prot · G90976 · 1985-12-31 00:00:00 — Det får man göraända till dess att beloppet är betalt - inte därför att de svenskastatsfinanserna står och faller i och med detta utan därför att det är oerhörtviktigt att etablera en princip. Fördet andra är det viktigt att markera detta med havens frihet. Det här är inteen fråga om huruvida fiskarna har lyssnat på radion eller inte. Även om de hadelyssnat på den aktuella ryska radiostafionen och uppfattat skjutvarningen,utgör skjutvarningen ingen ursäkt för denna typ av agerande från den sovjetiskacivila bevakningsbätens sida. Även det bör markeras. Fördet tredje gäller det den icke helt oväsentliga frågan om sjövett. Det har juförekommit en del mellanhavanden , med oUka sovjetiskafartyg inblandade. En sovjetisk minsvepare t. ex. uppträdde ju vid den s. k.Orionincidenten på ett sätt som inte var förenhgt med reglerna för sjövett. Ochnu gäller det alltså ett sovjetiskt bevakningsfartyg som på motsvarande sättöverträder de regler för sjövett som bör vara självklara. Detta tycker jag attvi skall påtala. Jaghar sett i tidningarna att den sovjetiske konsulten vid ett möte iutrikesdepartementet förklarade att man avvisade de svenskaanspråken och lade hela skulden för det inträffade på fiskarna. Jag förutsätteratt sista ordet därmed icke är sagt i den här frågan. Jagkan instämma med i att det är litet synd att utrikesministerninte har tagit sig an att besvara denna fråga. Hela frågan om umgänget medSovjetunionen är en utrikespolitisk fråga, och den har i allt väsentligthandlagts i . Jag förutsätter att utrikesdepartementetåterkommer till de sovjetiska myndigheterna i principfrågorna vad gäller havensfrihet, i fråga om vad som faktiskt inträffade och i ersättningsfrågan, närregeringen nu har förskotterat medel - medel som rätteligen skall betalas avSovjetunionen. Omåtgärder för att trygga fisket i Låt mig säga att anledningen till att jag har fått uppdraget att svaraberor på att vi inom handlägger förhållandena för fiskarnai deras näring och också i relationerna gentemot . Jagkan på denna punkt kort och gott slå fast att den hävdardessa fiskares rätt att vara där de befann sig. Regeringen kommer också attkräva att de skall hållas skadeslösa för det inträffade. 1985/86:76 FruBolanders fråga hur detta med kommunikafionerna skall arrangeras Om åtgärder för att trygga fisket i och roll i sammanhangetskall jag inte ge mig in på. Detta måste i första hand myndigheterna diskutera,och vi fär se vilka förslag till lösningar som kommer fram. Det hgger alltsåinte inom ramen för mitt departement att diskutera hur den frågan slutgiltigtskall hanteras. 10 (): Låt mig i allafall få skicka med förslaget om Radio som en lämpligsamarbetscentral; eftersom det har diskuterats bl, a, frånsjöräddningssynpunkt. Jag tycker därför att förslaget kan få finnas med i dessadiskussioner, Anf.11 (); Det var en viktig fråga som ställde och somjordbruksministern inte gav svar på. Jag tycker emellerfid att det är mycketangeläget att den tas upp, och det är frågan om omfattningen av de skador somregeringen är beredd att förskottera viss ersättning för. För de berördafiskarna är nämligen förlusten av redskap bara en del av skadan. Förlusten avfiskefångst är en i princip Hka vikfig del. Därför vill jag vädja fillregeringen att vara beredd att också förskottera ersättning för de förlusterna.Det är mycket viktigt att regeringen i sina förhandlingar med Sovjetunionenhävdar kravet på ersättning också för förlorat fiske. Det är en sak som ärmycket väsentlig. Detär dessutom nödvändigt att regeringen skapar tillräckhga garantier för attsvenska fiskare skall kunna bedriva fiske i sovjetisk fiskezon ifull trygghet. Det handlar dels om att förbättra kommunikationerna, som GunhildBolander har framhåUit, men dels också om att få tillräckliga garantier frånSovjetunionen för att denna typ av awisningar inte skall förekomma . Närman från sovjetisk sida gör gällande att skulden skulle vara fiskarnas är detmycket illavarslande. Fiskarna