prot · G909145 · 1985-12-31 00:00:00 — Det vardärför välgörande att för sedan höra finansministern säga här i kammarenatt han förstod hur allvarligt läget var. Det verkade som om han var beredd attsläppa till pengar. Då är min fråga till utbildningsministern; Varför inteutnyttja tillfället? Detfinns ett mycket långsiktigt och allvarligt problem bakom den nuvarandesituationen vid högskolorna. Det är att om vi har en utbildning som inte i allaavseenden kan hålla den kvalitet vi önskar, beroende på de förhållanden jagpekat på, leder detta till att vår konkurrenskraft försvagas. Denna måste vislå vakt om. Försummar vi att nu rätta till dessa problem, kommer vi att om10-15 år få stora problem inom vår industri. Därför är det viktigt att vi nuanslår de resurser som behövs för att rätta till de problem som finns. Dekanske inte alltid är så tydliga , men de kommer sannolikt att bli detinom . Ombehovet av kvalificerade lärare vid de tekniska utbildningsanstalterna Jag vill i korthet säga att medan utgifterna på riksstaten totalt settökar , ökar de för utbildning och forskning med . Därmedanser jag det klart att vi i alla fall inte har lågprioriterat utbildning ochforskning. Däremot är jag inte inställd på att, såsom ett par partier här iriksdagen velat, åstadkomma en ökning av anslagen till högskolan genom enminskning av anslagen till vuxenutbildningen. Vad sedan gäller den bildsom tecknas av situationen vid de svenska Om behovet av kvalificerade lärare vid de tekniskautbddningsanstalterna tekniskahögskolorna får det stå som uttryck för uppfattning om han anseratt den svenske civilingenjören efter utbildning representerar en låg kvalitet.Jag tror att kvaliteten fortfarande uppehålls hög. De ökade anslag vi har -genom regeringens förslag och genom de tillägg som beviljar-går ihuvudsak till den tekniska undervisningen. Teknisk undervisning, medicin ochnaturvetenskap är de delar av den högre utbildningen som konsumerar praktiskttaget huvuddelen av vad vi anslår för utbildning. Vi lägger ned stora resurser på att förbättralärartillgången. När det gäller och när det gäller gymnasiet hoppasjag att nya bestämmelser om ersättning till lärarna under deras utbildningstidskall förstärka rekryteringen. Någon lönepolitisk diskussion vill jag här inte ge mig ini, men jag vill påpeka att i varje land, inte minst i och vid dentekniska högskola som har besökt, har man en avtroppning av forskaretill näringslivet. Den bilden återspeglas även i och andra med Sverigei industriell utveckling jämförbara länder. Ett företag kan alltid överbjudahögskolan. Därför menar jag, och det hoppas jag också är , att vi får ha en hög produktion av forskare och sedan räkna medatt en hel del av dessa kommer att lämna högskolan för att göra sin viktigatjänst också i näringslivet. Jag är också på det klara med att professorerna självainte är helt intresserade av att med den nya friare lönesättning som finnstillämpa en renodlad marknadslönesättning, så som man kan göra inomnäringslivet, vilket skulle betyda att den ena professorn hade tvä eller tregånger sä hög lön som en professor i ett humanistiskt ämne, som händelsevisinte vore så rikt efterfrågat av konkurrerande arbetsgivare. Diskussionenmellan arbetsgivarverket och de akademiska lärarnas fackliga organisafionerhar inte gått så enkelt till att man sagt; Betala efter marknadslöneprincipen,så är alla problem lösta, 35 (): Utbildningsministern snuddar här vid ettproblem, när han säger att ett företag alltid kan överflygla högskolan. Ja,företagen är konjunkturberoende, och de har naturligtvis en kortareframförhållning än vad vi mäste ha på utbildningssidan. Därför är det viktigtatt den centrala utbildningen långsiktigt är konkurrenskraftig. var det status, ekonomiskt och socialt ochnär det gäller uppskattning från arbetsgivaren och samhället som helhet, attvara professor även i ett humanistiskt ämne. Det börjar att inte vara så nulängre. Om vi kunde få en vettigare skattepolitik kunde vi kanske höja lönernaför