prot · G90970 · 1985-12-31 00:00:00 — Detta är en mäktig kraft för utveckling ochförändring- en kraft som i alltför hög grad är fjättrad vid och bunden avbyråkratiska och hierarkiska organisationsformer. Att stimulera debatt ochvidga diskussio- nen inomden offentliga sektorn, inom våra myndigheter och förvaltningar är eff mål.Medbestämmandet har på sina håll fastnat i ett intressebevakandeställningskrig, i stället för att inriktas på att utveckla och förbättra deprestationer som verksamheten är till för och går ut på. MBL har framställt denanställde som.en del av ett kollektiv. är det tid att framhäva den anställdesom engagerad enskild medarbetare, utveckla kompetensen i takt med exempelvisteknisk och administrativ utveckling, ta fram konkreta åtgärder för en ny andadär man vågar ta risker, vägar experimentera, vågar handla och där befogenheterautomatiskt följer ansvar långt ner bland organisafionens gräsrötter. Detgäller också att inifrån skapa en arbetsmoral där samverkan är det rådandeklimatet, byggt på tillit, respekt och saklighet och där man gemensamt letarefter de offensiva mål som har nyskapande och förändring i sig. Uppifrån måste förnyelsen drivas på genom en fast ochbestämd politik från regering och riksdag. Förnyelse genom omprövning kräver enhelt annan strategi än förnyelse genom expansion. Det är inte genom charmkurserman förnyar, det är alltför ytligt. Förnyelse som skall vara och leda tillgrundläggande förändringar måste byggas på att man angriper och förändrarvärderingar, attityder och normer. Och för detta behövs en strategi som angerriktningen i termer av: Vart är vi på väg? Var är vi ? Hur skallförändringen gä till? Vem skall ha ansvaret för förändringen? Vad är det viskall förändra? Vad är det vi inte skall förändra? Vilken ny kompetens behövsoch hur skall den vi har utökas och anpassas till en ny verklighet? Hurpåverkar denna strategi för förändring av den offentliga sektorn den privatasektorn? Vi folkpartister menar att den strategiska planeringen kan och skalldiskuteras i sin helhet av riksdag, och inte presenteras i skrivelseri småbitar där det är omöjligt att få en helhetssyn. Utifrån kan förnyelse främjas av att kunder och klienterfår större inflytande över verksamheten. Man kan mycket yäl lära sig av sinakunder och klienter. Man kan anpassa sina rutiner och sin verksamhet efterkundernas verklighet. Det måste också skapas bättre möjligheter att jämföra ochatt utifrån sin egen bedömning välja. Vad som är en rimlig avvägning mellanprivat och offentligt kan inte avgöras teoretiskt. Det viktiga är att funderapå vilka verksamheter som kan bli bättre av ett samspel mellan privat ochoffentligt, inte att fastställa en för alltid giltig storiek på vare sig denoffentliga eller den privata sektorn. Följande punkter är viktiga i detta sammanhang. För attskapa variation och mångfald i utbudet av offentliga produkter och tjänstertror vi att en ökad konkurrens är nödvändig. Därför bör man fundera över attskapa konkurrens inom verken genom att utnyttja ett anbudsförfarande också fördelar av den offentliga sektorn. Detta kommer att skapa ett ökatkostnadsmedvetande och även förbättra innovationsförmågan. Stat, kommuner ochlandsting kommer att få referensramar för att bedöma hur effektivtresursutnyttjandet egentligen är inom sektorn. som pressen ökar päoffentliga institutioner att spara har entreprenörer vid ett återkommandeanbudsförfarande incitament att utveckla nya och kostnadsbesparande metoder. Hur mycket vi skall öka det privata inslaget kan prövasgenom praktiska experiment. Civilministerns frikommuner är ett sådantexperiment. borde finnas störreutrymme än inom dessa utvalda primär- och landstingskommuner, för kommunernavill pröva. Mångakommunal- och landstingspolifiker har insett fördelarna med samverkan mellanoffentlig och privat sektor. Det sjuder av nytänkande på detta område och detgäller både socialdemokrafiskt och borgerligt styrda kommuner. - I har kommunen ochABV bildat ett gemensamt bolag som driver det nya badhuset. - Flera landsting, ocksås-styrda, vill lägga ut vårdcentraler pä entreprenad till privatläkare ellertill privata vårdbolag. - I många kommuner läggsstädning, parkförvaltning, mältidsservie och mycket annat i växandeutsträckning ut på entreprenad. Dagmarreformeninskränker medborgarnas frihet att välja läkare och sjukgymnaster. Etableringsbegränsningarnaför privattandläkare är en annan inskränkning. Samtidigtpågår ett misstänkliggörande av enskilda människor som vill arbeta med vård,omsorg och utbildning utanför den offentliga sektorn. Fackligtmotstånd framkommer bl. a. där medbestämmandelagen utnyttjas för att stoppanytänkande och entreprenader. Vägenfill Krångelsverige var kantad, ja, stenlagd med goda avsikter. Vägen urKrångelsverige böra vara lika kantad av mångfald, socialt ansvar och valfrihet,av alternativ och brutna monopol. Det är ett jättelikt, djupgående ochkonsekvent arbete som ligger framför oss. Det bör baseras på en strategi som viskall diskutera även här i . Kammarenbeslöt att förhandlingarna skulle fortsättas . 