prot · G90936 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag kaninte tolka annorledes än att han anser att företagen skulle styrasdirektfråri . Jag måste säga att jag har en helt annanuppfattning än i den här frågan. Företag måste enligt min niéningdrivas i nära kontakt med marknaden. Möjligheterna att få dughga och hängivnamedarbetare i företaget hänger samman med vilken grad av självständighet ochansvar medarbetarna får. Företagens dagliga skötsel kan inte ske genomdetaljerade beslut av ägaren, regeringen eller , utan statliga företagbehöver samma rågång mellan företagsledningsfrågor, styrelsefrågor ochstrategiska ägarfrågor som andra företag. På den punkten ligger regeringenspolitik ifast, Soiri en tredje kommentar vill jag säga att regeringen har en odogmatisk syn påde statliga företagen. Köp och försäljning av företag inom den statliga sektornskall vara kommersiellt och strukturellt välgrundade. Om ett företag passarbättre iri och har bättre utvecklingsförmåga inom det privata näringslivet äninom det statliga finns det enligt min mening inga principiella skäl attmotsätta sig en försäljning. Men jag vill för tydlighetens skull klart ochentydigt, säga att någon realisation av statliga företag och därmedskattebetalarnas pengar kommer aldrig en socialdemokratisk regering att ställasig bakom. Den statliga sektorn av företag skall kunna köpa företagoch starta företag. Det är väldigt viktigt att den statliga företagssektorn nuefter en följd av år, då vi har ägnat företagssektorn mycket avsaneringsarbete, får chansen att expandera och utvecklas. Till slut, herr talman, skulle jag i köpariver verkligen med intresse och stora förväntningarvilja ge chansen att på försöka säljavarven. Han är mycket välkommen tillbaka till industridepartementet med köpare,om han kan finna sådana som viH handla varv . Anf.31 (); På något vis kände jag det som om historiens vingslagsusade genom rummet. Det var trevligt att få se den utsträckta handen riktadäven åt moderata samlingspartiet. Huruvida vi kan ta i den på allvar är svårtatt svara pä, men vi kan göra ett hederligt försök. Tanken att man påberedningsplanet nu skulle kunna diskutera den planering som uppenbarligenmåste pågå när dét gäller varvsfrågorna uppfattar jag såsom mycket positiv. Om jag sedan övergår till att diskutera industriministernsförvåning eller svårighet att förstå grunden för mitt resonemang omdirektförvaltning vill jag betona att genom att den statliga varvsverksamhetenbedrivs i aktiebolags form kompletteras det regelkomplex under vilketpolitikerna här har att uppträda med aktiebolagslagens regler. Det innebär rentfaktiskt i ganska många situationer att det i en koncernbildning finns eninbyggd motsättning mellan dotterbolagen och moderbolaget. Moderbolaget har juett starkt intresse, t.o.m. en skyldighet, att försvara sitt kapital och setill att dess balansräkning uppfyller lagens krav. I detta ligger detmotsatsförhållande som jag har tagit som utgångspunkt för påståendet att detskulle kunna vara till nytta för snabb beslutsprocedur om industridepartementetförvaltade aktierna i varvsbolagendirekt. Jag menar att det vore till nytta framför allt därför ätf de styrelsersom arbetar i varvsbolagen inte skulle få sina synpunkter filtrerade av enkoncernledning, som ju har att ta ytterst komplex hänsyn tillden illasammansatta grupp av företag som Svenska Varv-koncernén utgör. JagviH också gärna ta fasta på resonemanget om närheten tHl marknaden. Det ärnaturligtvis trevHgt att höra industriministern använda de begreppen, för ivanHga fall talar ju poHtiker om företagsamhet och annan verksamhet medutgångspunkt i kostnadssidan. Industriministern gör här en tydlig markering avdet angelägna i att observera och ta hänsyn till intäktssidan. Det ärnaturligtvis på intäktssidan som man måste arbeta för att låta dessa företag fåen struktur som gör dem intressanta på marknaden. Mankan väl nu i efterhand få diskutera den genomlidna Consafekrisen från denutgångspunkten. Där var ju Arendalsvarvet begränsat i sin handlingsfrihet - tyvärr.Kanske hade en annan lösning än den som det nu blev kunnat leda till attArendalsvarvets situation hade sett annorlunda ut. Safebolagetsplattformsägande är i sig en marknad. Överläggningenvar härmed avslutad. 