prot · G90992 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:92 1§ Förslaget om ny statsminister föredrogs men bordlades åter. 2§ Föredrogs och hänvisades 1985/86:93 tillfinansutskottet 1985/86:98 beträffandeunderprotokollef från till iövrigt till socialförsäkringsufskottet 1985/86:99 fill kulturutskottet1985/86:106 till trafikutskottet /86:108 fill finansufskoftet 1985/86:111fill utbildningsutskottet /86:112 fill finansutskottet /86:113 fillutbildningsufskoftef /86:116 fill arbefsmarknadsutskoftef 3§ Föredrogs och hänvisades 1985/86:31*6-319 fillbostadsutskotfef 4§ Föredrogs men bordlades åter Konstifufionsufskoftefs betänkanden1985/86:17-19 betänkande 1985/86:10 Skaffeufskottefsbetänkanden /86:21, 23 och 25-27 betänkanden /86:15 och16 betänkande 1985/86:16 Kulturufskoffets betänkande1985/86:13 betänkande 1985/86:12 betänkanden1985/86:11-13 betänkande 1985/86:9 Bostadsutskottetsbetänkande /86:12 Prot.1985/86:92 5 § Svar på interpellation 1985/86:118 om vissaersättningsfrågor för aidssmittade Om vissaersättnings- , Socialminister ; frågor för aidssmittade ,. , , ,, .r» n.. j har frågat mig om vilka åtgärder regeringen avservidta för att grundskyddet och ersättningsfrågorna skall fä en tillfredsställandelösning för dem som smittats av HTLV-III-virus vid behandling med blod ochblodprodukter på svenska sjukvårdsinrättningar, far i sin interpellafion särskilt upp deblödarsjukas situation. Han framhåller bl, a, att de blödarsjuka oförskylltåsamkats skador inom samhällets vårdorganisation och att samhället därför börkänna ett ansvar för dem. Enligt tillgängliga uppgifter från statens bakteriologiskalaboratorium har konstaterats 105 fall av HTLV-III-smitta vidbehandling med blod och blodprodukter. Av dessa är 92 blödarsjuka. De harsannolikt smittats av utländska blodpreparat mellan åren 1979 och1983, började man utomlands värmebehandla blodpreparat fillblödarsjuka, Alla till importerade sådana preparat är i dagvärmebehandlade, I tillverkas blodpreparat till blödarsjuka avKabiVitrum AB, Självförsörjningsgraden för dessa preparat uppgår förnärvarande fill , värmebehandlar ocksåKabiVitrum sina preparat, och testas samtliga blodgivare ivårt land. Risken för smittspridning vid behandling med blod och blodprodukferinom hälso- och sjukvärden anses numera vara i allt väsentligt eliminerad. Självfallet har samhället ett ansvar för de blödarsjukaliksom för andra patienter. Vad gäller frågan om ersättning fill dem somsmittats av HTLV-III-virus vid behandling inom hälso- och sjukvården vill jagnämna följande. tillkom en särskild läkemedelsförsäkring förskador som orsakats av läkemedel. Samtliga läkemedel som försäljs i omfattasav denna försäkring. Krav på ersättning för sådana skador prövas av Kqpsorfietför läkemedelsförsäkring. Enligt vad jag har inhämtat är frågan om ersättningtill blödarsjuka föremål för prövning. Den bedömning somkonsortiet kommer att göra kan varken regeringen eller jag som enskilt statsrådpåverka. Möjligheter fill en överprövning hos en särskild nämnd av konsortietsbeslut finns dock. Jag vill i detta sammanhang även nämna attsocialdepartementet och AIDS-delegafionen häller en fortlöpande kontakt i , bl, a, genom den särskilda referensgruppsom knutits till delegationen med företrädare för berörda organisafioner. Vidreferensgruppens senaste sammanträde diskuterades särskiltfrågan om stöd och hjälp till de blödarsjuka som smittats av HTLV-III-virus,Jag räknar med att det samarbete som har inletts med de blödarsjuka kommer attfortsätta . 