prot · G90950 · 1985-12-31 00:00:00 — Fyraåldersgränser, tre värdegränser och ett 40-tal föremålstyper kombineras. ,som har att verka för effektivitet i statsförvaltningen, understryker i sittyttrande att lagen utvecklats mot en sådan komplexitet att verket finneranledning till oro. Enligt RRV bör det övervägas om inte syftet medlagstiftningen kan uppnås på ett enklare sätt. Någonutökad övervakning av utförseln av kulturföremål kan man enligt propositioneninte räkna med. Det finns en risk att den föreslagna lagen kommer att pressaner priserna i på berörda föremål till en konstlat låg nivå. Särskiltmer anonyma objekt i mellanprisklassen kan då bli attraktiva för illegalutförsel. Vidarekommer mycket tid att bindas för museernas granskning av föremål av den typ somändå inte beläggs med exportförbud. Utskottetsmoderata ledamöter formulerar sitt alternativ i sex reservationer. Vi aner detrimligt att antalet föremålstyper som skyddas vidgas i förhållande tillnuvarande regler. Två i övrigt jämförbara objekt men tHlverkade i skildamaterial bör inte behandlas på ohka sätt, vilket nu kan inträffa. Men det ärinte lyckligt att vi fått den beskrivna variationen i tids-och värdegränser ochatt de senare satts så lågt. Nuskall man observera att lagen enhgt första paragrafen har till ändamål attförhindra att äldre kulturföremål, som är av stor betydelse för det nationellakulturarvet, förs ut ur landet. Uppenbarligen har berörda myndigheter uppfattatde ekonomiska konsekvenserna av detta på helt olika sätt när värdegränsen fören teckning är medan den för ett skåpfrån är noll. Det finns därför anledning tro att lagtillämpningenkommer att bli mycket olikartad inom skilda föremålsgmpper. Skyddmot utförsel av vissa äldre kulturföremål Skyddmot utförsel av vissa äldre kulturföremål Frånmoderat sida har vi inte kunnat ansluta oss till en så svårhanterlig modeH. Viförordar en åldersgräns, , och en värdegräns, fem basbelopp, vilken harfördelen att ej behöva ändras med penningvärdets förändringar. Underden angivna gränsen kan museer och privatpersoner gå in och ordna skyddet genomegna inköp. Över gränsen blir området för lagregleringen överblickbart ochlättadministrerat. Med det anförda har jag motiverat reservationerna 1 och 4tiH vilka yrkas bifall, Ireservation 5 föreslår vi att tillståndskravet ej skall gälla föremål som förtsin i vårt land efter lagens ikraftträdande. Orsaken är givetvis att man eljestriskerar att människor avstår från att ta in objekt till därför att dedå kan beläggas med utförselförbud. Jag yrkar bifall till reservation 5, Ettannat hinder för hemtagning av kulturföremål är momsen. En utredning om sänkteller avskaffad moms vid import av sådana föremål har därför aktualiserats i enmotion av m.fl. Utredningen tillstyrks av samtligaborgerliga ledamöter i utskottet. Jag yrkar bifall till reservation 7, Slutligenyrkar de moderata ledamöterna i reservationerna 2 och 6 att utländska föremålskall undantas från regleringen. År de av stor betydelse för det svenskakulturarvet är de sannolikt också av stor betydelse för ursprungslandetskulturarv. En eventuell dragkamp om sådana objekt bör lösas i annan ordning ängenom att i lag förbjuda att de återgår till hemlandet. Medde av oss föreslagna, kraftigt förenklade reglerna skapas ett fullttillfredsställande skydd för de föremål som kan vara i riskzonen. Vad som i övrigtbehövs är information och undervisning. Där kan museifolket göra mycket meranytta än i en oerhört bred föremålsgranskning. Viskall i ha en sådan skola och en sådan folkbildning att vaktslåendet omdet nationella kulturarvet känns som en uppgift för var och en. Och det börgälla i medvetande om värdet av kulturutbyte och föremålsutbyte över gränserna.Vår kultur är en del av en helhet som vi inte kan eller bör avskärma oss ifrån,I ett historiskt perspektiv har, som påpekar, vårt land i första handvarit den mottagande parten. AnL 53 vice talmanKARL (): Låt mig först deklarera att jag tycker att det är bra att det harkommit förslag