prot · G90911 · 1985-12-31 00:00:00 — Det är första gången jag hört attschablonavdraget skulle vara speciellt inriktat på att gynna låginkomsttagare.Vill man gynna låginkomsttagare finns det faktiskt många betydligt bättre sättän att införa schablonavdrag. Som jag sade i mitt första anförande finns detväl knappast något annat avdrag, i varje fall inte i den storleksordningen, somslår så slumpartat som just schablonavdraget - det tror jag inte förneka. svarade inte på några av mina frågor, t. ex.frågan om pensionärer och småföretagare hör till höginkomsttagarna, eftersom deinte omfattas av de ändringar i skattesystemet som socialdemokraterna genomförtunder den föregående perioden. Många utestängdes helt från skatterabatten. Detvar bara de som tjänade . som fick full del av den. Vad så gäller frågan omfastighetsskatten upprepar jag min fråga om det verkligen är ett sätt atthjälpa dem som är skuldsatta och har det sämst ställt att utforma den så att dedrabbas lika hårt som den som inte har något lån på sin fastighet? Jag skulle ifråga efter fråga kunna visa att intresset för låginkomsttagarna sannerligeninte är så stort, att döma av de förslag som har genomförts . Anf.37 () replik; Vad gäller frågan om fastighetsskatten, sombåde och tog upp, var det fråga om att skapa enökad rättvisa mellan olika typer av boende, mellan ett boende som varsubventio- neråt medstatligt räntestöd och ett som inte var det, mellan boende i villa och boende iflerfamiljshus osv. Att pensionärerna inte fick del av skatterabatten hängersamman med att det var löntagarna som gjorde stora uppoffringar i deöverenskommelser man träffade. Det var löntagarna som trots stora vinster i densvenska industrin fick hålla igen på lönekraven. Därför fick de skatterabatten. Sedan återkommer med påståendet att skatternaskulle ha höjts . Det stämmer inte. Vi genomförde då den störstamarginalskattesänkningen i historia. Vi höll faktiskt det totalaskattetrycket oförändrat. Det skall jämföras med den tid när vi hade enborgerlig regering. Då steg skattetrycket. Vi skall fortsätta att hållaskattetrycket oförändrat. diskuterar frågan vilka som tjänar resp. sominte tjänar på schablonavdraget. Det ligger i sakens natur att ettschablonavdrag inte kan skapa millimeterrättvisa. Antingen får man väljaenkelheten på bekostnad av total rättvisa, eller också får man införa ettkrångligt system som ger total rättvisa. Förste vice talmannen anmälde att , och anhållit att till protokollet få antecknat att deinte ägde rätt till ytterligare repliker. Jag har för avsikt att i mitt anförandediskutera vissa utgångspunkter för lönerörelsen, främst på den offentligasidan. har tagit ett stort klivupp på fast mark från det ekonomiska gungfly som vi måst vandra omkringpå. Sparandeunderskottet i den svenska ekonomin är inte likastort längre. Industriproduktionen har ökat med på en treårsperiodoch exporten . Sysselsättningen har ökat kraftigtoch arbetslösheten gått ned. Sysselsättningen inom industrin har ökat rejäh förförsta gången . Industrins investeringar har stigit med frånbottenläget 1982, och det har betytt en rejäl förstärkning av vår industriellakapacitet. Budgetunderskottet har tvingats ned från nivån 90miljarder till nivån 60 miljarder, och inflationstakten är nu på allvar på vägned med 12-månaderstal på 6-procentsnivån. Det var länge sedan vi hade det. Får jag i sammanhanget rent allmänt ta upp enfrågeställning som och berörde. Jag har mångagånger haft möjlighet att träffa både enskilda småföretagare och företrädareför dem. Det är ingen som har hävdat att den här perioden inte har inneburitgoda år för småföretagarna. Om det går bra för , då går det bra försmåföretagarna. Småföretagarna är ofta de som tidigast känner när det gårutför. När orderna avtar är det småföretagarna som får känna av det först,eftersom de ofta är underleverantörer till större företag. Under denna periodhar småföretagandet ökat kraftigt. Företagarinkomsterna, som berördes, har,trots