prot · G90976 · 1985-12-31 00:00:00 — Menar att omöverskottsproduktionen fortsätter att öka, skall staten bara betala? MenarArne att staten skall betala också av den kostnad som täcks avförmalningsavgifterna? Vad kommer detta i så fall att innebära för våramöjligheter att uppnå den balans i produktionen som vi alla anser varaeftersträvansvärd och som kräver jordbrukets aktiva medverkan - inte bara attstaten skjuter till pengar för att bibehålla nuvarande olönsammaproduktionsinrikting? Regeringen har för innevarande budgetår icke stöd för attutbetala någon annan summa än den för redovisade och av riksdagengodtagna kostnaden, 160 milj. kr. uppfattning, att statenoberoende av hur årskostnaderna för spannmålsöverskottet uppstår skall betala40 % av dessa, har enligt regeringens mening infe stöd i beslut.Riksdagen godtog de kostnadsberäkningar som hade gjorts i propositionen, ochdessa kostnadsberäkningar grundade sig icke på den ståndpunkt nuintar.' har motionerat på denna punkt. Diskussionen om hur det ifortsättningen bör vara får ta när dessa motioner behandlas. När man talar om att den socialdemokratiska regeringensviker jordbruket, så vill jag säga att det ju faktiskt är så, att jordbruketförst nu har fått pengar på bordet då det gäller statens medansvar förspannmålsöverskottet. Staten har engagerat sig för en kostnad, beräknad till600 milj. kr. Dessutom har, till skillnad mot vad somtidigare var fallet, jordbruket fått hemmamarknadspriser påutfäsfelsekvantiteterna i biståndsverksamheten. Det beräknas tillförajordbruket ytterligare 68 milj. kr. Lägg därtill de övriga åtgärder somsamhället satt in för att ge stöd åt de jordbrukare som for särskilt illa underde borgerliga åren. Norrlandsstödets uppräkning och 40 milj. kr. tilljordbrukare i akuta svårigheter, insatserna för att motverka negativa effekterpä grund av besvärligheterna vid sådd och skörd i vissa delar av landet. Om kostnadsfördelningen mellan staten och jordbruksnäringenbeträffande spannmålsöverskottet Om kostnadsfördelningen mellan staten och jordbruksnäringenbeträffande spantimålsöver-skottet Beskyllningen för svek mot näringen saknar grund. Och deantydningar som gjorde, när han började göra jämförelser medöststaterna i det här sammanhanget, är ju ändå rätt horribla. En stor insatssom den socialdemokratiska regeringen gör till gagn för jordbruket är ickeminst att vi försöker få ekonomi på fötter. Ingenting kan vara tillstörre gagn för jordbruksnäringen än att vi får en situation där vi kan minskaräntekostnaderna. Ingenting kan heller vara bättre än att vi i samband härmedockså kommer till rätta med överskottsproduktionen. Detta är de tvä största ochbesvärligaste faktorerna när det gäller att på nytt få lönsamhet inom näringen.Vi måste försöka att hjälpas åt i bägge dessa avseenden, om det skall gå braför näringen i fortsättningen. 21ARNE i (): Tillåt mig, herr jordbruksminister, att lättaupp den bedrövliga stämningen här med att erinra om att när vi bestämde oss för40:60-regeln var det därför att vi just hade erfarit att beslut var krångligtatt tolka. Vi ville hitta på någonting som var enkelt och som inte kundemissförstås. Jag säger som att det är bedrövligt att behövaha en debatt också om detta. Sedan vill jag gärna säga till jordbruksministern att haninte skall krångla till det hela och inbilla sig att vi som lyssnar intebegriper frågan. Det går inte att säga: Skall vi betala förmalningsavgifteneller inte? Vad är förmalningsav-gift för någonting? Jo, det är en avgift somjordbruket självt betalar på den spannmål som går in i produktionen, en avgiftsom successivt höjs för att man i någon mån skall kunna minska klyftan.Förmalningsavgiften är med andra ord en produkt av det stora gapet, den kaninte ställas mot någonting annat i denna fråga. Följaktligen blir mitt svar:Ja, jordbruksministern, vi skall täcka hela kostnaden till den procentandel somriksdagen beslutade om. Precis som jordbruksministern sade skall vi varaaktsarnma om statens ekonomi, men vi skall