8 § Svar påinterpellation 1985/86:28 om krisen inom sjöfartsnäringen Per Westerberghar mot bakgrund av läget inom sjöfartsnäringen frågat statsrådetRoine,om 1, han avser att lägga fram en proposition omvarvs- och rederipoHtiken , 2. hanavser att sköta varvs- och rederipolitiken genom och dess hemligstämplar, får avyttra båtar under det bokförda värdet med hänsyn tagen till tidigare riksdagsbeslut och regeringsdirektiv och 4, hur han ser på denuppkomna situationen i varvs- och rederinäringen. Arbetet inom regeringen är så fördelat attdet är jag som skall svara på interpellationen. Enproposition om varvspoHtiken och om avveckhngen av det statligafartygsinnehavet kommer att föreläggas , Då kommerregeringens överväganden rörande varvsnäringen och den statiigarederiverksamheten att redovisas. sker ett omfattandeanalysarbete i syfte att få fram ett tillfredsställande beslutsunderlag. Jagfår därför be Per att ha tålamod ännu några månader. Enligtgällande föreskrifter utfärdas kreditgaranti enligt beslut avfuHmäktige i . Efterbeslut av gör statskontoret en utredning om bl. a.vilken roll i fortsättningen skall ha i administrationen avdet statliga varvsstödet. Denna fråga kommer också att behandlas i kommandevarvsproposition. Liksoni kommer besluten om politikens öm krisen inom sjöfartsnäringen inriktninginom varvs- och rederinäringen att fattas av riksdag och regering. Vad gällerdet statliga fartygsinnehavet ankommer det på att med hänsyntill marknadsförhållandena bedöma i vilka former ochpå vilka villkorförsäljningar skall genomföras för att bästa ekonomiska utfall skall uppnås.Zenit kan alltså avyttra fartyg till priser som understiger debokförda värdena, om bolaget med hänsyn till marknadsläget bedömer detta somlämpligt. Anf.33 PER (); Jag ber att få tacka industriministern för svaret på defrågor som jag har ställt i interpellationen. Med ledning av industriministernssvar tycker jag mig ändå kunna konstatera ett antal saker. Först och främst vill jag då framhålla att detriksdagsbeslut som den socialdemokratiska majoriteten genomdrev våren 1983angående varv och rederier har lett till att man har misslyckats. Enstudie av det omdiskuterade visar att vi moderaterförespråkade en snabb avveckling till en något högre kostnad än vad en långsamavveckling sades komma att innebära. Med åtminstone en del av facit i handenser vi att staten, i stället för att ha en merkostnad på 600miljoner, har tvingats täcka in driftsförluster på 1 700 milj. kr. Viariksgäldskontoret har staten tvingats tillskjuta ytterligare 1 100 milj. kr.,och har staten även kommit att stå som garant för framtida förlustertill ett värde av ytterligare 1 700 milj. kr. 34 miljarder mer förefaller den felaktiga rederipolitikenvad avser komma att kosta de svenska skattebetalarna. Medandra ord har man gjort en ganska stor felspekulation, i hopp om stigandefartygspriser. När det gäller har fördröjningen avnedläggningen av Uddevallavarvet kommit att allvarligt skada möjligheter att i fortsättningen klara sig på egen hand. Manhar försämrat utgångsläget. Om man hade följt de moderata partimotionerna, hademan inte bara sparat en hel del kapital utan också - det vill jag framför alltunderstryka - kunnat se till att människor slapp ett stort och utdraget lidandesamt ovissheten vad gäller deras framtida situation. Men i stället för att föregående vår ikläda sig ansvaretlät industridepartementet ta stöten. Genom en myckettvivelaktig lagteknisk konstmktion fick nämligen övertaansvaret för 1 100 milj. kr. av Zenits lån. har det talats omytterligare 1 700 milj, kr, till Zenit och ytterligare lika mycket pengar tillUddevalla , Det råder ingen tvekan om att det är fråga om ettmisslyckande, I dessa frågor borde man enligt min uppfattning ha gått