till en ny lag om skydd mot utförsel av äldre kulturföremål. Jagbetonar ny lag. Vi har ju tidigare kungörelse, som gäller träföremål,i huvudsak möbler, som är tillverkade , motion som jag har väckt har jag redovisat denna gmndinställning, och jagär angelägen om att ytterligare slå fast att jag är i grunden positiv till attvi skyddar kulturföremålen i vårt land. Men jag har också redovisat mycketstark oro för att förslaget på vissa punkter blir svårt att praktisera iverkligheten. har varit inne på det tidigare, och jag skulle viljage några konkreta exempel. Jagskall alldeles ärligt säga att när jag läste denna proposition och försöktetänka mig in i verkligheten, trodde jag att förslaget var en miss från dem somförfattat propositionen. när jag ser den socialdemokratiska utskottsgrup- pens ställningstagandeblir jag ännu mer bekymrad. Jag förstår att det inte är en miss, utan att manvidhåller detta förslag. Jag begriper inte hur detskall i verkligheten, det måste jag säga. Vadinnebär då min motion? I min motion har jag två yrkanden, I det första yrkandetbegär jag att man skall ha en minimigräns för att undanta småkrafset vidförsäljning till grannländer och utlandet i övrigt. Jag har exemplifierat dettai min motion. Vid en vanlig auktion i gränstrakterna finns det ofta kanske 100eller 200 föremål som är äldre än . Många av dem är av den typ av föremålsom omfattas av den här lagen - snidade textilredskap, fästmansgåvor osv. Mångaav dem kommer att ha mycket låga värden. Om exempelvis en spegel för ,eller en snidad bobinvinda för , inropas, skall köparen begära etttillstånd som skall prövas av . Det är fullständigt orimligtenhgt min mening! Jag skall återkomma till detta. Detandra yrkandet gäller 4 § punkt 3, där man föreslagit minsta värde på 50 000kr. Precis som sade är det ju inte någon synkronisering iregeringsförslaget. I det ena fallet har man inga värden. Man börjar från noll,och så skall det vara nödvändigt att söka tillstånd för att få köpa en grej fören femtiolapp. I det andra fallet har man ett gränsvärde på . Detfinns flera inkonsekventa förslag i propositionen, som jag inte skall ta uppmen som berörde. Jag har föreslagit en gräns på , därföratt jag anser att det finns många föremål mellan , och , somär värda att bevara. Detta har utskottet verifierat. Man har sagt: "Ävenom utskottet kan medge att propositionens värdegräns kan vara i högsta lagetför vissa föremål i den aktuella kategorin, godtar utskottetregeringsförslaget. Vid en jämförelse med motionsförslaget innebär utskottetsställningstagande att antalet granskningsärenden torde minska betydhgt," Dettavisar att det finns en rad kulturföremål mellan , och , somär av värde för oss att behålla. Man säger att motivet för att gå på den högregränsen är att man besparar och andra granskningsorgan en heldel arbete. Jagyrkar bifall till reservation 3, Där är man konsekvent och säger att det skullevara väldigt krångligt om man inte har någon som helst minimigräns. Tänk omutskottsmajoriteten också hade varit lika konsekvent! Man säger i stället närdet gäller den första punkten att det är viktigt att småkrafset bedöms på sammasätt som ett föremål i hundratusenkronorsklassen. som företrädare för regeringspartiet kommer efter mig upp italarstolen. Jag vill redan nu ställa ett par frågor till innebär skrivningen i utskottsbetänkandet på s, 8, där ni bemöter minmotion och säger att detta "inte innebär att det får ställas lägre krav påprövningen enligt denna punkt än på prövningen enligt övriga punkter ellerenligt 5 § av vilka föremål som skall beläggas med utförselförbud".Innebär detta att skall göra samma granskning på en garnvindasom på en pjäs i hundratusenkronorsklassen som förs ut ur landet? Är detverkligen det som utskottet har stannat för? Den andra fråga som jagville ställa är: Har man verkligen på Nordiska Skyddmot utförsel av vissa äldre kulturföremål Skydd mot utförsel av vissa äldre kulturföremål museet, med den erfarenhet som man där har, sagt sig varaberedd att