prot · G90971 · 1985-12-31 00:00:00 — Varför tror civilministern att de borgerliga pratar sävarmt om privatisering? Jo, i första hand naturligtvis för att kunna göravinster på folks behov men också därför att det faktiskt finns en massa behovsom den offentliga sektorn inte kan klara, därför att den begränsasekonomiskt. för man över pengar från det enafacket i portmonnän till det andra inom den samlade offentliga sektorns ram,frän kommuner och landsting till staten, och säger; Titta, så bra budget vi hari staten - det där med kommunerna är en annan sak! Vore det inte bättre att istället ta pengar där de finns, i enlighet med vpk:s budget? Vi har visat attdet finns källor att ösa ur utan att det drabbar kommuner och landsting och manändå får en expansiv offentlig sektor med förstärkt social rättvisa och enpolitik som skapar jobb inom mänga sektorer. 58GUNNAR () replik: tar nu upp en debatt om vilkentyp av alternativ som är mer eller mindre bra, och med hjälp av litet statistikhär och var försöker han bevisa någon tes som jag i och för sig är litet grandoklar över. Men låt oss inte debattera vilken typ av sjukvård, vilken typ avbarnomsorg, vilken typ av annan tjänsteproduktion och omsorgsverksamhet som ärden bästa. Låt i stället människorna föra den debatten. Skälettill att ni har tvingats tala om en förnyelse av den offenfliga sektorn är juatt det dök upp ett antal privata alternativ i det svenska samhället och attmänniskor började välja dem. Det är möjligt att privata alternativ är likabyråkrafiska eller rent av mer byråkratiska än den offentliga sektorn. Låt demvara det, därför att då kommer människor inte att gå dit. Det är detta som ärdet fina med att människor kan välja, att då blir den enskilde mäktig gentemotdem som gör tjänsterna inom sjukvården eller barnomsorgen eller något annat. Ensak vet vi, och det är att enligt de undersökningar som har gjorts i -vi behöver inte gå till utländska jämförelser - är verksamhet inom den privatasektorn billigare i jämförelse med motsvarande verksamhet inom den offentligasektorn - inom tandvården, inom hälsovården osv. Inom barnomsorgen är det lättatt visa på att mängder av fristående privata daghem har väsentligt lägrekostnader än den offentliga sektorns. Trots det står föräldrarna i kö. Dengrundläggande slutsats som man kan dra av det säger är attregeringen inte har någon politik för att återupprätta människors förtroendeför de delar av den offentliga sektorn där det är som viktigast attverksamheten fungerar. Man har ingen politik för att återupprätta rättssäkerhetennär det gäller skattemål. Man har ingen polifik för att återupprätta människorstrygghet när det gäller deras egen integritet. Manhar heller ingen politik för att möta de besparingar som socialdemokraterliksom borgerliga ändå kommer att tvingas genomföra gentemot den offentligasektorn. När ni sparar kommer det att bH fråga om besparingar som inte baradrabbar medborgarna utan som också kommer att drabba de offentliganställda, iform av att ni motverkar att de får möjlighet att pröva nya alternafiv och fåutlopp för sin yrkeskunskap, Iperspektivet av de besparingar som det talas om inom statskontoret och som kankomma att bli nödvändiga är det en tragedi att ni försummar att gedem som jobbar inom den offentliga sektorn en möjlighet att pröva nyavägar. Anf.59 () replik: Det framgår ganska tydligt att vi och civilministern inte riktigtanvänder samma material, när vi diskuterar vilka områden som kan privatiseraseller inte. Därför är det viktigt att det finns fristående forskare ochdebattörer, som kan analysera den offentliga sektorns problem och lämna ossförslag till lösningar. tror inte att byråkrater skall ha monopolpå att utreda byråkraters problem. Redan sättet att definiera problemen kanofta styra inriktningen av tänkandet och besluten. roll som godkännande av en framtidastrategi för förändring och som granskare av regeringen bör alltså stärkasenligt åsikt. Jag hoppas att det har framgått av vad jag har sagtatt försvarar välfärdsstaten men angriper dess brister. 