vad och vill ha sagt, utvecklats mycketgynnsamt , gynnsammare än för löntagarna. De framgångar för vårt lands ekonomi som jag här harredovisat är glädjande. Men de skall ses mot bakgrund av det utomordentligtbekymmersamma utgångsläget. Vi har kommit upp på fastare mark, ja, men fast ärden inte. Vi måste se var vi sätter ned foten för varje steg vi tar. Den internationella konjunkturen kommer att vara dämpadunder 1986, enligt de bedömningar som föreligger, men det är inte fråga omnågon stagnation. Det är givetvis av största vikt att kostnadsstegringarnaför industrin nu hålls nere. Vi har tagit det lediga kapacitetsutrymmet ianspråk och fått en snabb förbättring av produktiviteten inom industrin.Framöver blir det trögare. Ett stort ansvar faller här på industrinsföreträdare. Det finns pengar för fortsatt investeringsexpansion, och den måstekomma till stånd. måste man arbeta hårt för att behålla demarknadsvinster som gjorts, även om det i en del fall måste ske till priset avminskade marginaler. Det beror sålunda i hög grad på oss själva om vi förmåratt utnyttja de möjligheter till ökad export som föreligger. Med det underskotti bytesbalansen som alltjämt föreligger har vi inte råd att förloraytterligare marknadsandelar. Och vi kan inte med en inhemsk allmänefterfrågeexpansion kompensera en bristande exportförmåga. Lönerörelsen och framöver blir då av avgörandebetydelse. Många års erfarenheter bör ha lärt oss att det inte är de storalöneökningstalen som ger oss några reallöner. frånmitten av steg lönekostnaderna med i genomsnitt , menpriserna steg med både 10,11 och . steg kommunalskatten.Resultatet blev sjunkande reallöner och försämrad standard för de svenskalöntagarna. I Rosenbadsamtalen nåddes total enighet om attdet var först vid låga löneökningstal och låga inflationstal som det varmöjligt att få ett realt tillskott till köpkraften. Denna enighet, uttryckt somen femprocents-ram för de totala lönekostnadsökningarna, var ett stort framstegfrån det läge vi hamnat i efter avtalsröran . Men det stannade intevid på alla håll. Timlönekostnaden blev genomsnittligt högre inomindustrin, framför allt genom en snabbare löneglidning. ökar nu produktiviteten långsammare än tidigare,vilket innebär att lönekostnaderna får större genomslag i varupriserna. Att hålla löneglidningen under kontroll och inom rimligaramar är mot denna bakgrund en av de uppgifter som möter årsavtalsrörelse mellan huvudorganisationerna på det privata området. Ett annat stort problem är de kostnader som redan finnsintecknade på de offentliga avtalsområdena. Dessa s. k. överhäng äri storleksordningen . För stat och kommun som arbetsgivare hjälper detföga att man från de stats- och kommunalanställdas förhandlare kräver rentbord. Lönerna är redan avtalade, och kostnadsökningarna måste täckas in i deoffentliga budgeterna . skall det konstateras att de bitar som konstituerardetta överhäng är av skilda slag. Där finns sålunda effekterna av denomförhandling av 1984/avtal som man träffade överenskommelse om i somraspä det statliga området och på det kommunala området. Den ärhänförlig till 1984/avtal. Där finns också det beräknade utfallet av denföljsamhets- klausulsom fanns i samma avtal, kopplad till löneglidningen på industrisidan. Det finns emellertid även därutöver ett stort överhäng påden statliga och i synnerhet på den kommunala sidan, långt större än påLO/SAF-området. Det är kostnader som antingen följer av avtal om kommandelokala lönepotter eller av att man överenskommit om att fördela kostnaderna fören lönehöjning , däribland 1986. Självfallet kan man inte bortsefrån kostnader av detta slag. Får jag, inom parentes, till eventuellt kringströvandejournalister, som undrat om begreppet "överhäng" verkligen kanöversättas med "hangover" till det engelska språket, säga att det ären alldeles utmärkt översättning. Om kostnaderna för överenskomnalönestegringar skjuts kommer det surt efter, s. k. baksmälla. Inteminst det överenskomna