prot · G90911 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:11 1 § Justerades protokollet för den 8 innevarande månad. 2 § Anmälan om nya statsråd Från statsministern hade inkommit följande skrivelse: Jag har med verkan fr. o. m. den 17 oktober 1985entledigat statsrådet från uppdraget som chef förutrikesdepartementet, statsrådet från uppdraget som chef försocialdepartementet och statsrådet från uppdraget som chefför . Jag har vidare från förordnat attvara chef för , att vara chef försocialdepartementet och att vara chef förutbildningsdepartementet. Medverkan fr. o. m. har jag entledigatstatsrådet och chefen för försvarsdepartementet och förordnatstatsrådet att vara chef för försvarsdepartementet. Vidare har jag förordnat att varastatsråd och chef för fr.o.m. den 18 oktober 1985och att vara statsråd fr. o. m. . Skrivelsen lades till handlingarna. 3 § Talmannen anmälde att () fr. o. m.den 18 oktober 1985 skulle tjänstgöra som ersättare för under tid denne är statsråd. 4 § Föredrogs och hänvisades Propositionerna 1985/86:14till justitieutskottet /86:17 till utrikesutskottet Prot,1985/86:11 5 SFöredrogs och hänvisades 1985/86:2till finansutskottet 6 8 Allmänpolitisk debatt (forts, från prot. 1 (); Det är roligt att som förbundsordförande iFolkpartiets kvinnoförbund nu få räkna sig som en av de 20fp-riksdagskvjnnorna. Men trots att vi nu är kvinnor i vår riksdagsgruppär ju inte jämställdheten uppnådd inom , inte heller i det politiskalivet i övrigt eller i näringslivet och samhället som helhet. Men vi har kommiten bit på väg. Som liberal vill jag engagera mig för niänniskors rätt attvara sig själva, rätt att vara olika, ha olika samhällssyn och livsåskådningmen samma möjlighet att komma till tals, rätt att ha olika intressen ochdrömmar men ha lika möjlighet att utveckla och förverkliga dem.Jämställdhetskanipen måste alltid vara en viktig del i vår människosyn.Könsfördomar leder till likriktning, jämställdhet bidrar till frigörelse. Jag har sett att det finns riksdagsmotioner som går ut påatt vi inte skulle ha råd med jämställdhet i ekonomiskt besvärliga tider. Detär precis tvärtom -det är bristen på jämställdhet som slukar resurser. Att inteta till vara alla människors kunskap och erfarenhet - det är slöseri! De flestaställer ju ändå upp på jämställdhet - i princip. Men låt oss verka för attjämställdhetskampen blir en frihetskamp, frihet till ett rikare liv. tillstörre möjligheter och inte bara till skyldigheter. Så länge det finns enmarknad för T-shirts med devisen "Kvinnor är som frimärken - man slickardom. sätter på dom och skickar iväg dom" och så länge som män som tarföräldraledigt trakasseras av sina arbetskamrater och omplaceras när de kommertillbaka får vi inte inbilla oss att målet är nått. Jag vill redovisa tio punkter där vill gåvidare i jämställdhetsfrågan . Det högsta skadestånd som utdömts i ett diskrimineringsärende är20 . Det var i mitt hemlän , där kommun fick betala. Densom blivit diskriminerad borde ha rätt till jobbet och inte tvingas nöja sigmed en symbolisk tröstsumma. Arbetsdomstolen skall vara sammansatt av bådekvinnor och män - helst lika många. Jag har vidare studerat JämO;sanslagsframställning och imponerats av JämO;s planerade verksamhet. Jag tyckeratt det finns all anledning att förstärka dess resurser. Den statligajämställdhetskommittén borde återinföras. För oss ute i landet var kommitténsutåtriktade kontakter av stort värde. får JämO ta på sig mycket av detta,men JämO;s arbete skall ju hålla sig inom arbetslivet. Det måste lönasig att arbeta, även för kvinnor. Vi skall sänka marginaleffekterna i skatte-och bidragssystemet. Det är ju horribelt att en inkomstökning på t. ex. 10 000kr. bara skall ge ett netto på ca 2 000 Regeringen har också talat om vikten av att minskamarginaleffekterna, som faktiskt är ett hot mot kvinnors förvärvsarbete. Nuvill vi se resultat! Mer än 100 000 barnfamiljer tvingas! dag att gå tillsocialen. Det är verkligen hög tid att regeringen nu lägger fram