inte rädda statens ekonomi med attfrångå riksdagsbeslut. Gör vi det tär vi på förtroendekapitalet på ett sätt somingen har råd med. Detta är utomordentligt allvarligt. Vårt parti har i vårgnetat för aff få fram ett riktigt stramt budgetalternativ och reserveratpengar för detta ändamål. Jag trodde att jordbruksministern var en så stark maninom regeringen att hanstod för de beslut som vi fattat. Jag har alltsåpersonligen diskuterat fram de här förslagen med jordbruksministernspartivänner. Jag vet vad vi står för. Vi är lika indignerade över den tolkningsom jordbruksministern nu försöker försvara. Beträffande nedfrappningen övergångsvis vill jag gärnagöra samma bekännelse som : det var väl kanske litet naivt att troatt en anpassning av svenskt jordbruk till en situation där vi bättre nyttjarjorden, med en minskning av kostnaderna för exporten, kan ske . Jagsade att det väl hade varit rimligare aff tro att vi hade kunnatklara det på fio år. Jag håller med om att anpassningsperioden är förkort. Men även jordbruksministern borde kunna förstå detta. Det är ett centraltintresse för . Alla fem partier har för övrigt tagitställning för ett bibehållande av åkermarken. Här är det fråga om en konsekvensav detta ställningstagande. Kan vi inte innan viskiljs vara överens om att vi står vid våra åtaganden? Det voreett löfte till svenskt Prot. 1985/86"76 jordbruk som svenskt jordbruk egentligen är värt att få. 22 (): Jag var försiktig när jag nämnde utvecklingen iöststaterna, eftersom jag inte ville helt och hållet koppla ihop det exempletmed våra förhållanden. Regeringen har enligt min bestämda uppfattning pä ettföredömligt sätt gjort en kursändring när det gäller näringslivet, så att t.ex. företagens lönsamhet har ökat, vilket i sin tur medfört ökad framfidstro,mer investeringar och sysselsättningsmöjligheter. Men man har inte till fulloinsett vad som håller på att hända inom lantbruket. Jag har en känsla av attmedan vi häller på att få våra stora budgetunderskott under kontroll hållerjordbruket på att förblöda. Jag har frågat mig i en del sammanhang varför regeringenhar så svårt att upptäcka den allvarliga situation som jordbruket befinner sigi. En förklaring som jag framfört kan vara att man bara ser de stora företagsom en del bönder har byggt upp och därför inte förstår hur besvärligt det ärför den enskilde bonden. Det förhäller sig så, som jag påpekade, attkonkurserna ökar. Lantbrukarna har som egenföretagare möjlighet att fill enviss gräns skjuta förlusterna framför sig, men det finns en stor risk att ominte lantbruket får bättre lönsamhet, kan vi få ett kraffigt ökat antalkonkurser . Jag menar att samhället har stor anledning, som jagfidigare redovisade, att fa ett delansvar för spannmålsöverskottet, så att viförhoppningsvis kan få andra möjligheter att tillvarata den åkerareal som vienligt värt beredskapsmål nu har för mycket av. Jag vädjar tilljordbruksministern, som de andra borgerliga företrädarna i debatten gjort, attompröva beslutet och ta det ansvar som det tidigare här i beslutatsom när det gäller spannmålsöverskottet skörd. Omkostnadsfördelningen mellan staten och jordbruksnäringen beträffandespannmålsöverskottet 23LENNART BRUNANDER (c): Inte blev man så förfärligt mycket klokare avdet kompletterande svar som jordbruksministern gav. De frågor vi ställde blevegentligen infe besvarade. Man har preciserat statens andel, eller hur man nu villuttrycka det, till . Men dessa kan inte alltid vara samma summa oavsettvad som händer runt omkring oss. Om nu spannmålsöverskottet har ett visstomfång och priset pä utlandsmarknaden går ner, då ökar kostnaderna för att bliav med överskottet. Det här är någonting som jordbruket inte kan rå för. Menstaten bör då ta sitt procentuella ansvar. Om man nu inte vill räkna i procentutan i kronor - varför har man då preciserat det hela till , såsomlivsmedelskommittén gjort? måste vara det övergripande målet, och 160 milj.kr. är bara en beräkningskonstruktion, som jag sade tidigare, för att vi