2AGNE (); Jag ber att få tacka för svaret, Mina avsikter med interpellationen var två. Den ena varatt lyfta fram bristerna i de blödarsjukas grundtrygghet, den andra att belysadet utsatta läge de blödarsjuka och deras anhöriga drabbas av när de oförskylltsmittats av HTLV-III-virus eller kanske dött i aids. Min förhoppning var att svaret på min interpellationskulle stilla den oro dessa människor känner. Tyvärr ser jag svaret somalltför vagt för att kunna lugna. På en punkt ger svaret ett klart besked, nämligen att desom behandlas med blod och blodprodukter inom hälso- ochsjukvården inte längre behöver oroa sig för att få HTLV-III-smiffa, Den smittanär nu eliminerad, och det är positivt. Men de som råkat illa ut -och det är jufrämst dem det galler-hänvisar socialministern till läkemedelsförsäkringen ochdet samarbete som pågår mellan de blödarsjukas organisation och regeringensaidsdelegation. Detta hjälper dem föga, som jag ser det. Jag tycker det är välenkelt att skjuta ifrån sig samhällets ansvar pä det sättet. Som framgick av svaret pågår en prövning av frågan omersättning. Utgången vef vi således ingenting om. Är de drabbade infe nöjda, ärde hänvisade till överklagande och fortsatta processer. Det är fråga om enprövning från fall till fall, där det rör sig om att rota i enskildasförhållanden, som i de här fallen är särskilt känsliga. Eftersom dessa människor har drabbats i vården måstesamhället känna sitt ansvar, Defta betonas också i svaret. Men tar samhälletdet fulla ansvaret för det dessa människor blivit utsatta för? Jag tycker intedet. Skall det vara nödvändigt aff dessa stackars människor skall behövaprocessa sig fram fill en ersättning? Klarar de det? Är rättstryggheten för demså stark att de lyckas? Jag ifrågasätter starkt den saken. Jag tycker att samhället borde ta ett mera direkt ansvarför dessa människor, och jag vill därför precisera min frågeställning fillsocialministern sålunda: En klar förbättring skulle vara om man finge bortprocessandet och prövningen i varje enskilt fall och i stället kunde hitta mergenerella former för ersättning från läkemedelsförsäkringen fill de blödarsjukasom smittats av HTLV-III-virus, Avser socialministern att ta några initiativ iden riktningen? Även om man på detta sätt skulle nå en lösning pä fråganom en direkt ersättning för läkemedelsskadan, kvarstår fortfarande bristerna igrundtryggheten för de blödarsjuka. Grundtryggheten vid skador, olycksfall ochdödsfall är infe lika stark för de blödarsjuka som för alla andra. De blödarsjuka kan inte teckna livförsäkringar utanförbehåll, som andra kan. För att fä teckna livförsäkring krävs friskintyg frånläkare. Det kan inte en blödarsjuk få utan vidare. Skall han teckna livförsäkringundantas ersättning för skador som kan vållas av blödarsjukan. Det här förhållandet accentuerades särskilt i samband medatt aidssjukdo-men kom, De blödarsjuka som oförskyllt drabbats av aids genomsjukvärden och deras anhöriga blir på det här sättet dubbelt utsatta. Det ärinfe nog med Om vissa ersättningsfrågor för aidssmittade Om vissa ersättningsfrågor för aidssmittade att de oförskylltfår en livsfarlig sjukdom - de har heller inte samma grundtrygghet som viandra. Ett dödsfall kan innebära ekonomisk ruin. Rör det sig omen småföretagare har företaget kanske länge lidit skada och vederbörandesekonomi undergrävts, därför att garderingar inte kunnat göras genom vare sigkollektiva eller enskilda försäkringar. På den här punkten sägs ingenfing i sv.aret. Jag villdärför precisera mig även här: Vad vill socialministern göra för att täppa igenden lucka i grundtryggheten för de blödarsjuka som finns, eftersom de i daginte kan teckna egna försäkringar? Låt mig först säga attläkemedelsförsäkringen, som infördes av den borgerliga regeringen, gäller allaskador på grund av läkemedel. Den gäller alltså inte bara när man blir smittadav HTLV-III-virus, Försäkringen tillkom 1978, Vi har inte funnitanledning att ompröva den - den har i stort sett fungerat bra, I förhandlingar som pågår diskuteras frågan omersättning till den här kategorin människor. Det kan vara möjligt beträffandeall verksamhet som regering och riksdag initierar att man får göra översyneroch justeringar. Men i detta fall är det inte aktuellt just . När det gäller blödarsjukas situation vill jag säga att vihar tagit den på stort allvar inom departementet och AlDS-delegationen, Infeminst har i samråd med de blödarsjukas förening sammanställtett omfattande program för åtgärder. Det sker i kontakt med Landstingsförbundetoch statens bakteriologiska laboratorium. Man förbereder olika ätgärder, I alltdetta arbete är de blödarsjukas förening med. Jag vill hävda att vi serallvarligt på spridning av aidssmifta över huvud taget, kanske i synnerhet närdet gäller blödarsjuka. 