alla. Vi skulle inte ens behöva höja lönerna för de högavlönade, för påpapperet har de ganska mycket. Utbildningsministern säger att vi inte kan ha det så, attvissa professorer därför att de är eftertraktade av marknaden har mer betalt änandra professorer. Så har det varit . Titta på de medicinska fakulteterna!Professorerna där har länge varit mycket mer välbetalda än professorer inomhumaniora. Det är naturligtvis inte tillfredsställande. Det är lika viktigt attvara professor i historia och andra humanistiska ämnen för att inte tala om tekniksidan,som vi diskuterar . Men problemen finns också på gymnasienivå, och deaccentueras. En mycket stor del av lärarna vid de tekniska gymnasierna kommersnart att pensioneras. kommer över hundra lärare medcivilingenjörsutbildning att gå i pension, och nyrekryteringen är för närvarandenoll i denna grupp. Inför /86 fanns i lärarlistan för de tekniskagymnasierna 300 lediga tjänster i tekniska ämnen, av dessa 200 på de 45-talskolor som har årskurs 4 av T-linjen, Jag kan ge ett exempel från mitt egetlän, ett industritätt län. I ett fyraårigt tekniskt gymnasium i , en ganskastor och konkurrenskraftig stad i vårt land, ser det ut såhär: Samtliga lärare i maskintekniska och eltekniska ämnen hari genomsnitt övertid, varav sex stycken har eller mer. Medräknas s,k, självstudietid, som lärarna är skyldiga att organisera, upprätthåller denvärst drabbade läraren 2,14 tjänster, I fyra avgångsklasser erhåller eleverna iett fackämne av den undervisning som de borde ha fått. Det är, som vi har sagt, bråttom att någontinggörs. Man måste så att säga spela med alla de medel som finns-smidighet,fantasi, vidareutbildningsmöjligheter, anställningsförhållanden osv. Vidaremåste det bli en lönediskussion. Det handlar inte om att gå in på någotfackligt område eller någonting sådant. Staten kan ju i egenskap avarbetsgivare ensidigt vidta åtgärder när det är kris i samhället. Om behovet av kvalificerade lärare vid de tekniskautbildningsanstalterna Anf.36 (): Jag vill bara till utbildningsministern säga att jag i ochför sig inte anser att svensk civilingenjörsexamen är dålig. När encivilingenjör väl har klarat av sin utbildning är resultatet gott. Men alltförmånga avbryter sin utbildning. På det sättet används inte resurserna optimalt.Dessutom får numera allt fler undervisning av sina egna studiekamrater. Detleder också till försämrad kvalitet, något som jag är oroad över i ett längretidsperspektiv. Jag har fått det intrycket att utbildningsministern håller medmig på den punkten. Jag tror att några av de allvariigaste problemen idagsläget inom utbildningsväsendet bottnar i det som jag här har nämnt. Jagavser då den låga genomströmningen och det faktum att vi inte har tillräckligtmånga mellantjänster, Avtappningen till näringslivet är, somutbildningsministern sade, alltför stor. Man får då inte tillräckligt mångakvalificerade lärare på dessa tjänster. Vidare tror jag att man inte löser dessa problem med enmarknadslönesättning. Som framhåller har det alltid funnits,och finns fortfarande, skillnader mellan marknadslönesättningen ochförhållandena vid universiteten, I mitt anförande tidigare pekade jag på attuniversiteten har andra förutsättningar att konkurrera. Man kan alltså skapabättre arbetsmiljö, möjligheter till egen forskning osv. Den frihet som manallmänt sett har i den akademiska världen har också sitt värde i dettasammanhang. återkommer jag till det som jag har frågatutbildningsministern om. Jag upprepar därför att det är väldigt bråttom attnågonting görs och att det är angeläget att man får en positiv inställningi de tekniska Prot.1985/86:145 fakulteterna - dvs, att man känner att man har statsmakternabakom sig, I Om den slaviska institutionen vid väldigtmånga fall - det gäller dock inte överallt - har ett slags defaitism spritt sigoch den är förödande för arbetsmiljön och för utbildningsresultatet. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 1985/86:212 om den slaviskainstitutionen vid har frågat mig om jag avseratt lägga fram förslag om att de slaviska språkens existens vid Lundsuniversitet skall garanteras genom att dessa uppförs på den s, k,minikrysslistan. Regeringen fastställer i regleringsbrev förnästkommande budgetår en förteckning över ämnesområden med s, k, garanteratbasutbud avseende grundläggande högskoleutbildning. Förteckningen brukar benämnasminikrysslistan. Frågan om vilka ämnen som skall föras upp på listan bereds avuniversitets- och högskoleämbetet (UHÄ) i anslagsframställningen för berörtbudgetår. Svaret pä fråga blir således att jag kommer att taställning till om de slaviska språken behöver garanteras vid något universiteti samband med budgetarbetet . Det råder naturligtvis inte något tvivel om värdet förvårt land av en kvalificerad forskning och undervisning i slaviska språk. Mångaav de slaviska språken kommer emellertid alltid att vara "små" språkvid våra universitet. När det gäller sådana språk har vi att välja mellan enbräcklig organisation vid nästan alla universitet eller en kraftsamling vidnågot lärosäte. Sådana överväganden måste ingå i regeringens och riksdagensställningstaganden till en eventuell profilering mellan olika universitet. Jag vill i detta sammanhang passa på att upplysa om attregeringen gav UHÄ i uppdrag att snabbt göra enkartläggning av befintliga tjänster som utländsk lektor i främmande språk m. m.Ämbetet skall efter samråd med föreslå de åtgärder somkartläggningen påkallar. Jag vill också meddela attuniversitetsstyrelsen i beslöt tilldela berörd områdesstyrelsemedel, så att de lektorat som nämns i interpellationen kan finnas kvar ioförändrad omfattning nästa budgetår. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 38 (): Jag vill tacka försvaret på mininterpellation. Glädjande nog innebär det att det omedelbara hotet mot denslaviska institutionen vid är undanröjt i och med attområdesstyrelsen för någon vecka sedan tilldelades medel för ännu . Dettager ett önskvärt rådrum för framtiden. Statsrådetpåpekar att det i fråga om "små" språk gäller att välja mellan en bräckligorganisation vid nästan alla universitet eller en kraftsamling vid någotlärosäte. Jag skulle vilja uppehålla mig något vid en principiellt viktig frågai samband med hotet mot de utländska lektoraten. Det finns två tjeckiska lektorat.Lektoratet i grundades , efter det kommunistiska maktövertagandet iTjeckoslovakien. Dess innehavare har alltid varit exiltjecker. Om dettalektorat försvinner återstår det som finns i och som är officielltberoende av den kommunistiska regimen i med dess direktiv, t. ex. om vilkaförfattare som skall resp. inte skall presenteras vid litteraturundervisningen.Som exempel på förbjudna namn kan nämnas , Milan Kundera, - före sitt - , dvs, i stort sett Charta77-namnen, Den slaviska institutionen i har påett föredömligt sätt presenterat tjeckoslovakisk kultur för svenskarna, ochantalet studerande i tjeckiska har varit större än någonsintidigare i lektoratets historia. Det vore en kulturell förlust för såvälexiltjecker som svenska studerande om rätten till fria universitetsstudier ochfri information i ämnet skulle beskäras. räknas öststatsforskning till prioriteradeområden enligt ett riksdagsbeslut, och forskningsrådsnämnden har tillsatt ensärskild grupp för att initiera forskning om slaviska länders kultur och konst.Den förnyelse i kursutbudet som därigenom, enligt ett helt färsktpressmeddelande från den slaviska institutionen i , kommer till stånd frånhösten 1986 omfattar i ett kulturhistoriskt perspektiv, och det nyaämnet, öststatskunskap, kommer att ha utpräglat humanistisk inriktning och imindre grad vara inriktad på ekonomi och politik - ämnesområden som hittillsfavoriserats inom öststatsstudierna. Ämnet kommer att ge en syntes av historia,religion, konst och litteratur. Denna förnyelse i humanistisk riktning baserarsig i stor utsträckning på de utländska lektorernas kompetens, 1 sitt remissvar beträffande de av besparingsskälnödvändiga