skullebegripa hur man har räknat. Sedan säger jordbruksministern i sin replik att jordbruketskall anpassa sig och att det i första hand ligger pä jordbruket att göra det.Men första året kan man ju inte anpassa sig fill någon nivå, utan då måste jugälla det som beslutats. Därefter har riksdag och regering gett jordbruketuppgiften att anpassa sig. Men det kan alltså infe gälla första året. 7 protokoll 1985/86:74-77 Om kostnadsfördelningen mellan staten och jordbruksnäringenbeträffande spannmålsöverskottet Vi har naturligtvis förståelse för att man måste rättatill ekonomin. Alla partierär ju överens om det. Men det kan man inte göragenom att hålla igen jordbruket, för jordbruket bidrar för sin del till attförbättra näringsliv och ekonomi i . Därför är det vikfigt att man sertill att också jordbruket har rimliga ekonomiska förhållanden. Jordbruksministern har inte alls besvarat frågan hur deresterande 400 miljonerna skall betalas. Jag vädjar till jordbruksministern atthan far upp frågan, Det var ett intressant besked som ArneAndersson i gav i detta sammanhang. Förhällandet är alltså det att 160milj, kr, i enlighet med uttalande betalats in i spannmålskassan.Dessa 160 milj, kr, har man kalkylerat med när man fastställt spannmålsprisetför det här året. säger att staten enligt hans meningsjälvfallet skall ersätta de kostnader som täcks av de andra intäkterna,dvs, förmalnings-avgifter o, d. skall alltså staten gå in och i efterhandtäcka de här kostnaderna med statsmedel, det är uppfattning omhur det beslut vi fattade skall finansieras och hanteras, ArneAndersson säger själv i sin interpellation: "Det framgår helt klart i utredningens betänkande atthuvudprincipen för fördelning av kostnadsansvaret är procentfördelningen 40resp, 60 av en genomsnittlig årskostnad," är också inne på det resonemanget. Hurkan och på grundval av förändringar under ettår komma fram till en bedömning av den genomsnittliga årskostnaden under enperiod framåt i tiden? Det är också en fråga, som det skulle vara intressantatt få svar på, kommer in på frågan om vi har"upptäckt" situationen för jordbruksnäringen. Jag redovisade vilkainsatser som har gjorts frän den här regeringens sida för att försöka räta upplandets ekonomi, och jordbruksnäringens ekonomi med den, samt de speciellainsatser vi har gjort när det gäller just jordbruksnäringen. När vi tog fram pengar för att klara de värstutsatta jordbrukarnas problem," då sade att vi bollade medmiljoner som man inte hade tillgång till. har tydligen , ochlikaså som heller inte anslöt sig till de insatserna, pengar tillåtgärder utöver vad då uttalade sig för. Den gången gällde det desämst ställda, frågar om vi följer med vad som händer påkonkurssidan, Jag konstaterar att lantbruksstyrelsen har haft dettasom specialuppdrag. Vi har eftersträvat att göra de insatser vi kan göra inomramen för våra begränsade statliga medel- i första hand så att vi hjälper desämst ställda. Det kommer vi att fortsätta med, I den mån man går ifrån vad vihitintills har varit överens om för att mera generellt kunna dela ut pengar denväg som vi nu diskuterar, begränsar vi ju utrymmet för att göra just deinsatser som det verkar som om inser att vi borde eftersträva attgöra. 25ARNE i (): Jordbruksministerns attityd att avkräva oss endel svar vittnar om att det inte är något misstag som har begåtts utan enövervägd -förhoppningsvis noga övervägd - handling att frångå riksdagsbeslutet.Detta skall vi sannerligen hålla jordbruksministern räkning för ett tagframöver, för detta kommer verkligen att ge en hel del andra aspekter päregeringsmaktens utövning. Om jordbruksministern nu vidhåller det han säger, såskulle det pigga upp debatten avsevärt om han berättade varifrån de pengarskall tas som fattas genom den tillämpning av riksdagsbeslutet som sker inomjordbruksdepartementet. Det svaret återstår. Kan jordbruksministern för övrigt ge en rimlig förklaringtill varför det i riksdagsbeslutet över huvud taget talas om att parternasandel skall beräknas