60 ()replik: Jag poängterade inte i mitt anförande eller i repliken ätt det var justprivatiseringen i sig som jag värnade om, utan det var i synnerhet valfriheten.Jag har noggrant och med tacksamhet noterat att det nu skall bli accepterat atticke-kommersiella föreningar och organisationer gör en omsorgsinsats. Det harsuttit långt inne, men har det socialdemokratiska partiet onekligen visatupp en sinnesändring i det avseendet. Jag kan emellerfid inte bli till freds om det förhållersig sä, att valfriheten som skall skapas enbart skall få finnas mellan denomsorg som kommunen är huvudman för och den omsorg som icke-kommersiellaverksamheter står för. Jag vill naturligtvis i görligaste mån verka för att detockså accepteras opinionsmässigt och ekonomiskt-praktiskt att föräldrar som såvill kan vårda och fostra sina egna barn. Det skall alltså inte handla om attomsorgsbegreppet är knutet till allting utanför det den egna familjen kanbestå, finns inte den möjligheten rent praktiskt, och det tycker jagfaktiskt är skrämmande. Jag hade hoppats att civilministern här skulle antyda attvalfrihet var på gäng - han ivrar ju för det här med frikommuner - och kanskeockså visa en litet mera modern syn pä den offentliga sektorn än vad vi harvarit vana vid frän det hållet. Jag har aldrig gillat talet om att skära ned iden offentliga sektorn, och jag tycker att debatten mycket mer skall handla omatt försöka minska trycket mot den offentliga sektorn genom att människorhåller sig friska och inte behöver anlita de erbjudanden - mycket bra sådana -som den står för. Den debatten försökte jag litet grand intonera här, mencivilministern nappade tyvärr inte. Det var intressant att notera MargittaEdgrens uttalande att slår vakt om välfärdssamhället men angriperdess brister. Det är också min utgångspunkt, och därför hoppas jag att MargittaEdgren kan bidra med konstruktiva förslag under den här regeringsperioden. När jag har försökt att få grepp om vad de borgerligagjorde för att förnya den offenthga sektorn när de hade ansvaret, har jag intekommit fram till mer än en byräkratmotion och friggebodarna, men det kan händaatt jag har läst slarvigt. Det var också intressant att höra att aldrighar gillat talet om att man skall skära ned i den offentliga sektorn. Om vi kanbörja diskussionen om den offentliga sektorn och välfärdssamhället frän sånyanserade utgångspunkter, då tror jag att det finns möjligheter att enas omviktiga förslag och förändringar framöver. Låt människorna välja, säger . Javisst skallrnänniskorna välja. Men det är också sä att varje parti skall presentera sinpolitik och tala om vad man står för, gå ut med den polifiken och få väljarnasja eller nej. I de allmänna valen har människorna den stora valfriheten. Vi harmycket noga inom socialdemokratin funderat över vad som skulle hända, om mangenomförde ett systemskifte och lyfte över hälso- och sjukvård, viktig omsorgm.m, pä en ren marknadsmodell och privatiserade offentlig verksamhet. Detskulle leda till orättvisor och gynna de bäst ställda. Sådan politik vill viinte driva. Sedan är det väljarna som får ta ställning fill det ena eller detandra förslaget. Valet visade att systemskifte inte gillades av folket. Till demsom har sagt att jag applåderat det socialdemokratiska valresulta- tet vill jag säga att jagtror att valresultatet var ett utslag för den svenska modellen, för svenskvälfärdspolitik och mot att ge sig in på äventyrligheter att med ufländskaförebilder införa ett nytt system i landet. Dettas många fina initiafiv även utanför den offenfliga sektorn som vi harmöjlighet att ta till vara och lära oss av. Jag har själv erfarenhet av vilkainsatser för förnyelse som kan göras pä hälsohem. Där har man en annaninställning fill hur man skall försöka klara sjukdomar och rehabilitera svårtsjuka. Där tillämpas biologisk medicin och satsas på andra alternativabehandlingsmetoder. Det är värdefulla tillgångar och erfarenheter, som kanföras fill den etablerade sjukvården. Kanske ungdomar med ulcerös colit slipperatt börja sitt liv med en påse på magen. Andra kan få uppleva förändringar isitt hälsotillstånd med alternativ kosthållning och alternafiv behandling. Detär verkligen att tänka nytt och bidra till ökad valfrihet. Oavsett om man gårtill en privatläkare eller en läkare inom offentlig vård får man ju sammaalbyl. Lätmig allra, sist, herr talman, fill i och andra sompåstår att vi inte har någon egen politik säga att vi har en alldeles klarpolitik. Vi har under hela valrörelsen slagit vakt om välfärdspolitiken och denoffentliga sektorn. Men vår uppgift är också att se dess brister. Vi kankonstatera att det fidigare utbyggnadsarbetet frän för etträttvist välfärdssamhälle, där alla skulle få gå i skolan och alla skulle få boanständigt, nu är i stort avslutat. Återstår gör de volymmässiga delarna inombarnomsorg och äldrevård. Då gäller det för oss inom socialdemokratin attbedriva en välfärdspolitik, som inte bygger på en verkHghet som vi lämnat bakomoss utan pä den framtid vi möter. Det är därför som socialdemokratin arbetarmed den dubbla uppgiften att dels försvara den svenska modellen ochvälfärdssamhället, dels orka med självkritik och formulera nya målsättningarför att klara av de problem som vi ser framför oss. Härhar jag angivit ett antal huvudvägar, varav en är att gå demokrafins väg. Detär icke, som jag sade inledningsvis, bara ett mål i sig, utan det är Också ettsätt att öka medborgarstyrningen och effektiviteten i hela vårsamhällsförvaltning. Det är en kungsväg för oss i förnyelsearbetet. En annan äratt utveckla organisafionen i stat och kommun, så att behovet av de tjänstersom allmänheten efterfrågar på ett bättre sätt skall kunna tjäna allmänheten. Härhar vi presenterat en strategi, som kommer att bli allt tydligare, för hur vivill modernisera förvaltningsapparaten i stat och kommun med en rad instrument.Vi har sagt att vi måste gå till ökad kamp mot byråkratin och att vi måsteförbättra servicen - inte med några charmkurser utan med ett servicebegrepp somstämmer med de speciella villkor som stat och kommun arbetar under. Det handlarom fillgänglighet, om ändringar i organisationen och kvaliteten i verksamheten.Det är också viktigt att vi ökar valfriheten inom den offentliga sektorn genomicke-kommersiella alternativ. Så,herr talman, jag framhåller att vi inom socialdemokratin har fört en grundligdiskussion om förnyelsen av den offentliga sektorn. Vi söker oss nu fram vidareutveckling av välfärdssamhället. I det arbetet hoppas jag att mångaskall delta. Från regeringens sida skall vi vara öppna och lyssna till oUkasynpunker och förslag. 1985/86:71 Jagtror att det skulle vara en styrka om vi kunde bli överens mellan partierna när det gäller viktiga organisatoriska utformningar i stat och kommun, så att man interycker sönder organisafionen samfidigt med att man får ett majoritetsskifte iSveriges riksdag. Trejdevice talmannen anmälde att och i HallstahammaranhåUit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. 62 NICGRÖNVALL (m): Jag villfortsätta debatten om den offentliga sektorn och dess funktion och former. Menredan från början vill jag slå fast att när vi moderater diskuterar den fråganså gör vi det inte som ett angrepp pä välfärden i vårt samhälle utan medutgångspunkt i att skapa ett samhälle där välfärden är naturlig och fillhandahällspä det sätt människorna vill ha den. tycker jag den här debatteninnehåller inslag av att debatten gäller själva välfärden. Det gör den inte, ivarje fall inte frän vår utgångspunkt. Jagskulle vilja säga att den gemensamma insats som människor företar för att lösaproblem eller lindra risker är en djupt rotad tradition i vårt samhälle. Ibondesamhället, som inte ligger mer än fyra eller fem generationer bort, vårdet vanligt att man i gemensam ansträngning löste problem och tog och lyfte av svårarisker. Man behöver bara tänka på de gamla kreatursförsäkringarna, som var justsådana insatser. Nej, de gemensamma insatserna är någonting fint. Eftersomvi har så mänga lyssnare, vill jag gärna passa på fillfället att föredra enbeskrivning av den offentliga sektorn som står att finna i svensk lagstiftningoch som är ett mycket fint aktstycke. Det är 1 § socialtjänstlagen, som lyderså här; "Samhälletssocialtjänst skall på demokratins och solidaritetens grund främja människornasekonomiska och sociala trygghet, jämlikhet i levnadsvillkor och aktivadeltagande i samhällslivet. Socialtjänstenskall under hänsynstagande till människans ansvar för sin och andras socialasituation inriktas på att frigöra och utveckla enskildas och gruppers egnaresurser. Verksamhetenskall bygga på respekt för människornas självbestämmanderätt ochintegritet." det här stycket lagtext återfinner jag allt det som jag menar är moderatpolitik i den här frågan. Den gemensamma sektorn utsätts inte för kritik i sig.Vi har kritiserat den, och vi fortsätter att göra det, därför att den harblivit sä stor och därför att den fungerar sä dåligt. Storlekenkommer sä väl till synes, och om den saken har det förut argumenterats såingående att jag inte behöver göra det mer. Jag vill bara peka på att när vihär i skulle gå att lösa ett problem som är föremål förmångas uppmärksamhet, nämligen frågan om barnomsorg, tog vi på nytt ett steglängre in i en större offentlig sektor - och det är någonting som vi moderaterinte tror är rätt. Visäger att det måste skapas alternativ i den offentliga sektorn. Jag vill dåansluta mig till formulering; Vi vill lindra trycket pä den offentliga sektorn genomatt erbjuda andra alternativ än samhällets alternativ för den offentligasektorns funktioner. Det kan man göra genom att helt enkelt säga sig att ivarje samhällssektor där man kan erbjuda det som människorna behöver i annanform än i den offentliga sektorns form skall den aktuella nytfigheten erbjudasi denna andra form. Det borde inte vara så som företrädare härsäger, att man skall hålla ögonen på privatiseringen, så att den inte växer.Men den skall växa just så mycket som den kan för att skapa tillgänglighet närdet gäller människors efterfrågan på värd, omsorg, utbildning och annat. Denskall vara just så stor som marknaden efterfrågar. Om den är det behöver maninte, som folkparfiets företrädare gör, prata om strategi, observans, återhållsamhet.Man skall låta den naturliga kraften utveckla alternafivet till den offentligasektorns tjänster. Jagvill emellertid mera uppehålla mig vid den offentliga sektorns funktion. Jagvill nämligen föra in i debatten någonting som också har sagts förut, attregeringen inte har någon verklig politik pä det här området. Civilministernhar försett oss med en kaskad av ord och paroller ur de dokument som utarbetatsinom i samband med programmet för förnyelse. Men vad somverkligen behövs, det är att vi återskapar människornas i vårt land förtroendeför den offentliga sektorn. Dethar, civilministern, bildats en förening som heter Frihet för , Den harbildats därför att det finns allvarliga brister i den offentliga sektornsfunktion. Människor i känner sig hotade. Kan ni begripa det? I ,som anses vara frihetens hemvist, bildar alltså ledande svenskar en föreningför att utveckla frihet för . Det är ett bevis för att den offentligasektorn inte fungerar. Jagvill gärna ta tillfället i akt och använda de återstående minuterna av mintaletid för att ge några exempel, som jag verkligen hoppas att civilministernvill kommentera. Exemplen visar hur kilar av misstro har slagits in mellan denenskilde och samhället. Låtmig först nämna bokföringsnämnden, som har fått en ny ordförande. När den gamleordföranden , som jag tror är socialdemokrat, enfledigades, förklaradehan att det berodde på att han gått emot ekobrottskommissionens begäran om attbokföringen i rörelser skulle göras fill föremål för samhälletskontrollfunkfion. Kan civilministern gå upp i talarstolen och säga att detinte alls var detta saken gällde, att det fanns en annan förklaring fill attPer skulle avgå? Om civilministern inte kan det, upplever jag det