ett rejältförslag till hur barnfamiljernas ekonomiska situation skall förbättras. Jagtolkar tal i går så att socialdemokraterna har något i bakfickan.Jag ser gärna att det tas fram så fort som möjligt, så att vi får se hursocialdemokraterna ställer sig i förhållande till våra förslag på detta område. Vi i FPK, , tycker också att detär en oerhört viktig reform ur jämställdhetssynpunkt att få en förkortadarbetsdag, och vi är beredda att jobba för den. Särbeskattningenskall genomföras hela vägen. Alltså måste sambeskattningen bort vid B-inkomstoch förmögenhet. Vi kvinnor skall behandlas som självständiga individer, intesom bihang till männen. Därför skall också äktamakeprövningen vid återbetalningav studiemedel avskaffas. Fler män måsteuppmuntras att ta ut föräldraledighet. I tycker vi att bådepappor och mammor skall utnyttja ledigheten och vill utöka föräldraförsäkringeni samband med barns födsel till en månad. Jag är övertygad omatt detta skulle vara en bra inkörsport för mångas pappaledighet. Alla barn varsföräldrar vill att barnen skall vara i barnomsorg skall ha rätt tillplats . Men vi måste också tillåta och stödja andrabarnomsorgsformer. Staten vet inte alltid vad som är bäst för barnen, utan vimåste faktiskt lita på föräldrarnas goda omdöme. Gekönsrollsfrågorna en mera central plats i lärarutbildningen och framför allt ilärarfortbildningen! Jag vet av egen erfarenhet hur svårt det är att dela sintid lika mellan flickor och pojkar, eftersom pojkar pockar på meruppmärksamhet. En större medvetenhet är på sin plats. Utvecklingsfondernabör få mindre stelbenta regler, så att de kan satsa också på servicebranscher,där många kvinnor finns. Den ökade kvinnliga företagsamheten är glädjande, mendet behövs ökat stöd, t. ex. genom att byråkratiska regler gallras bort och merinformation ges. Sedan är det ju en annan sak att situationen skulle ljusna förmånga om löntagarfonderna avskaffades och skattereglerna ändrades. Fortsattintensivt arbete för att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden. Detta äralldeles nödvändigt om flickorna skall få jobb . Datastugor förflickor, fler kvinnliga chefer, lokala teknikprojekt, skolinformatörer,jämställdhetsansvarig på alla utvecklingsfonder är några exempel på vägen. Jagvill ge ett erkännande till regeringen för att det faktiskt har hänt en del pådet området . Sist men inte minst; Stärk detsvenska biståndet så att det kommer kvinnorna och därmed barnen till del ihögre utsträckning än vad som sker . Alla projekt måste granskas urkvinnosynpunkt, och på biståndskontoren skall det finnas en särskildjämställdhetsansvarig. Intresset och engagemanget för ochvikten av de här frågorna står ännu klarare för mig efter kvinnokonferensen iNairobi. Inom vårt eget land måste vi ocksåkänna ett större ansvar för invandrarkvinnorna, så att också de utan anställningfår svenskundervisning, information om svensk lagstiftning, kultur ochsamhällsservice. Frånskilda invandrarkvinnor skall få sin sak prövad, oavsetthur länge de bott i , så att de inte utvisas utan skäl. Jag vill slutamed ett citat: "Utbildar man en man, utbildar man en individ-men utbildarman en kvinna, utbildar man ett samhälle." Det är sant, och det ärsärskilt sant i . 2 (); gav enhelhetsbild av . Jag kommer mer att koncentrera mig på kvinnornassituation. Vi är nu inne på det fjärde året med en regering, ensocialdemokratisk regering, som har visat ett uttalat intresse för att män ochkvinnor skall få allt mer lika villkor i samhället. Mycket återstår än att görai det här avseendet, men när vi fick en jämställdhetsminister vidregeringsskiftet var det ett fint kliv framåt. Hur skullearbeta visade hon , då hon tillsatte mansgruppen, som specielltskulle syna männens villkor i det svenska samhället. Då männens villkor pådetta sätt togs fram, breddades jämställdhetsdebatten till sin rätta vidd, attomfatta både kvinnors och mäns situation. De mer traditionella jämställdhetsfrågorna, de som berörkvinnors rätt till ett eget liv, har