prot · G909135 · 1985-12-31 00:00:00 — Det är välfärdsstaten som står för tryggheten,och du som enskild medborgare skall bara tacka, bocka och ta emot. Här liggeråterigen en felsyn bakom en statisk välfärdspolitik och ett statiskt synsätt påvälfärdsbyggandet som sådant. Punkt nummer två som jag vill peka på gäller denmaterialistiska välfärden. Vi menar att välfärdsbyggandet inte bara handlar ommateria, I vårt samhälle har vi i alltför stor utsträckning hamnat i enmaterialistisk debatt, i ett materialistiskt vaktslående om vissa former avtrygghet, och vi har bortsett från behov av normer och värderingar. Vi har ialltför stor utsträckning bortsett från den gyllene regeln. Vi har bortsettfrån behovet av historia och kontinuitet. Vi har bortsett från behovet avkunskap. Vi har i alltför stor utsträckning bortsett från behovet av tradition.Vi menar att detta är viktiga beståndsdelar i samhällsbyggandet när det gällerde enskilda människornas trygghet. Vi måste på nytt föra fram dessa behov ochvärden, I det goda välfärdssamhället måste det finnas utrymme förmångfald, I det goda välfärdssamhället måste det finnas utrymme för mänskligtengagemang. Vi fär inte hamna i det systemet att vi som enskilda människortror oss kunna köpa oss fria från medmänskligt ansvar genom att vi betalarskatt, utan vi mäste ständigt ha och betona det personliga ansvaret. Frånmoderat sida menar vi att man i alltför stor utsträckning betonarvälfärdsstatens ansvar, I ett läge där vi som medmänniskor inte har mänskligtansvar för varandra är det mycket stor risk för att vi inte heller känneransvar gentemot välfärdsstaten och välfärdssamhället som sådant. Här finns ettklart samband. Vi måste bygga välfärden på moral, etik och på medmänskliggemenskap, I annat fall är det risk för att staten enbart blir en former av penningtransaktioner. Som entredje punkt vill jag ta upp monopolsamhället kontra mångfaldens samhälleoch de risker som, inte minst när det gäller vårt välfärdsbyggande, Prot.1985/86:135 ligger ien satsning på monopolsamhället, det statiska samhället. Vi måste ha 6 maj1986 mångaolika skyddsnät och trygghetsfaktorer i vårt samhälle. satsarpå ett enda skyddsnät och om det blir försvagat, ökar riskerna för Socialbidragen, m. m. Om vi lägger alla ägg i samma korg är det risk för att allaägg blir förstörda om vi tappar korgen. Därför måste vi få mångfald Jag tycker att det finns anledning att betona att det justnu, när vi diskuterar samhällsekonomiska problem, visar sig finnas brister ivälfärdssamhället. Det visar sig genom sjukhusköer, som vi har diskuterattidigare, brister i barnomsorgen, problem inom äldrevården, osv. Därför måstevi skapa en ökad trygghet genom mångfald och genom alternativ. Är vi inteberedda att göra det, är det risk för att vi inte klarar välfärdenför samhällsmedborgarna, ' Vi menar att en moderat välfärdspolitik därför ärstarkare och tryggare än en socialistisk välfärdspolitik. Jag vill för det fjärde peka på några konkreta områden, som utifrån denuppfattning som vi företräder är viktiga när det gäller att bygga ett tryggt,fint och bra samhälle. Familjen är den viktigaste faktorn i välfärdssamhället.Vi måste skapa trygghet för barnen. Vi mäste skapa trygghet förfamiljenicd-lemmarna - de må vara få eller många. Därför är det allvarligt att samhällettar över ansvar som skall åvila familjerna. Dä försvagar man familjen som denviktigaste trygghetslänken i välfärdssamhället, och då försvagar man helavälfärdssamhället som sådant. Som nästa punkt vill jag peka på vårt skattesystem och vårekonomi. Vi hävdar: Man skall kunna leva på sin lön. Detta är inget slitetuttryck. Vi kan gå ut och fråga . och : Är det felatt man skall kunna leva på sin lön? De svarar dä: Nej, det är inte fel. Det äralldeles riktigt. Varför formar vi dä inte vårt samhälle och vårt ekonomiskasystem så, att det blir möjligt för människorna att leva på sin lön? I dettaligger ju också en viktig trygghetsfaktor. Alternativet är ett högtskattetryck, som