efter normalskörd? Och varför talar vi om procentandelar,om det inte är meningen att beräkningen faktiskt skall göras pä det sättet utanman helt enkelt skall bestämma ett belopp? Det finns ingen logik i ert sätt att hantera detta. Det ärett skamgrepp om svenskt jordbruk. Det blir en runa över vad man kan ta sigfill om man är pressad. Vi bollar inte med miljonerna, jordbruksministern - fårjag påkalla uppmärksamheten . Stå inte i talarstolen och säg attvi bollar med miljonerna, när vi bara fullföljer beslut! Vi hade ensnävare budget än den som jordbruksministerns parti står för, men vi har likvälansett oss vara tvingade att ha råd med det beslut som vi stod bakom. Jag vill gärna säga att vi stod bakom en omvänd40:60-fördelning när beslutet fattades, vilket irriterade jordbruksministern enaning, eftersom vi tidigare hade diskuterat att statens andel skulle vara ,Detta står vi egentligen fortfarande för. Men på grund av den synnerligenohederliga hantering som har skeff tycker vi att det är viktigare att vitrots allt försöker ge kraft ät vad den riksdagsmajoritet som bestod avsocialdemokrater och kommunister innebar än att vi försöker ytterligare höjabeloppet. Detta är omöjligt. Det är en omöjlig politik, jordbruksministern.Detta är en av svenskt jordbruks allra elakaste dagar, när vi skall behöva haen debatt om tämligen självklara saker. Det har inte att göra med synen pålandets finanser. Det har att göra med synen pä en hederlig hantering. 1985/86:7611 februari 1986 Om kostnadsfördelningen mellan staten och jordbruksnäringenbeträffande spannmålsöverskottet Anf.26 (): När det går så långt att eff jordbruk går i konkursdrabbar denna konkurs lantbrukarfamiljen på ett helt annat sätt än en konkurs iett annat företag drabbar en familj. Konkursen för lantbrukaren skapar storasociala problem. Familjen måste bryta upp från gård och hus och omplanteras ien ny miljö. Det är bra att jordbruksministern genom lantbruksstyrelsenhar tagit ett särskilt ansvar för dem som är utsatta. Men likväl har det julett fram till att antalet konkurser har ökat. Jag tror infe att man enbart kanvidta selektiva åtgärder, utan vi måste, som jag tidigare var inne pä,återskapa framtidstron inom jordbruket. Om näringen får framtidstron tillbakablir den vitalare, och man kommer att producera bättre livsmedel till lägrepriser, vilket kommer alla konsumenter fill del. Om kostnadsfördelningen mellan staten och jordbruksnäringenbeträffande spannmålsöverskottet Jag skulle vilja upprepa, och gärna få ett svar på, denfråga som har riktats till jordbruksministern när han självsäkertpåstår att har beslutat om 160 miljoner: Varför nämns dä iriksdagsbeslutet? 27 (); I sitt senaste inlägg försöktejordbruksministern göra gällande att det var en genomsnittlig kostnad förspannmålsöverskottet som staten skulle ta ansvar för. Såvitt jag kommer ihågstår det inte genomsnittlig kostnad, utan det står kostnaden för att placeraöverskotten vid normskörd. Kostnaderna för att lyfta uf detta påverkas ju avpriset på världsmarknaden. Det innebär alltså att man inte kan säga att 40 %under alla omständigheter är 160 miljoner. Det är 160 miljoner under deförutsättningar som var vid handen när beräkningarna gjordes. Under det senasteåret har det inte varit pä det sättet. Därför tycker jag fortfarande att man päjordbruksdepartementet har gjort en felaktig bedömning. Dessa som man talade om, var de bara till för att mani livsmedelskommittén skulle kunna lura och att gå medpå en överenskommelse, och i sista ledet, dvs. vid riksdagsbehandlingen, föratt få med vpk så att man kunde få en majoritet för sina synpunkter, som sedaninte betydde särskilt mycket mer? Det är allvarligt i så fall. Jordbruksministern är oss fortfarande svaret skyldig påden fråga som vi har ställt upprepade gånger: Om är 160 miljoner, dä måste60 % vara 240 miljoner. Då återstår det ungefär 400 miljoner att täcka. Vemskall klara det? Jag sade inte att i Ljungbollade med miljoner. Jag citerade hans inlägg , där han beskyllde