4 § Anmäldes och bordlades 1985/86:86 Ändring ipatentlagen (1967:837) m. m. 5§ Anmäldes och bordlades 1985/86:15 Fullmäktiges iriksbanken förvaltningsberättelse för 8 protokoll 1985/86:70- 71 6 § Meddelande ominterpellation Meddelades att följandeinterpellation framställts 1985/86:112av () fill jusfitieministern om rätten fill skadestånd frånstaten i s. k. eko-mål: I pressen har redovisats fleraärendeti där företagare som blivit misstänkta för skattebrott drivits i konkurseller varit tvungna att lägga ned sin verksamhet. Utredningen angående brottför vilka de misstänkts har pågått under lång fid. När väl utredningarnafärdigställts har målen avskrivits eller ogillats i domstol. I flera fall hardessa företagare stämplats såsom ekonomiska förbrytare och hamnat i personligruin med personliga tragedier såsom skilsmässor, vanrykte, depressioner m. m.som följd. Dessa personliga tragedier är ofta omöjliga att reparera, ochdessutom har dessa människor mycket svårt att ordna sin försörjning eftersom deekonomiskt är helt krossade. av dessa företagare gör försök att erhålla skadestånd från staten. Ettexempel är en bilhandlare i som anhölls misstänkt för skattebedrägeri.I pressen beskrevs bilhandlaren som en stor ekonomisk brottsling. Utredningen idetta ärende tog mycket . Förtroendet för företagaren var rubbat, ochhan var därför tvungen att lägga ned verksamheten. När ärendet väl varfärdigställt saknades grund för åtal, och åklagaren avskrev ärendet. Men dåhade bilhandlaren avvecklat verksamheten. Bilhandlaren krävdestaten på skadestånd - närmare bestämt 2 milj. kr. Bilhandlaren erhöll intenågon som helst ersättning för sin förlorade verksamhet. Däremot erhöll han . i ersättning för att han suttit anhållen i två omgångar. Ettannat exempel är det i pressen refererade Hallandsärendet. Detta ärendehandlar om tre personer som blev misstänkta för skattebedrägerier beträffandedet företag som de drev. , som varade , gickföretaget i konkurs, varvid 80 personer friställdes. Företagarna försattesockså i personlig konkurs. Totalt sett innebar detta stora personliga tragedierför dem. Tingsrätten frikände sedermera de åtalade företagarna.Justitiekanslern har i en tidningsintervju sagt att dessa tre direktörerförmodligen ej kan erhålla skadestånd från staten. Möjligen kan de, om de säbegär, erhålla ersättning för att de varit frihetsberövade. Enligtskadeståndslagens regler krävs för att staten skall bli skadeståndsskyldig attnågon befattningshavare, i dessa fall åklagarna, förfarit felaktigt. Allmäntsett gäller att åklagaren skall inleda förundersökning så snart det på grund avangivelse eller av annat skäl finns anledning anta att brott som hör underallmänt åtal har förövats. Det krävs alltså endast anledning anta att brottförövats för att förundersökning skall inledas. Åklagareni Hallandsfallet har med all sannolikhet inte handlagt detta så att skadeståndsskyldighetföreligger. är ett av deländer i världen som har det högsta skattetrycket. När skattetrycket är såstort är det frestande för många människor att på ett oärligt sätt minskastatens skatteuttag. Detta medför i sin tur att staten måste ha en starkkontrollfunktion för att tillgodose dels det fiskala intresset av att få inskatter och avgifter, dels det allmänt samhälleliga intresset av att lag ochordning upprätthälls. Således sätter man in stora resurser på att leta uppskattesmitare och driva in skatter, varvid effektiviteten sätts före rättssäkerheten. Föratt skapa effektivitet stiftas lagar som sätter det fiskala intresset iförgrunden. Dä blir det generalklausuler, bevissäkringslagar, betalningssäkringslagar,angiverilagar m. fl. Rättssäkerhetsprincipensom förutsebarhet, likhet inför lagen och skydd för personlig integritet kommerpå mellanhand. Idetta klimat är det inte sä märkligt om ett och annat mål blir fel, varvidoffren är enskilda människor. Men ansvar och skuld åvilar också dem som skapathögskattesamhället och dess fiskala lagar för att jaga skattesmitare. Iprocesser mot enskilda människor där samhället ej förmår visa att brottverkligen föreligger bör staten ha en skyldighet att ersätta dessa förförlorade försörjningsmöjligheter och lidande. Med anledning av det ovananförda vill jag ställa följande fråga: Har justitieministern för avsikt att vidta någraätgärder dä det gäller statens skadeståndsskyldighet i ärenden liknande dem somrelaterats i interpellationen? 7 § Kammaren åtskildes .