regeringen naturligtvis också arbetat med,och det har vi märkt av i många konkreta avseenden i mitt län . Som vi alla vet, är arbetslösheten i Norrbottenfortfarande,den högsta i landet, för både män och kvinnor. Det skall emellertidkonstateras att kurvan börjat vända åt ett positivt håll de senaste tre årenmed socialdemokratisk politik. Efter det att antogNorrbottenspropositionen , har ju basnäringarna rekonstruerats, de näringarsom vilar på, och de står nu på en betydligt stadigare grund än förevalet . Tack vare detta har vi kvar många jobb i länet, som annars skulleha försvunnit. Detta för med sig optimism och framtidstro, som i sin tur gerresultat på olika sätt. En stark basindustri är också viktig för kvinnornassysselsättning. Vi vet att arbetslöshet drabbar kvinnor och kvinnojobbenspeciellt hårt, och därför är en stark basindustri i den främstagaranten för både mäns och kvinnors möjligheter till arbete. Även om kvinnorna ännu i väldigt liten utsträckningarbetar i basnäringarna, innebär ju en framgång för dessa att följdeffekternager kvinnorna jobb i den gemensamma offentliga sektorn, i handel och service, iverkstadsindustrin, för att ge några exempel. Småföretagsverksamheten går också framåt i . Detstartas många nya småföretag, de flesta faktiskt av kvinnor. gav regeringen samtligalänsstyrelser i uppdrag att först göra en beskrivning av kvinnornas ställningpå arbetsmarknaden och i utbildningsväsendet i länen. Därefter skullelänsstyrelserna redovisa ett åtgärdsprogram i samband med länsrapporterna islutet av . Det här uppdraget har satt kvinnornas ställning iblickpunkten på ett sätt som vi inte är bortskämda med. Länsstyrelserna har juålagts att kartlägga Regeringsuppdraget gäller enbart 1985, men det voreönskvärt om länsstyrelserna ålades att ärligen i samband med länsrapportengöra liknande genomgångar. Det är också viktigt att medel ställs tillförfogande, så att det här arbetet kan ge praktiskt resultat. Den beskrivning som i har gjortvisar att kvinnorna där har en liknande situation som i övriga landet. Det somskiljer oss åt är att arbetslösheten är högre i vårt län, men liksom andrakvinnor finns vi inom ett mycket begränsat antal yrken. av denorrbottniska kvinnorna arbetar inom tre näringsgrenar. Det är t. o. m. så att denorrbottniska kvinnorna i högre grad än sina medsystrar i övriga landet finnsinom yrken i den offentliga gemensamma sektorn. Det är tack vare den offentligasektorns expansion som de flesta kvinnor över huvud taget fått ett jobb ochkunnat försörja sig själva. Det är bl. a. därför mycket betydelsefullt att vifått behålla en regering som värnar vår offentliga gemensamma sektor. beskrivning visar också att det finns enhel del förvärvshinder, dvs. förhållanden som gör att kvinnorna har svårt attta jobb eller måste arbeta kortare arbetstid än de vill. I har visärskilda förvärvshinder, t. ex. de långa avstånden. En undersökning vidarbetsförmedlingen i visade att av kvinnorna i kön där saknadekörkort. Bil och körkort är ofta en absolut förutsättning för att kunna ta sigtill ett arbete i . Har man inte körkort, blir det naturligtvis änsvårare. Ett annat förvärvshinder är barnomsorgen. Den kan varasvår att ordna i glesbygden. Men här prövas nu olika anpassade lösningar ikommunerna. Detfrämsta förvärvshindret är dock arbetslösheten. Som jag sade inledningsvis har regeringensjämställdhetsarbete i många konkreta avseenden märkts i är ett exempel, där tanken var att stimulera flickor att ocksåvälja tekniska yrken, för att de skall ha en större chans på den framtidaarbetsmarknaden. I mitt län var det flera skolor som deltog i projektet. anslog , enligt förslag i enproposition, medel för att förbättra kvinnors ställning på arbetsmarknaden. Urdessa medel har vi i fått flera anslag beviljade. i länet har getts anslag för att aktivtmotverka att företag söker dispenser från kvoteringsbestämmelserna i detregionalpolitiska stödet, som säger att av de som anställs skall varakvinnor. vill skapa en mer positiv