prot · G909137 · 1985-12-31 00:00:00 — påstår han attBirgitta inte menar allvar när hon säger att kärnkraften skall avvecklassenast är 2010, Det vore välgörande om än engång, ungefär som hon gjorde när man började projektera i , sägerifrån till dem som inte accepterar folkomröstningsbeslutet att beslutet liggerfast. Det kan gälla både dem utanför det här huset och dem här i huset som intetror att beslutet ligger fast. Vi beklagar naturligtvis den hemska olyckan i Tjernobyl,Vi känner sorg med de avlidnas anförvanter. Vi känner medlidande med detiotusentals människor som drabbats, som utsatts för radioaktiv strålning, somevakuerats och som känner oro . Det är den ena sidan av saken. vill jag säga att jag inte finner någon anledning att tatillbaka de ord - pä en del håll ansedda hårda - som jag använde omden sovjetiska informationen. Jag menar att det är fullständigt oacceptabeltatt de sovjetiska myndigheterna hemlighöll olyckan och inteförrän kungjorde att det hade inträffat en allvarlig olycka.Det förhållandet att informationen under senare dagar har blivit bättre äringet godtagbart försvar för de första dagarnas tystnad och för den uteblivnainformationen. Vi stöder regeringens uttalanden, diplomatiska markeringaroch framstötar gentemot , Vi kräver en full öppenhet ochinformation om olyckan. Vi riktar en maning till att medverkatill en internationell konvenfion om omedelbar information till olikainternationella organ och grannländer vid en kärnkraftsolycka. måstejag säga att jag tycker att Per och i viss mån IngemarEliasson gör det litet för enkelt för sig när det gäller diskussionen omkärnkraftens risker med motiveringen att det den här gången inträffade iSovjetunionen och att säkerheten och informationen är sämre där. Jag vill när det gäller informationen erinra om vad bl. a.Lars , f. d, chef för kärnkraftinspektionen, sade för några dagarsedan; Den bristande informationen är ett generellt problem medkärnkraften. Det var lika svårt att få fram besked från myndigheterna i som från de sovjetiska . Olyckan i Tjernobyl går inte att bortförklara med tekniskaargument lika litet som det gick att göra när det gällde , Densovjetiska kärnkraftsolyckan visar att socialistisk kärnkraft är lika farligsom kapitalistisk. Den visar att hur många säkerhetsåtgärder man än vidtar,finns alltid risken för en olycka. Den här olyckan visar på ett kanske mer påtagligt sätt äntidigare att en sådan här olycka kan få allvarliga konsekvenser inte bara i detland där olyckan inträffar utan också i en rad avlägsna länder. Vi vet ännu inte med säkerhet vad som har hänt iTjernobyl, Vi vet inte vilka konsekvenser olyckan får. Vi vet inte hur längemänniskor måste förbli evakuerade, hur de bestrålade människorna kommer attdrabbas, vad som sker med staden, jordbruksmarken, djurbesättningen,vattendragen m.m. Men ändå måste vi börja dra vissa slutsatser. Och vilkaslutsatser kan vi i dra av den här olyckan? Först och främst densjälvklara slutsatsen att vi skall stå fast vid beslutet i folkomröstningen,att inte bara fullfölja utan t. o. m. påskynda avvecklingen av kärnkraften. Vi menar att en avvecklingsplan mäste utarbetas,med samlade investeringar i ny energi, med stängning av kärnkraftverk.Barsebäck står som nr 1 i en avvecklingsplan. Vpk;s riksdagsgrupp kommer i dagi en motion att lägga fram förslag om detta. Vi menar att regeringen också börompröva och avskriva planerna på en ombyggnad av . Efter olyckan i Tjernobyl borde en självklar slutsats varaatt kärnkraftverket i stängs. Miljonstaden ligger drygttvå mil från , dvs. inom den radie som avstängts kring det förolyckadeverket i . Det är därför inte svårt att förstå det danska folketsoro och krav på omedelbara stängning. Olyckan i Tjernobyl avslöjade allvarliga brister i densvenska beredskapen. Jag kan inte dela uppfattning att densvenska beredskapen var god utan vill uttrycka en viss skepsis mot detpåståendet. Den