göross bidragsberoende och som innebär att vi får tillbaka endel av de pengar som vi har betalat i skatt, med en bruksanvisning om hur deskall användas. Detta skapar otrygghet för människor. I stället borde vi låta var och en få forma sin tillvaromed utgångspunkt i den lön som man förtjänar. I detta ligger ingen motsats tillatt de som tjänar dåligt med pengar eller inte tjänar någonting alls givetvisskall ha stöd på olika sätt frän samhällets sida. Det blir lättare att hjälpadem som verkligen behöver hjälp, om vi bygger politiken på den sunda föreställningenatt man skall kunna leva på sin lön när man kan arbeta. Sparandet är en annan viktig välfärds- ochtrygghetsfaktor. Har man en sparad slant ökar tryggheten, vid valet av bostad,när familjen skall forma sin framtid, dä det gäller fritiden, osv. 1 ställetför att föra allt sparande till kollektivt sparande på det sätt som harinneburit att hushållssparandet i princip ligger pä noll. skulle vi kunnaha som inriktning att de enskilda familjerna skall kunna skaffa sig ettsparkapital som ökar tryggheten. visförbättrar vi välfärden, valfriheten och tryggheten för de enskilda 117 9 proiokoll 1985/86:133-135 Prot.1985/86:135 . Socialbidragen, m. m. Försäkringssystemet är ytterligare en viktig faktor itrygghetssystemet. Pensioner skall vi ha som ger trygghet vid ålderdomen. Menvarför skall vi beskatta de pensionsförsäkringar som människor har tecknatutöver de pensioner som samhället ger? Jag tänker pä realränteskatten. Det ären ny negativ faktor ur trygghetssynpunkt. Varför kan vi inte låta människorförbättra det allmänna försäkringssystemet på ett sätt som ger ökad trygghetnär de blir sjuka, gamla eller handikappade, i stället för att misstro dennaform av valfrihet för de enskilda människorna? Mångfalden i barnomsorgen och vid tillgodoseendet av olikaformer av behov i livet skapar ökad social trygghet. Vi skall inte ifrågasätta ideell verksamhet, frivilligaorganisationer. Vi skall vara tacksamma för det arbete som bedrivs på dettasätt. Den ideella verksamheten är också en viktig länk i trygghetskedjan föratt skapa en bättre och säkrare trygghet. Det har sagts frän något håll attvälfärdssamhället är färdigbyggt. Man utgår då från att så skulle vara falletdärför att vi nu inte har råd att satsa på kostnadskrävande skattefinansieradereformer. Ingenting kan vara mer felaktigt. Detta betraktelsesätt visaråterigen bristen i den centraliserade synen på välfärden. Från moderat sida menar vi att vi i stället måste satsa påmänga alternativa välfärdsformer. Om vi gör det, blir välfärden i principaldrig färdigbyggd. Välfärden är något som måste följa människornas behov, iolika åldrar, under olika tider och med utgångspunkt i de olika situationer sommänniskorna befinner sig i, : Det är med utgångspunkt i denna helhetssyn pä välfärdensom jag nu yrkar bifall till den moderata reservation som är fogad tillutskottets betänkande. Jag beklagar, herr talman, att vi inte kan fä en storoch mer övergripande debatt om välfärdsfrågorna, i stället för att i skildasammanhang ta ställning till olika punktinsatser. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 119 INGA (vpk): Jag måste först fä kommentera något av detsom tog upp i sitt inlägg. sade att människor inte är lika. Nej, det ärde inte. Det vi debatterar visar att somliga föds med vissa tillgångarmedan andra inte gör det. Vi skall enligt inte bygga påkollektivism och inte på solidaritet, utan vi skall, som sade,bygga på olikheten. Vissa skall det vara givet. Välfärden skall intebyggaspäsolidaritet eller jämlikhet, utan på individualitet. När nu den offentliga sektorn angrips i olika sammanhang -ute i kommunerna och från och regeringens sida-är det den kollektivavälfärden som angrips. Det är detta som är det allvarliga i försämringen av denoffentliga sektorn. Det är de människor som har det svårt i värt samhälle somfår betala allra mest för nedrustningen av den offentliga, kollektivavälfärden. Socialbidragen, m. m. Vi