attityd till att kvinnoranställs i mansdominerade yrken. Utvecklingsfonden i är en av fem utvecklingsfondersom efter anslag deltar i projektet kvinnor. Detta innebär attutvecklingsfonden skall hjälpa kvinnor som startat egna företag att kommavidare i sin företagsamhet. skall också en kvinnlig företagarskola startai . Til) detta projekt har anslagit medelför bl. a. projektering. Projektet kan genomföras tack vare samverkan mellanmånga olika organ och myndigheter i länet. Många, många kvinnor i är duktiga väverskor.Problemet för dem har varit att kunna försörja sig på sin hantverksskicklighet.Nu har samordning av produktion och marknadsföring av dessa vävda produkter påbörjats,med hjälp av ett anslag från . Dessa men även andra insatser på olika områden för atthjälpa kvinnor och flickor på arbetsmarknaden och i utbildningsväsendet har storbetydelse för . Som jag sade inledningsvis är arbetslöshetenäven bland norrbottniska kvinnor högre än i övriga landet. Ser man påförvärvsfrekvensen, alltså hur många kvinnorsom hararbete av totala antaletkvinnor, finner man att bara två kommuner, två kustkommuner, kommer upp iriksgenomsnittet. 1 östra och i malmfälten har kvinnorna bland delägsta förvärvsfrekvenserna i landet. Kvinnor i , liksom kvinnor på andra håll ilandet, utbildar sig. Får de inte jobb på sin hemort tvingas de flytta inomlänet eller till orter utanför, där jobb finns. Detta har de gjort i betydligthögre grad än männen i länet. Det är i och för sig inget nytt förhållande, menfaktum är att vi i har 10 000 fler ogifta män än ogiftakvinnor i de yrkesverksamma åldrarna. Fortsätter den här utvecklingen finns detanledning att vara orolig, speciellt för de glesbygdskommuner därarbetslösheten är högst. Dessa kommuner riskerar att utarmas på kvinnor. Vemskall då ta hand om de gamla och barnen, som behöver omsorg? Det finns redan nukommuner som har svårt att få tag på dagmammor och vårdbiträden ute i byarna. En kommun och ett län som vill se framtiden an medtillförsikt måste ha balans mellan kvinnors och mäns möjlighet till arbete. Detär många krafter i som verkar åt detta håll, och det är dåviktigt att det arbetet kan fortsätta och att det stimuleras med bl. a. medelfrån centralt håll. 3 (): har betecknat årets valresultat som en enormseger. Får jag med den gamle grekiske fältherren Pyrrhus påminna: En sådanseger till, och han är förlorad! Det är förstås obestridligt att en majoritet av svenskafolket än en gång valt fondsocialism, höjda skatter och ökad politiskinblandning i människors liv. Men socialdemokraterna har trängts tillbaka. Vimoderater ser detta som ett tydligt tecken på att allt fler väljare vill ha enfri ekonomi, lägre skatter och större valfrihet för den enskilde. Valrörelsen handlade mycket om moderat politik.Socialdemokraterna teg om sina framtida skattehöjningar, om de ytterligarefrihetsbegränsningar som kommer och om de fortsatta stegen in i Fondsverige.De ville inte kommentera vad ett ökat beroende av stöd från kommunisterna kundeinnebära. Desto mer talade de om våra påstådda attacker motvälfärden, om social nedrustning, om systemskifte. Varje förändring i densocialdemokratiska modellen betecknades som ett hot. När de inte längre hadenågot att locka väljarna med, försökte de skrämma dem att stanna kvar i denegna fållan. Den kanonad som socialdemokraterna riktade mot vårtbudskap ser vi moderater som ett gott betyg. De insåg tidigt styrkan i kravetatt man skall kunna leva på sin lön. De förstod att vårt förord för lägreskatter och mindre bidrag utgjorde ett allvarligt hot mot de systemlösningarsom "rörelsen" byggt upp till grund för sin maktutövning. Särskiltfarligt var att den moderatamarginalskattesänkningen ända ner till i vanliga inkomstlägen tog siktepå att hjälpa breda grupper av arbetare och tjänstemän ur den fattigdomsfällasom de med nuvarande ordning inte kan kommaundan med egna insatser. Det skall utan omsvep erkännas att vi moderater inte heltklarade att stå emot pressen från en av västvärldens