så attregeringen med sin åtgärd tog ett steg mot att dra in denna myndighet iregeringens maktsfär. Och det är en allvarlig anklagelse och en allvarlig oroatt uppleva. Dettaär inte det enda exemplet. har fått en ny generaldirektör.I det fallet har vi samma typ av debatt. Var vänlig bekräfta för oss att detinte är så att regeringen försöker få greppet över ! Personeri datainspektionens ledning lämnar datainspekfionen och säger utåt att de gördet därför att de inte har kraft nog att fullgöra den uppgift som de uppfattaratt de har fått, nämligen att värna de enskilda människornas integritet ikontrollsamhället. Tala om för oss att de enskilda människornas integritet inteskall hotas och att datainspekfionens chef har missförstått anledningentill regeringens uppträdande! Försök att övertyga oss om att detta är riktigt! Jag vill ge ytterligare några exempel. Civilministern kannaturligtvis kritisera dem och säga att de rör speciella lagförhällanden ochatt han därför inte kan gå in på dem. Men jag vill inte ha den kommentaren. Jagvill i stället att civilministern här ger en politisk förklaring som innebäratt regeringen tar avstånd från den typ av byråkratiskt uppträdande som jagkommer att exemplifiera. De exempel jag skall anföra är alla hämtade urverkligheten, Alla handlar om människors nödrop till myndigheter eller tillriksdagsmän. En narkotikasjuk 20-ärig flicka fick ett barn.Socialvårdande myndigheter lät inte hennes 25-äriga syster eller hennes45-åriga moder ta hand om barnet; systern ansågs för ung och modern för gammal.Varför måste det alltid vara så när det gäller mänskliga hänsyn, attmyndigheterna anses förstå bättre än den egna familjen? Jag vill ge ett annat exempel, och kom ihåg att det endajag begär är att civilministern skall säga: Så får det inte vara. Vi taravstånd från sådant. Den 93-årige pensionären finns på långvärdeni , Hans 87-åriga hustru placerades av myndigheterna på ett annatvårdhem, och makarna kunde inte träffas mer. De har i skrifter bonat om att fåvara tillsammans så att, som de uttryckt det, de efter ett långt äktenskap kanfå dö tillsammans. Kom fram här, civilministern, och säg att det har denaturligtvis rätt fill! Kom fram här och säg att de myndigheter som harmisshandlat dessa gamla har handlat fel! Låt mig till slut säga att det är genom att visa att dessabyråkratiska övergrepp, dessa okänsliga myndigheters behandling av människor ärfel, och genom att säga att det inte får vara på det sättet som ni kan visavägen för förnyelse av den offenfliga sektorn. Dä kan civilministern hjälpafill att utveckla och förnya den offentliga sektorn. 63BERTIL FISKESJÖ (c): Vid det här laget har ju diskussionen om denoffentliga sektorn gått några rundor, och jag tänker inte försöka väcka tillliv alla de faser i debatten som redan har behandlats. Jag vill inledningsvis säga att jag vänder mig motcivilministerns försök att för socialdemokratins del lägga beslag på begreppetvälfärdssamhälle. Vi strävar ju alla efter ett välfärdssamhälle. Vi har ohkauppfattningar om hur det bör vara organiserat och vad det bör innehålla, mendet finns såvitt jag vet ingen som har ambitionen att rasera välfärden, I anknytning till detta tycker jag det är rimligt attockså kritisera den parallellställning som socialdemokraterna gör av välfärdoch offentlig sektor. Man har löst välfärdsfrågorna olika i olika länder. Detinnebär inte att alla länder som har en betydligt mindre offentlig sektor än vihar en sämre välfärd. Jag tror att den läsning som finns inom socialdemokratintill vad man själv kallar just den svenska modellen är beklaglig. Den innebäratt det finns ingen öppenhet för varianter, ingen flexibilitet. Man lever iföreställningen om att det som man en gäng med stolthet kallade för det starkasamhället alltfort är ett starkt samhälle i positiv mening. Vad vi har upplevt är ju - och man kan väl säga att detintresse för reformer som socialdemokraterna börjat visa är ett utslag av det -att det starka samhället har slagit tillbaka på olika sätt. Det kostar enförfärlig massa pengar. Det är svårt att finansiera det. Många människorupplever att deras tillvaro är alltför inrutad och reglerad, att de är alltförberoende av myndighetspersoner av olika slag, att deras personliga integritetär hotad just genom det som man fidigare med viss självberömmelse kallade fördet starka- samhället. Jag för min del tror att det är väldigt viktigt att manär uppmärksam på dessa signaler, som kommer från enskilda människor isamhället, och att man verkligen tänker sig för när man tydligen ganskaokritiskt vill förespråka ytterligare expansion av den offentliga sektorn. Ett problem är ju, oavsett vad vi tycker om den offentligasektorns storlek och fördelar, att vi nätt och jämnt har råd med den, HansPetersson i pläderade vältaligt för kraftiga ökningar av denoffentliga sektorn. Ja, men dessa måste ju betalas, och pengarna måste tasnågonstans ifrån. Och man har väl, åtminstone inom socialdemokratin - om jagförstod finansministern rätt tidigare i dag- kommit till insikt om att vi slårhuvudet i skattetaket överallt. Vi kan inte höja den direkta skatten och inteheller den indirekta skatten. Vi har skattebelagt alla möjliga aktiviteter isamhället, och det finns en utbredd skattetrötthet som gör att ytterligareskatteökningar inte ger de inkomster som man rent siffermässigt räknar med. Detta är en realitet som vi måste hålla i minnet när viser på den offentliga sektorn. Vi har frän sida aldrig hyst någonrädsla för samhället -samhället är ett hjälpmedel som vi har i olikasammanhang. Vi har alltså inte någon skräck för staten, men vi måste ju allainse att det i grunden är produktionen som skall betala vad vi kostar på ossvia samhället. Den viktigaste insatsen för att bevara och vidareutvecklavälfärdssamhället i vid mening är att se fill att vi har ett sådant ekonomisktklimat att vi klarar oss i den allt hårdare internationella konkurrensen när detgäller produktion av varor av olika slag. Vi kan inte diskutera den offentligasektorns storlek utan att ha dessa elementära fakta i bakhuvudet. Det inlägg som civilministern gjorde och som jag meduppmärksamhet lyssnade på handlade i huvudsak om den offentliga sektornsorganisation. Det är självfallet ett viktigt område, där en hel del kan göras.En annan aspekt, som utförligt berörde i sitt anförande, ärsambandet mellan alltmera utvidgade myndighetsbefogenheter och den enskilda människansrättssäkerhet och personliga integritet. Inte minst de senare frågorna har jublivit allt aktuellare i den offentliga debatten. Jag skall ta upp bara ett par frågor som har medorganisationen att göra. Jag tycker i och för sig att de organisatoriska frågornaär viktiga, dock inte lika viktiga som de som gäller rättssäkerhet ochpersonlig integritet. Jag hinner inte beröra alla de spörsmål som jagantecknat, men jag vill ta upp kommunernas andel av den offentliga sektorn,något som civilministern sade en hel del om. Det är ju en viktig fråga, somockså blir allt viktigare. Kommunerna står numera för en betydligt större delav den offentliga sektorn än staten. Civilministern berörde också den kommunala demokrafin. Detfinns även all anledning att göra det, eftersom den kommunala demokratin harmycket Det är dessutom risk för att dessa brister blir allt större. Denegentliga grunden för de brister som finns på detta område är destorkom-munsreformer som har genomförts. Avståndet mellan beslutsfattare ochkommuninnevånare har blivit allt längre, och antalet förtroendevalda harminskat radikalt. Antalet förtroendemän är ju ungefär en tiondel av det antalsom fanns före kommunsammanslagningarna. Detta är ju en väldig reducering. Denna utveckling har lett till att"amatörpolifikerna" har fått en mycket besvärlig situation. Det gårväl an att vara kommunalråd eller därmed likställd, men de som samfidigt medtunga kommunala uppgifter skall ha ett civilt yrke har en mycket besvärligsituation. Det händer ofta att de ledsnar. Det finns förslag pä gång om vitalisering av den kommunalademokratin.