prot · G909111 · 1985-12-31 00:00:00 — I klartext säger alltså utbildningsministern atf de18-åringar, som hade chansen att komma med bland de prioriterade mensom inte tog den chansen eller helt enkelt blev utslagna därför atf deras betyginfe räckte till, behöver vi inte bry oss särskilt mycket om , eftersom de engång har varit med bland de prioriterade och i praktiken får skylla sig själva. Detta skiner igenom i fortsättningen av svaret, därutbildningsministern säger aft def är viktigast med 16-17-åringarna, därför atfde har sä få valmöjligheter, medan 18-19-åringarna är bättre rustade härvidlagoch har diverse valmöjligheter - det är underförstått att de kanske kan få eftjobb. Men om det är en avslutad gymnasieutbildning som de frågar efter, gällerdå inte de åtaganden som så stolt har uttalats bl, a, iregeringsdeklarationerna, att alla upp till som vill ha engymnasieutbildning också skall ha räft atf fä den? 12GÖRAN ÄLLMER (m); Def var intressant atf hörautbildningsministerns svar på de frågor som hade ställt, men detvar någonting jag saknade. Det är givetvis viktigt atf kunna anvisa alla somönskar plats i gymnasieskolan en sådan, hellre än atf de blir föremål föråtgärder på det arbetsmarknadspolitiska området. Men måste def inte ocksä gesgarantier för atf de verkligen kan tillgodogöra sig den utbildning som erbjudsdem? Def är möjligt bara om man klart talar om vilka förkunskapskrav som ställsvid de olika utbildningsvägarna och vad utbildningen verkligen ger förkompetens. Vi moderater har vid flera fillfällen sagt aft varjegymnasielinje bör ha fastställda förkunskapskrav. Hur ser utbildningsministernpå defta? Def finns redan nu betydande vakanser inom gymnasieskolansom först bör fyllas innan tofaldimensioneringen ytterligare ökas, Def kanenligt vår mening ske genom atf man bryter upp det ganska stelbentadimensioneringssystem som används. Enligt tidningsuppgifter fannsdet i många elever som inte kunde få plats främst på de treårigateoretiska linjerna, medan alla platser på en del andra utbildningslinjer intekunde fyllas. Vi moderater har pläderat för atf dendimensionering som sker i sektorer skall brytas upp och i stället läggas pålinjer och utbildningsvägar där elevernas val i större utsträckning kan släigenom, Länsskolnämnder och lokala skolstyrelser bör också få ökade möjligheteratf omdisponera platserna efter utfallet av elevernas val. Är det därför inte, herr utbildningsminister, lämpligt atfmed sädana åtgärder först se till aff vakanserna fylls innan ramarna generelltutökas? Vi är i regeringen givetvis inställda på attbereda alla ungdomar plats i gymnasieskolan. Den helt övervägande andelenkommer också atf få plats på de linjer dit de har sökt. Vi har sedan förklarat att vi är beredda att vidta åtgärderför aft kunna öka intagningen när de preliminära uppgifterna fränskolöverstyrelsen har kommit in. Def kommer atf ske och infe mitt isommaren, som påstod. Vad vi då har att göra är bl a. enomfördelning mellan sektorer, under förutsättning aft eff medgivande ges oss avriksdagen. Därmed kan ett ökat antal ungdomar få plats i gymnasieskolan. Det ären synpunkt som här framhållits ocksä av . Jag vill även säga att def inte var utan2,som inte kunde erbjudas plats. Jag är medveten om att ungdomarna från årfill år ändrar sina olika preferenser när def gäller val av linjer. Jag ärockså på def klara med aft vi har linjer som är lågt efterfrågade och som i deflånga loppet måste leda fill en minskning eller rent av, i något enstaka fall,fill atf de upphör till förmån för övriga linjer. 