förhöjda radioaktiva strålningen upptäcktes först vidForsmark och misstänktes med detsamma komma frän kärnkraftverket där. Det visaratt uppenbarligen fungerar inte de permanenta mätstationerna tillräckligtsnabbt när det gäller den radioaktiva strålningen i vårt land. Detta äroacceptabelt, menar vi. Vi godkänner inte heller påståenden som framförts Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken om att detblir för dyrt, att vi inte har råd. Kostnaderna för sådana mätningar måsteinbegripas i kärnkraftens allmänna kostnader. har medgivit att beredskapen varotillräcklig och att det behövs en grundlig översyn. Verkets chef har bl, a,sagt; "Olyckan kunde ha blivit femtio gånger värre för vårdel om vindar och regn velat annorlunda," - Vi kan inte lita på vindar ochregn. Jag utgår från att regeringen inser detta och att en genomgripandeöversyn kommer att genomföras. , lAEA, skulle kunnaspela en viktig internationell roll för att samla information om kärnkraftenoch dess risker. Men detta förutsätter ett helt annorlunda lAEA än ett organmed den roll och de uppgifter som lAEA har . Det går inte att samtidigtvara propagandist för och kritisk granskare av kärnkraften - det går heltenkelt inte ihop. Jag tycker att det är bra att regeringen har insett detta ochantyder att den vill att lAEA ges en ny inriktning, med nya och vidgadebefogenheter i förhällande till vad som är fallet . Kampen mot kärnkraften är inte bara en kamp motkärnkraftssamhället, mot den kortsiktiga tillväxtfilosofin, mot profittänkandeoch rovdrift på natur och miljö, utan också en kamp för ett helt nytt samhälle,för en ny miljö- och energipolitik, för en ekologisk helhetssyn på industri,ekonomi och samhällsutveckling, för en ny livsstil och för ett meningsfulltlivsinnehåll. Det gäller inte bara en kamp för rätten till arbete ochinkomst, utan också för rätten till ett meningsfullt arbete, för socialtrygghet och kultur, för en grönare miljö och för ett bättre liv. Regeringens trovärdighet i denna fråga berornu på om man inser detta, tar människors oro på allvar och i konkret handlingvidtar åtgärder som att stänga , inte ge pengar till , satsapå energialternativen och snabbt utarbeta en avvecklingsplan. Kärnkraften och dess risker kan inte pratas bort och kaninte utredas bort. Kärnkraften måste avvecklas. Det svenska folket har givitoss politiker det uppdraget. Olyckan i Tjernobyl var ytterligare en uppmaningtill oss att ta itu med den uppgiften. Låt oss göra det . 9LENNART (): Först vill jag tacka energiministern försvaret på min interpellation om kärnkraftsolyckan i Tjernobyl och desskonsekvenser för del. Olyckan väcker självfallet en mängd frågor. Jagformulerade några i min interpellation, och energiministern har tagit upp dessai sitt svar. Vi har börjat få mera information frånolycksområdet, men det är bara att konstatera att det är en avgrundmellan den informationsfrihet som vi är vana vid och den mörkläggning somrutinmässigt existerar i ett land som , Tillsammans med andraregeringar måste nu den utöva påtryckningar motSovjetunionen och kräva en fullständig redovisning av kärnkraftsolyckan, dessorsaker, händelseförloppet och dess konsekvenser i närområdet. Vi måste ocksåfå en fullständig redovisning vad gäller kärnkraftverkets konstruktion samtdess säkerhets- och reservsystem. Allt detta är nödvändigt för den analys somskall göras om eventuella ytterligare säkerhetshöjande åtgärder i de svenska kärnkraftverken.Den analysen skall också omfatta frågan om svenska kärnkraftverk t. o. m. skallavstängas . Den fråga vi mäste besvara är nämligen om det som hände iTjernobyl också kan hända hos oss, eller om våra kärnkraftverk har en helt annan säkerhetsnivå och vi därför kan ge de garantier som de svenska medborgarna kräver. ' Även om den radioaktivitet som vi drabbats av genomnedfall över delar av , såsom ett resultat av kärnkraftsolyckan iUkraina, ligger långt