4AGNE (): Jag noterar naturligtvis vad socialministernsäger om att regeringen ser allvarligt på den situation som har uppstått fördessa människor. Hennes uttalande är naturligtvis positivt. Jag kan intyga att de blödarsjuka är mycket utsatta när deråkar ut för defta problem, som de egenfligen inte alls själva är vållande tillutan som de får genom samhällets sjukvårdsorganisation. Det är helt klart att läkemedelsförsäkringen skall gällaalla läkemedelsskador. Jag ser också läkemedelsförsäkringen som en positivskyddsåtgärd. Men detta är ett så speciellt fall. Eftersom man ännu infe kommit fram till någon lösning ifråga om läkemedelsförsäkringen, kan frågan inte få vänta , I harman t, ex, kommit betydligt längre. Där behöver man nu inte pröva varje enskiltfall, utan där kan man hitta generella lösningar beträffande ersättningen. Jag konstaterar således att socialministern och regeringenpå den här punkten infe är beredd att svara upp till den allvarliga syn på dehär frågorna som man uttalar att man har. Det beklagar jag. När detgäller grundtrygghetsfrägan fick jag inte någon kommentar beträffandemin preciserade fråga. Det kan väl inte vara så att just den här kategorinmänniskor, bara därför att de har denna sjukdom, skall ha en brist i detgrundtrygghetsskydd som alla andra har och just på grund av denna brist räkasärskilt illa ut, orsakat av samhällets sjukvårdsapparat? Hade de haftmöjlighet att teckna enskild försäkring, skulle det i denna situation ändå hakunnat vara till någon tröst för dem i bedrövelsen. Jag har förstått attregeringen fortfarande inte är beredd att göra någonting på denna punkt. Jag vill bestämt vända mig emot att regeringen inte ser allvarligt på frågorna när det gäller attförsöka förhindra spridningen av HTLV-III-virus och att vidta åtgärder motsjukdomen aids. Jag hävdar att är det land i världen som har den kanskehögsta beredskapen och mest arbete på gång för att hindra smittspridningen.Epidemin är redan här, men vi vidtar alla tänkbara åtgärder för att hindrasmittspridningen. Vi har en offentlig hälso- och sjukvård som täcker helalandet och en socialtjänst i alla kommuner, Eff land med denna struktur, omnågot, skall ha goda möjligheter att hindra att smittan sprids. Vi har också enaidsdelegation, där samtliga politiska partier numera är representerade, ochvi arbetar intensivt med olika frågor. Vi följer kontinuerligt utvecklingen. Under hand som detkan uppstå situationer där det fordras lagstiftning eller andra åtgärder kommervi att lägga fram förslag om förändringar, 6 (): Om nu regeringen, socialministern, serallvarligt på problemet, varför är inte regeringen dä beredd att pröva en mergenerell ersättning, som kan betalas ut snabbare fill dem som drabbas, för attom möjligt lindra den katastrof som de råkar ut för? Varför är inte regeringendä beredd att stärka grundtryggheten också för de blödarsjuka? Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på interpellation 1985/86:125 om för socialbidrag har frågat mig vilkenkonsumtion som för socialbidrag ger kostnadstäckning för. Till skillnad från t, ex, socialförsäkringssystemet byggersocialbidraget på en individuell behovsbedömning. Liksom i tidigarelagsfiffning utgör socialbidrag det sista skyddsnätet för människor iekonomiska svårigheter. Om vi jämför fidigare lagstiftning medsocialtjänstlagen, kan vi t, ex. se hur lagstiftarnas växande ambitioneråterspeglas i språkbruket i och med den generellt höjda standarden ochvälfärdssamhällets utveckling. fatfigvårdslag falas det om"nödtorftigt underhåll", faftigvårdslag Prot.1985/86:92 om "erforderligt underhåll" och socialhjälpslagom "livsuppehäl- 'e". I socialtjänstlagen 1982används uttrycket "skälig levnadsnivå". Om för