ossför att bolla med miljoner, när vi satsade ett antal miljoner pä dem som hadedet sämst och var värst utsatta i detta sammanhang. Det finns noterat iriksdagsprotokollet. Frågan är sedan vad som skall sägas om uppdelningen på 40resp, av kostnaderna för spannmålsöverskottet. När regeringen inbjuder riksdagenatt fatta beslut i en ekonomisk fråga, måste regeringen redovisa de kostnadersom kan vara förknippade med detta beslut, I propositionen om livsmedelspolifikenredovisade regeringen för de beräkningar av kostnaderna som hadegjorts. Beräkningarna godtogs av . Regeringen har följaktligenanslagit dessa medel till spannmålskassan. Det skall bli intressant att se hur ochLennart Brunander, när de nu går till , skall motivera att de, efterdet att spannmålspriset är fastställt i enlighet med den kalkyl som kanupprättas med hänsyn tagen till de 160 miljoner som man har haft till sittförfogande, vill ersätta dessa insatser med statsmedel. Svaret på er fråga var pengarna skall tas är min motfråga.Anser ni sålunda att statens engagemang gäller den totala årskostnaden och skall ersätta vad som har finansierats via förmalningsavgifter ochandra intäkter? Det är svaret på er fråga. Det måste vara så ni egenfligen villha det. Jag delar den inställning som gav uttryck för.Det gäller att skapa framtidstro hos den svenska jordbruksnäringen. Med denforskningsproposition som vi har redovisat har vi också försökt sägaatt vi tror att det finns goda möjligheter för svenskt jordbruk att i framtidenutvecklas gynnsamt. På exempelvis bioteknikens område ges nya förutsättningarför andra grödor. Vi lyssnar på kvalitetsdebatten, och vi märker konsumenternasintresse. Allt detta borde det gå att förena till någonting positivt, som kanbli till gagn för hela jordbruket. Lät mig, herr falman, få sluta med att säga: Regeringenhar faktiskt inte, som man har försökt göra gällande i dennainterpellationsdebatt, frångått beslut. Tredje vice talmannen anmälde attArne i och anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt fill ytterligare inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Anmäldes och bordlades 1985/86:91Vissa naturgasfrågor 1985/86:102Vissa åtgärder för omställning av energisystemet 6 § Meddelande om interpellation Meddeladesatt följande interpellation framställts 1985/86:115 av . Åsling (c) till industriministernom industripolitiken; I En vägledande princip i den industripolitik som bedrivsför närvarande har sagts vara att avveckla allt industristöd och låta företagenarbeta pä marknadens villkor. En förutsättning för denna politik är självfalletatt staten genom en effektiv stabiliseringspolifik skapar förutsättningar fören sund marknadsekonomi. Genom den stora devalveringen skedde ensänkning av reallönerna och en total anpassning av den svenska kostnadsnivån,så att förutsättningar skapades för den svenska exportindustrin att försvarasina marknadsandelar, ja, även nyerövra marknadsandelar. På detta sätt har detfunnits förutsättningar för att genom generella ätgärder skapa möjligheter förföretagen att själva och av egen kraft klara såväl strukturanpassning somförnyelse. Om det positiva i denna utveckling torde råda bred politisk enighet. En bred polifisk uppslutning bakom de vägledandeprinciperna för industripolitiken har sitt stora värde också inför eninternationell publik. Med hänsyn till stora internafionella beroendekan detta inte nog understrykas.