under den fastlagda riskgränsen, har den ändå visat attstora mängder av radioaktiva ämnen vid en kärnkraftsolycka kan färdas längresträckor än man trodde. Vi har därmed fått en handfast påminnelse omatt en stor kärnkraftsolycka inte enbart berör det land där den inträffar utanockså angränsande länder. Därmed blir kärnkraftverkens säkerhet mer än tidigareen internationell fråga. De initiativ som energiministern nu redovisar att Sverigekommer att ta för att få till stånd internationella och bilaterala avtal omsnabb information vid kärnkraftsolyckor är viktiga. Sädana avtal måste kommatill stånd, eftersom de ger oss värdefull förvarningstid, speciellt om någotsom liknar skulle inträffa i vår närhet. Men det grundläggande är naturligtvis att sådana olyckorsom leder till stora utsläpp av radioaktivitet helt enkelt inte får äga rum.Det börjar nu komma fram uppgifter som styrker uppfattningen attkärnkraftverken i och i alltför många fall har heltoacceptabel säkerhetsnivå. Dessa kärnkraftverk utgör därmed ett hot inte baramot den egna befolkningen utan även mot invånarna i grannländer som . Det är helt oacceptabelt att det får finnas kärnkraftverksom inte har några tryckupptagande reaktorinneslutningar. Sädana hadekärnkraftverket i , med påföljd att mycket små mängder radioaktivitetläckte ut. Uppgifter från Tjernobyl tyder på att det inte fanns någonheltäckande reaktorinneslutning alls. Ritningar över reaktor 4 i Tjernobylvisar att taket över reaktorn har bestått av en helt vanlig takkonstruktion -om det var plåt eller något annat husbyggnadsmaterial kan få vara osagt. Viddet tryck som uppstod i samband med härdsmältan och grafitbranden har ocksåtaket mycket riktigt rämnat, och stora mängder radioaktiva partiklar har spyttsut. Detta skall ställas mot de svenska reaktorerna, som allaomges av en heltäckande tryckupptagande inneslutning bestående av armerad ochstål-plåtsförstärkt betong som är . En annan sak som inger oro är reservsystemen i ryskareaktorer. Det tycks vara så, att man har bara enkla reservsystem. Närkylsystemet bröt samman och det enda reservsystemet med vattenpumpar intestartade, var därför olyckan ett faktum. Problemet för är emellertid inte i första handkärnkraftverket i Tjernobyl och längre bort belägna kärnkraftverk. Det är i ställetde öststatsreaktorer utan ordentliga reaktorinneslutningar som ligger betydligtnärmare vårt land. Det gäller reaktorerna i Leningradområdet, de fyra nyagrafitreaktorerna i i och, framför allt, de fyra reaktorerna iGreifswald i , bara från . IGreifswald håller man dessutom på att bygga fyra reaktorer till. Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken Jag villdärför fråga energiministern: Vad har vi för uppgifter om dessa s, k,Östersjöreaktorers säkerhet? Håller de en tillfredsställande säkerhetsnivå? Vadkan vi göra, om så inte är fallet? Jag menar att det är nödvändigt att vi medÖstersjöstaterna får i princip samma avtal som vi har mellan ochDanmark om , lAEA har främst sysslat medatt kontrollera icke-spridningsavtalet när det gäller kärnvapen och att se tillatt bränsle för civila reaktorer inte utnyttjas till att framställa kärnvapen.Kärnkraftshaveriet i Tjernobyl visar att lAEA skulle behövas också som ettsamarbetsorgan för att skärpa säkerhetskraven pä dåliga kärnkraftverk världenöver. Energiministern säger i sin redogörelse att representant iIAEA:s styrelse skall ta upp denna fråga. Det finns anledning att hälsa ettsådant inifiativ med tillfredsställelse, och det är bara att hoppas att övrigamedlemsstater har lärt av olyckan i Tjernobyl, sä att det internationellasäkerhetssamarbetet kan förbättras. De löften som de sovjetiska myndigheternahargett i samband med dennes besök i är därvidlaghoppingivande. I har vi alltid tagit kärnkraftensrisker på allvar. Det är därför som alla reaktorer här omges av entryckupptagande inneslutning av betydande tjocklek. Vi har också flerdubblasäkerhets- och reservsystem. Kärnkraftverket i har försetts med ensärskild filteranläggning som tar hand om av all radioaktivitet om - motall förmodan -reaktorinneslutningen vid en eventuell olycka ej skulle hålla,Alla svenska partier utom moderata samlingspartiet är dessutom överens om attkärnkraften skall avvecklas. , där energiministern är ordförande, har nufått regeringens uppdrag att analysera kärnkraftsolyckan i Tjernobyl och draslutsatser av denna för de svenska kärnkraftverkens del. Jag anser självfallet att om vi inte klarar säkerheten ivåra kärnkraftverk fram till är 2010 skall vi stänga dem. Då får vi takonsekvenserna av detta i form av ökade luftföroreningar från användningen avkol och olja, kraftiga prishöjningar pä el och eventuellt också ransoneringsamt mångmiljard-förluster för det svenska folkhushållet genom den förtidaskrotningen. Men att stänga kärnkraftverken innebär naturligtvis en så storomställning av det svenska samhället och så stora kostnader att vi först börutreda om det behövs, innan vi går till beslut. Detta måste vara den rättavägen att gå: först utredning, och därefter beslut. Av politiska skäl villcentern och vpk göra precis tvärtom: besluta först, och sedan eventuelltanalysera om Tjernobyl-haveriet negativt påverkar bedömningen av de svenskakärnkraftverkens säkerhet. Jag tycker att harunderstrukit att vi som en extra säkerhet kan behöva filteranläggningar vidsamtliga svenska kärnkraftverk, alltså inte bara i - ja, detta är t,o.m, mycket angeläget. Enligt vad som beslutats kommer sådana att finnas 1989,men man bör enligt min uppfattning påskynda detta. 1 övrigt, herr talman, trorjag att vi för de svenska kärnkraftverkens del kan avvakta den nyasäkerhetsanalys som skall göras med ett betydande mått av tillförsikt. Det har riktats en rad frågor till mig som berörväsentliga problem och som jag har för avsikt att besvara i debatten. Jag villemellertid börja med några grundläggande resonemang omkring kärnkraften. Jagtror nämligen att det är viktigt att vi har dem som bas för vår diskussionockså i detaljfrågorna. De är alla mycket viktiga, men de måste ändå återförastill en bas för vilken jag hoppas vi skall kunna forma så breda majoriteter sommöjligt här i , sä att största möjliga förtroende för den politik vibedriver kan skapas hos vårt folk. Kärnkraften har spelat en unik roll i svensk politik.Detta har den gjort på gott och på ont. Jag anser att kärnkrafteris roll som symbol för ochväckarklocka till en allvarlig diskussion om industrisamhällets avarter äroomtvistlig. Den diskussion som vi har haft och som har lettfram till en allvarligare och mer genomtänkt syn på dessa frågor har varitmycket nyttig och nödvändig. Jag anser också att det har varit bra ochnödvändigt att vi tack vare den diskussionen tvingats skärpa vår syn på de medkärnkraften sammanhängande säkerhets- och avfallshanteringsfrågorna. Det äringet tvivel om - det har jag sagt vid många tillfällen, senast närmellanlagret i invigdes för sedan - att det svenskakärnkraftsprogrammet inledningsvis präglades av aningslöshet pä den punkten. Men det finns också sådant som varit av ondo, inte minstde mycket djupa sår som i kärnkraftsdebattens spår uppstod i det svenskasamhället under några är. Jag tror att väldigt mänga svenska politiker kändeett stort ansvar i anslutning till folkomröstningen när det gällde attformulera beslut som skulle kunna ena folket, som jag sade i mittinledningsanförande. Då kan kanske ingen få alla sina personliga åsikter heltoch hållet tillgodosedda. Men det kan bli en mycket bra grund när det gälleratt anträda en väg som är förenlig med uppgiften att värna om säkerheten ochmiljön och om människors förtroende för demokratins förmåga att lösa konflikterav den här naturen. Vi har, vill jag gärna säga, med stort allvar ansträngtoss att också leva upp till de åtaganden vi gjorde i samband medfolkomröstningen, varvid