är olika, betonade . Så skall det enligtmoderaternas sätt Prot. 1985/86:135 att se förbli, efter vad jag förstår. Vadsom skiljer en moderat politik från en vpk-politik är att vpk villutjämna de skillnader som finns, vare sig det gäller den ekonomiska välfärden,den sociala välfärden, den kulturella välfärden eller den utbildningsmässigavälfärden. Vi vill fördela resurserna på ett annat och rättvist sätt. Vi villta från dem som har fått för mycket och fördela det till dem som inte har fått.En sparad slant är bra att ha, sade , Ja, det är klart. Men det ärinte alla förunnat att kunna spara. Jag vill sedan gå över till det jag avsåg att tala om ochskall då i solidaritetens namn argumentera för rättvisa socialbidrag till demänniskor som har fått för litet och som behöver hjälp av den kollektivasolidariteten. Vpk har i motion 247 lämnat förslag om sådana rättvisasocialbidrag. Antalet människor som måste söka socialbidrag för attklara mat och hyra fortsätter att öka. Antalet socialhjälpstagare beräknas uppgå till 550 000 eller av befolkningen. Reallöneminskningar, försämradesysselsättningsmöjligheter, eftersläpande bostadsbidrag och dyralevnadsomkostnader är bl, a, orsaker till det höga socialhjälpsbehovet. Ettnytt slags fattigdom håller på att permanentas i vårt land. Allt fler"vanliga" människor tvingas söka socialhjälp, inte alltid därför attde saknar arbete utan därför att deras lön inte räcker till, Socialbidragstagarna är ojämnt fördelade över landet, I t,ex, är av befolkningen beroende av socialbidrag, I vissaområden i och ligger siffran på , I ,som är mest arbetslöshetsdrabbade kommun, är andelensocialhjälpstagare , Enligt statistiken är den största gruppensocialhjälpstagare ensamstående män utan barn. Den gruppen utgör avsocialhjälpstagar-na. Därefter kommer ensamstående kvinnor utan barn, som utgör21 %, och som tredje grupp kommer ensamstående kvinnor med barn. Men det ärlitet olika där också. I hade 1984 av de ensamstående kvinnornamed barn socialbidrag, av de ensamstående kvinnorna med tre eller flerbarn hade socialbidrag. Det är kommunerna som har ansvaret för socialbidragen.Därför skiftar också både utformningen och ersättningsnivåerna påsocialbidragen. Det är självklart för de flesta av oss att socialförsäkringaroch pensioner skall vara lika över hela landet. Det borde också vara självklartatt socialbidragen skall vara det. hade 171 kommuner socialbidragsnormersom låg under existensminimum, 1985 var det 55 kommuner som hade normer underden nivån. Det har alltså skett en viss förbättring, men fortfarande har enfjärdedel av landets kommuner en socialbidragsnorm som ligger under den nivåsom regeringsrätten anser att socialbidragen minst bör ligga på. I åttakommuner ligger socialbidragen på samma nivå som folkpensionen, dvs. de utgör140 % av basbeloppet. I sex kornmuner innebär socialbidragsnormen avbasbeloppet. rekommenderar en norm på av basbeloppet.Kommunernas normer för socialbidrag varierar således från till avbasbeloppet. En familj som råkar bo i en kommun som tillämpar en lågprocentsats "förlorar" i förhållande till den familj som råkarbo i en kommun som har en annan syn på hur stort socialbidraget skall vara. Prot.1985/86:135 betyder i pengar skillnader på . Det handlar alltså om oerhört mycket "" T ', ' pengar i skillnader påsocialbidragsnormer. r. , .,, j j- -, l- ,, r- Dettaförhållande ar djupt orättvist. En och samma norm bor galla for storlekenpä socialbidrag, och regeringen bör utfärda en bindande riksnorm Det räcker inte med det som finns . Utskottet vill avslå vpk-motionen men säger visserligen attskillnaderna borde minska men inte iipphöra. Hur stora skall enligt utskottetsmening skillnaderna vara? Den frågan får jag väl ställa till ,som är utskottets företrädare. Och varför skall orättvisa och olikasocialbidrag över huvud taget tillåtas? Dessa olikheter strider ju motsocialtjänstlagens intentioner. Enligt 1 § socialtjänstlagen skall kommunernassocialtjänst främja människors jämlikhet när det gäller levnadsvillkor. Hur kandå utskottet försvara skillnader på , som effektenblir av det system vi har ? Jag yrkarbifall till vpk-reservationerna i detta betänkande. Eftersom jag redan har talat en hel del här , bl. a.om oral galvanism eller tungmetallförgiftningar, skall jag inte ytterligareplädera för ökade insatser för att motverka dessa förgiftningar, men jag yrkarbifall till vpk-reservationen om forskning för att få fram ofarligadentalmaterial. 