hade, precis som nämnde, all rätt attuppehålla sig i detta område. har egentligen inga juridiskamöjligheter att avhysa dem från internationellt vatten - det är en sovjetiskfiskezon men i övrigt internafionellt vatten. Vi måste alltså fä garantier fränSovjetunionen om att man uppför sig korrekt mot svenska fiskare som fiskar påinternationellt vatten, om det än är sovjetisk fiskezon. finnsdet bland svenska fiskare en betydande oro för att denna typ av incidenter skallupprepas, kanske med ännu värre utgång än i detta fall. Anf.12 (); Jag kan ansluta fill vad sade. Denna oro finnsutan tvivel, och den är delvis en konsekvens av att detta inte är den endaincident av denna natur som vi har haft i . Vi har där uppfattatvad vi kan beskriva som en brist på elementärt sjövett från sovjetisk sida.Förklaringen kan vara enkel i varje enstaka fall. Det kan vara en alltförambitiös befälhavare, en kommendant som går för långt, men det är ett mönster i dessaenskildheter som måste leda fill en mycket bestämd svensk reaktion. Jagtycker att det är bra att jordbruksministern nu entydigt säger att fiskarnahade rätt att uppehålla sig i det här området. Det fanns imassmediakommentarerna från myndigheternas sida efterhändelsen en viss tendens att säga att detta var fiskarnas fel som inte hadelyssnat på radio eller att det var någon svensk radiostation som hade uppfattatmeddelandet och inte vidarebefordrat det. Detta är, oavsett vad som harinträffat, ingen ursäkt för det sovjetiska agerandet. Hur mycket fiskarna änhade lyssnat pä radio och hur mycket svenska radiostationer än hadevidarebefordrat meddelandet, hade detta inte ett uns förändrat rättsläget ellerförändrat det som är fel i det sovjetiska agerandet. Fårjag sedan bara fill jordbruksministern, som representerar regeringen, ställaden naturliga och självklara frågan; I vilka former kommer regeringen attpåtala att man inte uppfattade det sovjetiska svar som vi fick den 31 januarisom tillfredsställande och att vi gärna vill ha en fortsatt utredning ochdärmed ett klarläggande från sovjefisk sida av de regler som skall gällaframgent? Jag vill också fråga i vilka former man i det sammanhanget kommer attfortsätta att ta upp ersättningsanspråken; icke primärt frän fiskarnas sida,det vill jag understryka, utan från svensk sida. För det är en nafionell frågaatt hävda våra rätfigheter i det här området. Omåtgärder för att trygga fisket i Det borde räcka även för behov att jag konstaterar attden har hävdat fiskarnas rätt och hävdar att de skall hållasskadeslösa. Att vi sedan inte här i kan diskuteraersättningsbeloppens storlek föreställer jag mig att kanske också herrGranstedt förstår. Det kan finnas komplikationer i den här frågan som ärolämpliga att diskutera , under pågående förhandlingar. När det gäller den fråga som ställt villjag framhålla att det självklart är på som man funderar påhur den fortsatta kontakten skall hanteras. Det är alltså inte min uppgift häri dag att, med anledning av den interpellafion som ställt, gebesked ä utrikesministerns vägnar om hur den fortsatta hanteringen skallutformas. 14 (); När det gäller ersättningens omfattning har jag inte nämnt några beloppi kammaren och jag har inte tänkt föreslå något slags förhandlingar i kammarenom den saken. Vad jag däremot har framhållit, vilket tog uppredan i sitt första anförande, är vikfen av att fiskarna garanteras ersättning,inte bara för förlorade redskap utan också för förlorat fiske. Jag vill i detsammanhanget betona att de svenska fiskarnas möjligheter att få ersättning intefår vara beroende av den framgång i sina förhandlingar medSovjetunionen. Detär mycket värdefullt att regeringen har beslutat att förskotteraersättningsbelopp till fiskarna. Det ser jag som ett erkännnande av principenatt fiskarna under alla omständigheter måste hållas skadeslösa. Att sedan drivapå för att fä att betala är framför allt regeringens ansvar. Om kostnadsfördelningen mellan staten och jordbruksnäringenbeträffande spannmålsöverskottet Mot denbakgrunden är det angeläget att det i förskotteringen också ingår ersättningför förlorat fiske. Sedan överlåter jag med varm hand åt de förhandlande attdiskutera de exakta belopp som krävs. Huvudsaken är att fiskarna garanterasfull ersättning. Den andra frågan, hur man inför markerar attvi inte godtar det svar som har lämnats, handlar inte bara om diplomatiskafinesser. För de berörda fiskarna handlar det i grunden om att få garanfier föratt inte den här typen av incidenter upprepas. Och eftersom det nu ärjordbruksministern som har ansvaret för svenska fiskares arbetsvillkor, bordedet i allra högsta grad också vara i jordbruksministerns intresse att se tillatt vi avkräver sädana garanfier att inte svenska fiskare, varjegäng de uppehåller sig i sovjetisk fiskezon, riskerar att råka ut för denna typav piratdåd, som jag är frestad att närmast kalla det. Tredje vice talmannen anmälde attCarl Bildt anhållit att fill protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare inlägg. Självfallet förutsätter den svenskaregeringen - och gör det klart i sina underhandlingar med - attincidenter av det här slaget icke får upprepas. Överläggningen var härmed avslutad. 4§ Svar på interpellation 1985/86:105 om kostnadsfördelningen mellan staten ochjordbruksnäringen beträffande spannmålsöverskottet i har frågat mig om jagär beredd att korrigera den tolkning av riksdagsbeslutet som gjorts idepartementet beträffande kostnadsfördelningen mellan staten och näringen ifråga om överskottsarealens kostnader och om jag i annat fall kan redogöra förorsaken till att beslut har frångåtts. Iproposifionen 1984/85:166 om livsmedelspolifiken anförde jag; "Samhället bör ta ett delansvar föröverskottsarealens kostnader. Andelen för samhället bör vara , medannäringen svarar för , räknat vid normalskörd. Samhällets kostnader beräknasförsta året bli 160 milj. kr. för att därefter minska. En uppskattning avkostnaderna beräknas för en femårsperiod fill 600 milj. Jordbruksutskottetuttalade i betänkande 1984/85:33: "Det förslag fill fördelning av ansvaret föröverskottsarealens kostnader mellan samhället och näringen som läggs fram iproposifionen finner utskottet för sin del väl avvägt och kan därför biträdadetsamma. Andelen för samhället bör sålunda vara medan näringen svarar för60 %. Utskottet har heller ingen erinran mot de i propositionen gjordakostnadsberäkningarna i sammanhanget." I enlighetmed beslut har regeringen bemyndigat statens jordbruksnämndatt under /86 disponera 160 milj. kr. av budgetmedel församhällets andel av överskottsarealens kostnader. Regeringen gav statens jordbruksnämnd i uppdragatt särskilt följa utvecklingen av spannmålsregleringens ekonomi /86 och hålla regeringen underrättad härom. Regeringen har som synes inte frångått beslut.Någon anledning att korrigera regeringsbeslutet finns därför inte. 17 i (); Jag ber att fä tacka jordbruksministern försvaret på min interpellafion. Svaret är från flera utgångspunkterutomordenfligt ofillfredsställande. Det lägger en tennsoldafsakfigattityd i förhållande till det problem som man utanför jordbruksdepartementetinte har den minsta svårighet att tolka på ett helt annat sätt. Då vi kunde förstå att en annorlunda syn varpå väg att vinna intrång i , trodde vi att detta kunde beropå ett missförstånd. Det har framgått mera klart att jordbruksministern harbeslutat sig för att frångå riksdagsbeslutet om 40:60-regeln för statens resp,näringens kostnader för spannmålsexporten. Sista ordet i denna fråga kommersjälvfallet inte att vara sagt med detta. Däremot framstår jordbruksministernsoch departementets lösning av frågan mera som ett uttryck för den ovilja ellerden relativt negativa attityd till svenskt jordbruk som jordbruksministern iandra sammanhang också gett uttryck för. Låt mig påminna om hur beräkningen kom till ilivsmedelskommittén. Vi redogjorde i och för sig för denna beräkning vid förraveckans allmänpolifiska debatt. Men dä var jordbruksministern på resa, och ävenandra socialdemokrater var tydligen förhindrade att delta i debatten här ikammaren. Därför upprepar jag nu detta. Den beräkning som livsmedelskommitténgjorde för 1,byggde på det förhållandet att vi hade ettspannmålsöverskott pä kanske . Vidare fanns det en differensmellan svenskt inlösenpris och världsmarknadspriset i storleksordningen 40öre. Det räkneexempel som vi dä upprättade gav vid handen att kostnaderna förspannmålsöverskottet var ca 400 milj, kr, och att statens andel med tillämpningav 40:60-regeln skulle vara 160 miljoner. Jag vill bestämt göra gällande att räkneexemplet när detgjordes var korrekt. Förutsättningarna har därefter pä ett helt avgörande sättförändrats. Således är det genomsnitfliga spannmålsöverskottet nu ca 200 000ton större, dvs. i runda tal . Den kraffiga ökningen beror imycket hög grad pä stora, för att inte säga fina, spannmålsskörd iSverige. Den mest dramatiska förändringen när det gällerkostnadsberäkningen är emellertid att skillnaden mellan världsmarknadspris ochsvenskt inlösenpris nu är ca i stället för de som gällde när värberäkning gjordes. Ett nytt överslag ger alltså vid handen att kostnaderna förspannmälsexporten har mer än fördubblats. Detta kan man väl i jordbruksdepartementetrimligen inte helt bortse ifrån? Jag utgår emellerfid från att jordbruksministern, alldelesoberoende av vilken tolkning man nu gör, under i den här debattenkan tänka sig att samma tolkning skall gälla för staten som för näringen. Om kostnadsfördelningen mellan staten och jordbruksnäringenbeträffande spannmålsöverskottet Omkostnadsfördelningen mellan staten och jordbruksnäringen beträffandespannmålsöverskottet jordbruksministernstolkning tilläts gälla, går den här ekvafio-nen inte ihop. Harstaten för sin del funnit sig vara nöjd med att betala 160 milj. kr., ankommerdet enligt samma regel rimligen inte pä jordbruket att betala mer än 240miljoner. Jag vill fråga : Vem skall betala den brist om400-500 milj. kr. som därmed uppstår i spannmålskassan? Det är närmastgenerande att ställa denna fråga, eftersom svaret ju är alldeles självklart föralla utom för jordbruksministern och hans rådgivare. beslut innebaratt de två parterna tillsammans pä ett visst sätt skulle dela på helaexportkostnaden. Detta liksom andra fakta i målet, såsom de mänga turerna omprocentandelar när beslutet fattades i , handen att någonting annat än procentandelar aldrig har gällt.Jordbruksutskottets skrivning ger heller inte stöd för någonfing annat. Jordbruksministernhar med detta sitt synnerligen märkliga agerande definitivt ställt både sinegen person och sitt departement ordentligt ut i vinterkylan. Det är en öppeninbjudan fill svekdebatt. Inom svensk jordbruk är man mycket besviken och påsina håll rasande över detta, som man tycker, ohederliga agerande fränjordbruksdepartementets sida. Vi som har agerat har gjort det som vänner avsvenskt jordbruk, och vi känner naturligtvis samma besvikelse. Men vi agerarockså frän en annan utgångspunkt, nämhgen den häpnadsväckande nonchalansengentemot beslut. Underhandläggningens gång har det varken i utredningen, inom utskottet eller vidbehandlingen i ifrågasatts att parternas andel skulle vara annan änjust den aktuella. Det för mig fram till att det när det gäller dentolkningstvist som pågår bara är en av oss, nämligen jag själv, som varitmed . Och jag tar mig friheten att hålla fast vid den tolkning somjag och jordbruksministerns partivänner har gjort. Jag har pretenfionen att dentolkningen fakfiskt skall gälla. Jordbruksministern har , så att säga någraminuter före tolv, möjlighet att säga att han avser att rätta fill sintolkning. Om irite, ber jag att jordbruksministern berättar för oss vem som skallbetala den brist som uppstår. 18 (); För människor som i sitt dagliga arbete har kontakt med lantbrukare hardet inte varit svårt att märka hur pessimismen ökat . Den fördajordbrukspolitiken har ställt stora krav pä produktivitetsökning. Ett avhuvudmålen för jordbruket är att ge konsumenterna livsmedel av god kvalitetfill rimliga priser. Detta har fillsammans med kravet på ökad effektivitet lettfram fill ett lantbruk med ökande insatser av handelsgödsel och växtskyddsmedeloch till en storskalig animalieproduktion där det onekligen finns vissa inslagav djurhållning som innebär att djurens naturliga beteende hämmas. Trots dennainriktning har ekonomin stadigt försämrats för vårt lantbruk. Vihar haft en intensiv massmediadebatt om modernaproduktionsmetoder inom lantbruket där sakhga inlägg blandats med osakligapåhopp som bönderna i stort sett ensamma fått ta emot, utan att andra gruppersom är insatta i jordbrukets förutsättningar inskridit till försvar. Det ärinte förvånande att hela näringen präglas av uppgivenhet. Massmediahar en oerhört stor genomslagskraft. När det basuneras uf att våra livsmedel ärav dålig kvalitet, trots att all objektiv provtagning visar att den äröverlägsen kvaliteten på livsmedel som importeras, eller att konsumentprisernaär för höga - utan att det framhålls att matmomsen är större än ersättningenfill bönderna - så tror människor att bönder i allmänhet missköter sig. SomUberal vill jag naturligtvis inte strypa massmediadebatten men jag tror att detär nödvändigt att alla vi som varit med om att utforma den jordbrukspolitik somangett ramarna för böndernas verksamhet ställer upp fill deras försvar. Denfråga som i tar upp i sin interpellation belyser attregeringsparfiet nu inte endast förhåller sig passivt fill jordbrukets sväraekonomiska situation utan också försöker skära ned det stöd som riksdagentidigare beslutat om. Jag skall inte upprepa de argument som . Låt mig endast konstatera att det är helt ologiskf att iriksdagsbeslut nämna siffran om beslutet avser 160 milj. kr. Närjordbrukspolifiken var uppe under den allmänpolifiska debatten försökte jagredovisa den posifiva syn som har på jordbruket och motivet tillatt samhället bör ta ett delansvar för överskottsarealen. Eftersomjordbruksministern dä inte var närvarande vill jag upprepa några avsynpunkterna. Detpågår ju en intensiv forskning för att utveckla ny produktion medöverskottsarealen som bas. Denna forskning kan leda fill genombrott , och därför råder det, som jag uppfattat saken,politisk enighet om att det inte finns skäl till en brettupplagd skogsplantering på åkerjorden. Dessutomförhäller det sig väl så att svenska folket vill behålla de öppna landskapen,som har stor betydelse för folksjälen. De läkande och stimulerande miljöer somöppna landskap, skogar och vattendrag erbjuder är Omistliga för stressadenutidsmänniskor. Turismenökar och bedöms få mycket stor betydelse för vårt land . Vår vackranatur och vårt välskötta kulturlandskap är en grundförutsättning förturistnäringen. Bönderna gör alltså en betydelsefull landskapsvårdande insatsoch tillför på mänga sätt samhället livskvaliteter som i nuvarande läge välmotiverar det 40-procentiga stödet. Jagvill, herr talman, avsluta mitt inlägg med en varning för att det kan gå medvär jordbruksnäring som med jordbruket i de socialistiska staterna, om vi inteåterskapar de ekonomiska förutsättningarna och framtidstron. De socialisfiskapartierna har i regel inte räknat bönderna som en intressant väljargrupp. Iöststaterna har kommunismen berövat bönderna möjligheten och motivationen attproducera, och det har lett fill en besvärande livsmedelsbrist. De länder somfidigare hade stora överskott och kallades kornbodar förmår inteförsörja sin befolkning. Det är inte, som uppger, vädret som varje årgör att måste importera livsmedel -det är systemet. Jag hävdar inte,herr talman, att samma situation kommer att drabba , men vi bör varauppmärksamma på vart vi är pä väg. Vi har ett beredskapsmål att uppfylla. en fråga tilljordbruksministern: Lantbrukarkonkursernaökade frän 1984 till 1985 med . Omkostnadsfördelningen mellan staten och jordbruksnäringen beträffandespannmålsöverskottet Om kostnadsfördelningen mellan staten och jordbruksnäringenbeträffande spannmålsöverskottet påjordbruksdepartementet gjort någon beräkning av hur mycket konkursernaytterligare kommer att öka om regeringen med vpk;s hjälp får igenom sinsänkning av bidraget till spannmålsexporten? 19 (): Egenfligen tycker jag att det är deprimerandeatt vi skall behöva stå här och diskutera vad egentligen avsäg närden fattade beslut om statens och näringens ansvar förspannmålsöverskotten. Det är deprimerande därför att de människor som berörsrimligtvis bör kunna veta vad har fattat för beslut. Det ärdeprimerande också därför att det sätt på vilket villhantera denna fråga skapar stora problem för näringen. Under hela fiden som vi diskuterat denna fråga - från detatt livsmedelskommittén lade fram sitt förslag och hade konstruerat systemetmed en viss procentandel för näringen och en viss procentandel för staten samtgjorde en beräkning för att illustrera vad man egentligen avsäg och visade hurman tänkte sig att tekniken skulle fungera - har vi blivit försäkrade om att viinte skall fästa någon större vikt vid dessa beräkningar utan att det ärprocentsatserna som skall vara avgörande. Dessa beräkningar gjordes bara föraff man pedagogiskt skulle kunna visa vad man egentligen avsåg. har detblivit precis tvärtom. betyder inte procentsatserna så mycket, utan nu ärdet de framräknade krontalen som är avgörande. Det tycker jag är litet synd. Som i sade kan ingen som försökertolka detta komma till någon annan slutsats än att staten skall stå för 40 %och jordbruket för . delar jag inte uppfattningen att det bör vara påsättet - bakom detta beslut står socialdemokraterna och vpk. Vad jag ser finnsdet ingen vpk-are i kammaren som kan ställa sig upp och försvara denna ordning.Men jag måste säga att det är märkligt om man stillafigande kan iaktta atttolkningen blir denna. Man måste rimligtvis känna sig ganska lurad. i var inne på den centrala frågan: Om40 % är 160 milj. kr., då måste vara 240 milj. kr. Tillsammans blir detta400 milj. kr. Det underskott som vi har för det aktuella året är 800 milj. kr.Vem skall betala resten? Vem skall betala de 400 milj. kr. som inte täcks in avöverenskommelsen? Det skulle vara intressant att få en redogörelse från jordbruksministernav hur den saken skall . i deltog själv, som hanhär har sagt, i livsmedelskommitténs arbete och vet sålunda vad avsikten varmed statens delansvar när det gäller kostnaderna för spannmålsöverskottet,nämligen att under en övergångstid underlätta anpassningen till en nivå påspannsmålsod-lingen som bättre svarar mot den efterfrågan som skalltillgodoses. Det slogs fast såväl av livsmedelskommittén som i propositionenoch i riksdagsbeslutet, att det i första hand ankommer pä jordbruket att aktivtarbeta för att anpassningsåtgärderna pä vegetabilieområdet leder fram till attsamhällets delansvar i finansieringen av överskottsprodukfionen kan upphöra ochatt en utvärdering av anpassningsåtgärderna skall ske efter femårsperiodensslut. varvid enbedömning görs om uppställda anpassningsmål uppnätts också beträffandekostnadsansvaret. Bakom denna skrivning i livsmedelskommittén stod moderatasamlingspartiet, och socialdemokraterna, alltsålivsmedelskommitténs majoritet. Jag var noga med att exakt citera skrivningen iproposifionen för att inga missförstånd skulle uppstå vid tolkningen. Utskottetoch sålunda även godtog propositionens förslag och hade ingaerinringar mot de gjorda kostnadsberäkningarna, som utgick från attanpassningen skulle ske gradvis, med 160 milj. kr. angivna som kostnader fördet första året och därefter en nedtrappning under de påföljande fyra åren inomramen för hela den beräknade kostnaden för femårsperioden på 600 milj. kr. Motiveringen för denna uppläggning var att man inte kundebegära att jordbruket skulle kunna genomföra anpassningen , utan attdet behövdes en övergångstid, under vilken samhället med detta riksdagsbeslutbättre preciserade sin medverkan för att underlätta omställningen än som skeddei beslut. tycks , och flera med honom, mena attoberoende av hur årskostnaderna uppstår för spannmålsöverskottet skall statengå in och betala av dessa kostnader.