jag, , uppriktigt sagt anser att vi harmer gemensamt med dem som dä företrädde linje 3 än med dem som företrädde linje1. Detta har ju också visat sig genom den kampanj som man har fört mot dennakonsekventa politik för att göra avvecklingen möjlig - från visst håll inomindustrin och från . Den kampanjen pågick ju fram till den dag däolyckan i Tjernobyl inträffade, och den ledde till att regeringen bl, a,tvingades förutskicka en lag som uttryckligen förbjuder fortsatt utbyggnad avkärnkraften i . Och denna kampanj startade inte med beslutet omRinghals 2, den startade , i takt med att man i de här kretsarnatvingades inse att vi menade allvar-t. ex. i samband med några programtal somjag höll och . När nu denna utomordentligt allvarliga olycka harinträffat, så har vi självfallet återigen ansvar för att leva upp till deåtaganden vi har gjort. Jag hoppas att vi skall kunna göra det på ett sådantsätt att vi lämnar det sämsta bakom oss av det vi var med om ifråga om konflikter. Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken omotiveradeprovokationer, opportunism och andra felaktigheter som man på olika håll hargjort sig skyldig till, och i stället som mogna människor kan diskutera fråganvad vi skall göra . Vad gör vi nu? Det första vi måste göra är naturligtvis, som både statsministernoch jag-och även andra företrädare för regeringen - har sagt vid åtskilligatillfällen efter det att olyckan inträffade, att än en gång göra en grundligsäkerhetsprövning av samma slag som vi gjorde efter . Kommer vi däfram till att vi inte kan hålla fast vid den bedömning av kärnkraftenssäkerhetsrisker som vi har gjort, då skall kärnkraften omedelbartavvecklas. Då är det inte fråga om en diskussion huruvida den skall avvecklaspå 10, 15, 20 eller . Då gäller det avveckling , och med alla deuppoffringar som detta innebär. De ekonomiska kan vi väl stå ut med, menuppoffringarna för miljön blir naturligtvis mycket allvarliga i det fallet. Jaghar sett av uttalanden som har gjort , attockså är medvetet om att det blir allvarliga uppoffringar i såfall. Men praktiskt och tekniskt går detta att genomföra, och vi kommer ickeatt tveka att fatta ett sådant beslut om vi kommer fram till att det blirnödvändigt. Men om vi kommer fram till att vi trots allt kan fortsättaatt använda kärnkraften under ytterligare någon tid, fram till dess att denslutligt skall vara avvecklad, då mäste vi återigen föra en diskussion om hurdetta skall kunna ske på ett sätt som medför minsta möjliga skador pä miljön -framför allt - och också för ekonomi och sysselsättning. Vi har ju inte valt den här perioden fram aven slump utan därför att den har framstått som en period under vilken den storaomställningen skulle kunna ske under för miljön acceptabla former. Vi skulle dåfå möjlighet att pressa hushållning och teknikutveckling så långt som möjligtoch på en gäng fullgöra det tredubbla uppdrag som vi har - att klarakärnkraftsavvecklingen, att klara kampen mot försurningen och att bevara våraälvar. Vi harsagt att kärnkraftsavvecklingen är överordnad deandra målen. Men helst vill vi klara alla tre målen. För att det skall blimöjligt behöver vi tid, I den här situationen anser jag - och det gäller även detparti och den regering som jag företräder - att man naturligtvis också måstepröva om respekten för människors oro skall behöva väga ännu tyngre äntidigare, I så fall medför det en snabbare avveckling än som tidigare talatsom. Det här är inte bara ett hanteringsproblem utan en realitet. Jag tyckerdock att vi måste kräva av oss själva att vi också väger in andra miljöskadoroch miljöhot som mycket starkt engagerar människor i värt land. Om vi på dengrunden tillsammans vore beredda att gå in i ett arbete, och det hoppas jag attvi är -det gäller inom energirådet och i de fortsatta diskussionerna mellanregeringen och partier och sedan, när det blir dags för beslut, ävenmellan regeringen och - tror jag