Även under den svära industrikrisen , när staten var nödsakad attmedverka till genomgripande strukturförändringar i en rad basindustrier, fannsen grundläggande enighet i riksdag om insatsernas berättigande. Demotsättningar som då fanns om industripolitikens inriktning tog sig närmastuttryck i att den dåvarande socialdemokratiska oppositionen krävde merlångtgående statliga insatser och ett mer omfattande statligt stöd tillnödlidande industrier än vad den dåvarande regeringen var beredd att medverkatill. Det kan också erinras om att så sent som inför valrörelsen krävdesocialdemokratin att 80-projek-tet skulle genomföras, trots att det dåför en bred allmänhet framstod som ekonomiskt ytterligt äventyrligt. Det finnsockså skäl att påminna om att den dåvarande socialdemokratiska oppositionen lyckades fördröja nedläggningen av Öresundsvarvet i och dendärmed sammankopplade förnyelsen av näringslivet i regionen. Frånsett dessaavsteg fanns dock en gemensam värdering som bas för industripolitiken ochnödvändigheten av att samhället medverkade till snabba strukturförändringar iomsorgen om industrins framtida konkurrenskraft och sysselsättningen. Undersenare är har enigheten om industripolitikens vägledande principer varit ännumer påtaglig. Den nuvarande oppositionen har inte exploateratvarvsnedläggel-ser och andra strukturfenomen för en kortsiktig partipolitiskprofilering. Det måste betraktas som en stor tillgång för en nation somSverige, om de grundläggande principerna för industripolitiken kan tillämpas idenna breda enighet. Därför blir också avstegen mer dramatiska och remarkabla.Enligt min uppfattning har betydande avsteg tagits från principen, attföretagen själva på marknadens villkor - och under socialt ansvar - skallgenomföra strukturförändringar och investeringar som syftar fill förnyelse avproduktionsapparaten. Av pressuppgifter att döma har regeringen vid sina förhandlingarmed AB om en ny bilfabrik i gjort så långtgående och avgörandeprincipiella avsteg från vad som uppfattats som grundläggande principer iindustripolitiken, att industriministern nu bör lämna en allsidig redovisningav såväl anledningen till avstegen från principerna som uppgörelsens reellainnehåll. Till yttermera visso är uppgörelsen av en innebörd, som avregionalpolitiska skäl starkt kan ifrågasättas. Industriministerns redogörelse inför bör omfattauppgörelsen i hela dess vidd, dvs, meddelat lokaleringsstöd, utbildningsstöd,frisläpp av investeringsfonder, medgivande att köpa företag frän varvskoncernenför att komma i åtnjutande av förlustavdrag och också deinvesteringar i infrastruktur, vägar o,d., som föranleds av uppgörelsen. Det är också angeläget att industriministern klargör omuppgörelsen med AB innebär en nyorientering av industripolifiken och omuppgörelsen alltså skall ses som en principiell nyorientering från regeringenssida. Med hänvisning till det framförda anhåller jag att tillstatsrådet och chefen för industridepartementet få framställa följande frågor: 1, Är statsrådet beredd att lämnaen allsidig redovisning för den uppgörel se med AB som regeringen gjort med anledning av företagets avsikt att uppföra en ny bilfabrik i ? 2, Är statsrådet beredd att närmare redovisa regeringensprincipiella syn på industripolitiken nu och ? 7 §Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1985/86:368 av () till justitieministernom avidentifiering av visst databaserat personregister: publiceras i pressenuppgifter om ett dataregister som man endast trodde existerade i roman1984, Människor har skärskådats utan sin vetskap. 15 000personer finns klart indenfifierbara i dataregister som vilken"hacker" som helst kan ta sig in i. Mot denna bakgrund vill jag fråga: När tänker justitieministern vidtaåtgärder för att avidentifiera detta register och stoppa uppgiftsinsamlingentill det? 1985/86:369 av () till socialministernom de allmänna försäkringskassornas service till försäkringstagarna: ' har det pågått enrationalisering av administrafionen inom försäkringskassorna. Mer än 2 000tjänster har bortrationaliserats. Under innevarande år erhöll dockriksförsäkringsverket i stort sett den penningsumma som begärts, I detta lägeändrade sin fördelningsmodell till kassorna. För Malmös del har resultatet blivit att ca 100 personerhotas med uppsägning. Konsekvensen blir längre handläggningstider och sämreservice. Jag villdärför fråga socialministern: Stämmer konsekvenserna överens medregeringens intentioner om service fill försäkringstagarna? 1985/86:370 av (vpk) tillindustriministern om planerna pä nedläggning av volframbrytningen vidYxsjöbergsgruvan: