prot · G90933 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:33 Förhandlingarnaleddes till en början av förste vice talmannen, 1 § Justerades protokollet för den 13 innevarande månad, 2 § Preliminär tidsplan för tiden den 10 januari-den 21 mars 1986 Anf.1 FÖRSTE VICE TALMANNEN; Tillkammarens ledamöter har utdelats en preliminär tidsplan för tiden den 10januari - . Tillkomplettering av den tidigare utdelade tidsplanen för innevarande session fårjag meddela att kvällsplenum inte hålls och den 12december 1985. 3§ Föredrogs och hänvisades 1985/86:75 tillkonstitutionsutskottet 4§ Föredrogs och hänvisades 1985/86:7 tillförsvarsutskottet 1985/86:8 tillskatteutskottet 1985/86:9 tillfinansutskottet 5§ Föredrogs och hänvisades Motionerna 1985/86:111-113tiH justitieutskottet /86:114 och 115 till näringsutskottet /86:116till bostadsutskottet /86:117-119 till socialförsäkringsutskottet1985/86:120-122 till skatteutskottet /86:123-127 till socialutskottet1985/86:128 till bostadsutskottet /86:129-131 till skatteutskottet 1985/86:33 1985/86:132-134 till bostadsutskottet 1985/86:135-139 tiH skatteutskottet , ., , 1985/86:140-143tiH utrikesutskottet 1985/86:7 Ändring i lagen om immunitet ochprivilegier i vissa fall, m. m. 1985/86:14) 7§ Smittskyddslagen m. m. Föredrogs socialutskottets betänkande 1985/86:4 omändring i smittskyddslagen m, m, (prop, 1985/86:13). Anf.2 MARGÖ (vpk); För att skydda befolkningen mot smittsamma sjukdomar som kan utgöra etthot mot samhället har beslutat om hur smittskyddet skall organiserasoch vilka skyldigheter den enskilde som lider av eller misstänker sig ha någonsmittsam sjukdom har. Det är regeringen som bestämmer vHka sjukdomar som skallomfattas av smittskyddslagen. Regeringen har beslutat attinfektion av HTLV-III-vimset skall klassas som venerisk sjukdom. har vi allainsett vilken stor fara, förmodligen den största , som HTLV-III-vimsetutgör. Från andra länders erfarenheter vet vi också att antalet personer medutvecklad aids kommer att fördubblas ,oavsett vad vi nu gör, beroende på den långa inkubationstiden. Detråder inga delade meningar om att vi måste sätta in effektivaförebyggande åtgärder för att förhindra ytterHgare smittspridning, menvi är inte överens om vilka åtgärder som verkligen har effekt. Omriksdagen bifaller hemställan i detta betänkande, blir det konkreta,praktiska resultatet att 26 § i smittskyddslagen upphävs och det blir möjligtatt göra erforderliga provtagningar för att fastställa HTLV-III-infektion -utan samtycke i vissa fall - och att kvarhålla smittbärare på sjukhus tills detinte längre finns anledning att befara att de skall sprida smitta. Vii vpk motsätter oss inte något av dessa förslag. Att man slopar 26 § hälsar vit, ex. med den största tillfredsställelse. Men vi tror inte att de häråtgärderna, som ändå är att hänföra till de traditionella smittskyddsvägarna,är effektiva och framkomliga när det gäller aids. Smittskyddslagenmöjliggör en del mycket kvaHficerade ingripanden i människors personliga ochrättsliga förhållanden, och aids kan komma att medföra ytterligare ingripandeni de här avseendena. Av debatten har framgått att ansvariga beslutsfattare ochmyndigheter inte är främmande för den tanken. Detfinns situationer när den enskildes frihet måste stå tillbaka för de mångasfrihet, I klartext menar jag med det "friheten" att prostituera sigoch friheten att köpa de prostituerades tjänster. Menom vi nu verkligen skall kunna hejda smittspridningen, måste vi också varaöppna för åtgärder på den motsatta sidan. Att stelbent hänvisa till gällandelagar och förordningar kan motverka uppsatta mål, i det här fallet att hejdasmittspridningen. Det viktigaste just nu måste vara att de människor som har engrundad anledning att befara att de är smittade uppsöker sjukvården för testoch rådgivning. När det gäller dem som har denna misstanke, vilar hela ansvaretpå den enskilde. Endast den som blir namngiven i samband med att en redan smittadanger sina sexuella kontakter kan uppmanas att undersöka sig och sedan ställasunder smittskyddslagens eventuella tvångsbestämmelser. av de nu smittade hör till gmppen homosexuella och bisexuella män. Med tankepå att det bara är den gmppen av sjukvården betraktades sommentalt rubbade, kan vi kanske förstå att homosexuella och bisexuella män intehar riktigt samma förtroende för sjukvården som vi andra har. Vi måste ocksåinse att den som har en grundad oro för att vara smittad, t, ex, en som harbesökt en prostituerad, en kvinna som är partner till en bisexuell man eller enkvinna som misstänker att hennes make har varit hos prostituerade, inte har sålätt att uppsöka den egna vårdcentralen för att tala om vem man är och vad somär skälet till oron och få testet gjort. Om man däremot har en så att sägaogrundad oro - man har fått brev från , tvättar i samma tvättstuga somhomosexuella eller har badat i simbassänger där homosexuella har badat - är detnog inte så svårt att gå till vårdcentralen och tala om vem man är och vad manhar råkat ut för. Men det är de andra fallen som är de viktiga. Föratt vi skall kunna nå den här gmppen måste det finnas en möjlighet till testanonymt. Men förslaget om anonyma test avvisas av utskottet, Visserh-gen sägerutskottet vänligt att man har förståelse för de synpunkter som vi har fört framoch som föranlett detta krav, men man hänvisar till den nyapatientjournallagen, som inte ger utrymme för anonymitet i sjukvården. Jagkänner att det är rätt svårt att i ord som skulle godkännas av talmannenuttrycka den upprördhet som jag känner inför den här rigida hållningen. Somjag har sagt tidigare kan man tänka sig att skärpa tvångsåtgärderna. Men om enuppmjukning av stiftade lagar kanske skulle ha större effekt, då vill man intevara lika tillmötesgående, utan då är det bara stopp, med hänvisning tillgällande lagar och förordningar. Jagvet inte heller om det är riktigt tillåtet att uppmana till det som bmkarkallas civil olydnad, men jag känner mig så uppgiven inför den härstelbentheten att jag tror att detta är det enda verkningsfulla i det härfallet. Jag tror nämligen att det skulle vara oerhört olyckligt om demöjHgheter som finns - med nuvarande patientjoumallag - att utföraanonyma test skulle upphöra , när den nya patientjournallagenträder i kraft. Då kommer mycket av smittskyddsarbetet att omintetgöras. Ochdet har visat sig både i och i - sedan smittskyddslagenbörjade tillämpas på aids i november- att antalet som självmant söktHTLV-III-test Rädslan atthamna i ett register spelar givetvis en avgörande roU, Viyrkar därför att regeringen lägger fram förslag, så att det blirmöjligt att anonymt få HTLV-III-test utfört. Om det sedan skulle visa sig atttestet är positivt kommer saken i ett annat läge, och jag tror inte att det då-med ett personligt samtal mellan läkaren och den drabbade - kommer att varanågra svårigheter att få patienten att inse att det är svårt att i det lägetbehålla anonymiteten. Föratt ett omhändertagande av HTLV-lII-positiva skall bli meningsfullt krävs attsjukvårdspersonalen har kunskaper utöver de rent medicinska. Den störstagruppen drabbade är homosexuella och bisexuella män, och generellt sett är vårakunskaper om deras psykosociala situation ringa. Det gäller ävensjukvårdspersonalen. Jag kan bara uppmana ledamöter att läsa detinformationsmaterial som de homosexuellas egna förbund har tagit fram. Vi seralla att det är-ett sätt att leva som vi andra vet mycket litet om. Detgörs stora insatser från samhällets sida för att informera om aids. Mentonvikten är lagd på det rent medicinska och på hygienen. Detta kanvara nog så viktigt, men om vårdpersonalen saknar kunskaper om vilkaförhållanden och värderingar som gäller för homosexuella som grupp, då kan maninte skapa det förtroendefulla samarbete som ändå är det viktigaste för att viskall lyckas. Närdet gäller information och stöd tiU homosexuella och bisexuella män råder detinget tvivel om att det är deras egen organisation som har de bästaförutsättningarna att skapa den förtroendefulla kontakten, RFSL behöver därföromedelbart ekonomiska resurser. Det finns inte tid att vänta på regeringensförslag med anledning av utredningen om de homosexuellas situation i samhället.Några åtgärder som resultat av den kommande propositionen i det ärendet kan viknappast räkna med , och så länge kan vi inte vänta. Möjlighetenatt kvarhålla någon på sjukhus intill dess att risk för smittspridning intelängre föreligger är väsentligen riktad mot injicerande narkomaner ochprostituerade. Men vad som skall ske med den intagne under den s, k,förvaringstiden framstår för mig som ganska oklart. Det framgår inte heller avpropositionen eller utskottsbetänkandet av vem och på vilket sätt det skall avgörasom risk för smittspridning inte längre föreligger. Det har ocksålandstingspolitiker påpekat. Inom det område där jag verkar ligger Roslagstullssjukhus, som förmodligen kan tänkas bli aktuellt för förvaring av denna typ avpatienter. Med hänsyn till dessa intressen är det mycket viktigt att vi fårklarlagt hur det hela skall fungera i praktiken. Vad skall vårdpersonalen haför roll? Skall den vara vårdpersonal eller fångvaktare? Vad skaH ske med deintagna under den s. k. förvaringstiden? Föratt narkomaner och prostituerade skall kunna bli motiverade att följaföreskrifter måste deras destruktiva levnadsmönster brytas. Skall man kunnagöra det, krävs det ett omfattande socialt stöd och en behandling helt utanförden medicinska delen. Om man förbiser de sociala åtgärderna, vilka är heltavgörande för smittspridningen, återstår inget annat än en livslång förvaring. Detviktigaste , fru talman, är att alla som har god grund för sin misstanke attde är smittade låter undersöka sig och därmed personligen får råd.Förtroendet för läkaren och sjukvården har därvidlag den allra störstabetydelse. Om inte sjukvården lyckas skapa ett förtroendefullt samarbete medpatienterna, minskas förutsättningarna att hindra smittspridning. Läkarnas möjligheter att kontrollera att föreskrifternaefterlevs är små -det vet vi. Läkarna kan inte följa folk i hemmen eller runtom på stan. Läkarna kan inte stå i garderoberna hemma hos folk. Om vi sompolitiker låtsas något annat, vältrar vi över ett helt omöjligt ansvar påläkarna. Det är nog ett ansvar som läkarna inte är så förtjusta i att få. Avslutningsvis, fru talman, vill jag betona att aids intebara är ett medicinskt problem. Det är också ett socialt problem. Det kan därförinte vara rimligt att sjukvårdshuvudmännen utan nya resurser skall svara förhela den ökning av kostnaderna som aids medför. Sjukdomens sociala samband göratt blir extra hårt drabbat. får vi anslå 15milj. utöver redan budgeterade medel till förstärkningar inom vården. Nästaår räknar vi med att den kostnaden blir 45 miljoner. Det är alltså baraförstärkningar och säger ingenting om den egentliga vårdkostnaden för varjekonstaterat aidsfall. Man har gjort en beräkning att varje fall kostar ungefär0,5 milj. kr. Jag förutsätter att regeringen beaktar detta. Det kan inte baravara sjukvårdshuvudmännens ansvar att stå för hela kostnaden. Jag yrkar bifall till samtiiga reservationer i detta betänkande. 3 (); Arbetet mot aids är en kamp mot klockan. Vi vet i dagmycket om hur farsoten sprids, och vi vet att den i de allra flesta fall ärdödlig. Men vi vet inte hur den skall botas. Från länder som i tropiskaAfrika och och från vissa delar av , där det finns många fall av aids,fortplantar sig denna ytterst allvarliga sjukdom till praktiskt taget alladelar av världen. Vi vet att det sker en regelmässig tillväxt som är mycketsvår att hejda på kort sikt. Vi måste från svensk sida delta oerhört energiskt iansträngningarna att motverka aids på ett globalt plan. beviljade 1 milj. kr. för arbete inomVärldshälsoorganisationen. Det finns med all säkerhet utrymme för mycketstörre svenska satsningar i den världsomspännande kampen mot aids. Men självfallet måste vi framför allt arbeta inom Sverigepå alla nivåer: på riksplanet, inom landstingen och i kommunerna. Det arbetethar också kommit