neddragningarna av antalet tjänster motsätter sig institutionen förslaviska språk inte en minskning men förordar besparingar genom naturligavgång, och man räknar med att i samband med den nuvarandebefattningsinnehavarens pensionering dra in ett universitetslektorat i ryska -ämnet är ju också betydligt större än polska och tjeckiska. motsätterman sig bestämt att de utländska lektorerna i polska och tjeckiska sägs uppfrån av sina tjänster. De utländska lektorerna i "små" språk, dvs, bådepolska och tjeckiska, förenar universitetslektorns och dén "vanlige"utländske lektorns funktioner, eftersom universitetslektorer inte finns idessa"ämnen och hela ämnet från nybörjarkurser till avancerad språk- ochlitteraturvetenskap ligger på den utländske lektorns ansvar - i den mån ämnetsprofessor inte deltar i grundutbildningen. En halvering av de berörda lektoratenskulle innebära att ämnena reducerades till den mest elementära undervisningenoch att ett mångårigt arbete med att lägga upp avancerade kurser skullespolieras. Båda ämnena skulle upphöra att ha universitetskaraktär. För övrigtspelar utländska lektorer med fast bosättning i en stor roll somkulturförmedlare - utöver den rena undervisningen. Jag harförståelse för om statsrådet ännu inte vill binda sig för ett Prot, 1985/86:145 Om den slaviska institutionen vid Prot.1985/86:145 bibehållande av de två fullständiga lektoraten i , Efterden snabba Om den slaviska institutionen vid räddningsaktionenför nästa budgetår hyser jag dock vissa förhoppningar om att UHÄ vidbudgetarbetet uppför ämnena på den s, k, minikrysslistan eller attstatsrådet på annat sätt garanterar deras fortlevnad. Jag utgår ocksåfrån att statsrådet delar min uppfattning att en språkundervisning frioch oberoende gentemot censur och diktat från språkets hemland har en betydelseockså utöver den rent språkliga. 39 (): Om ursäktar, vill jag påpeka att det inteär forskningsrådsnämnden utan humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådetsom just har haft en arbetsgrupp om öststatsforskning. Eftersom jag har varitordförande i den gruppen skulle jag gärna vilja tillfoga några synpunkter ianslutning till interpellationen. Det är mycket riktigt som sade attöststatsforskningen har varit ett av prioriteratområde. Det har uttalats från och även från regeringenssida att det är viktigt att vi fär ordentliga resurser på detta område. Jag vill starkt understryka det ocksåsade, att om det skall vara möjligt att bedriva framgångsrik öststatsforskningbehövs den språkliga basen. Det är nödvändigt att vi har en god undervisning ide östeuropeiska språken för att forskningen om deras samhällsförhållanden ochkultur skall vara möjlig. Därför är det viktigt att vi kan behålla en starkundervisning i de olika slaviska språken vid våra universitet. Jag skulle vilja varna utbildningsministern en liten aningför det resonemang om kraftsamling, som finns i svaret till kan vi inte i alla ämnen ha en fullständig representation vid allauniversitet. För de små slaviska språken är det inte fråga om att skapa enkraftsamling i form av många tjänster, utan det handlar om ett eller ingetlektorat vid de olika universiteten. Det är värdefullt att möjligheterna attstudera även de "små" slaviska språken finns kvar vid de fyrauniversitet som har undervisning i slaviska språk. Polska är ett språksom vi får alltmer att göra med genom de ökande kontakterna mellan ochPolen. Tjeckiska är också viktigt ur svensk synpunkt, vilket även gällerJugoslaviens språk. Det vore ett misstag om dennedrustning som hotar i blir genomförd. Det är därför angelägetatt vi slår vakt om den utbildning som finns vid slaviska institutionen i ,Jag vill egentligen bara foga den förhoppningen till att regeringen vid den prövning som utbildningsministernförutser i interpellationssvaret beaktar den långa traditionen av slaviskforskning i , de ökande kontakterna med och andra slaviska länder ochdet starka behovet av en språklig bas för forskningen i om , Mot de synpunkter som förts