effektivastepropagandamaskiner. Men jag är övertygad om att vi sådde åtskilliga frön somligger och gror till kommande val. Ännu har det inte hunnit göras några detaljeradeeftervals-analyser, men bara ett studium av valstatistiken visar att moderatasamlingspartiet hävdat sig väl i områden där vi tidigare inte varit så starka.Där har man förstått och uppskattat våra ansträngningar för att ge den enskildamänniskan större möjligheter att själv forma sin tillvaro, att ge henne störrevalfrihet, en frihet under ansvar. Om än den moderata röstsiffran sjönk, är det min bestämdauppfattning att våra frihetsidéer fick ett ökat stöd. Från eftervalsdebatteninom partiet föreligger redan det resultatet att huvudlinjerna i vårt politiskaprogram ligger fast. Det är främst marknadsföringen som behöver förbättras ochintensifieras. Ett huvudnummer i den socialdemokratiskavalkampanjen var att ekonomiskt är på rätt väg. Från borgerligt hållhar vi länge hävdat motsatsen med stöd av statistik beträffande inflation,utrikeshandel, arbetslöshet osv. Jag vill här peka på två andraomständigheter, som tydligt visar att den svenska ekonomin är i dåligt skick. Jagtänker på den höga räntan och det låga hushållssparandet. Efter de räntehöjningar som genomfördes har den svenska marknadsräntan legat 7 ä överdollarräntan. Den är nu högre än räntenivån i Tyskland.Skillnaden mellan dollarräntan och räntan på lån i D-Mark brukar förklaras medatt marknaden förutser en sänkning av den amerikanska valutakursen i förhållandetill den tyska. Ett lands ränteläge kan sägas vara en följd av deninternationella räntenivån plus förväntad växelkursförändring. Men dettabetyder ju en alldeles oerhörd misstro mot den svenska ekonominsutvecklingsförmåga! Marknadsräntor på och därmed en realränta på nästan10 % utgör dessutom i sig ett allvarligt hinder för den utbyggnad av våraproduktionsresurser som är nödvändig, om vi skall kunna återföra Sverigesekonomi till balans och tillväxt. Trots den höga räntan väntas hushållssparandet blinegativt både och . Vi sätter alltså inte av tillräckligt med resurserför att underhålla och utveckla vår produktionsapparat. En viktig orsak ärnaturligtvis att hushållen är så hårt klämda av höga skatter och stigandepriser att de tvingas ta av sina besparingar för att försvara köpkraft ochlevnadsstandard. Men man kan också här spåra en djup misstro. Det är bäst attsnabbt göra slut på pengarna, innan de hunnit bli mindre värda eller t. o. mtas ifrån en. har flera banker och konjunkturinstitutetpresenterat prognoser . De skiljer sig givetvis något i detaljerna,men gemensamt för dem alla är att de förutser att tillväxten nästan heltavstannar 1986. får den sämsta utvecklingen bland alla . Prot,1985/86:11 I stället för att bekymra sig över den uteblivnaproduktionsökningen har en del kommentatorer sökt tröst i att bytesbalansensunderskott åter kan minska. Det finns skäl att påminna om att även införinnevarande år trodde finansministern att bytesunderskottet skulle stanna vidca 3 miljarder. Efter två tredjedelar av året är det uppemot 15, Men änviktigare är att den väntade förbättringen av bytesbalansen är ytterligare enav dessa pyrrussegrar. Den beror främst på att aktiviteten i den svenskaekonomin avtar och att investeringsuppgången förbyts i sin motsats. Av särskilt intresse är utvecklingen av löner och priser iår och . Problemet är här att de officiella förutsägelserna efter handhar blivit allt mindre av prognoser och alltmer av programmatisk propaganda.Efter att tidigare ha varit styrt av regeringens inflationsmål tvingaskonjunkturinstitutet nu medge att prisstegringen blir och attlönerna inte stiger utan med 7 - bland de industrianställda . Statsministerns pyrrusseger , dåstatstjänstemannakonflikten tog slut, betyder att löneöverhänget till nästa årinom den offentliga sektorn ligger . Flera offentliganställda grupperför nu fram mycket stora löneyrkanden därutöver, och inom den privata sektornär man inställd på att få ut mer än stats- och