att vi kanske skulle kunna slippaden ordstrid som vi i viss mån har haft om vem som har den bästaavvecklingsplanen eller om vem som har en avvecklingsplan över huvud taget. Iljuset därav tror jag att det skulle vara möjligt att beskriva på vilket sättvi kommer framåt i arbetet utan att t. ex. behöva fatta sädana beslut i frågaom avställning av olika reaktorer som strider mot uttalan- den,nämligen att säkerhetsfrågor och säkerhetsmyndigheternas bedömningar skallvara avgörande. Jag har inledningsvis velat ta upp dessafrågor och även velat ställa dem med stort allvar till företrädarna för övrigapartier. Jag tror nämligen att svenska folket, som både känner oro ochhoppas på att vi skall slippa en forsättning på gamla strider, skulle uppskattaom vi kunde ge uttryck för en vilja att gemensamt och med förtroende förvarandra ta itu med de allvarliga frågor som vi nu måste diskutera. Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken 11PER () replik; I denna replik vill jag ta upp tvåhuvudfrågor. Den första huvudfrågan vill jag beröra med utgångspunkt i ettuttalande som gjorde i sitt debattinlägg här, nämligen att denoro som människor känner inte får uppfattas som ett hanteringsproblem.Jag delar den uppfattning som i den delen gav uttryck för. Menlika väl som detta är riktigt är det felaktigt om den oro som människor i dagmed all rätt känner inför bekymren med kärnkraften medvetet eller omedvetetexploateras, dvs, om vi i denna kammare och även andra som arbetar medenergifrågor inte förmår att föra diskussionen och att göra analyserna på ettsådant sätt att alternativen för människorna framstår som klara och entydiga. Det finns ingenting som så kan fördärva de klokaslutsatser som är resultatet av svåra olyckor som just att ensidigt bara tittapå ett problem i taget, lett modernt samhälle som värt, som försitt välståndoch för ett gott liv är beroende av tillförsel av energi, av elektrisk ström,ärdet vår skyldighet att se till att människor får rediga alternativ när detgäller hur denna försörjning med hänsyn till säkerhet och miljö bäst kanordnas. Därför anser jag att det är viktigt att understryka att varjediskussion om kärnkraftens risker alltid måste föras med utgångspunkt i vad man- om man nu finner kärnkraften oacceptabel - i realiteten tvingas acceptera.Det är först när man ställer dessa alternativ mot varandra som det är möjligtatt fatta ett beslut om vad som är mest skonsamt för värt samhälles framtid. Ingenting vore enklare än att säga "Stängkärnkraften!" och gå människors oro till mötes, men vet man attett sådant ställningstagande innebär långt mycket värre bekymmer, om än av enannan karaktär, är det inte ansvarsfullt att utfärda en sådan rekommendation. Mitt andra spörsmål i denna replik handlar om den skillnadmellan det öppna och det slutna samhället som bl. a. kommenterade isitt anförande. Jag har ingalunda sagt att kärnkraften är bekymmersfri i västoch farlig i öst. Vad jag däremot har hävdat är att svår teknik som innebärrisker-av vad slag det vara månde - är lättare att kontrollera i de öppnasamhällena än i de slutna, och av vilken ideologi samhällena sluter sig är dåutan betydelse. Jag skall ta ett par exempel för att illustrera detta. Den typ av reaktorer som har drabbats av olyckan iTjernobyl hade flera länder i väst tidigare i bruk, men i väst bestämde man sigför länge sedan att inte acceptera denna reaktortyp. Den var visserligenkommersiellt fördelaktig, men man hävdade att den säkerhetsmässigt likväl varoacceptabel, I väst stängdes denna reaktortyp - i öst fortsätter man attanvända den. Ett annatexempel är följande. Jag läste härförleden några rader från den 3 Riksdagensprotokoll 1985/86:137-138 Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken sovjetiskanyhetsbyrån om hur man i kommenterar vår oro i de öppna samhällena för vad som har hänt i Tjernobyl, Får jag bara till uppbyggelse citera vad som sägs: '