granska aHa de tusentals småföremål som, om lagen skall följas -vilket jag utgår från att vi räknar med när vi stiftar den - skall granskas? Sedan skulle jag vilja ställa en sista fråga; Hur månganya anställningar har räknat med för att klara granskningen, omlagen skall följas till punkt och pricka? AnL 54 (); När vi antar förslaget om en ny lag omskydd mot utförsel av vissas äldre kulturföremål, så är det ett gammalt kravsom tiHgodoses, ett gammalt önskemål som uppfylls. Ty redan då riksdagenyttrade sig över det tidigare nämnda förslaget från regeringen till 1927 årskungörelse om förbud mot utförsel av vissa äldre föremål av trä, anfördes att"det vore önskvärt att utsträcka förbudet till att omfatta även åtskiHigaandra kulturföremål". Förslag i den riktningen har därefter återkommit vidfler tillfällen men inte kommit att realiseras . Vi har inte alltid varit rädda om vårt nationellakulturarv, inte alltid varit redo att värna det för att behålla det i ,ofta beroende på bristande kunskap och intresse - ibland har vi ansett att detinte varit nödvändigt. Men har vi fått hårdhänta påminnelserom nödvändigheten av att ingripa. Så skedde alltså , då vidrabbades av en omfattande export av gamla allmogemöbler till , Såtillkom kungörelse. blev det brist på antikviteter utomlands,och ett sug efter svenska föremål uppstod och exporten ökade dramatiskt. Detvar dessa problem som efter diverse avvikelser ledde fram till dagens förslag. Vid de här tillfällena har vi på något förunderligt sättkänt oss hotade till vår svenska folksjäl. Hur kan det komma sig? Varför är viinte beredda att låta dessa gamla kulturföremål bli en handelsvara som allaandra, något att köpa och sälja som så mycket annat - och något för en del atttjäna en massa pengar på? För det kan man uppenbarligen göra. Jag tror det delvis beror på vår respekt för arbetet ochför arbetarens -hantverkarens och konstnärens - kunskap. Men främst hänger detihop med vårt behov av rötter, av identitet, med vår önskan att känna ossdelaktiga i ett historiskt skeende och med vårt behov av att få påtagligapåminnelser om att det är så, I vår förgängliga värld behöver vi den trygghetsom Hgger i att veta att föremål tillverkade för århundraden sedan finnsbevarade. Vi behöver gamla saker för att känna till ochförstå vår historia. Däri ligger också en skyldighet mot kommande generationer:vi har ett ansvar för att tillgodse våra barns behov av förankring bakåt ochtillgång till sin historia, sina traditioner och livsmönster. Och det är enskyldighet vi har gentemot alla barn, ur alla samhällsskikt, Rätten att få denegna historien bevarad och levandegjord kan ses som en viktig jämlikhetsfråga. Därför skall vi förhindra att sådana äldre kulturföremålsom är av betydelse för vårt kulturarv förs ut ur landet. Därför är det viktigtatt vi bevarar föremål som ger en allsidig bild av vårt kulturarv. Därför skallskyddet alltså omfatta föremålsgrupper från alla samhällsskikt. Det härstämmer väl överens med de tankar som låg bakom den proposition som denborgerliga regeringen lade fram 1981 och som avslogs av - inte föratt man inte instämde i syftet utan för att viss kompletterande utredning förstskulle göras. Underutskottsbehandlingen har vi bl, a, från representanter för ochNationalmuseeum fått en rad avskräckande exempel på vad som kan hända med vårtkulturarv om vi inte skyddar det utan låter uteslutande ekonomiska intressenstyra. Även om det i kulturutskottet finns flera uppfattningar om vad som skallskyddas, vill jag med tHlfredsstäHelse notera att det råder en samstämmiguppfattning om behovet av att lagstifta till skydd för utförsel av vissa äldrekulturföremål. Därförkan vi alltså gemensamt avstyrka den moderata motionen 3140, där man vill avslåpropositionen och därtiH liberalisera även det skydd som kungörelseger för vissa föremål. Mendet framgår av reservation 4 att ser annorlunda på bevarandemåletän vi. De vill nog framstå som lika angelägna som vi andra att bevara vårtkulturarv. Men sedan gör de den