tillriksdagen. Eftersom det riksdagsbeslut som fattades uppenbarligenhar inneburit ett misslyckande och pengarna har tagit slut, hade det varitytterst rimligt att regeringen, i stället för att hänvisa tiH riksgäldskontoretoch dess hemligstämplar, hade skrivit en ny proposition som innehöH nyariktlinjer för hur man skulle klara de stora problem som hade och även de problem som företaget skulle få. Jag måste fråga industriministern: lade regeringeninte fram någon proposition ? Jag är tacksam för att regeringenkommer att lägga fram enproposition , men har uppenbarligen kommit att kosta svenskaskattebetalare ytterligare en hel del pengar. Hur ser industriministernegentligen på konkursinstitutet? Zenit var mer eller mindre konkursmässigtunder en stor del av det gångna året, Zenits styrelseordförande skriver i DagensIndustri att de pengar som regeringen ochindustridepartementet anvisade var helt otillräckliga och att detredan från början stod klart att Zenit inte hade en chans att klara sig inomföreskrivna ramar. Stämmer det med industriministerns uppfattning, eller vardet beslutsmaterial som fick otillfredsställande eller rent avfelaktigt? Eller var bedömningen då den att det verkligen fanns möjligheter förZenit att inom 3-miljardersramen kunna avveckla fartygsinnehaven? På mina enträgna frågor till samme styrelseordförande hardet även framkommit att han ansett sig vara förhindrad att sälja fartygsenheterunder det bokförda värdet på grund av regeringens direktiv, att man inte haransett det vara lämpligt att söka börsintroduktion eller vidta liknandeåtgärder för att avlasta Zenits risker, att det inte borde vara möjligt attförsöka undgå skrotning. Det är utomordentligt anmärkningsvärda uttalanden frånstyrelseordföranden i , och jag skulle gärna vilja ha enkommentar om detta från industriministern. skall jag upprepa mina frågor; Varför fickriksgäldskontoret gå in i stället för att det gjordes en klar redovisning förriksdagen, när det gamla beslutet och de pengar som hade anslagits varförverkade? Hade det inte varit bättre att erkänna att det var en felaktigspekulation i stigande fartygspriser och i stället försöka finna en bra väg utredan under den gångna våren? Var Zenits utgångsläge hopplöst ,genom det beslut som då fattades? Var bolaget verkligen genom regeringensdirektiv förhindrat att sälja båtar under bokfört värde eller att vidta andraextraordinära åtgärder för att kunna avveckla fartygsinnehaven så snabbt sommöjligt? Slutligen vill jag ställa ytterligare en fråga tillindustriministern. Svenska Varv skall enligt föregående beslut uppnå lönsamhetsenast , Står industriministern kvar vid denna åsikt utan att angenågra nya kreditsubventioner? Prot,1985/86:36 Om krisen inom sjöfartsnäringen Jag vill endast på ett par punkter kommentera herrWesterbergs anförande. På en punkt skall jag medverka till att återföra herrWesterberg tHl ordningen. Flertalet av de båtar som belastar Zenit ShippingAB och landets ekonomi tillverkades , dvs, år då borgerligaregeringar styrde , har uppdrag att garanterafinansieringen av de svenska varvens produktion i enlighet med de villkor somriksdagen har godkänt. Marknadsutvecklingen inom varvs- och rederibranschen harmedfört att betydande förlustrisker finns till följd av de garantier som redanhar lämnats. måste liksom andra kreditinstitut och banker iliknande situationer bevaka att förlustriskerna minimeras. Fullmäktige iriksgäldskontoret har liksom regeringen bedömt att de planer som presente- 10 protokoll 1985/86:33-36 råts för avvecklingen avdet slutliga fartygsinnehavet är det bästa sättet att minska förlustriskernaoch har därför fattat beslut som möjliggör en rationell avveckling av detstatiiga fartygsinnehavet, Zenits plan innebär en relativt snabb ochmarknadsmässig avveckling av fartygsinnehavet. Det beslut som riksgäldskontorethar fattat gör att Zenit bör kunna lyckas med det här. 35 PERWESTERBERG (m): Jag vill baranotera att enligt årsredovisningar lämnade av har majoritetenav de båtar bolaget innehade vid tiden beslut tillverkats föreeller , Detta är i och för sig en stickfråga som saknar egentligbetydelse i och med att enighet intill dess rådde om svensk varvspolitik. Detvar först senare oenigheten uppstod, nämHgen 1978, Detvar 1983 beslutet om Zenits rekonstruktion och formerna för awecklingen avfartygsinnehavet togs, I det sammanhanget har vi redovisat en väsentiigtbilligare lösning av hur man skulle ha kunnat gå till väga än den regeringenoch majoriteten i valde, vilket nu står de svenska skattebetalarnadyrt. Vadavser och riksgäldsfullmäktige skall de självfallet följariksdagens beslut. Men kan man icke fullgöra sina åtaganden inom Zenit finnsdet två åtgärder att vidta. Antingen går man till ägaren och begärkapitaltillskott eller också träder man i likvidation och låter borgensmannen -garanten - inträda och täcka de förluster som man håller påatt göra eller har gjort. Avvecklingen skall självfallet sedan ske så snabbtoch så effektivt som möjligt. Jagvill även återkomma till de frågor jag ställde till industriministern avseendestyrelseordföranden i uttalande om de direktivman fått från regeringen. Jag påminner om frågan varför man inte lade framnågon proposition 1985 när det stod fullt klart att de pengar som anslagitsgenom riksdagsbeslutet var förbrukade. Tillsist: Står industriministern fast vid sin uppfattning att man inomSvenska Varv skall uppnå lönsamhet utan några nya subventioner? Överläggningenvar härmed avslutad. 9§ Föredrogs och hänvisades 1985/86:176-178 tillkulturutskottet 1985/86:179-183 tillbostadsutskottet 1985/86:184-188 tillskatteutskottet Påmorgondagens föredragningslista uppförs trafikutskottets betänkanden 1 och 2främst bland två gånger bordlagda ärenden. 11 § Anmäldes och bordlades Prot. 1985/86:65 Förslag tilländring i -------------------------------- m.m. (vissa frågor om datorrelaterade brott ochocker) 12§ Anmäldes och bordlades 1985/86:189 av RolfDahlberg 1985/86:190 av PärGranstedt och 1985/86:191 av 1985/86:192 av BoLundgren 1985/86:193 av WiggoKomstedt 1985/86:194 av GunnarBiörck i 1985/86:195 av BoLundgren och 1985/86:196 av BoLundgren 1985/86:197 av OskarLindkvist och 1985/86:198 av KenthSkårvik och 1985/86:199 av ErlingBager Ändrad mervärdeskatt(prop. 1985/86:47) 1985/86:200av m.fl. 1985/86:201 av ArneAndersson i m.fl. 1985/86:202 av 1985/86:203 av 1985/86:204 av KarlErik m.fl. 1985/86:205 av LarsErnestam m.fl. 1985/86:206 av Maj-LisLööw m.fl. Skärpta avgasreningskravför personbilar, m. m, (prop, 1985/86:61) 13§ Anmäldes och bordlades 1985/86:9 Ändring i lagenom prästval (prop, 1985/86:34) 1985/86:5Lotterivinstskatten (prop, 1985/86:46) 1985/86:6 Godkännande av en överenskommelse mellanSverige och Det Förenade och omömsesidigt administrativt bistånd mellan deras tullmyndigheter (prop,1985/86:26) 1985/86:10 Ändring imarknadsföringslagen m,m, (prop, 1984/85:213) 1985/86:5 Tilläggsbudget I(prop, 1985/86:25 delvis) 1985/86:2 Villkoren förersättningarna vid arbetslöshet Prot.1985/86:36 14 § Meddelande om interpellationer ~" , , , ! Meddelades att följandeinterpellationer framställts 1985/86:67 av () till statsrådet om barntillsynen för dagbarn vårdares barn: I propositionen om förskola föralla barn (prop, 1984/85:209) finns en viss öppenhet också mot barnomsorg sominte har kommunen som huvudman. Här föreslås samma statsbidrag för denkommunala barnomsorgen som för den barnomsorg som ges av föräldrakooperativ ochbarnomsorg som har anknytning till en ideell organisation. Några kommuner har tagit initiativ till någon form avvårdnadsersättning också till föräldrar som själva helt svarar för tillsyn avsina förskolebarn. Initiativen har inte kunnat genomföras därför att deöverklagats och av besvärsinstanserna förklarats ligga utanför den kommunalakompetensen, I har kds fullmäktigegrupp tagit uppdagbarnvårdarnas situation och deras mycket ojämlika förhållanden i jämförelsemed övrig barnomsorgspersonal och övriga förvärvsarbetande, Dagbarnvårdarna äri praktiken den enda yrkesgrupp som inte kan få barnomsorg för