120 (): .Herr talmani Jag vill först säga att den typ av motioner som harväckt och som presenterade ställer utskott inför en delproblem. Det är en motion som tar upp ganska vida filosofiska perspektiv, helasocialpolitiken och, som framgick av anförande, gär en bra bitockså utanför socialpolitiken. Det är naturligtvis litet svårt att i ett pressatvårprogram planera in en omfattande behandling av en motion av den här typen.När vi i utskottet behandlade motionen resonerade vi en del om att det skullevara värdefullt att få tillfälle att under behandla socialpolitiken iett mer långsiktigt perspektiv. Möjligen vore det lämpligt att göra det någongäng pä hösten, dä inte är sä pressad av arbetet medbudgetbehandlingen. Jag för min del stöder den tanken. Jag tror nämligen attdet vore värdefullt om vi kunde finna en form för hanteringen av motioner avden typ som här har lagt fram. har vi inte kunnat kommafram till någon sådan form. tar upp frågan om de olika socialbidragen. Utskottetmenar, i likhet med , att de skillnader som finns är för stora.Varför finns det då över huvud taget skillnader? Ja, detberor på att utskottets majoritet tycker att vi skall ha kommunalsjälvstyrelse. För att den kommunala självstyrelsen skall ha någon mening måstedet finnas en viss frihet för kommunerna att i en del frågor fastställanivåerna för förmåner och avgifter. När detgäller det socialpolitiska systemet i dess helhet har vi på vissa områdenvalt att ha en nationell standard. Barnbidraget är ju likadant överallt ilandet, likaså folkpensionen. Även en rad andra förmåner är helt lika varman än bor. På andra områden har vi valt att låta det finnas ett 120 utrymme för kommunala skillnader.Det gäller KBT, barnomsorgstaxan och socialbidragen.Det gäller också en del andra förmåner och avgifter. En principiell fråga är naturligtvis: Var skall gränsen gänär det gäller den kommunala självstyrelsen och i vilken omfattning skallprinciperna vara desamma i hela landet? Här har vpk och majoriteten i utskottetuppenbarligen olika meningar. Jag för min del yrkar bifall till utskottetshemställan. Socialbidragen, m. m. 121 INGA (vpk) replik: I 6 § socialtjänstlagen stär det attsocialhjälp är en rättighet och att denna rättighet består i att man skallkunna leva på en skälig levnadsnivå. Om en enskild person inte anser sig hadenna rättighet, kan vederbörande besvära sig hos en domstol. Men domstolenskall dä ta hänsyn till de resurser som kommunen har. Det innebär att denenskilde inte har absolut rätt att erhålla skälig ersättning. För att kunna garantera - jag går här inte in päskillnaderna, varken de små skillnaderna eller de ofantligt stora skillnadersom finns - den enskildes rätt, mäste staten ta ett större ekonomisktansvar när det gäller . Detta är nödvändigt dels för att ge denenskilde det ekonomiska bistånd som behövs, dels för att uppfylla kraven närdet gäller lagstadgad rätt till bistånd. Detta ansvar kan staten ta på sig,antingen genom att ge riktade bidrag till kommunerna för att täcka kostnadernaför socialhjälpen eller genom att införa ett socialförsäkringstillägg - jagerinrar om den gamla tanken om SOFT. Jag tycker att det är fel att kommunerna på detta sätt kanstyra människors ekonomi. Levnadskostnaderna är som bekant lika över helalandet, så de utgör inte något argument i detta sammanhang. Jag accepterar inte den kommunala friheten när denna gårut över människorna och påverkar deras levnadssituation. De kommuner som har desvåraste förhållandena