journalistavtalet är ett exempel på det. Det finns ett annat sätt att se på det här med överhäng,nämligen att fråga sig vad det innebär för den enskilde statligt ellerkommunalt anställde. Jo, det innebär att den årslön hon eller han kommer attuppbära ökar med , om arbetstiden och andraförhållanden i övrigt är lika. Det är definitionsmässigt just det somöverhänget innebär. Lägger man därtill att det höjda schablonavdraget till . innebär sänkt skatt, ser det ljust ut för de offentliganställda under1986 mätt med det enda relevanta måttet; utsikterna till en real förbättring avstandarden . Jag tror att det finns en bred insikt i vårtland om att det nu är dags att ta de ytterligare steg som krävs för att kommaned till en lägre lönestegrings- och inflationstakt. Det är endast på detsättet vi kan säkra de ekonomiska framsteg vi gjort och underkommande år på en gång nå reallöneförbättringar och låg arbetslöshet. 39 BOLUNDGREN (m) replik; Låt mig först, även om jag är ganska ung tillåren, få hälsa det nya statsrådet välkommen till kammaren och de debatter vikan ha, kanske i mitt fall mer när det gäller skattepolitiken och dess inverkanpå avtalsrörelserna. Det är alldeles självklart att alla vi som är valda ombudför folk har ett gemensamt mål, nämligen att ekonomin i kommeri balans. I detta ingår också att avtalsrörelsen blir lugn och kan resultera iavtal inom ett sådant utrymme att det leder till målet balans i ekonomin. Där finns vissa saker som verkligen ser besvärliga ut, ochen del av dem redovisade statsrådet i sitt anförande. En är detöverhäng som redan finns. Det ser inte ljust ut med tanke på de höga krav somhar ställts av vissa grupper i den offentliga sektorn. 1 det sammanhanget tog statsrådet upp frågan omschablonavdraget skulle ha bidragit till att skapa förbättrad köpkraft; detskulle vara ett sätt att köpa lugn i avtalsrörelsen. Jag skulle gärna vilja attstatsrådet litet grand mer utvecklade vad regeringen avser att göra för attförsöka få en lugn avtalsrörelse. har regeringens politik när detgäller de olika avtalen varit så kortsiktig och ryckig - man har skjutitproblemen framför sig - att vi Prot,1985/86:11 har fåttför höga löneökningstal både på offentligsidan och på den privata sidan. Vore det kanske inte rimligare att använda exempelvisskattepolitiken på ett mer långsiktigt sätt? Att schablonavdrag slår snett kanvi vara överens om, även om först tvangs att medge det.Det blir faktiskt orättvist, för den som har kostnader får ingenskattesänkning. Därför är det svårt att använda detta som ett argument för atthålla tillbaka lönerna. Då är det rimhgare att ha ett inflationsskydd iskatteskalan som är långsiktigt intecknat, vilket gör att avtalsparterna harmöjlighet att se vad som skall hända på skatteområdet. Det är möjligt att sänkamarginalskatterna varaktigt i stället för att ge en skatterabatt som under ettår leder till en viss skattesänkning. Min fråga är nu: Vore det inte rimligt att ha enlångsiktigt gångbar skattepolitik som en bra och stabil grund för en lugnavtalsrörelse nu och ? Vore det inte bra för att möjliggörafleråriga avtal att inte ha ryckighet i skattepolitiken utan tala om, att viskall ha inflationsskydd fullt ut, såsom de tre borgerliga partierna har krävt,och att vi skall fortsätta med marginalskattesänkningar? 40 () replik; Jag måste nog säga att gjordemig något besviken när han började med att tala om det ekonomiska gungfly somsocialdemokraterna fick överta. Sedan kom den gamla sedvanliga jämförelsenmellan och . Men annars kan jagnaturligtvis instämma i mycket av de tankegångar som löneministern presenteradedå det gäller avtalsrörelsen. Jag hatar egentligen att stå här och föra den härdebatten. Kanske vi, och jag, kan klara av det här medekonomiskt gungfly en gång för alla. beviljade vi oss löneökningar somvar alldeles otroHga. Arbetskostnadsökningarna låg på uppåt isträck. Vid de tillfällena gällde inga andra ekonomiska lagar än de som gälleri dag i fråga om