fram med dessa inlägg har jag ingainvändningar att göra. Jag vill till yttermera visso bestyrka att jag delar GunnelLiljegrens uppfattning att utbildningen i ett språk eller ett språks litteratursjälvfallet måste ske utan politisk snedvridning. Om det inte skulle varafallet vid något universitet beklagar jag det mycket och hoppas att en rättelseåstadkoms. Överläggningen var härmed avslutad. Om järn vägstrafiken på 11 § Svar på interpellation 1985/86:193 omjärnvägstraflken på har frågat mig vilka åtgärderjag är beredd att vidta för att förbättra förhållandena på , Regeringen har uppdragit åt SJ att senast den 31 augusti1986 redovisa behovet av investeringsmedel för den fortsatta upprustningen avinfrastrukturen på hela bannätet under olika antaganden om vilka standardmålsom skall uppnås under resten av 1980-talet och . För deersättningsberättigade banorna inom riksnätet skall även nuvarande standardkravbeträffande axellaster och tåghastigheter ses över. Därmed får man underlag fören bedömning om kraven är långsiktigt motiverade med hänsyn till den förväntadetrafikutvecklingen i berörda regioner. Järnvägslinjen ,alltså den s,k. , tillhör denna grupp av banor. Regeringen fastställer varje är antalet interregionalapersontåg på riksnätets ersättningsberättigade banor. Inom den ramen ankommerdet sedan på SJ att vidta de åtgärder som är möjliga för att bedriva en såeffektiv och attraktiv trafik som möjligt. Länstrafikbolagen har möjlighet attkomplettera trafikbilden genom att t. ex, köpa lokala och regionala persontågav SJ, Vidare kan tågtrafik kompletteras med bussförbindelser så att därigenombåda trafikmedlens fördelar kan tillvaratas. Det är alltså i första hand SJ somhar att väga olika investeringskrav mot varandra och att upprätthålla enacceptabel trafikstandard - både drifts-, service- och säkerhetsmässigt. Jagmåste utgå från att SJ gör allt vad de kan för att hålla en så hög servicenivåsom möjligt. Sedan vill jag nog avvakta resultatet av den pågående prövningenav investeringar i infrastrukturen, innan jag överväger om det finns någonanledning att vidta några speciella åtgärder för enskilda bandelar. 42EVERT (): Ett tack till kommunikationsministern för svaret. Det är viktigt att det sker en överflyttning av trafiken,både persontrafiken och godstransporterna, från landsväg till järnväg. Vi vetatt personskadorna utefter E 6 i är stora och har ökat under senareår. Miljön på är känslig. Senast läste vi i tidningarna att detfinns sjöar som är totalt döda, och det är biltrafiken som har mycket på sittskuldkonto här. Vi vet också att vi sparar mer energi om vi använder järnväg istället för landsväg. Vi behöver bättre banvallar, och kommunikationsministernsäger att den frågan skall prövas. Man har varit tvungen att inställa trafikeni norra 3 protokoll 1985/86:145 Prot.1985/86:145 därför att banan under tjällossningen hade skador, ochom man vill atttrafiken skall fungera är detta inte bra. Vi behöver bättre vagnmateriel så ~7 T.. ~ att människor väljer järnvägen istället för landsvägen. Vi behöver en banvall Om järnvägstrafiken i i b b n , , ochmaterielförövrigtsaatt man kanköra med högre hastighet. Jag har i min pa & & & interpellationangett att man bör kunna komma upp till en hastighet av , I min interpellation har jag påtalat, och gör det ocksånu, att det är fråga om en avvägning mellan landsvägarna och järnvägen. Ser manfrågan i ett helhetsperspektiv, inser man att man måste sänka hastigheternaockså på landsvägen, och jag återkommer till det. Jag har observerat attkommunikationsministern har aviserat en skärpt lagstiftning vad gällerhastighetsöverträdelser. Men jag undrar om man inte också måste sänka hastighetsgränserna. Det har gjorts en del positiva uttalanden om upprustningav , bl, a. av , som är distriktschef i , Om jaginte är felunderrättad var också förre kommunikationsministern, ,positiv till en upprustning av , löper ju genom , som för övrigt ärganska smalt. Om man har en väl underhållen och fin bana, kan