missbedömningen, enligt vårt sätt att se, attde sätter likhetstecken mellan högt pris och värdefull, liksom mellan att kostalitet och att ej vara värd att bevara. Tingav lägre värde är enligt moderat uppfattning sådant som betingar ett pris lägreän . De förutsätts kunna köpas av museer och allmänheten. Gör de detär ju allt frid och fröjd, och ingen behöver bekymra sig. Men med den moderatamodellen släpper vi fältet fritt även för den som skulle vilja föra ut urlandet bl, a. stora delar av det materiella kulturarv som härrör från fornatiders lägre samhällsskikt, Ireservation 3 yrkar och på en värdegräns för svenskaföremål på , - i enHghet med motion - detta föratt, som de uttrycker det, befria från ett stort antalutförselärenden. Det är bara det att , som är den som värnar ochvårdar det folkliga kulturarvet, har sagt att man inte vill bli befriad fråndessa ärenden. Enligt är nämligen det allra mesta av det som nufinns intressant. År1982, då behandlade den förra propositionen, ville centerpartietinte gå med på den då föreslagna värdegränsen på , då det skulle få enförödande effekt på en stor del av det kulturarv som tillhört de små isamhället. talade talesman om att "vartydligt på glid bort ifrån bevarandemålet för svensk kulturpolitik, sådant somdet har uttryckts i det enhälliga riksdagsbeslutet , nämligen attbevarandeinsatsema skall gälla hela samhällets historia". Enligtfolkpartiets talesman lekte då med tanken på en värdegräns på , vilket han tyckte innebar att "definitivt slagit vaktom högreståndskulturen och de exklusiva tingen". Vadtycker , när inte bara leker med tanken, utanverkligen föreslår en värdegräns på mer än . Det finns i det härbetänkandet bara en gemensam borgerlig reservation. Många skäl skulle kunna gesför att glädja sig åt att vi har en socialdemokratisk regering. I det härfallet bör nog också centem och glädja sig. För vad skulle det hablivit för proposition med en regering med moderater i, med den inställning dehar i den här frågan? Skyddmot utförsel a v vissa äldre kulturföremål Skyddmot utförsel av vissa äldre kulturföremål Engemensam borgerlig reservation finns det alltså, och den är föranledd av enmoderat motion som föreslog en utredning om avskaffad eller sänkt moms påkulturföremål som förs till från utlandet. I kultumtskottet handhar viinte skattefrågor, men vi tyckte ändå inte att vi särskHt skulle begära enutredning för den här skattefrågan, eftersom det redan finns enmervärdeskatteutredning, som det står fritt att ta initiativ på den härpunkten, om man finner det angeläget. Tillstånd kommer att krävas för utförsel av värdefulla och mer än 100år gamla föremål, dyrbara utiändska antikviteter som kommit hit före år 1840och samiska föremål - det är vad den här lagen kommer attinnebära för folk i allmänhet. Krångligare än så blir det inte. hoppas man att den nya lagen kommer att leda till en offentligdebatt om värdet av att behålla viktiga kulturföremål i landet. Länsmuseernasäger att ett utförselförbud i sig kan medverka till ett aktivt bevarande. Museiföreningentror att lagen genom sin blotta existens kan vara av stor nytta. Riksförbundetför hembygdsvård menar att en generell lagstiftning har en allmänpreventivverkan. Jagtror att de har rätt allihop, och jag vill tillägga följande: Om syftet medlagen omfattas av folkflertalets förståelse och sympati - och det är jagövertygad om att det gör - och om avsikten klart framgår och kan rättfärdigas,då följs lagen av en mycket stor majoritet. Någrakommer förstås att bryta även mot den här lagen, men det vore förödande om viav den anledningen avstod från lagstiftning. Värtatt notera är kanske också att de som värnar, vårdar och visar vårakulturskatter välkomnar lagen, medan den avvisas av dem som köper och säljerföremålen. Jagyrkar bifall till hemställan i kulturutskottets betänkande 1985/86:7 och avslagpå samtliga reservationer. Jagskall också något kommentera anförande, där han hänvisade tHlriksrevisionsverket som en tung remissinstans. Jag vill bara