i gång. Det görs en hel del, men oerhört mycket återstår attgöra. Regeringen bedriver sitt arbete bl. a. genom den s. k.aidsdelegationen, där är ordförande. I den delegationen harvärdefulla initiativ tagits. Det som bekymrar mig något är emellertid attdelegationen misstänkt mycket påminner om en statlig utredning som sammanträderkanske , när vi skulle behöva mer av en generalstab som dagför dag organiserade arbetet och insatserna mot aids. redovisar i sitt betänkande en hel delåtgärder som pågår. På papperet ser det ganska bra ut. Men låt mig peka pånågra områden där jag tror att avsevärt större insatser behövs. Det krävs större insatser för att hejda smittan meHan ochfrån narkomaner och för att spåra upp och ta hand om smittbärare, men också föratt förhindra Smittskyddslagen m. m. attsmittan sprids mellan sjuka och friska narkomaner. Vi vet hur smittan sprids.Det är framför allt genom orena sprutor och kanyler som används av flera olikapersoner. I har vi ett förbud mot att säljasprutor och kanyler, och kräver allt flera infektionsläkare att förbudetskall upphävas. Förslaget är inte okontroversiellt. Många som arbetar inomnarkomanvården menar att det vore att ta ett steg tillbaka att åter görasprutor och kanyler fritt tillgängliga på apoteken, men jag tror att vi måste lyssnamed stort allvar på vad infektionsläkarna säger. Jag skulle gärna vilja frågaGertrud om regeringen och aidsdelegationen har övervägt frågan om attupphäva det förbud som vi har genom socialstyrelsenscirkulär. Ett annat område där jag tror det behövs avsevärt störreinsatser är upplysningen bland berörda yrkesgrupper. Det går knappast en dagutan att man kan läsa i tidningarna att det råder mycket stark oro inom olikagrupper - hos polisen, bland bilskrotarna, bland folk inom sjukvården och inomskolan. Allra senast fick vi veta att oron finns också inomflygbolaget . Oron bygger lyckligtvis i mycket stor utsträckning påmissförstånd om hur smittan sprids. Man befarar att den sprids genom enkelberöring, man befarar att den sprids genom kontakter, man tror att den sprids iluften och vattnet. Man vet inte att allt vi fått lära oss om aidsmycket entydigt visar att det är överföring genom blod och överföring vidsexuellt umgänge som leder till spridning av aids. Jag tror att det är oerhört viktigt att upplysningenkommer i gång och blir mycket mer intensiv. Risken är ju inte bara den att vifår låsningar och obefogad panik hos många yrkesgrupper utan också att deolyckliga människor som drabbas av HTLV-III-virus och av slutstadiet aidsbehandlas illa i samhället, att de isoleras, att de inte får det bistånd, denhjälp, den barmhärtighet som de är värda. Jag skulle vilja som en andra fråga till statsrådetSigurdsen ställa spörsmålet: Är statsrådet nöjd med omfattningen och tempot idenna upplysningsverksamhet? Vi vet att det har kommit i gång en hel delupplysning. Det finns informationsmaterial som är producerat. Det finnskampanjer som är planerade. Men är tempot och omfattningen tHlräckliga, när vipraktiskt taget kan läsa om hur olika yrkesgmpper är oroliga och visamtidigt vet att mycket av den oron är obefogad? Låt migsedan gå in på utskottets förslag. Vi yrkar för det första bifall till propositionen, som gårut på att upphäva straffbestämmelsen i smittskyddslagen. Detta är en konsekvensav att regeringen har klassificerat aids som en venerisk sjukdom. Vi tar för det andra ett eget initiativ, ettutskottsinitiativ, till förändring av smittskyddslagen. Vi har underbehandlingen blivit uppmärksammade på att det råder olika meningar omlagligheten i att kvarhålla en patient som inte är beredd att ta konsekvensernaav sin sjukdom och uppträda ansvarsfullt, dvs. i praktiken att avhålla sig frånsådant sexuellt umgänge som leder till att smittan sprids. Det klargörs genom den ändring som utskottet föreslår atten patient som har en smittsam sjukdom är skyldig att underkasta sigprovtagning. behandling och vid behovisolering. Detta är en allvarlig inskränkning i den enskHdes integritet, ochsocialutskottet har därför remitterat förslaget till lagrådet. Det är viktigtatt så alltid sker. Jag skulle vilja tillfoga att vi gärna såg att regeringenockså alltid ansåg det viktigt att så skedde när det gäller lagar av den typen. Lagrådetsbesked var att denna ändring var acceptabel. påpekade lagrådet attsmittskyddslagen som den är skriven är en lag med många brister. Man underströkvikten av att den lagen ersattes med en bättre genomtänkt, bättre formuleradoch mera tidsenHg lag. Vpkhar väckt en motion och följt upp den motionen genom några reservationer. Vitycker att två av deras yrkanden, reservationerna 2 och 4, i stort sett slår inöppna dörrar. Det handlar om att påpeka för regeringen saker som regeringen ochalla andra vet, områden där ansträngningar är i gång. Reservation3 handlar om stöd över budgeten till RFSL. Vi är helt på det klara med att RFSLhar gjort och gör mycket värdefulla insatser. Förbundet har fått stöd viasocialstyrelsen. Vi är övertygade om att förbundet även har enviktig uppgift, men vi ser inte någon poäng i att kanalisera ett stöd till deinsatserna direkt via budgeten, Vpk:sförsta reservation handlar om anonym provtagning, och utskottet har avsevärtstörre förståelse för den tanken. Detta förslag går tvärtemot vad istor enighet fattade beslut om så sent som , när man antogpatientjournalslagen. Då sade man att aH vård, därmed inberäknat provtagning,skaH dokumenteras i patientjournal. sägs det i motionen och reservationenatt det finns speciella skäl - Margö sade det också här - för ändå bör tillåta anonym provtagning för just den här sjukdomen. Jag troratt det finns mycket goda skäl för det. Det finns ju alldeles uppenbart en orohos många människor för att deras homosexuahtet eller deras samröre medprostituerade, eller vad det nukan vara, skall röjas genom en sådanprovtagning. Jagtror därför att det finns betydande skäl att överväga om man inte bör göraundantag från den lag som antog sent , med vpk;s stöd.Utskottet har dock inte haft möjlighet att tränga in i frågan så noga att detnu kunde ställa sig bakom ett sådant förslag. Däremot hoppas jag att aidsdelegationenoch regeringen överväger den här frågan och kommer tillbaka till , omdet anses att det finns behov av en förändring. Det är ju aHdeles klart att detfinns sakliga skäl bakom de tankar som framförs i vpk-reservationen. Meddetta yrkar jag, fru talman, bifall till utskottets hemställan och avslag påvpk;s reservationer. 4 MARGÖ (vpk) replik: Jag måste erkänna att jag blev något konfunderad när jag hördesocialutskottets ordförande plädera för propositionen. Han började med att sägaatt de förslag till åtgärder mot aids som vi nu har att besluta om ser bra utpå papperet, men i själva verket innehåller de kanske inte så mycket substans.Sedan nämner ett par områden där han tycker att man skulleförstärka åtgärderna. Han nämnde narkomanerna och behovet avatt spåra upp smittbärare. Från talarstolen kastade han även fram ett förslagom fria sprutor till narkomaner. Men ett utskottsbetänkande är resultatet av enproposition. Inga andra partier än vpk har avgett några motioner i anslutningtill den här propositionen. Inga andra partier har i utskottet haft någonannan uppfattning än den som propositionen gav uttryck för, och man har alltsåicke heller avlämnat några reservationer. Då kan vi fråga oss vad de förslag ärvärda som lägger fram här från talarstolen. Den undran kvarstårockså när det gäller vår reservation 1 om anonymitet, som anmäler en viss anslutning till. Det är klart att jag tycker att detär väldigt bra att socialutskottets ordförande här i talarstolen säger att detfinns uppenbara skäl att gå med på anonymitet. Men frågan är ju vad det ärvärt. Det hade varit bättre om detta hade uttryckts i utskottet, medan detfanns en möjlighet att påverka skrivningen. kvarstår bara att , ochhelst även andra partier, stöder vår reservation 1 för att det skall blimöjligt med anonym provtagning. 5 () replik: Jag har inte alls, Margö , fråntalarstolen framfört några nya förslag. Jag har tagit upp en del frågor kringaidskomplexet och därvidlag ställt några frågor till socialministern. Vi fårväl se om hon svarar på dem. Vad sedan gäller reservation 1 är förhållandet det att vpkhar produktut-vecklat sitt förslag något från motionen till reservationen. Närvi i utskottet studerade motionen fanns där inte någon som helst antydan om atten person som tar ett anonymt prov skulle tvingas röja sin anonymitet om provetvisade ett positivt resultat. Den punkten har lagts till i reservationen, ochdet gör genast förslaget mera rimligt. Jag vill upprepa vad jag sade imitt första anförande, nämligen att utskottet inte har haft tillfälle atttränga djupare in i den här frågan. Vi uttalar i betänkandet - det går att läsainnantill - förståelse för tanken på anonym provtagning, och jag framför sommin uppfattnig, som jag tror delas av utskottets ledamöter i övrigt, att det ärangeläget att vi fortsätter att fundera på den frågan. Jag hoppas attaidsdelegationen gör det, eftersom det är uppenbart att det finns ett behov aven anonym provtagning. Frågan om hur det skall kunna jämkas samman med den lagsom enhälligt, med vpk:s stöd, antog så sent som behöverutredas vidare - utskottet har inte kunnat tackla den frågan vid behandlingenav vpk;s motion. 6MARGÖ (vpk) replik: Jag vill bara klargöra att det i vårreservation 1 inte görs någon avvikelse från den ursprungliga motionen. För densom vet hur sjukvården fungerar är det självklart att det går att ha anonymitetvid provtagning. Om provet sedan visar sig vara positivt kommer anonymitetenemellertid i ett annat läge. Vi har också anslutit oss till att aids ochHTLV-III-infektion skall klassas som venerisk sjukdom - det ligger i sakensnatur. Eftersom jag vid utskottsbehandlingen förstod att detta inte var riktigtklarlagt, förtydligade vi det i reservationen. När det sedan gäller huruvida man kan göra uppmjukningar ipatientjournallagen tycker jag att det är självklart i detta läge. När viantog den nya patientjournallagen levde vi i lycklig okunnighet om vadaids skulle medföra. När vi nu har fått de kunskaperna måste vi drakonsekvensen av detta och, även om det innebär en prestigeförlust, ändra delagar som vi har fattat beslut om. Smittskyddslagen m. m. 7EVERT (): Den diskussion som har förts här gertillsammans med behandlingen i utskottet ett alldeles klart besked om attutvecklingen av aids är sådan att vi inte riktigt känner till den eller harkontroll över den. Vi har under utskottsbehandlingen gjort vissaförtydliganden av smittskyddslagen - inte förändringar, som utskottetsordförande sade - när det gäller möjligheten att kvarhålla en smittad påsjukhus. Vi inväntar nii en ny smittskyddslag, och vi säger i utskottet att vivill att den skall komma så fort som möjligt. Den remissbehandlas , och medden apparat som alla propositioner omfattas av kommer det att ta viss tid.Utskottet vill emellertid stryka under hur viktigt det är att vi får enny smittskyddslag, vilket också lagrådet har sagt. Vi står alltså inför en ny sjukdom, som knappast hardiskuterats i något större sammanhang här i . För bara ett par årsedan var det många som inte hade någon aning om vad aids var. Frågan har nuaktualiserats, både av opinionen och på högsta plan. Det har tillsatts enaidsdelegation. Regeringen arbetar oavbrutet med frågan, ärinkopplad och det pågår en ständig diskussion. Vi ser faran framför oss: en fördubbling av antalet fallvar åttonde månad. Det är bara att räkna framåt i tiden - har detvarit 20 dödsfall i - för att förstå vad det hela innebär. Vi har också fått del av internationellt material, som påsina håll redovisar betydligt högre sjukdomstal än i . Utvecklingenföljer, i varje fall , samma linje - det sker en fördubbling avdödligheten på mindre än . Först under den allra har vi satt inåtgärder med all den kraft söm kan åstadkommas. Vi hoppas och tror att manskall klara problemet, och hitta ett vaccin, så att människor kan botas. Aids är nu klassad som venerisk sjukdom.