konkurrenskraft. Då satte vi svensk industri i enhelt ohållbar situation, som sedan följdes av oljekriser och lågkonjunkturersom vi sällan sett maken till. Nog kan vi ha den bakgrunden klar för oss, såkan vi skippa den här debatten som vi har fört så att den står enupp i halsen. Det gjordes faktiskt ett och annat också. Det var ju inteett ekonomiskt gungfly. Vi har fått mycket kritik för att vi pumpade in massormed pengar i svensk industri. Medge, , att ni har en enorm nyttai dag av att svensk industri står att möta konjunkturer på ett sätt somden inte skulle ha gjort.om inte dessa pengar hade pumpats in. Stora pengarpumpades in i energisparåtgärder . Visst har det betydelseatt vårt oljeberoende nu sjunkit från till . Det slår påsiffrorna på bytesbalansen mycket kraftigt, och det tycker jag att man börmedge. Sedan till den fråga debatten gäller, alltsåskattepolitiken. Vad tänker ni göra för att klara av den? Har ni inget endabesked att lämna oss om hur ni tänker klara av den situation som har uppståttdå det gäller avtalsförhand-Hngarna? Vilka åtgärder tänker ni vidta påskattepolitikens område? 41STIG JOSEFSON (c) replik; Jag vill också rikta ett välkommen till BengtJohansson, som jag har haft tillfälle att diskutera med tidigare. Jag tror attvi vid de debatter som säkerligen kommer att föras här i kammaren har storamöjligheter att rätta till en del av de missförstånd som uppstått. Jag skallbara ta ett här till en början, utgår från att förskatteuppgörelsen 1981/82 är socialdemokraterna ansvariga. Det var en positivsak, och det tar socialdemokraterna åt sig berömmet av. Fastän uppgörelseninte trädde i kraft , fattades beslutet /82, När man görjämförelser i budgeten tar man budgeten 1982/83 som den borgerliga folkparti-och centerregeringen var ansvarig för och socialdemokraternaunder nio. Men det är vi som är ansvariga för detta. Jag skulle vilja vädjatill ,Ä, att han gör parallella jämförelser vad gällerpositiva och negativa siffror, så vi slipper debatter där man kastarbeskyllningar på varandra. Sedan vill jag när det gäller skatterabatten, en förmånsom utgick , säga att frågan om hur den skall behandlas kommer att bliett problem att lösa i den kommande avtalsuppgörelsen. Om inte någonting skerinnebär det automatiskt en skatteskärpning. Avsikten med skatteuppgörelsen varatt man skulle ha ett skattesystem där man anger riktiinjerna för en viss tidframåt. Nog måste det vara en fördel att ha en fast utgångspunkt för hurskatterna skall vara . Det skapar helt andraförutsättningar för . Jag beklagar att man inte kundehålla fast vid den uppgörelse som träffades. När jag diskuterade med om småföretagarnasoch jordbrukarnas inkomster gällde frågan egentligen om vi skulle räkna dessatill hög-eller låginkomsttagare. Jag vill säga att även om inkomsterna har ökatför småföretagarna, har de sannerligen inte gjort det för jordbrukarna. Men, som sagt, frågan var ju om de hänförde sig till den enaeller andra gruppen. Det jag reagerade emot var uttalandet att man här hadetagit speciell hänsyn till låginkomsttagarna. Prot,1985/86:11 Får jag först säga till att om manvidtar en skattesänkning via schablonavdraget, som kostar ,vore det väl konstigt om det inte hade någon effekt för löntagarna i gemen ochdärmed för de allra flesta. Det är en stor skattesänkning. Den får storaeffekter för låginkomsttagare och vanliga inkomsttagare. Framför allt skall man inte glömma bort - här riktar jagmig också till , som berörde denna fråga - att det innebär enförenkling av skattesystemet, som föreslagits av den kommitté som, vilket KjellJohansson mycket riktigt påpekar, tillsattes av en folkpartistiskbudgetminister. Där fanns en enighet mellan socialdemokraterna, centerpartietoch i kommittén. Som så mycket märkligare framstår det då att närförslaget sedan kommer hoppar både och av dennautrednings resultat. Det tycker jag är synd. Det här är en reform som'välförtjänar ett brett underlag. Jag uppfattar inlägg tidigarehär som att så är