man med hjälp avmatartrafik ombesörja mycket av de bohuslänska transporterna med den. Det ärklart att de också måste samordnas med länstrafiken. Dess bättre har det nu skett en ökning av antalettrafikanter på banan. Det skulle vara mycket illa om trafiken försämrades pågrund av att järnvägen inte är så bra. Kommunikationsministern säger att han har förhoppningenatt också skall ställa sig bakom en omstrukturering på det härområdet. Jag utgår ifrån att kommer att ha en helhetssyn på den härfrågan. Kommunikationsministern vill emellertid avvakta den utredning som sker.Det är förståeligt för oss som utreder frågan. Jag hoppas att vi då också kanfå en helhetssyn på trafiken efter - jag understryker det igen -frän miljösynpunkt och från energisynpunkt och att resultatet av denna helhetssynblir en överflyttning från landsvägstrafik till järnvägstrafik. Jag tror att vistår inför nödvändiga och viktiga beslut i den här frågan, inte minst med tankepå miljön. 43 (); Kommunikationsministern sade i svaret att hanmåste utgå från att SJ gör allt vad man kan för att hålla en så hög servicenivåsom möjligt. Det är ju det vi anser att man inte gör - det är därför vi gång pågång tar upp frågan. Jag är tacksam för att han väckt dennainterpellation angående , en bit av . Det är en del av järnväg som de regerande kommunikationsministrarna helt glömt, förefaller det. Lika tacksam som jag är över att tagit upp frågan, lika missbelåten är jag med att regeringen inte ärintresserad av en upprustning av just denna bandel. Därför är jag givetvis glad över att det i svaret heter att regeringen givit SJ i uppdrag att redovisa behovet av 34 investeringsmedel till detta. Otaliga är de motioner som väckts och de frågor somställts angående sträckningen från till och eventuelltvidare till . Alla har haft samma mål - de har inneburit en vädjan omupprustning. Bandelen är i ett miserabelt skick när det gäller såväl teknisksom materiell standard. Vi kunde i årets budget konstatera att regeringen tänktefortsätta med upprustningen av söder om , vilket vitackar för. Angeläget är också att antingen nu omgående eller fortsättamed den norra biten av . Personalen liksom tågresenärerna tröttnarpå den dåliga kvaliteten. Det gäller framför allt möjligheten att hållatiderna. Många är de resenärer som hade bestämt sig för att börjaåka kollektivt och som också hade börjat göra det och som bytt ståndpunktoch tar sin egen bil eller samåker till de större kommunerna i . Och såhade vi väl inte tänkt oss pendlandet! Det känns litet bakvänt att vi låtermunnen prata om hur bra det är med kollektivt åkande men inte ger människormöjlighet därtill. Bohuslänningen vill åka tåg och har visat detta genom att igörligaste mån vara SJ trogen. Materiellt är kvaliteten under all kritik. Ställverkenklarar inte av sin uppgift, och vagnarna är av en uråldrig standard. Skall vi kunna återfå resenärernas förtroende gäller detatt handla snabbt. I spaltmeter på spaltmeter har situationen pä Bohusbananbeskrivits, men ingen i regerande ställning har reagerat. Varjekommunikationsminister och ordförande i trafikutskottet säger att pengarsaknas. Men vad kostar det för framtiden att låta bli en upprustning? Nej, gör något , och låt bohuslänningen få möjlighet attåka kollektivt med god standard både materiellt och tidsmässigt! Mycket kangöras för ; någonstans måste vi börja. Till slut vill jag vädja tillkommunikationsministern, som är väl insatt i problemen nere i , attfundera igenoni riktigt noggrant om det inte är ett måste att rusta upp ävensträckan från till , framför allt vad gäller den materiella standardenför god åkkomfort och tidhållning, men också vad gäller en framtida utbyggnadtill tvåspårig trafik för god pendlingstrafik. Framtidssynen måste gälla en förlängd sträckning till Osloöver , bl. a. för att avlasta E6-ans hårda biltrafik. Om järn vägstrafiken på 44Kommunikationsminister : Herr talman! Som jag har sagt tidigarevill jag inte föregripa det förslag som SJ skall ta fram.