sina egna barn. I och med att kommunerna infört vårdtak på mellan 140 och160 timmar/vecka har de dagbarnvårdare som också är småbarnsföräldrar allvarHgtdiskriminerats. Dagbarnvårdarens möjlighet att utöva sitt yrke reduceras medantalet egna barn i förskoleåldern. En dagbarnvårdare med två egna barn iförskoleåldern har således bara halv förvärvsarbetskapacitet. Hade en dagbarnvårdare rätt till barntillsyn på sammavillkor som övriga yrkesgrupper skulle man genom att sända sina förskolebarntill ett daghem eller ett annat familjedaghern nå full förvärvsarbetskapacitetoch kunna ta emot barn upp till vårdtaket på samma sätt som en dagbarnvårdareutan egna bara. Dagbarnvårdaren med egna förskolebarn skulle i det läget hasamma möjlighet till full förvärvsinkomst som dagbarnvårdaren utan egna barn. Efter någon tids betänketid slöt socialdemokraternas,kommunisternas och representanter i Linköpingskommunfullmäktige upp kring de tankegångar kds kommunfullmäktige i Linköpinghade om att dagbarnvårdarna borde kunna erhålla barntillsyn på samma villkorsom övrig personal inom barnomsorgen. är samtliga partier iLinköping eniga om detta. Praktiska skäl talar för att barntillsynen fördagbarnvårdarnas egna barn i tillsynsberättigad ålder med fördel sker i detegna hemmet. Motovanstående bakgrund viH jag fråga statsrådet: Är statsrådet beredd att vidtasådana åtgärder att dagbarnvårdarna kan räkna med barntillsyn på samma villkorsom övriga förvärvsarbetande? 1985/86:68av () till utrikesministern om förslag till rörandesambandet mellan nedrustning och utveckHng: Den 1983 förordnade utredningen om sambandet mellannedrustning och utveckling överlämnade sitt huvudbetänkande Medsikte på nedrustning. Det har översatts till engelska och givits en betydandespridning även internationeHt, Någraförslag eller ställningstaganden från regeringen, grundade på utredningen, hardock ej givits. Ämnar utrikesministern - eller något annat statsråd- lägga fram några förslag med anledning av utredningen? Ominte, kan detta tas som intäkt för att regeringen står principiellt bakom deslutsatser, överväganden och förslag som presenteras i utredningen? 1985/86:69av i (m) till justitieministern om bfottsut-veckhngen iMalmö: Allt flera malmöbor Hknar stadens brottsutvecklingvid en i detta sammanhang ökänd stads i , Benämningen på som SverigesChicago är förhoppningsvis överdriven, men oroande och borde vara envarningssignal. Brottsligheteni har ökat kraftigt . Många malmöbor upplever på grund avden stora brottsligheten staden som mycket otrygg. anser man attansvariga myndigheter inte tar situationen på allvar. Detta är en oroande ochotillfredsställande situation! Dagligenpåminns malmöboma i pressen om den omfattande brottsligheten. Många av stadensinvånare har också haft konkreta kontakter med olika slags brottslighet,antingen genom självupplevelser eller genom att släktingar, grannar ochbekanta och arbetskamrater har drabbats, "Vad hjälper det att vi har enhygglig pension och en bra bostad, när vi är rädda för att gå ut,""Många pensionärer upplever det som om de lever i ett ombonatfängelse," "Vi är oroliga ja t, o, m, mycket rädda den dag i månadenvi skall gå till posten och hämta vår pension," Dessa uppfattningar delastyvärr av alltför många malmöbor! Polisensmöjlighet att bekämpa den ökande brottsligheten är trots behjärtade insatseralltför Hten, Polisen i har definitivt för små resurser. Det kan inteanses vara fel att påstå att den ökande brottsligheten i hänger sammanmed polisens alltför små möjligheter att skapa den trygghet för stadensinvånare som dessa förtjänar. Pågrund av polisens knappa resurser har deras möjligheter att synas "påstan" minskats till en orimligt låg nivå, Samma sak gäller för polisensbrottsutredningsverksamhet, där utredningstiderna blir alltför långa. Självfalletär jag medveten om att människors benägenhet att begå brott inte minskar i ochmed att en polis är synlig eller kan tillkallas snabbt. Men - och det ärväsentligt - möjligheten och benägenheten att utföra ett brott reduceras starktom vetskapen finns att polisen snabbt kan dyka upp. medveten om den oroande brottsutvecklingen i , och kanmalmöborna förvänta åtgärder från regeringen i syfte att göra tryggare? 