är också de mest trängda kommunerna. Därför vore dethelt naturligt om staten tog ett ekonomiskt ansvar. Socialtjänstlagensintentioner skulle dä kunna uppfyllas på det sätt som var tänkt. Sedan något om folkpensionen. Den som ligger på avbasbeloppet är lika stor för alla. Det förhållandet ifrågasätter vi inte. Menvarför skall just socialbidragen tillåtas vara så orättvisa? Eftersom allt flermänniskor blir beroende av socialbidragen, borde det vara hög tid att sökakomma till rätta med detta missförhållande. Skillnader på imånaden kan man inte acceptera. Med tanke på vad framtidens tekniskautveckling kommer att betyda i fråga om ökad arbetslöshet är det mycket viktigtatt den sociala och ekonomiska grundtryggheten säkras - det kan vi inte blundaför. Den tekniska omvälvningen kommer med all sannolikhet att medföra en totalförändring, som kullkastar den nuvarande basen för vårt ekonomiska system.Frågan är hur vi bäst hanterar den nya situationen, som kommer att ställa nyakrav på sättet att leva, på barnomsorgen, pä bostadsområdenas funktion och på socialförsäkringssystemet. Anf.122 () replik: Jag blev litet rädd för att skulleförsöka täcka samma territorium som i sitt anförande. Prot.1985/86:135 Utskottet delar uppfattningen attdet är stora bekymmer med socialbidra- gen,Alla vet att de har ökat kraftigt, och det pågår en livlig diskussion och forskning kring orsakerna tilldetta. Vi försöker kartlägga vad det är som har Socialbidragen, m. m. ,. . , ,. , ....,. gjort attsocialbidragen nu behovs i sa mycket större omfattning an tidigare. Jag vill varna för att använda statistiken så som IngaLantz tidigare gjorde, när hon betonade att huvuddelen av socialbidragen gärtill ensamstående. Det är sant enbart om man räknar antalet socialhjälpstagare.Om man i stället ser pä de personer som är beroende av socialhjälpen kan mankonstatera att barnfamiljerna utgör en klar majoritet av det antal personer somär beroende av socialhjälp. Utskottet menar att det är mycket viktigt att de storaklyftorna mellan olika kommuner i landet försvinner, men här är detuppenbarligen en grundläggande skillnad i synsätt. Utskottet menar att denkommunala självstyrelsen är viktig på det sociala området, bl, a, därför attden kan motivera de kommunala förtroendemännen att engagera sig mera i dettaarbete. Hade de kommunala förtroendemännen enbart fyllt rollen som något slagsavsändare av standardiserade bidrag hade de inte alls kunnat ta en lika aktivoch engagerad del i arbetet med de sociala problemen. Vi skall slå vakt om denkommunala självstyrelsen också på detta område - det är utskottets mening, ochhär finns alltså en skillnad mellan vpk och utskottet, 123 INGA (vpk) rephk: tycker tydligen attorättvisor är viktiga och skall bevaras. När jag läste betänkandet fann jag attutskottet var litet försiktigt i sättet att uttrycka sig, när det stod att det varlitet för stora skillnader - man har i och för sig inte tagit ställning för attdet inte skall vara några skillnader. har utskottet emellertid tagit ettsteg tillbaka. Det kan hända att man kan räkna på olika sätt när detgäller statistikuppgifterna - jag skall inte argumentera för eller emot i detfallet. Jag har fått uppgifterna frän statisfiska centralbyrån. Huvudsaken äratt eller 550 000 människor är beroende av socialbidrag. Det går inte attluta sig mot analysgrupp i detta fall, därför att varendakommun kan berätta för att det är matkostnader ochhyreskostnader som gör att människor mäste få hjälp för att klara sin vardag.Det är därför vikfigt att människor får billigare mat, billigare bostäder och entryggad sysselsättning - då skulle inte siffrorna för socialbidragen vara såhöga. Bortsett från detta är det orättvist och felaktigt attskillnaderna i socialbidrag och KBT skall vara olika. Det är också fel attbarnomsorgstaxorna varierar så mycket att det kan skilja pä tiotusentalskronor beroende på vilken kommun man råkar bo i. Även skattesatserna är olika. Detta är ett felaktigt system, och vpk föreslår enstatskommunal enhets skatt, bl, a. för att råda bot på dessa ojämlikheter. Vpk har tidigare krävt ett införande av en allmän socialförsäkring, en grundförsäkring som skulle kunna ersätta folkpensioner, KBT, studiestöd, bostads- och socialbidrag och olika former av arbetslöshetsunderstöd och liknande transfereringar. Principen skall vara att grundtryggheten garanteras för alla människor. Alla skall garanteras en levnadsnivå som i alla av livets olika 122 skeden kan anses vara skälig. Som ett första steg mot det allmännagrundtrygghetssystemet har vi krävt att ett socialförsäkringstillägg skallinföras. Det skulle innebära många fördelar för de människor som är ellerkommer att bli beroende av socialhjälp. Dessutom skulle det innebära attsocialtjänsten - det har utredningar av fall där man har tagit ett annat grepppå utbetalandet av socialbidrag bevisat - mer skulle kunna ägna sig åtförebyggande och rehabiliterande verksamhet. 124 () replik; Jag kanske var litet oförsiktig när jag fören stund sedan föreslog att vi i skulle ha en stor socialpolitiskdebatt om de långsiktiga perspektiven, försökte ta upp den debattenomedelbart i ett replikskifte. Jag skall inte försöka gå i svaromål pä denpunkten. Låt mig bara för tredje gången, för undanröjande av alla missförstånd,säga att utskottet delar uppfattningen att skillnaderna mellan kommunerna harblivit för stora. Tredje vice talmannen anmälde attInga Lantz anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätttill ytterligare replik, 125 (): Till detta betänkande finns tvåreservationer av och mig. Jag ber att få yrka bifall till dessa. Den första reservationen gäller inriktningen av arbetetför att begränsa antalet socialbidragstagare. Reservationen är en uppföljningav den motion i vilken vi har framhållit att den analys som SCB skall göra påuppdrag av regeringen bör utvidgas till att även gälla arbetsmarknads-,regional-, familje- och skattepolitiken. Vi har också sagt att det är viktigtatt analysera sädana regionala variationer som inte kan förklaras avarbetsmarknadsskäl. Den andra reservationen gäller enmotion av m, fl. Där har man begärt att barnmiljörådet skulle få iuppdrag att göra en övergripande plan för att förbättra barnens och ungdomarnasmiljö samt deras situation i samhället. Den stora koncentration som skedde,inte minst , till storstadsområdena skapade inte de bästa miljöer,särskilt inte för barnen. Vi anser detta vara en viktig uppgift som behöverutföras, och vi tycker även att barnmiljörådet ligger nära till hands för attutföra den. Det bör ha kompetens till detta. Vi yrkar därför bifall till de härtvå reservationerna. 126MARIANNE (): har de som lidit avförgiftning orsakad av kvicksilver som utlösts av amalgamfyllningar i munhålanmötts av oförstående av och därmed även av läkare ochtandläkare som kommit i beröring med de här patienterna. Ofta har de eftermänga år av sjukdom och oändliga undersökningar, utan att man kunnat konstateravad sjukdomstillståndet beror på, blivit hänvisade till psykiatrisk vård. De forskare som har ägnat sig åt detta problem har ocksåmötts av motstånd. Flera har arbetat helt ideellt, andra under hotet av attderas anslag skulle dras in. Man har inte velat erkänna att kvicksilvret kanutlösas. Socialbidragen, m. m. förra åretpresenterades emellertid många rapporter om att kvicksilvret verkligen inte ärså stabilt som man trott. Den debatt som förekom, särskilt underhösten 1985, ledde fram till att en expertgrupp tillsattes som närmare skallgranska detta problem. Jag kan nämna att docent , som ingår i dennagrupp, har gjort en undersökning av 519 patienter som har bytt ut sina plomberefter sjukdomstillstånd förorsakade av kvicksilverförgiftning. av dessapatienter har blivit bättre efter bytet, I av de fall som inte visatnågon förändring eller förbättring finns det förklaringar, t. ex. attpatienterna inte var färdiga med sin behandling. Ett sådant här resultat måstehelt enkelt tas på allvar.