prot · G90993 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:93 1 § Förslag om ny statsminister Det vid kammarens sammanträde avgivnaförslaget att till ny statsminister skall utse statsrådet har bordlagts två gånger. prövning av förslaget kan skeantingen eller vid ett följande sammanträde. Kammaren beslöt aff pröva förslagetom ny statsminister vid dagens sammanträde. Sedan talmannen erinrat om attförslag om ny statsminister skulle prövas av genom omröstning,upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som godkänner förslaget att till ny statsministerutses statsrådet den det ejvill röstar nej. Röstar merän hälften av ledamöter nej har förkastat Den genom rösträkning företagna omröstningen gav följanderesultat: hade alltså godkänttalmannens förslag och utsett statsrådet till statsminister. 2 § Val av ombud och suppleanter i Europarådetsparlamentariska (rådgivande) församling Företogs val av sex ombud och sexsuppleanter i parlamentariska (rådgivande) församling. 2STIG ALEMYR (s); Valberedningen har enhälligt godkäntgemensamma listor för val av ombud och suppleanter i Europarådetsparlamentariska (rådgivande) församling. I egenskap av ordförande i valberedningen ber jag att fillherr falmannen få överlämna de gemensamma listorna. De för ifrågavarande val avlämnadegemensamma listorna upplästes av falmannen och godkändes av kammaren, varvidbefanns att följande personer, vilkas namn i här angiven ordning upptagits pålistorna, valts för tiden från öppnandet av den parlamentariska församlingensnästa ordinarie möte till öppnandet av församlingens ordinarie möte är 1989: SfigAlemyr (s) () () () DanielTarschys (fp) Berfil Fiskesjö (c) suppleanter () Anifa ()() () () () 3 § Fyllnadsval till utskott Företogs val av en suppleant iutrikesutskottet och en suppleant i socialutskottet. Enligt ett till kammaren inkommet profokollsufdrag harvalberedningen enhälligt föreslagit till suppleant iufrikesutskottet och fill suppleant i socialutskottet. suppleant i utrikesutskottet () suppleant i socialutskottet () 4 §Föredrogs och hänvisades Proposifionerna 1985/86:117till utbildningsutskottet /86:120 fill näringsutskoftet /86:121 tilllagutskottet /86:124 till finansutskottet /86:127 fill näringsutskoftet1985/86:130 fill skatteutskottet /86:135 fill socialutskottet 1985/86:137Bil. 1 i hemsfällan punkterna 3 och 5 samt Bil, 2 tillsocialförsäkringsufskottet i övrigt till socialutskottet /86:140 fillskaffeufskoffet Förste vice talmannen överfog ledningen av kammarensförhandlingar. Föredrogs finansutskottetsbetänkande /86:10 om riktlinjer för den ekonomiska politiken och förbudgetregleringen m,m, (prop, 1985/86:100 delvis). 4 (): Först vill jag, även om den bakomliggande orsaken ärtragisk, hälsa välkommen som statsminister. Att vi moderaternyss lade ner våra röster berodde naturligtvis på att en ja-röst skulle hainneburit att vi tog på oss ett ansvar för att skydda regeringen och iförväg utlovade stöd för de förslag som den kan komma att lägga fram. Sä långtkan vi knappast gä i vår välvilja, Aff vi förfor på samma sätt som när OlofPalme blev vald 1982 och alltså inte röstade nej sammanhänger med att vi irådande parlamentariska läge inte kan invända mot talmannens förslag till nystatsminister. Vi kommer liksom tidigare att underkasta regeringens propositioneren saklig prövning för att sedan stödja det vi finner vara godtagbart och framföraalternafiv där sådana framstår som befogade. Det är såvi gått till väga vid behandlingen av årets finansplan. De ekonomiska utsikterna ter sig nu betydligt ljusare än ijanuari, dä regeringen lade fram sin budgetproposition och oppositionsparfiernafärdigställde sina partimotioner. Detta beror naturligtvis på nedgången idollarkursen men framför allt på oljeprisfallet, som gynnar flertaleteuropeiska länder och stimulerar världsekonomin i stort, Pä samma sätt somoljeprischockerna under 1970-falet innebar eff slags skaftehöjningar, riktadeav OPEC mot främst industriländerna, fungerar det stora fallet i oljeprisernasom en skaftesänkning och en standardhöjning för oljeimporterande nationer, I finansutskottet är vi ense om att den internationella utvecklingenbör ge någon halvprocents större tillväxt, en långsammare prisstegringoch en förbättrad utrikesbalans. Men likadana förändringar fill det bättre kan påräknas iandra, jämförbara länder, I relativ bemärkelse kvarstår problem. Viförblir jumbo i fillväxfligan . Trots finansplanens antagande om nollavtalfår vi en snabbare kostnadsutveckling än viktiga konkurrentländer och därmeden försämring av vår konkurrenskraft. En aktuell påminnelse om att allt inte är frid och fröjdär inflationssiffran . Under denna enda månad steg priserna meddrygt I %, Uppgången i nettoprisindex var ännu större, vilket visar att denunderliggande inflationstakten i är avsevärt högre än ivär omvärld, träffade jag i , som ärchefekonom vid en av fyra storbanker. Han utvecklade däsynpunkter, som tidigare kortfattat redovisats i svenska tidningsintervjuer förnågra veckor sedan. Enligt hans mening är det vikfigt att komma ihåg attoljeprisfallet är en engångsföreteelse. Det skjuter konjunkturavmattningenframåt i tiden men avhjälper infe några långsiktiga problem. Med deförutsättningar som råder för räknar denne internationelle bankekonommed aff vi även i fortsättningen får en långsammare tillväxt än genomsnittetför andra industriländer. Formerna för lönebildning medför en snabbareinflationstakt och därmed återkommande påfrestningar på bytesbalansen, vilketleder till att kronans värde pä måste falla. I en gemensam reservafion framhåller finansutskottetsborgerliga ledamöter som den avgörande svagheten i regeringens politik att desenaste årens konjunkturuppgång inte har utnyttjats för att ta itu medstrukturproblemen i den svenska ekonomin. Vi anser att det nu är hög tid attsätta tillväxten i centrum för den ekonomiska utvecklingen. De många besvärligatillväxthindren måste undanröjas. Vi ser det ingalunda som omöjligt aff genomen förbättring av marknadssystemets funktionssätt lyfta tillväxttakten avsevärtöver det tväprocenfsnivå, som regeringen tyvärr tycks hagodtagit som ett maximum. Men medan vi svenskar borde satsa pä fillväxt, som kan geförbättringar åt alla, ägnar vi oss i stället åt att diskuterafördelningspolitik. Det sker nu i anslutning till avtalsrörelsen, där snart nogalla grupper anser sig låg- eller felavlönade och för fram yrkanden som gårlångt utöver vad landets konkurrenskraft tål. Det är i och för sig inte underligt att människor reagerarmot att deras marginaler krymper. Vi moderater beskrev tidigt detta fenomen som"den nya fattigdomen". Den tar sig uttryck i ett starkt minskande,numera negafivt, hushållssparande och ett snabbt växande antalsocialhjälpstagare. Det är naturligtvis alldeles orimligt att i det rikaSverige en vanlig löntagare inte skall kunna försörja sin familj med sina egnaarbetsinkomster. Inget krav har pä senare fid sä snabbt vunnit allmänanslutning som den moderata parollen från valrörelsen "Man skall kunnaleva på sin lön! Men de snäva marginalerna gäller inte bara ekonomi. Ävenindividens utrymme för självständigt handlande minskas successivt genom att detallmänna alltmer griper in med förbud och föreskrifter i människornas liv. Detär som sagt inte underligt att vi fått en folklig revolt mot följderna avregeringens högskattepolifik och regleringsiver. De problem människor nu upplever går infe att fördelaeller förhandla bort. De kan endast avhjälpas genom att vi politiker läggerband pä vår lust att styraoch ställa och i stället frigör de fillväxtskapande och välståndsbildandekrafterna i värt land i form av individer och företag som vill arbeta och satsaför framtiden. Frän har finansutskottet övertagitriksdagens lönedelegations uppgifter i samband med statligaavtalsförhandlingar. Vi hade för någon tid sedan en första överläggning medstatsrådet , Å, , I utskottsbetänkandet har desocialdemokrafiska och borgerliga ledamöterna enats kring vissa utgångspunkterför den stafliga lönerörelsen, som bl, a, går tillbaka pä beslut ihöstas om den statliga personalpolitiken. Det sades där att storalöneskillnader skall undvikas för arbetstagare med likvärdiga arbeten inomolika arbetsmarknadssektorer, att en statlig arbetsgivare måste utgå frånverksamhetsinfresset och behovet av en ändamålsenlig personalförsörjning samtatt lönesystemet skall främja flexibilitet, decentralisering och delegering.Strävan är att ge de enskilda myndigheterna större frihet aff besluta ilönefrågor inom givna ekonomiska ramar. Enligt min mening bör regeringen istället för att i alla sammanhang predika den centrala samordningensvälsignelse medverka till att detta synsätt, som gemensamt uttrycks avborgerliga och socialdemokratiska ledamöter här i , sprids till andraavtalssektorer. Det står nu alldeles klart att det infe går att framkallaåterhållsamhet i lönerörelserna med hjälp av allsköns vinsfreducerande ingrepp,alltifrån löntagarfonder över förnyelsefonder fill exporfdepositioner. Vimoderater förordar i skilda reservationer att dessa påfund skall avskaffaseller åtminstone göras sä litet styrande som möjligt, I går presenterade regeringen en rad skafteförslag.Erfarenheterna av socialdemokrafiska skatteomläggningar är dystra, Uflovadeinkomstskaftesänkningar från den underbara natten förvandlades snabbt tillskatteskärpningar med hjälp av ofullständigt öch sedan borttagetinflationsskydd. Sä kommer det aff bli även denna gäng, om socialdemokraternaskulle lyckas genomdriva sina planer. Kostnaden för förändringen av de statliga skattesatsernauppges vara , Men hänsyn har då infe tagitstill inflationen. Om vi antar att prisnivån de kommande två åren stiger medsammanlagt , medför det uteblivna inflationsskyddet en skattehöjning mednära 6 miljarder, Därfill kommer andra skattehöjningar, när man nu tar bortvissa regler som en gång infördes för aff dämpa effekten avavdragsbegränsningen. Räknar man in även de åtgärder som genomförs för attfinansiera höjda barnbidrag, blir det sammanlagt skattehöjningar pä 8,5miljarder- aff ställa mot en statlig inkomstskattesänkning på 2,5 miljarder ochen skattesänkning på 4 miljarder. Sammantaget blir det enskatteskärpning med 2 miljarder. Ni socialdemokrater kan verkligen konsten attsänka skatten så att den stiger. När jag drar slutsatsen att det samlade skaffeuffagefkommer aff växa, har jag ändå infe beaktat att socialdemokraterna vill införaen ny pensionsskatt, den s, k, realränteskatfen, och säkert avser att höjarader av punktskatter . Regeringens tal om oförändratskaftetryck låter alltmer ihåligt. Gårdagensskafteutspel innebär att regeringen nu klargör att den inte är beredd attunder innevarande mandatperiod genomföra de förändringar som är nödvändiga föratt få bukt med den snabba lönekostnadsutvecklingen och höja tillväxttakten.Regeringen missar därmed chansen att genom en dynamisk skattepolitik få fart päSverige, Hur kan finansministern tro att gårdagens skatteförslag skall dämpalönekraven, när skattetrycket faktiskt höjs? Inför de familjepolitiska förhandlingarna gjorde vimoderater på ett fidigt stadium klart att vi inte kan ställa oss bakom en ökadrundgång av skatter och bidrag. Men regeringen trampar oförfärat på. ha stöd för en höjd oljeskaft. Det kanske kan förefalla som omoljeprisfallet skapar utrymme för ökad beskattning. Men en sådan åtgärd höjerkostnadsnivån och inflafions-takfen jämfört med andra länder. Det finns ingetsom säger att denna skänk från OPEC nödvändigtvis skall tas orn hand av staten.Bäst vore om utrymmet kunde utnyttjas för att sfimulera till ett ökat privatsparande. Omsättningsskatten på aktiehandel fördubblas och utvidgastill andra värdepapper. Beslutet har med rätta framkallat skarpa reaktioner.Det ger inte löntagarna ökat förhandlingsutrymme, ökat löneutrymme, att köp ochförsäljning på fondbörsen fördyras. Åtgärden slår mot vårt mest produktivasparande. Men framför allt slår den med förödande kraft mot förtroendetför politiker. Här har finansministern och andra framstående regeringsföreträdaregång på gång sagt att en sådan skattehöjning inte skulle gynna löntagarna utantvärtom försämra för oss alla. Ändå faller man till föga för vad i ett avslöjande reportage kallar "de fyras gäng" iLO-toppen, har verkligen ingen anledning att sätta sig pånågra höga hästar när det gäller börsefik! Om nu de utländska placerarna skulle dra sig tillbaka frånden svenska aktiemarknaden, ligger skulden främst i socialdemokraternas bristpå förståelse för behovet av stabila spelregler. Inget framkallar spekulativryckighet så mycket som tvära kast och bristande uppriktighet i det polifiskabeslufsfaf fandef, Finansministern fär verkligen skylla sig själv om hantvingas ersätta den billiga kapitalimport på ca som detutländska aktieägandet inneburit med en staflig utlandsupplåning till betydligthögre kostnader. I en gemensam reservation begär finansutskottefsborgerliga ledamöter omedelbara lättnader i valutaregleringen med sikte på enfullständig avveckling. Denna fråga är viktigare än vad man kanske fidigareföreställt sig. Många av de ekonomiska problem vi brottas med bottnar ivåra försök att finansiellt isolera oss frän omvärlden. Tillsammans med de högaskatterna låser valutaregleringen in pengar i existerande företag. Dessa lockasdärmed fill ej fullt motiverade investeringar. Eller också används pengarna föratt köpa upp andra företag, vilket leder fill dagsaktuella fenomen somkorsägande och klippekonomi, är faktiskt det land som har flest undantag fränOECD:s kapitalliberaliseringsstadga, I jämförbara länder pågår nu en avvecklingav olika hinder för kapitalrörelser över gränserna. Det ligger nära till handsatt peka pä exemplet , där valutaregleringens successiva borttagandevarit ett viktigt led i ansträngningarna aff återställa balansen. möjligt fördanska företag att ta upp lån utomlands och för danskar aff köpa utländskavärdepapper. Dessutom får valutautlänningar förvärva danska statsobligationer,vilket medverkat till att räntenivån under regeringen mer änhalverats. Dessa åtgärder i förening med anslutning till deteuropeiska monetära systemet, EMS, har stärkt tilltron till den danska kronan. Mot bakgrund av utvecklingen utomlands framgårvalutakommifténs förslag frän som en besvikelse. Kommitténssocialistiska hälft bestämde med ordförandens ufslagsrösf att en mer omfattandeavreglering mäste anstå tills balansen återställts i ekonomi och vihar uppnått ett stabilt överskott i våra utrikes betalningar. Övriga sexledamöter från borgerliga partier och näringslivet hävdade däremot, att det vardags att avveckla valutaregleringen, även om genomförandet kunde skesuccessivt. Dessa båda ståndpunkter avspeglar skilda synsätt påvalutaregleringens roll och värde. De som vill behålla regleringen tror sigdärigenom kunna bevara en ekonomisk-politisk handlingsfrihet. Men vårt åtagandeatt hålla en fast valutakurs innebär i sig att vi på förhand avsagt ossfriheten att föra en avvikande ekonomisk politik, som exempelvis skulle kunnamedföra en snabbare kostnadsutveckling här än i andra länder. Argumenten föratt avveckla valufaregleringen är bl, a, att den infe längre är effektiv, attden medför betydande kostnader och att skulle klara sig bättre utandenna form av marknadsstörning. Det skulle utan tvivel skänka större tilltrofill vår beslutsamhet att undvika kommande devalveringar, om vi avstod frän attförsöka upprätthålla en valutapolitisk avskärmning från omvärlden. föreslog kreditpolitiska utredningen enomfattande avreglering inom sitt område. Betänkandet föranledde aldrigproposifion, men i praktiken har genomfört praktiskt taget alla dessförslag. kvarstår endast placeringsplikfen för vissa försäkringsinsfifut,vars avskaffande vi moderater förordar i en särskild reservation. Det finns nugoda skäl för att förfara på motsvarande sätt vad beträffarvalutapolitiken, vilket alltså vi frän borgerligt håll vill geriksbanksfullmäktige till känna. Det moderata budgetalternativet återfinns ireservafion 17. Enligt vår mening har finanspolitiken varit för svag,vilket bl. a. lett till en internationellt sett hög räntenivå. Regeringenbetonar visserligen i finansplanen vikten av åtstramning, men den blir intetillräcklig och framför allt görs infe de offentliga utgiftsminskningarna såstora att de skapar utrymme för de skattesänkningar som krävs för återställdbalans och tillväxt. Målet bör vara att avveckla det strukturella underskottetinom den offentliga sektorn, som utgiftsnivån och skattetrycketsänks. Däremot finns det ingen anledning att sträva efter eff långsiktigtöverskott i den totala offentliga sektorn. Det sparande och den kapitalbildningsom är nödvändig för näringslivets behov bör i stället ske i företag ochhushåll. Det moderata budgetalternativet ger ett saido som är nära8 miljarder lägre än regeringens. Ungefär hälften därav härrör frånutförsäljning av statliga företag och andra tillgångar. Vi godtar huvuddelen avde utgiftsminskningar som regeringen föreslår och förordar alltså ytterligareåtgärder av liknande slag. Eftersom vi ser det som angeläget att hushållensresurser i Prot.1985/86:93 större utsträckning består av arbetsinkomster och mindre av bidragfrän stat och kommun, är tonvikten lagd påbesparingar som inte direkt minskar ~ ~ hushållens köpkraft. Vår avvägningmellan besparingar och skattesänkning- ar innebäri själva verket att hushållens ekonomiska situafion förbättras. Vi vidhåller vår uppfattning aff i en situation där statenhar stora underskott och skulder, medan kommunerna i allmänhet har det gottställt, finns det anledning att skära ned statsbidragen fill kommunerna. Trotsall den kritik som socialdemokraterna riktade mot oss på denna punkt i densenaste valrörelsen, har regeringen nu slagit in pä samma linje. Men det hargått så fort i svängarna att man infe hunnit med att ta fram alla sinabesparingsförslag, utan fortsättning utlovas i kompletteringspropositionen. Påsedvanligt sätt försvårar defta dröjsmål det kommunala arbetet. Den av densocialdemokratiska regeringen tillämpade taktiken att successivt och isvåröverskådliga former genomföra de finansiella indragningar från kommunernasom de nu till slut ändå erkänner är befogade och motiverade skapar storaproblem för den kommunala verksamheten. Vi har från moderat håll varitangelägna om att presentera alla förslag redan vid årets böljan, så att deskulle kunna beaktas i det kommunala budgetarbetet med sikte på1987. För att försäkra oss om att de minskade statsbidragen tillkommunerna infe föranleder skattehöjningar i syfte aff hålla volymexpansionenuppe föreslär vi i en särskild reservation lagstiftning om kommunaltskattestopp. Vi menar också att när nu regeringen valt metoden att skära ned despecialdestinerade statsbidragen, borde det vara angeläget att utveckla enförenklad bidragsmodell, där ett så stort antal specialdestinerade statsbidragsom möjligt sammanförs till ett allmänt bidrag, vilket sedan successivt kanreduceras kommande år. En utredning i defta syfte bör skyndsamt genomföras, såatt ett nytt system kan tillämpas redan frän 1988, Regeringens förslag frän i går att höja grundavdraget medgenomslag för kommunerna redan från nästa är innebär för deras del ettintäkfsbortfall på ca 2,4 miljarder och ytterligare 1,6 miljarder ,Sammantaget med regeringens andra åtgärder betyder detta t, o, m, en störreneddragning för kommuner och landsting än vad vi moderater förordat - och somman fidigare kritiserat så kraftigt. Får jag fråga: Skäms inte finansministern,när han tänker på vad som från socialdemokratiskt häll i valrörelsen sades omdet moderata hotet mot välfärden i form av färdtjänst och knatfeidrott? Storleken pä de moderata besparingarna gör det möjligt föross att sänka skatterna med , sombudgetunderskottet alltså minskas. Målet bör vara att reducera skattetrycketmed - en procentenhet omåret. Vi vill ha marginalskaft i de inkomstskikt där regeringen nuföreslår 50, I högre inkomstskikt föreslär vi marginalskatter som ligger 5-15procentenheter lägre än regeringens. Barnfamiljerna bör få en skaftesänkningpä , per barn att införas . Fastighetsskattenmäste avskaffas och skatten sänkas på kapitalbildning i hushållssekforn. All internationell erfarenhet visar att låga skattergynnar en snabb ekonomisk tillväxt. Om vi skall kunna arbeta oss bort frånnyfattigdomen, måste skattesystemet medge att arbete skall löna sig, fären indusfriar- betarebehålla endast en tredjedel av sin totala arbetsersättning. Frukten av arbete måstei högre grad tillfalla de människor som utför arbetet och i mindre utsträckningstat och kommun. Minskade offentliga utgifter och sänkta skatterkompletteras i den moderata finanspolitiken med kravet på avreglering. Jag harredan berört angelägenheten av aff frigöra de finansiella marknaderna från detvångströjor som där dröjer sig kvar från andra världskrigefs dagar. En annankrisreglering gäller bostadssektorn och bidrar där starkt till att försvåra förmänniskor att välja bostad utifrån egna önskemål. Även arbetsmarknaden ochnäringslivet måste befrias frän de förbud och föreskrifter som hämmararbetslust, initiativkraft och företagsamhet. Prognoserna säger - och det bekräftades senast häromdageni en rapport från - aff utbudet av arbetskraft kommeraff öka snabbare än efterfrågan . Enligt färskatidningsuppgifter har detta föranlett ett utredningsarbete i kanslihuset som,om det blev känt, skulle få ledande socialdemokrater - ledande personer irörelsen - att gå i taket. Men detta är ofrånkomligt. Som vi moderater sä längeframhållit, gör den offentliga sektorns finansiella problem det omöjligt attdär skapa arbete åt alla som vill arbeta. Lösningen på arbefslöshefsproblemenär därför ökad tillväxt inom den enskilda sektorn, framför allt påtjänsfesidan. Men i hämmas denna utveckling genom förekomsten avoffentliga monopol inom t, ex, barnomsorg, utbildning och vård. Därför måstedet där öppnas möjligheter för enskilda alternativ, vilket förutom att ge flerajobb medför större valfrihet för konsumenterna och större frihet för deyrkesverksamma att välja arbetsplats eller t, o, m, fa chansen att starta eget. Genom offenfliga utgiftsminskningar, lägreskatter och avreglering kan vi skapa förutsättningar för ökad tillväxt iekonomin och större valfrihet för de enskilda medborgarna. Detta är den polifiksom återfinns i de reservafioner till finansutskottets betänkande nr 10 som demoderata ledamöterna står bakom och till vilka jag yrkar bifall. 5BJÖRN (): Inflationen i är nu lägre än på mycketlänge, och den är på väg nedåt. Den höga inflationen i är det största problemetför vär ekonomiska politik. Båda dessa påståenden om inflationen, det ena posifivt ochdet andra negafivt, är sanna. Det är inget tvivel om att inflationstakten iSverige - på samma sätt som på andra håll ute i världen - är pä väg nedåt, ochvi kanske kan få ner inflafionen i fill 3 eller . Detta skalljämföras med en inflationstakt på , 1984 ochtvåsiffriga fal . gäller alltjämt attinflationstakten i är högre än i de flesta av våra konkurrentländer -. , , , , ochBeneluxländerna. Det gap mellan den svenska och den internationellainflationstakten som vi har fått leva med alltsedan socialdemokraterna återtog majoriteteni 1982 och som ibland legat så högt som - det gapet finns kvar. Slutsatsenär alltså, aff även om regeringen förvisso kan slå sig för bröstet ochkonstatera att inflationen nu är lägre än på mycket länge, är den förhög ur ekonomisk-politisk synvinkel. Inflationsbekämpandet måste därför förblien förstahandsuppgift för den ekonomiska politiken. Att inflationen nu sjunkeri är prakfiskt taget helt och hållet en följd av den sjunkandeinflationen ute i världen, som i sin tur är orsakad av de lägre oljepriserna. Den snabba nedgången av oljepriserna under 1986har föranlett omprövningar av alla prognoser för den ekonomiska utvecklingen.Priset på råolja har halverats pä tvä månader. Från ett oljepris vid årsskiftetpå per fat har vi kommit ner i oljepriser påmellan 10 och per fat pä spofmarknaden.