social bidrag Enligt socialtjänstlagen (1980:620) har socialnämnden attsvara för bl. a. ekonomisk hjälp och annat bistånd till familjer och enskildasom behöver det. Rätfen till bistånd regleras i socialtjänstlagens 6 §. Den somhar rätt fill bistånd för sin försörjning och livsföring i övrigt skalltillförsäkras en skälig levnadsnivå, och biståndet skall utformas så att detstärker hans resurser att leva ett självständigt liv. Socialbidrag är en formav sådant bistånd. För bedömningen av begreppet "skäliglevnadsnivå" finns vissa riktlinjer, bl, a, i socialtjänsfproposifionen(prop, 1979/80:1), Där anges att socialbidraget bör svara inte enbart förgrundläggande behov i fråga om mat, dryck, kläder och bostad inkl, elström ochuppvärmningskosfnader. Det bör även täcka andra hushållsutgifter för t, ex,tvätt och rengöring, olika förbrukningsartiklar liksom försäkringar. Vissabehov av förströelse, rekreation och kommunikation, innefattande löpandekostnader för telefon, TV-licenser, dagstidningar, vissa resor etc. skall ocksåtillgodoses. Vidare bör hjälpen täcka personliga utgifter för hygien,fritidssysselsättningar och sociala kontakter. Hänsyn skall också tas tillfördyrade levnadskostnader på grund av arbete, t, ex, barnomsorgsavgifter,arbetsresor och fackföreningsavgifter, samt särskilt kosthåll. Behövlig hemutrustning hör också enligt proposifionen tillden standard som socialbidraget bör garantera. Vad som skall anses behövligtkan varken i fråga om hemutrusfning eller i fråga om annat fastställasgenerellt för alla. Bedömningen måste i stort anpassas efter den allmännastandardutvecklingen i samhället, I socialtjänstpropositionen behandlas användningen av s,k, bruftonormer som grund för bedömningen av bidragsbehovet i det enskildafallet. Genom sådana normer tillförsäkras den som behöver bistånd en visslevnadsstandard utan att varje behov prövas vart för sig. Den enskilde fårdärigenom lättare att bedöma om han i en viss situation kan få dettagrundläggande bistånd eller inte. Han får också en viss frihet att inom den ramför hushållsbudgeten som normerna sätter disponera socialbidraget pii det sättsom passar honom bäst. Ytterst ankommer det på de tillämpande myndigheterna ochdomstolarna att precisera begreppet "skälig levnadsnivå", I dettahänseende är bl, a, att uppmärksamma två domar från regeringsrättengällande socialbidrag, I domarna sägs bl, a, följande: "Det torde med skäl kunna hävdas att en bidragsnormsom ligger under existensminimum normalt inte kan anses tillförsäkra denenskilde en skälig levnadsnivå, normalbelopp förexistensminimum vid inkomsttaxering, som omfattar alla vanligalevnadsomkostnader utom bostadskostnad, bör därför kunna vara en utgångspunktvid bedömningen av vad som kan anses vara en skälig levnadsnivå vidtillämpningen av 6 § socialtjänstlagen. En viss ytterligare vägledning vidbedömningen kan hämtas i hushållsbudgetar, vilka genomMeddelandeblad nr 12/82 av överlämnats till socialnämnderna somhjälpmedel vid beräkning av normer för socialbidrag," I socialtjänstpropositionen förordades att socialstyrelsenefter samråd med 78 skulleutforma allmänna råd om socialfjänstla- genstillämpning bl, a, för aff motverka alltför stora skillnader i normnivåerna.Sådana allmänna råd är utarbetade. Där har man bl, a, utvecklatvägledande synpunkter kring begreppet "skälig levnadsnivå" liksombeträffande bruttonormsystemet. Den modell för brutfonormsystem som de allmänna rådenredovisar bygger på beräkningar av skäliga kostnader för deolika delposter som finns uppräknade i socialtjänsfproposifionen, I princip föreligger inga större skillnader mellanriksskatteverkets normalbelopp för existensminimum och konsumentverketshushållsbudgetberäk-ningar. Man kan säga att skillnaden ligger i att enligtkonsumentverkets beräkningar posten "Möbler, husgeråd, TV, radiom,m," inkluderas i bruffonormen, medan existensminimum förutsättersärskild prövning vad gäller den posten. Om det är på det sättet i kommunenatt mer omfattande hemutrusfning liksom