1985/86:70av () till socialministern om den rättspsykiatriska khniken iUmeå; Väntelistorna på de rättspsykiatriska klinikerna iallmänhet är långa. Detta medför svåra lidanden för psykiskt ömtåliga och ivissa fall sjuka patienter. Mensärskilt anmärkningsvärt är de förhållanden som råder förNorrlandspatienterna, 1984 stängdes den rättspsykiatriska stationen i Sundsvalloch den i Hämösand. Dehäktade patienterna som skall genomgå rättspsykiatrisk undersökning placeras nupå den klinik i landet som har den kortaste väntetiden. För Nonlandsfalleninnebär detta att när de äntligen tas in hamnar de långt hemifrån. Därmedfördröjs en utveckling som alla säger sig vilja åstadkomma, nämligen att detill psykiatrisk vård dömda patienterna vårdas så nära hemorten som möjligt. Framtidenför rättspsykiatrin i norr har varitmotsägelsefull. Visserligen träffades ett avtal mellan staten och Västerbottensläns landsting 1974 om en klinik i , byggde kliniken ianslutning till den nya psykiatriska enheten, och den stod färdig 1978. Menstaten har på intet sätt fullföljt intentionerna frånöverenskommelsen 1974. Förhandlingarhar förts otaliga gånger för att man skall komma överens om den nödvändigastarten av den rättspsykiatriska enheten. En synnerligen anmärkningsvärdtröghet har visats från statsmakternas sida. Västerbottensläns landsting har för sin del - efter preliminära förhandlingar med socialdepartementet- tillsatt en ansvarig överläkare och därtill rekryterat erfarensjukvårdspersonal. En avdelning med fem utredningsplatser och fem vårdplatserstår beredd att ta emot patienterna. Deså sent som förda förhandlingarna med den bestämda intentionen om endriftstart har tyvärr inte lett till att ett avtal kunnattecknas med staten. Med anledning av dettaförhållande vill jag ställa följande frågor: - Ämnar statsrådet för patientemas skull fullföljadet preliminära avtalet som innebär en driftstart av den färdigbyggdarättspsykiatriska enheten i ? - Eller anser statsrådet det försvarbart att denorrlänningar som skall genomgå en rättspsykiatrisk undersökning skall skickassödemt och att deras väntetider i häktena förlängs samt att de dessutom blirundersökta långt ifrån sina hemtrakter med onödigt psykiskt lidande förindividen? 1985/86:71 av KarinIsraelsson (c) till socialministern om den rättspsykiatriska kliniken i ; 1974 tecknade ettavtal med staten om att skulle bygga lokaler för statensrättspsykiatriska klinik i , Dessa lokaler stod färdiga 1978, Av olikaanledningar har inte de planerade vårdavdelningarna tagits i bmk. De var ämnadeför de patienter som dömts till vård på sluten anstalt. Utredningen förrättspsykiatrisk bedömning sker vid khniken, 1984fördes förhandlingar som gav till resultat en preliminär överenskommelse somvar avsedd att träda i kraft , EnHgt detta förslag skall envårdavdelning med elva platser för utredning och vård av patienter tas i bmk ilandstingets regi. Utredningsenheten - statens rättspsykiatriska station -avsesäven drivas av för statens räkning. Detnya avtalet, som alltså var klart , har ännu ej godkänts avregeringen. Detta medför att ett antal utredningar ej kan utföras i utanfår ske exempelvis ända nere i , Detta strider mot den närhetsprincip somskall råda inom psykiatrin. Dessutomhar detta förhållande lett till att domstolarna fått lov att visa storåterhållsamhet när det gäller begäran om rättspsykiatrisk utredning. Jag vill med anledning avdetta fråga socialministern; Närkommer detta avtal att godkännas av regeringen? 15§ Meddelande om frågor Meddelades att följandefrågor framställts 1985/86:224av (vpk) till kommunikationsministern om bibehållande avluftfartsverkets kontrollcentral i : kontrollcentral för norra på / i , En lokalisering tillLuleå har diskuterats . Inom berörda myndigheter finns olika meningar omdet rationeHa i detta.