fallet också . Får jagsedan säga till att när det gäller att skapa förutsättningarför avtalsrörelsen tror jag att det vore en ganska katastrofal sådanförutsättning om man skulle ens närma sig det förslag som har lagtfram på skatteområdet. Är det någonting som skulle uppröra löntagarna införavtalsrörelsen, vore det väl om man skulle försöka genomföra någonting sådant,med de skatteeffekter det skulle få för olika inkomstskikt. Det viktiga är att få ner inflation ochlönekostnadsökningar parallellt. Det är det som är det svåra, och det ärviktigt att man försöker göra det metodiskt. Därför lägger vi nu en god grund,när vi har klarat schablonavdraget, som innebär en skattesänkning, och metodisktoch successivt tar ner inflationen. Detta är kanske den viktigaste insatsregeringen och statsmakterna kan göra för att skapa de förutsättningar föravtalsrörelsen som är de bästa tänkbara. kom in på gungflyt. Visst, inte skall vihålla på och göra de sedvanliga jämförelserna, som han sade, mellan de tre årsom nu har gått, 1983-1985, och tidigare perioder. Men det finns någrakommentarer som jag vill göra i anledning av det sade. Det är faktiskt faktiska siffror vi redovisar, och demkommer man inte ifrån. Jag tror att man kan konstatera att det runt om ivärlden har väckt en viss beundran att vi har lyckats så pass bra som vi hargjort utifrån de förutsättningar som fanns. Och om jag nu går med på att det var mycket olyckligt medde störa kostnadsökningar som ägde rum - de avtal som då träffadesvar inte alls möjliga att få att hänga ihop med en sund utveckling i ekonomin-tycker jag att skall gå med på att det är rätt uppseendeväckandebra resultat som har nåtts under de här tre åren. 43 BOLUNDGREN (m) replik; Man kan fråga sig om harvarit särskilt bra för de närmare 300 000 nya socialbidragstagarna, trotshögkonjunkturen . Den utvecklingen måste ändå vara någontingsom regeringen har ett ansvar för. Ett viktigt skäl är naturligtvisskatteutveckHng-en för barnfamiljerna och deras försämrade ekonomi. Trots att vi är inne i en högkonjunktur är arbetslöshetenhögre än den någonsin har varit, om vi rensar bort de skillnader som är atthänföra till konjunkturväxlingarna. Inflationen var och ser utatt bli högre än i våra viktigaste konkurrentländer, trots att vi alltså är ien positiv ekonomisk situation. Bytesbalansen repade sig 1984 men är på vägutför , Så inte är väl bilden så väsentligt mycket ljusare,speciellt som vi sannolikt står inför en avmattning. Vi må sedan hoppas att dendröjer och också blir så grund så möjligt. Å. var alltså de förutsättningarregeringen kunde hjälpa till med för att fä en bra avtalsrörelse dels attinföra schablonavdraget, dels att försöka få ner inflationstakten. Det senareär naturligtvis helt korrekt och en viktig målsättning för oss alla. Men jag måste komma tillbaka till långsiktighet kontrakortsiktighet, som regeringen sysslar med när det gäller skattepolitiken.Schablonavdraget är, precis som det har sagts i debatten, mest till för attmöjliggöra en förenkling Den förenklingen har lett till att rättvisan harkommit i kläm. Jag tror inte att det finns fackliga förtroendemän somsätter sig i en avtalsrörelse och säger; har vi fått ett skatteförslag, enproposition som godkänts av , som gör att de av mina medlemmar som harkostnader för att komma till jobbet och kostnader i jobbet - mätningsavgifter ochallt annat som det kan röra sig om - inte kommer att få någon skattesänkning.De av mina medlemmar som har bättre skatteförmåga, de som inte har någrakostnader, får däremot skattesänkningar, och det gör att de andra skall hållaigen. Jag kan inte förstå att det resonemanget skulle hjälpatill i avtalsrörelsen. Min fråga igen till . är: Vore detinte bättre, om regeringen syftar till en lugn avtalsrörelse, låga avtal ochgärna fleråriga avtal, att man försökte göra det man uppenbarligen inte vill,nämligen sänka inkomstskatten för de vanliga löntagarna och införainflationsskydd i skatteskalan för att