ersättning av förslitna kapitalvarorinte ingår i , kommer man till eff resultat som i kronor ochi""procent av basbeloppet motsvarar normalbeloppef förexistensminimum. Men dä bör också den hjälpsökande informeras om att han ellerhon kan ansöka om socialbidrag till dessa behov särskilt och att kostnadernaför detta beräknas utanför . Om det däremot är så att kommunen vill räknain budgetposten "Möbler, husgeråd, TV, radio m, m," i ochutgår frän att den enskilde själv får avgöra i vilka former han skalltillgodose sädana behov, bör kommunens bruttonorm i kronor och i procent avbasbeloppet motsvaras av beräkningar. Det är viktigt att poängtera att rätten till socialhjälpalltid skall prövas individuellt. Socialbidragsnormer är i grunden endastvägledande och skall ses som ett hjälpmedel som aldrig fär tillämpas rigoröstnär det gäller att bestämma rätfen till bistånd. Den enskildes situafion kanmotivera såväl lägre som högre bidragsbelopp än vad de av kommunen antagnanormerna anger. 8RUNE (): Jag ber att få tacka socialministern för svaret. Vi har ju haft en diskussion omexistensminimum, socialhjälpsnormer m, m. Jag har ibland mött frågan: Vad ingåregenfligen i dessa normer? Jag har också mött påståendet att .vi polifiker haröverlåtit fill domstolarna att fastställa vad som är skälig levnadsnivå.Eftersom domstolarna har fattat dessa beslut har man frågat sig: Vart tog denkommunala kompetensen vägen? Jag tycker att svaret på min interpellation varvärdefullt. Där säger socialministern att normalbelopp förexistensminimum vid inkomsttaxering, som omfattar alla vanligalevnadsomkostnader utom bostadskostnad, bör kunna vara en utgångspunkt vidbedömningen av vad som kan anses vara en skälig levnadsnivå vid tillämpningenav 6 § socialtjänstlagen. Det är domstolarna som uttalat detta. Socialministern säger vidare i svaret: "I principföreligger inga större skillnader mellan normalbelopp förexistensminimum och konsumentverkefs hushällsbudgefberäkningar." Jag harfått uppgifter från socialförvaltningar om att det faktiskt skiljer ca 300 kr.per månad mellan riksskatteverketsberäkning av existensminimum och de normer som bl. a. harrekommenderat. Enligt uppgifter som jag fått förhäller det sig så aff närkommuner fastställer ett normbelopp - det kan överensstämma medriksskatteverkets beräkningar men också ligga under dessa- är det i regel intedet belopp som vederbörande socialhjälpstagare fär, eftersom därtill kommer denindividuella prövningen, som ju socialministern här har framhållit såsom mycketviktig. Då kommer beloppet aff se helt annorlunda ut. I sista delen av sitt svar poängterar socialministern hurviktigt det är att rätten fill socialhjälp alltid prövas individuellt. Då blirfrågan: Hur kan man då ha underlag för påståendet att bidragsbeloppen i ettstort antal kommuner ligger under socialhjälpsnivån? Jag vill inte påstå annatän att det finns kommuner där beloppen ligger under normerna. Beloppet kanligga under gränsen, om man far hänsyn bara fill den norm som kommunen harfastställt. Men om man vid prövningen verkligen far hänsyn till den enskildesbehov, kommer beloppet att ligga på en helt annan nivå. Jag tror att det nu råder något av virrvarr när det gällerhandläggningen av socialhjälpsärenden och tillämpningen av reglerna. Jag harvarit i kontakt med flera socialförvaltningar, och man tycker att det ärbesvärligt. Man har dels beräkning av normalbelopp förexistensminimum, dels de normer som har rekommenderats och som även domstolarnautgått ifrån. Pä mänga andra områden där lagstiftningen har prövats harman ju kommit underfund med vissa brister och då tittat på detta och ändrat detsom varit fel. Vi har sett en del av verkningarna av tillämpningen avsocialtjänstlagen, och jag ifrågasätter om det kanske inte är tid att nu göraen översyn. Eller är det så, socialministern, att den socialberedning som ärtillsatt har att se över även det här? Jag är inte medveten om hur detförhäller sig med den saken. För att få ordning på det här behövs litet bättreriktlinjer, och jag tror att det skulle hälsas välkommet av mångasocialförvaltningar och av de tjänstemän som jobbar med dessa svära frågor omvi fick en översyn och klarare riktlinjer. vef lika väl som jag ochriksdagens ledamöter att socialtjänstlagen är en ramlag. Vi har ju mer och mergått över till ramlagar som inte detaljreglerar hur kommuner, landsting osv.skall handlägga olika frågor. Den här lagen är ju ändå en ny lag-den trädde ikraft . När det gäller de allmänna råden frän villjag framhålla att dessa har utarbetats av i samråd medKommunförbundet. Sä sent som 1985 fastställde itian riktlinjerna försocialbidragen. Det tar naturligtvis litet fid att åstadkomma en praxis ienlighet med de allmänna råden. Enligt de direktiv som gäller för socialberedningen hardenna infe att explicit se över hela socialtjänstlagen. Det står att man skallse över socialtjänstreformen. a. nämns LVU och LVM. Jag tror dock att manmåste låta socialtjänstlagen verka en fid, innan man bestämmer sig för att göranågra större förändringar i denna. inte menaratt vi skall gå ifrån ramlagsmodellen och att i detalj skall reglerahur kommunerna skall sköta sin verksamhet. säger att det skiljer mellan ohkarekommendafioner i detta sammanhang. Då vill jag säga att jag tror att det kanbero på om kommunerna följer en s, k, nettonorm eller om de följerbruttonormen. Det har ju blivit allt vanligare att kommunerna går över till dets, k. bruttonorms-systemet. Bruttonormen innefattar dä alla kostnader som kanhänföras fill "skälig levnadsnivå", utan att man skall behöva göraenskilda bedömningar och utredningar för varje delbehov. Vidare tror jag att man kan säga att det är förenligt medsocialtjänstlagens intentioner att bruttonormssystemet fillämpas. Fortfarandefillämpas därvidlag s. k, netfonormer, som endast omfattar mat och denödvändigaste förbrukningsvarorna, I övrigt får man ange de fakfiskakostnaderna, varefter medel beviljas med hänsyn till de särskilda behoven. Jag tror att vi bör avvakta när det gäller tillämpningen -vi har ju allmänna råd beträffande socialbidragen - innan vi lagstiftningsvägenvidtar andra åtgärder. Om åtgärder för att stoppa viss tekoimport 10 (): Jag var ju med när frågan omsocialtjänstlagen behandlades i utskottet, och jag ansåg att det var en storfördel att ha en ramlag. Men i många kommuner menar de som sysslar med sådanahär frågor att kommunerna inte.har så stor frihet längre i och med att domstolarnafattar sina beslut och även har fastställt normerna i detta sammanhang. Om det sedan skall vara en individuell prövning - en saksom socialministern starkt poängterar - måste man ju fastsfälla vilken nivåman skall utgå från. Jag vidhåller vad jag fidigare har sagt, nämligen att jagtror att det är viktigt att vi ser över även dessa frågor för att få en bättresamordning och för att fä bort litet av den irritation och de svårigheter sommänga socialtjänstemän menar att det nuvarande systemet har fört medsig. Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på interpellation 1985/86:114 om åtgärder för att stoppa viss tekoimport har frågat mig dels omregeringen kan redovisa i vilken utsträckning de svenska importörerna avtextil- och konfekfionsvaror far hem varor från producenter som utnyttjarbarnarbetare, dels om jag är beredd att i likhet med den norskehandelsministern vidta åtgärder för att stoppa sådan tekoimporf. Regeringen tar starkt avstånd frän utnyttjandet avbarnarbetskraft i alla dess former. Den hänsynslösa exploateringen av barn iproduktionen hämmar deras utveckling. De slits ned fysiskt och psykiskt, ochskolgången förhindras, har aktivt engagerat sig för att deinternationella handelsavtalen även inbegriper sociala förhållanden. 6 protokoll 1985/86:88- 92 Om åtgärder för att stoppa viss tekoimport undersöktesfrån svensk sida förutsättningarna för en s, k, socialklausul i , Denna typav engagemang är eff naturligt inslag i svensk handelspo-lifik. Frågan om socialklausuler har varit föremål för eninterdeparte-mental utredning.