14LARZ (): Vi kan naturligtvis diskutera vad som ärsenvår och vad som är sommar. Enligt SÖ:s petita redovisade man dessa siffrorper . Åtgärderna från regeringens sida brukar regelmässigtkomma betydligt . Om utbildningsministern fortfarande tror atf praktiskt tagetalla, eller den helt övervägande delen, som han uttryckte sig, skulle få plats,vad finns det då för anledning aff i budgetpropositionen hävda atf vi behöverminst lika många platser i ungdomsuppföljningen som föregående är, dvs, 14 000platser? Hur kommer def sig dä atf utbildningsministern i budgetproposifionensäger aft länsskolnämnderna, eftersom alla sökande förmodligen infe fär plats,skall aktivt verka för en överinskrivning pä gymnasieskolans platser, dvs, manskall fa in fler än 30 elever i helklass? Hur kommer def sig atf man ibudgetpropositionen säger aff LA-kurserna, arbetsmarknadsanknutna lokalakurser, som skulle kunna vara lämpliga byggstenar i de individuella planerna,har varit svåra aft anordna på grund av brist på årselevplatser? Def ärutbildningsministerns egna ord. Vi vet från erfarenheter ute på fältet aftmånga päbyggnadsufbildningar infe har kunnat komma i gång därför aftärselevplatserna helf enkelt infe har räckt till. Om man försöker aff förenkla den här frågeställningen, tyckerjag aft def ändå mäste vara ganska läff aff förstå aff om de som skulle tas ini första hand , dvs, 16- och 17-äringarna, infe fick plats allihop -vi kan tvista om hur många som blev över, men de fick infe plats - och om defdessutom fill nästa är är fler ungdomar i den gruppen och man fillika säger signu ha ambitionerna aft ge ytterligare plats för de s,k, äldresökande,18-19-åringarna, kan rimligen infe, utbildningsministern, samma antalintagningsplafser som räcka också det här året. När de som skallberedas plats och fas in är betydligt fler än föregående är, räcker def infemed samma antal intagningsplafser. Det måste t,o,m, utbildningsministern kunnamedge. 15GÖRAN ALLMÉR (m): Jag fick inte mycket till svar avutbildningsministern på de tvä mer konkreta frågor jag ställde. Jag förväntarmig eft svar på dem vid eff senare fillfälle. Men varför, utbildningsministern, måste man gä den ganskalånga, krångliga och byråkratiska vägen tillbaka över utbildningsdepartementetoch SÖ för atf där åstadkomma en omfördelning mellan sektorer eller linjer ochufbildningsvägar? Varför kan man infe med förtroende lämna över tilllänsskolnämnderna och de lokala skolmyndigheterna aff inom givna ramar göradessa omdisponeringar? Anf.16 Utbildningsminister : Herr talman! Jag har erfarit atfantalet äldresökande har minskat bland de inträdesansökningar som haringivits. Därför finns def skäl aft anta aff vi med de åtgärder jag här talatom skall kunna bereda plats åt både 16-åringar och de äldresökande. Anf.17 (): Utbildningsministern säger aft han har erfarit att antaletäldresökande har minskat. Då skall jag avslöja en hemlighet för utbildningsministern,visste vi mycket väl om, och jag skall också tala om varför. Jo, deäldresökande har både förra äref och fått beskedet aft def knappt är löntaff de gör sig mödan aft söka. Den som är fillhör infe denprioriterade gruppen, och def finns inte platser så att de räcker åf alla.Därför kan äldresökande bespara sig defta besvitr. sjönk antalet äldresökande rned , Detskulle infe förvåna mig om def har sjunkit ännu mer detta år, och def ärsannerligen inte någonting aft vara glad över. Tvärtom har en av de viktigasteambifioner vi har haft med uppföljningsansvaref varit aff göra klart för deungdomar som inte ens sökte till gymnasieskolan som 16-åringar, aff def nogvore bra för dem - efter det atf de skaffat sig litet erfarenhet ute iarbetslivet, av ungdomsplatser och annat - att komma tillbaka och skaffa sigden avslutade utbildning som gymnasieskolan innebär, E)ef har mänga av deminsett , och därför steg antalet äldresökande under enföljd av år till dess aft regeringen kom med detfa olyckliga beslut - som i ochför sig stöddes av moderater och folkpartister - om aff prioritera16-åringarna, Det var inte någon bra lösning av problemet. Man sopar en del avproblemet under mattan. Det har dessutom inneburit att till en del avutbildningarna, t, ex, vårdutbildning eller jord- och skogsutbildning, därfidigare mer än hälften av de sökande var , har man i dagprakfiskt taget bara 16-åringar, Det är många vårdlärare och andra som vittnarom att defta infe varit någon lycklig och bra utveckling, därför aff mänga aveleverna som går in i den typen av utbildning är för unga. De borde ha fåtflitet tid på sig aff mogna innan de kom till denna utbildning. Men i dagtvingas de alltså fill aff göra sådana ställningstaganden, och om man infe ärberedd aft ställa tillräckligt antal platser fill förfogande, kommer dennautveckling atf fortsätta, Defhjälper inte heller, vilket har förekommit ibland, aft förebara några sfatsfinansiellaskäl fill aff hålla fillbaka antalet intagningsplafser i gymnasieskolan.Utbildningsministern vet lika väl som jag - def har kommit till uttryck mångagånger även i regeringsproposifioner - aft om man infe tar kostnaden i antalgymnasieplaf ser så får man ta kostnaden i ungdomsuppföljningen eller i formav ungdomslag eller andra arbefsmarknadspolitiska åtgärder, och de ärregelmässigt dyrare än vad gymnasieplafserna är. Om den naturvetenskapligt orienteradegymnasieutbildningen Vi vef aft ungdomar när de söker fillgymnasiet kanske påverkas av all möjlig ganska osaklig informafion som de får.Def är svårt aff få sökande till verkstadsteknisk linje då storaindustrinedläggningar förekommer. Men det kommer aft försvaga de äldresintresse för atf söka fill gymnasiet om de tror aft de uppgifter är riktiga somLarz från talarstol meddelar, nämligen att def infe lönarsig för 18-19-åringar atf söka. Jag vill i motsats till säga aff18- och 19-åringar bör söka fill gymnasiet. Jag vill ocksä framhålla att skälet för atf prioritera16-åringar är atf möjligheten för en 16-äring till alternativ sysselsättning ärmycket mindre än för en 18- eller 19-åring. Def låg bakom beslut. Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på interpellation 1985/86:113 om den naturvetenskapligt orienteradegymnasieutbildningen har ställt en fråga fill mig ommin principiella syn pä de filosofiska och psykologiska grundkunskapernas rollinom den naturvetenskapligt orienterade gymnasieutbildningen. Jag vill börja med att erinra om den naturvetenskapligalinjens utveckling sedan den tillkom vid införandet av gymnasieskolan i mittenav 1960-talef. I detta sammanhang är def då också viktigt aff beaktautvecklingen av den fyraåriga tekniska linjen (T-linjen). Efter den kraffiga utbyggnad av den naturvetenskapliga ochtekniska utbildningen som hade åstadkommits under första delen av 1960-falefvar det ca 10 000 elever som påbörjade studier på N-linjen, medanmotsvarande antal på T-linjen var ca 7 000. Under den följande femårsperiodenväxte antalet elever på N-linjen ytterligare, medan den pä T-linjen minskade imotsvarande grad. har T-linjen därefter äter stadigtökat sift elevantal och har närmare 13 000 elever i årskurs 1, I motsvarandegrad har elevantalet pä N-linjen minskat, och var minskningen påN-linjen större än ökningen på T-linjen, fick vi ocksådebatt om en förestående naturvefarkris, många analyser gjordes av N-linjensproblem och ett stort antal förslag fördes fram om hur N-linjen skulle"räddas", som man uttryckte saken, Def var idefta debattklimat som de nuvarande s, k, alternafivämnena på 8 protokoll 1985/86:109-111 Om den naturvetenskapligt orienterade gymnasieutbildningen N-linjenföddes och ersatte bl. a, ettdera av ämnena filosofi och psykologi. Bakom dettalåg atf en viktig anledning till elevminskningen pä N-linjen bedömdes vara atfdess konstruktion gjorde den alltför svär i jämförelse med övriga teoretiskalinjer. Enligt sina kritiker hade N-linjen alldeles för mänga ämnen, varavflera hade lågt veckofimtal. hävdades från vissa håll att linjenrelativt sett hade för sfor andel icke naturvetenskapliga ämnen och för litenandel naturvetenskapliga. Del var därför eleverna gick fill T-linjen, Detta är i korta drag bakgrunden till aft denicke-naturvefenskapliga delen av N-linjen minskades med totalt åtta veckotimmartill förmån för alternativ-ämnena, som skulle ha en naturvetenskaplig profil. Försöksverksamhet inleddes, och man tyckte sig kunnakonstatera en viss återhämtning i elevrekryteringen. Här står vi dock införfolkningssvärighefer, eftersom vi självfallet inte vef hur andra faktorer kanha inverkat. Summan av all påverkan har dock blivii; aff rekryteringen fillN-linjen har börjat öka igen , sett både som totalt antalintagna elever och som andel av årskullen, är def sä atf vi haft så mångaelever i årskurs 1 på N- och T-linjerna sammantagna, i def närmaste 20 000,vilket kan jämföras med toppsiffran 17 300 , Enligt beslut har eleverna pä N-linjen /84 möjlighet aff välja mellan den "normala" N-linjenstimplan och den timplan som erbjuder alternafivämnen i stället för vissaicke-naturvefenskapliga ämnen. Som framgår av vad jag nu redovisat har förändringen avN-linjen framför allt dikterats av en stark önskan att bibehålla eller öka desselevantal snarare än av principiella ställningstaganden för eller emot vissaämnen. Och skall man döma efter def antal förslag om nya alternafivämnen sominkommit till från olika gymnasieskolor, så finns defen sfor uppslutning bakom idén med dessa ämnen och eff stort intresse för dem. Det är i detta perspekfiv man också bör se regeringensförslag om försöksverksamhet med en samordning i årskurserna 1 och 2 av N- ochT-linjerna på orter med mycket små gymnasieskolor. På vissa orter kan medminskande årskullar den situafionen uppstå att eleverna infe räcker fill för enintagningsklass på vardera N- och T-linjen, Detta kan då leda fill aff N-linjeninfe alls kan erbjudas, I en sädan situation har vi ansett det vara befogat atffölja förslag och i fijrsöksverksamhef pröva en något modifieradN-linje, en modifiering som bl, a, skulle innebära atf ämnena filosofi ochpsykologi helt faller bort. Avsikten är inte aff i andra fall än de nu nämndaaktualisera några förändringar beträffande dessa ämnen. 20PÄR (): Jag ber atf få tacka utbildningsministern försvaret pä min interpellation. Svaret är ju relativt utförligt. Men jag nödgas ändåkonstatera atf min fräga egentligen infe besvaras. Jag frågade egenfligenvilken som var utbildningsministerns principiella syn på de filosofiska ochpsykologiska grundkunskapernas roll inom den naturvetenskapligt orienteradegymnasieutbildningen. Det har vi i själva verket inte fått höra någonfing om idet här svaret. Svaret utgör i och för sig en intressant redovisning avdef historiska skeende som har lett fram till aff de filosofiska och depsykologiska inslagens ställning inom den naturvetenskapligt inriktadegymnasieutbildningen successivt har försvagats, Defta var ioch för sig värdefullt aff få del av, samfidigt som det ju infe var nägot helfnytt. Men nyckeln till min frågeställning är kanske ändå affdef, såsom framhålls i svaret, infe gjorts något principiellt ställningstagandeför eller emot vissa ämnen. Det finns således inget principiellt synsätt närdet gäller frågan om vilken roll denna typ av humanistiska ämnen bör ha inomden naturvetenskapligt inriktade gymnasieutbildningen, Def tycker jag i säfall är väldigt allvarligt. Hur balansen i den utbildning som vi ger elever igymnasiet skall se uf är ju ändå en principiellt ganska viktig fråga. Vad som har skett är aff utbildningen på dessagymnasielinjer gradvis har blivit alltmera ensidig. De som går ufgymnasieskolan med den här utbildningen fär en smalare allmänbildningsbas. Ensådan utveckling är naturligtvis inte betydelselös, och den borde kanske haföregåtts av några mera principiella överväganden om vad vi egenfligen vill aftden som går uf svensk gymnasieskola och eventuellt fortsätter pä universitetskall kunna. De ungdomar som genomgår naturvetenskaplig eller teknisklinje och sedan kanske fortsätter pä tekniska eller naturvetenskapligahögskoleutbildningar kommer mänga gånger aft hamna pä olika nyckelposfer isamhället, i arbetsledande positioner e, d, där de har en mycket stark påverkanpå samhällsutvecklingen. Man kan fråga sig om def inte är ganska viktigt attmänniskor i sådan ställning har en .bas också i fråga om kunskaper i psykologioch filosofi. Det värde som ligger i atf en person i t, ex, arbetsledandeställning har vissa grundkunskaper i psykologi behöver jag säkert infe utvecklavidare. Apropå den frågeställning som vi just nu diskuterar skullejag när def gäller filosofi vilja citera ur en skrivelse från förenadestudentkårer. Man skriver: "Filosofin är ett tvärvetenskapligt ämne som ihögre grad än något annat kan ge eleverna träning i att tänka och resonerakritiskt, självständigt och konstruktivt. De fär en språklig och logisk övningi att bedöma egen och andras argumentering. De får ocksä inblick ivetenskapliga metodproblem och källkritiska frågeställningar. Ämnet gereleverna möjlighet aff diskutera svåra efiska frågor som alla numera ställs införmera än fidigare generationer, t, ex, pä grund av miljöförstöringen eller densnabba tekniska utvecklingen inom bl, a, datateknik och bioteknik. Filosofinbidrar härvid både med idéhistoriska överblickar och moralfilosofiskorientering. Sammanfattningsvis kan filosofin ge eleverna en grund som böranses självklar i ett demokratiskt samhälle, en helt omistlig bas förhögskolestudier," Det är alltså infe någon representant förutbildningsufskoftef som säger detta, utan det är företrädare för studenternasjälva. Med hänsyn fill detta tycker jag aff min interpellationinte har besvarats. Vilken är egenfligen utbildningsministerns och regeringensprincipiella syn pä behovet av denna typ av kunskaper för dem som skaffar sigen naturvetenskapligt orienterad utbildning? Om den naturvetenskapligt orienteradegymnasieutbildningen Om den naturvetenskapligt orienteradegymnasieutbildningen 21Utbildningsminister : Herr falman! Situationen är den atf vilåter eleverna välja om de vill läsa den normala studieplanen där deursprungliga humanistiska ämnena behållits eller om de i stället vill läsaalternativa ämnen. I detta ligger infe någon värdering, utan en önskan atfskapa en N-linje som passar bäde dem som vill ha kunskap i filosofi ellerpsykologi och dem som är angelägna att ägna näsfan alla sina studietimmar åfnaturvetenskapligt orienterade ämnen. Allt tyder på aff de senare eleverna iövriga fall skulle gå till T-linjen. De ämnen som har frätt i stället för de humanistiskaämnena är sådana ämnen som infe är alldeles utan betydelse för människans liv ikontakt med natur och samhälle. Det är ämnen som miljövärdsteknik,hälsokunskap, energi- och mätteknik och datakunskap, Alla dessa ämnen sätter inmänniskan i sammanhanget med tekniken och naturen, Def är säledes fel attställa dem i en absolut motsatssfällning fill sädana bildningsvärden somfilosofi och psykologi kan ge, 22 (): Är infe det som utbildningsministern gav uttryck för ennågot ansvarslös inställning? Man säger aft eleverna erbjuds defta, de väljersjälva och sedan blir def så här, Def finns inga principiella övervägandenbakom def hela. Måste inte vi som utbildningspolitiker ställa vissagrundläggande krav pä bredden av allmänbildningen hos dem som går igenomgymnasieskolan och på dem som skall läsa vidare på universitet? Är det verkligensä aff det skall vara gymnasister i övre tonåren som avgör vilken bildningsbassom är den rikfiga för fortsatta studier vid universitet och högskola och förfortsatt yrkesliv? Är def ändå inte så aff def är värt ansvar atf ange vilkagrundförutsättningar som skall vara uppfyllda? Jag menar aft man måste föra denna principiella debatt somjag efterlyst och som utbildningsministern vid tvä tillfällen tydligen ansettvara obefogad. Marknadstänkande i all ära, men def är förvånande atf höra ensocialdemokratisk utbildningsminister fala så aff man fär intryck av aff detgäller aft komma med eft utbud där eleverna sedan skall välja efter egetgottfinnande. Jag tror alltsä att vi måste fa ansvaret för vilken bildning viskall ge våra ungdomar i gymnasieskolan, Alla de ämnen som räknades upp ärnaturligtvis i och för sig värdefulla, men def är i väsentlig utsträckningfräga om kunskapsmoment som mycket väl kan av inom ramen för befintligaämnen på den naturvetenskapliga linjen, I sfor utsträckning sker också defta.Vad det handlar om är atf man inom vissa områden lämnar utrymme för en meralångtgående specialisering. Frågan är då om def är riktigt att i gymnasieskolansläppa fram den mera långtgående specialiseringen på den bredaallmänbildningens bekostnad. Är det inte bättre atf vi ser fill atf man fär enordenflig allmänbildning i gymnasieskolan och aff man fär möjlighet aftspecialisera sig efter def aft man har gått ut gymnasieskolan? I den föregående inferpellationsdebattengällde frågan elevernas fria utbildningsval och önskan aft eleverna igymnasieskolan får läsa def som de har intresse av och anlag för, I den härdebatten har jag redovisat atf vi har ansett oss tvungna aft låta dennaturvetenskapliga linjen delas upp pä två grenar och aff uppdelningen lederfill aft man fär man läsa anfingen filosofi eller psykologi, samfidigt som manfår möjlighet atf läsa de alternativa ämnen som jag här har talat om, i ställetför vissa andra humanistiska ämnen. Enligt skall det tydligenvara allt eller intet. Vill de elever som är intresserade av naturvetenskapinte läsa filosofi och psykologi eller de här alternafivämnena, är def lika braaft de låter bli att läsa naturvetenskap på en naturvetenskaplig linje och istället går över fill T-linjen, Jag kan infe se att det ligger någon nackdel iaft låta utbildningen ske på två grenar med fritt val för eleven och med råd avelevens föräldrar, lärare och övriga studierådgivare. Om den naturvetenskapligt orienterade gymnasieutbUdningen Anf.24 (); Kopplingen fill den tidigare debatten, om elevernas möjligheteratt komma in vid siff förstahandsval och få välja inriktning på gymnasieskolan,var kanske litet omotiverad. Det är ju en sak aft man måste se fill afteleverna får möjlighet atf välja den linje som de är intresserade av, en annanvilka ämnen som skall ingå i linjerna, Defta är också någonting som man iprakfiken bör låta bli beroende av vad eleverna önskar. Självfallet skall vi främja elevernas förstahandsval, menfrän samhällets sida mäste vi ändå slå fast vilken grundläggande allmänbildningsom man bör nä fram fill på olika linjer. Här tycker jag alltså att def äranmärkningsvärt aff def görs sädana här ändringar, tydligen utan några somhelst principiella överväganden om vilken allmänbildning gymnasieskolan börförmedla. Kanske avvägningen mellan T-linje och N-linje infe borde lösas genomaft man gör N-linjen mera ensidig. Kanske borde man i stället ge T-linjen enstörre bredd. Kanske hade def varit en bättre väg aff införa litet mera av humanistiskainslag på T-linjen än aft renodla och, från den här synpunkten, utarmaN-linjen, som man nu har gjort. Jag tycker alltså atf utvecklingen är beklaglig och troratf den inte är fill elevernas fromma och pä läng sikt infe heller fillsamhällets fromma. Det är, enligt min mening, anmärkningsvärt aft så viktigaändringar sker utan att man principiellt överväger vad vi skall ge eleverna igymnasieskolan. Överläggningen var härmed avslutad. 1985/86:111 7 § Svar på interpellation 1985/86:132 om gymnasieskolan har ställt fyra frågor till migmed anledning av atf den s. k. avstämningstidpunkten för statsbidrag fillgymnasieskolan flyttats till mitten av läsåret. Jag gör först några allmänna kommentarer och svarar sedanpå de fyra frågorna. Jag är väl medveten om atf man pä skolorna upplevt det nyasystemet som mer arbetskrävande än def fidigare. Vid sidan av de naturligaintroduktionsproblemen tror jag emellerfid aff detfa åtminstone delvis berorpå att skolorna detfa läsår - för andra ändamål - skulle rapportera om elev-och fimunderlag även . "Normala" år kan def rimligen infekräva mer av arbetsinsatser att göra en rapport än aff göra en iseptember. Vidare är def riktigt att det infe längre finns eff direktsamband mellan undervisningens organisafion och statsbidragsrekvisitionerna.Det är en följd av aft en friare resursanvändning i gymnasieskolan genomfördesinför /83, Bl, a, i konsekvens med defta har regeringen nyligenförelagt en proposition med förslag om en viss schablonisering avstatsbidraget fill lärariöner i gymnasieskolan.