påpeka att detyttrande som refererade till inte avsåg det förslag som nuföreligger, utan förslag, som propositionen visserligenbygger på men som omfattade betydligt fler föremålsgmpper än propositionen. Enförenkling har alltså skett. Jaghar den största respekt för den gedigna sakkunskap på området som naturligtvis har. Men mot denna kan jag sätta länsmuseerna,och , som alla förespråkar att vi inte skaH ha någonvärdegräns. Beslutet att i lagförslaget inte sätta någon värdegräns har fattatsi samråd med , som alltså skall handlägga dessa ärenden. AnL 55 (): Jag konstaterar först att vi är överens om att det finns behov av enheltäckande lagstiftning då det gäller föremål som är av stor betydelse för detnationella kulturarvet. Men sedan beklagar jag att socialdemokraterna väljeratt göra museitjänstemännen mera till byråkrater än till de utbildare på detta område som deskulle kunna vara. Jag beklagar också att man väljer en krångligdetaljreglering i stället för att skapa ett enkelt, tydhgt system somallmänheten snabbt kan lära känna. Jag beklagar att socialdemokraternaägnar hela sitt intresse åt förbudssidan, men inte alls funderar på möjlighetenav en återströmning till av denna typ av föremål, exempelvis genom enändrad momssituation eller genom att föremål som tas in efter det att lagen harträtt i kraft inte skall omfattas av regleringen, gjorde en stor sak av det faktum att vi föreslår en bestämdvärdegräns och menade att detta skulle tyda på att vi med priset också villdefiniera vilka föremål som är av stor betydelse för kulturarvet. Det är litetoförsiktigt att komma med ett sådant påstående, eftersom det i propositionen,som själv ställt sig bakom, finns t, o, m, två värdegränser,en på , och en på . Är det den typ av bevekelsegmnder som honhär nämnde som ligger bakom ställningstagande förvånar detmig verkligen. Frånmoderat sida har vi inte alls sett det på det sätt som . Vi menar att föremål som betingar ett lägre pris är lättare att ändåskydda, genom att museer eller privatpersoner kan köpa dem. För dessa föremålfinns alltså ett alternativt skydd. Då är det bra om man inte skapar för mycketbyråkrati kring dessa föremål, utan nöjer sig med att bevaka föremål som är sådyrbara att privatpersoner normalt inte kan komma in i sammanhanget. Det kan juhända att museerna inte tycker att de behöver komplettera sina samlingar. Slutligenvill jag påpeka att en av nackdelarna med det föreslagna systemet är att man ipraktiken gynnar en oseriös handel, på bekostnad av den seriösa antikhandeln.Det är inte en bra metod att åstadkomma det som vi gemensamt har intresse av,ett vaktslående om vårt nationeHa kulturarv. Skyddmot utförsel av vissa äldre kulturföremål AnL 56 vice talmanKARL (): Jag begärde ordet eftersom antydde att man baradärför att man vill korrigera de grövsta felaktigheterna i ett regeringsförslagskulle vara negativ. Jag betonade med skärpa, och jag gör det på nytt, att jagtycker det är bra att vi får en lag som skyddar våra kulturföremål. Men det bördå vara en lag som går att tHlämpa i verkligheten, åberopade kungörelse, men det är en väldig skillnad på denoch den lag vi nu diskuterar, kungörelse gällde i huvudsak möbler. Jaghar faktiskt, , läst protokoll från auktioner långt tillbaka itiden, och jag har bara kunnat finna ett enda fall där en möbel som varit över100 år gammal sålts , Isådana fall är en värdegräns enligt vårt förslag inte tillämplig. Menverkligheten är ju den att det blir en mängd småkrafs som kommer att omfattasav den här paragrafen, och det är ni beredda att driva igenom. Jag menar att enlag måste vara förankrad i verkligheten. säger också att det inte är krångligare än att det bara ärvärdefulla föremål det handlar om. Ja, tänk om det hade handlat om värdefullaföremål, föremål värda ! Man kan diskutera om ens det ärvärdefulla föremål, men ni talar ju om föremål som är värda mer till . Skyddmot utförsel av vissa äldre kulturföremål Detfinns bara ett sätt för att ändra uppfattning i den härfrågan, och det är genom att se på verkligheten. Jag inbjuder både henne ochkulturministern, som sitter här i kammaren, till en värmländsk gränsauktiontill sommaren. Då skall ni få se hur den byråkrati ni inför fungerar iverkligheten, AnL57 (): Jag vill börja med att genast tacka ja till inbjudan till en auktion ide värmländska gränstrakterna. Det skulle vara mycket intressant. Denöver spegel som talade om kostar säkert inte 25kr. Dessutom omfattas ju den av de bestämmelser som gäller , KarlErik kallade föremål ur det folkliga kulturarvet som kostar , för småkrafs. Jag vill bara påpeka att han därvidlag inte får medhållav , som väl får betraktas som den instans som bäst kan görabedömningarna på området. Detkommer naturligtvis att bli så att det växer fram en praxis på det här området.Som jag sade i mitt inledningsanförande tror jag att lagen kommer att ha denallra största betydelsen genom det faktum att den finns och att man därförkommer att veta vad det här handlar om. Detär faktiskt så att när talar om förslag och omföremål som är av stor betydelse, då är det fråga om föremål som kostar mycketpengar. Närdet gäller momsen vill jag säga att anledningen till att vi har sagt att enutredning inte är nödvändig är att vi inte tror att ett borttagande avmervärdeskatten skulle ha någon avgörande betydelse för införseln avkulturföremål från utlandet. Jag vill tillägga att det i fråga om utförsel avkulturföremål finns möjlighet till särskild prövning. Om en institution i ettland skulle göra anspråk på ett gammalt värdefullt föremål och hävda att det ihögre grad tillhör det landets traditioner och historia än , får manväl tala om saken och försöka komma fram till en samstämmig bedömning. Men omvi skulle införa de betämmelser som förespråkar kan precis vilkenpenningstark person eller institution som helst köpa och från föra utdet här föremålet - vilket i princip kan vara vad som helst - enbart i kraft avsitt ekonomiska övertag. Det enda vi skulle ha att sätta emot i en sådansituation vore ännu mer pengar, AnL58 (): vidhåller att om man av praktiska skäl sätter envärdegräns, så innebär det att man därmed menar att allt under den värdegränseninte kan ha stor betydelse för det nationella kulturarvet. Det tycker jag ärett egendomligt påstående från hennes sida. Socialdemokraterna vill ha 50 000kr, som gräns exempelvis när det gäller teckningar. Anser attteckningar som inte kostar , inte kan vara av stor betydelse för detnationella kulturarvet? Naturligtvis kan de vara det! Men det gäller att finnaen hantering som gör att man får det hela mindre byråkratiskt men ändå välfungerande, I fråga omriksrevisionsverket är det riktigt att det skett smärre förändring- ar efter det att man avgavsitt utlåtande. Men verkets åsikt var mer principiellt. Verket ansåg att denhär typen av lagstiftning blev så komplicerad och tHlkrånglad att man bordesöka andra vägar för att uppnå syftet. Närdet gäller momsen anser att den frågan inte kan betyda såmycket - den saken bör enligt någon skattekommitté se över.Jag trodde ärligt talat att deltog i denna debatt somrepresentant för kulturpolitiken och inte som representant för fiskus. tog även upp de utländska föremålen och relationerna länder emellan.Faktum är att antagit ett uttalande sominnebär att man med 123 röster mot O och 15 nedlagda uppmanar medlemsländernaatt vara öppna för att återföra kulturföremål till hemländerna. Bland de femtonländer som lade ned sina röster fanns också . Jag kan förstå deteftersom vi t. o. m. lagstiftningsvägen försöker förhindra att någon säljertillbaka ett föremål till dess hemland. Låtmig citera som bra sammanfattar hur man från allmänhetenssida kan se på det föreliggande förslaget. Han skriver i en artikel i ; "Detär en lång lista, ett svåröverblickbart sammelsurium av prylar från Olikatider, av mycket olika värde och karaktär i, vilka lagstiftaren i princip velat skydda,- Därför harlagstiftaren valt att upprätta en katalogaria över ohka sorters föremål,som placeras i låt oss kaHa det en skyddszon.