kommunaltjänstemännen. Dennauppladdning pågår inför , då det enligt alla bedömare knappt blir någontillväxt alls! visar att redan med denkostnadsutveckling som varit förlorar marknadsandelar. Denförsämringen kommer att accelerera med de perspektiv som öppnar sig förnästa års avtalsrörelse. Så sent som i kompletteringspropositionen framladeregeringen för treårskalkyler för tiden . Stor viktfästes där vid kravet på att få löne- och prisutvecklingen under kontroll. Dethar sitt intresse att jämföra med vad som faktiskt har hänt och håller påatt hända. Den bistra sanningen är att det nu - bara senare - stårklart att utvecklingen inte följer balansalternativet utan det s. k.referensalternativet, som mera klargörande också har kallats katastrofalternativ. Redan balansalternativet förutsatte extrabudgetförstärkningar på sammanlagt under perioden1986-1988. Från borgerligt håll frågade vi gång på gång under valrörelsenregeringspartiets företrädare vilka statliga utgiftsprogram man tänker banta,alternativt vilka skatter man planerar att höja. Vi fick aldrig något svar.Kanske går det bättre , när valet är över. Det är trots allt bara drygt tvåmånader kvar till 1986. Enligt vad regeringen förordat och riksdagsmajoritetenbeslutat krävs det med nuvarande utveckling - utöver balansalternativetsåtstramning -budgetförstärkningar på ytterligare 15 miljarder och 10miljarder . De förutses i sin helhet tas ut i form av höjda indirekta skatter.Följden härav blir en kraftig uppgång av arbetslösheten, men den betecknas itreårskalky-lerna som ofrånkomlig. Det antyds också i dessa treårskalkyler ett"låt-gå-alternativ", som skiljer sig från referensalternativet främstgenom att finanspolitiken inte stramas åt, trots att löner och priser stigerför snabbt. Det leder till en ännu sämre produktionsutveckling mot slutet avperioden och ännu större arbetslöshet. Budgetunderskottet stiger ochbytesbalansen försämras kraf- tigt.Sammanfattningsvis innebär enligt kompletteringspropositionen"låt-gå-alternativet" en i nästan alla avseenden negativ utvecklingav den svenska ekonomin. Vad gör då regeringen, när utvecklingen alltså går i enriktning som borde föranleda en finanspolitisk åtstramning i enlighet medreferensalternativet? Jo, låter det hela gå! Riksbankschefen protesterar, menfinansministern hänvisar till att han inte vill störa förhandlingsklimatet iden stundande avtalsrörelsen. Förmodligen känns det väl också litet motigt attså här kort efter valet tvingas i handling medge att är på fel väg. På samma sätt som när löntagarfonderna infördes är detinte den ekonomiska verkligheten utan psykologiska överväganden i förhållandetill de fackliga organisationerna som styr regeringens handlande. Men hur kanman tro att förhandlarna skall kunna förmås till återhållsamhet, när regeringenskaffat sig riksdagsbeslut på att redan den utveckling som varit förutsätter kraftfullaåtstramningsåtgärder riktade mot hushållen ? Vi moderater står fast vid den ekonomiskapolitik vi drev i valrörelsen. Vi förordar sänkta statsutgifter för att få nedbudgetunderskottet och därmed kunna dämpa inflationen och sänka räntan.Besparingarna i statens budget måste vara så stora att de också ger utrymme förskattesänkningar. Särskilt angeläget är det att sänka de skatter som drabbarproduktionen, dvs. skatt på arbete, särskilt marginalskatterna och skatter somträffar företagande och kapitalbildning. Men det räcker inte att minska statens utgifter och attsänka skatten. Vi måste också avreglera . Jag vill i detta sammanhangsärskilt framhålla vikten av att följa andra industriländers exempel ochliberalisera kapitalrörelserna över gränserna. Efter alltför många årsarbeteväntas valutakommittén lägga fram sitt förslag. Det måste bliutgångspunkten för en långtgående uppmjukning av den valutareglering som i dagär ett allvarligt hinder för en sund utveckling av det svenska näringslivet. Kravet på avreglering syftar också till att ökakonkurrensen inom vad som är det offentliga verksamhetsområdet.