunden till interpellationen är att en del av denverksamhet som bedrivs av särskilt bildade förvaltningsbolag kommer i direktkonflikt med och försvårar målmedvetet socialt arbete, exempelvis då det gällerolika insatser för att rehabiliteras, k, problemfamiljer. Vidare har de metodersom använts av dem som berörts i några fall upplevts som hot och kränkningar avden personliga integriteten och som minskad trygghet i boendet. Deklarationer från ansvariga i resp, förvaltningsföretag,t, ex, att alla som inte betalt hyra och att alla som stör eller äravvikande från vad man betraktar som normalt skall bort, är naturligtvis inteförenliga med en bra social bostadspolitik. Hembesök hos s, k, problemfamiljer,med förbigående av sociala myndigheter, då man försöker skrämma hyresgästernaatt "frivilligt" flytta, kan enligt min mening inte helleraccepteras. Med vackra deklarationer om att man skall omdanabostadsområdena, utveckla boendekvaliteter och skapa en bra bostadssocial miljöhar man övertygat vissa allmännyttiga bostadsföretags ledningar om att manskall ta hand om och lösa deras problem. Det rör sig här oftast om mycketkänsliga och komplicerade frågor som inte går att lösa med aldrig så effektivametoder och resonemang, t, ex. när det gäller att man skall ställa samma kravpå alla boende. Det är viktigt att betona att frågan om att förbättraproblemområden i huvudsak inte är en fråga om teknik eller effektiva metoderför att hålla efter eller skrämma hyresgäster. Det handlar mycket ofta omtämligen renodlade sociala problem som delvis har sin grund i dåligabostadsmiljöer, men framför allt i arbetslöshet, sjukdomar, anpassningsproblem,dålig ekonomi och alltför höga hyror. Att ställa rimliga krav på alla boende innebär intedetsamma som att ställa samma krav på alla! Att ställa samma krav på alla låterkanske bra men är i praktiken orimligt! Man kan exempelvis inte ställa sammakrav på en flerbarnsfamilj med två tre små barn då det gäller förslitning avlägenheten eller vad som av andra upplevs som störningar och problem. Man kaninte ställa samma krav på en invandrarfamilj, som inte kan svenska, att pä engång iaktta ordningsregler och bestämmelser som är främmande för deras vanoroch kultur. Man kan inte heller kräva samma regelbundenhet när det gällerbetalning av hyra av dem som på grund av sjukdom, arbetslöshet eller andrasvårigheter inte har möjlighet att betala sin hyra. Man kan inte hellerställa samma krav på människor med sociala handikapp och svårigheter att levaupp till "normalsvenska" beteenden, då de saknar den sociala tryggheteni sitt liv. Enskilda fall har visat att ett överlåtande av mycketbesvärliga och komplicerade frågor till särskilda förvaltningsbolag har medförtsvårigheter för ett meningsfulltsocialt arbete och upplevts som en betydande osäkerhet då det gäller trygghet iboendet och rätten till en bra bostad. Det har i praktiken inneburit störreproblem för dem som redan har problem och större otrygghet och osäkerhet fördem som bäst behöver ökad trygghet och säkerhet. Dekommunala allmännyttiga bostadsföretagen bör ta sitt hela och fulla ansvar ochinom ramen för sin verksamhet göra nödvändiga insatser i samråd och samarbetemed de sociala myndigheterna, hyresgäströrelsen och de berörda hyresgästerna.Även här tycks bostadsministern och jag vara helt överens. Men det behövsenligt min mening inga särskilda bolag eller företag med eller utan medverkaneller deltagande från allmännyttan för att klara problem i samband medförvaltningen och verkställandet av en social bostadspolitik. Nödvändigkompetens och praktiska kunskaper finns hos bostadsföretag, hoshyresgäströrelsen, hyresgästerna själva och inte minst hos socialarbetarna. Låtmig i anknytning till svaret bara nämna att jag hade tillfälle att ifredags och lördags bevista hyresgästföreningens i fullmäktigemöte.Det kan nämnas att hyresgästföreningen har 100 000 medlemmar. Vid dettatillfälle blev det en ganska omfattande debatt om de här problemen. Vidfullmäktigemötet tog man klart avstånd från de metoder som har använts i dethär arbetet och också från systemet med särskilda företag, som får tjäna pengarpå tjänsterna åt de allmännyttiga bostadsföretagen. Från flera håll försäkradesatt man på allt sätt skulle försöka motverka detta. Om det blir nödvändigthoppas jag att även bostadsministern kommer att ställa upp - på sitt sätt ochmed de metoder som kan anses lämpliga - för att motverka en utveckling somenligt vår mening är olycklig. inom de allmännyttiga bostadsföretagen Här berörde ett utomordentligt svårt problem, för att intesäga ett närmast olösligt problem. Jag tror inte att och jag harolika uppfattning när det gäller angelägenheten av att det i bostadspolitikentillämpas ett socialt synsätt. Jag tycker också att jag kan säga att deallmännyttiga företagen har tillämpat ett socialt synsätt i så storutsträckning som man rimligtvis kan begära. Alltvad sade om dem som råkar ut för arbetslöshet, sjukdomar och andrasvårigheter kan man hålla med om och stryka under. Dessa människor skall kännaatt de har ett socialt stöd. Men, , vi måste också notera - och jaguppfattade att inte har någon annan mening, men det är den härsaken som skapar problemen - att också de hyresgäster som sliter och gnor föratt få ihop till sin hyra har rätt att fä leva ett något så när tryggt ochanständigt liv i sin bostad. Det är ju avvägningen mellan dessa två frågor somutgör svårigheten i sammanhanget. Hur sedan frågan skall hanteras för att manskall nå fram till den bästa möjliga lösningen är ett problem för kommunernaoch de allmännyttiga bostadsföretagen. Jag är övertygad om att de, tillsammansmed hyresgästerna och de sociala myndigheterna, gör vad de kan för att klaraett svårt och besvärligt problem. Omplanernapå utökad kolhantering i 23TORE (vpk):