garantera hållbarheten hos skatteskalansutseende? Anf, 44KJELL () replik: Först några ord om skatteförenklingen.Folkpartiet hoppade av utredningsförslaget, sade . Ja, detgjorde vi. Jag kan erkänna att vi inte var i den positionen att vi kunde följavarje utredning i detalj i partiet. När förslaget kom, tog vi en rejäldiskussion om det. På ett par punkter - det gällde bl. a. schablonavdraget -hade vi andra förslag, men vi sade ja i huvudsak. Bytesaffären oss emellan som . Å. Johanssonföreslog viH jag inte gärna gå in på, för den är litet oförmånlig för mig. Menvi skall inte hålla på och pruta fram och tillbaka, utan jag vill fråga LarsHedfors vad han menar med de åriiga justeringar som skulle ske avskatteskalorna. Är det den typ som vi hade förr, då löntagarnasorganisationer inte visste ett dugg om vilka justeringar som var att vänta?Eller är det meningen att man skall veta vad som kommer att gälla? Annarskommer det besked som gav att störa avtalsrörelsen i stället föratt underlätta den. Eftersom löneministern inte vill gå in på de häråtgärderna och detta är mitt sista inlägg, tvingas jag litet grand tillspekulationer. hörde jag på morgonekot att tidningen kräver attdet på nytt skall ges en skatterabatt. Då vill jag gärna komma med ett parreflexioner. Ett system med upprepade skatterabatter är fullständigtorimligt och ohållbart. Skall man ha en bestående kompensation, tvingas manhela tiden att accelerera skatterabatten år . I annat fall tar man frånlöntagarna det som de redan har fått en gång. Det är som att sätta extraprisoch sedan ta ifrån dem kompensationen . Dessutom ökar dåskatterabatten år . Den kommer att få större och större betydelse. Detkommer att vara samma svårigheter att skapa rättvisa mellan olika grupper.Orättvisorna mellan olika grupper kommer i stället bara att bli värre ochvärre. Att ha en skatterabatt som bara löper och som stryksbort vore ett bedrägeri mot löntagarna. Det går helt enkelt inteatt göra på detta sätt. Man kan inte ge en skatterabatt och sedansäga; Ja, nu har ni haft en skatterabatt detta år. stryker vi bortkompensationen för de 5 protokoll 1985/86:11-12 Prot,1985/86:11 prisökningar som har varit1985 och börjar på ny kula. Det kommer inte att hålla. Någonuppfattning måste ni ändå ha. Jag efterlyser nu framför allt litet störreklarhet om vad ni tänker göra på skatteområdet, Anf,45 () replik: När det gäller schablonavdraget tror jag att socialdemokraterna ganskasnart kommer underfund med att de har valt en dålig väg om avsikten var att medavdraget åstadkomma skattelättnader för löntagarna. Avdragsbestämmelserna slårså oerhört slumpartat att det säkerligen kommer att framföras starkkritik mot dem. Statsrådet sade att det var av förenklingsskäl som mangenomförde ändringen - och det var nog en förenkHng som var det främsta målet. Manskall vara medveten om att personer som knappast har några omkostnader förinkomstens förvärvande helt plötsligt kan få ett extra avdrag på ,,medan den som redan har en omkostnad på detta belopp inte, som har sagtstidigare i debatten, får någon fördel av det nya schablonavdraget. Att ettsådant förslag skulle tillfredsställa löntagarna har jag mycket svårt attförstå. Det kan hända att mottagandet har varit positivt innan avdragsreglernahar börjat verka, men förmodHgen kommer löntagarna underfund medatt det är ett mycket bristfälligt sätt att genomföra en skattesänkning somregeringen har valt. Dessutomutestängs, som jag har sagt, andra grupper än löntagarna, nämligenpensionärer, småföretagare och jordbrukare. De får inte alls del avskattesänkningen, i vissa fall på grund av den företagsform som man driver sinverksamhet i. Om verksamheten drivs i bolagsform är man berättigad till avdrag.Det är väl ändå inte rimligt att företagsformen skulle vara avgörande för hurett schablonavdrag skall tiHämpas. Omskatterabatten skall finnas kvar fortsättningsvis, är vi inne på att skapa ännumer problem och att än mer göra ett lappverk av vårt skattesystem.