prot · G90953 · 1985-12-31 00:00:00 — För det fjärde måste strävan vara attmed största möjliga frihet öppna för att skall bli ett land som påbästa sätt, inom olika samhällsområden, tar till vara de fördelar ochmöjligheter som den nya teknologin trots allt ger. Vi har inte sett mycket av de synpunkterna frånsocialdemokratiskt håll, och det tycker vi är beklagligt. 1 övrigt vill jag bara konstateraatt de frågor sorn jag riktade till har jag inte fått svar på. Däravdrar jag den slutsatsen att han inte står fast vid vad han sade 1979. Han hartydligen sjappat från den ståndpunkten men skäms för att tala om det. AnL 70 OLOFJOHANSSON (c) replik: Självfallet är det bra att rnan når 8 000löntagare, men allmänheten är mycket större än så, . Jag tycker attstudieförbunden och folkrörelserna här har en naturlig uppgift. Det var detarbetet som vi inledde och som sedan inte har fullföljts. Datadelegationen var inte ett kompromissande organ.Däremot fick man där tid att diskutera på ett helt annat sätt än vi kan göra ien debatt som denna. Men debatten i delegationen låstes inte. Jagförstår inte det konstitutionella skälet att avskaffa datadelegationen. iMan kanriaturligtvis säga att den inte är likadan sorn alla andra kommittéer och organsom vi tillsätter. Men den hade väldigt stora kvaliteter. Det erkänns också -man säger att den har gjort ett hyggligt arbete under hela sin tillvaro. Vi vet inte vad statsrådsgruppen kan göra. Jag noteradeatt i varje fall formuleringar inte gav uttryck för någon särskildambition. Han talade om kontakter med dern som har varit med idatadelegationen. Kontakter kan man strängt taget lova att ha med vem somhelst. Information skall ges, sägs det. Ja, när regeringen väljeratt ge information. Jag hoppas att det inte kommer att bli en restriktivinformationsgivning. De skäl som majoriteten i finansutskottet har anfört föratt delegationen skall läggas ned är inte desamma som ger, att denvar en konstitutionellt främmande fågel. Utskottsmajoriteten talar orn dentekniska utveckling sorn har ägt rum och de förändringar som har skett bl. a.mot mer småskalighet och decentralisering, som gör att man kan behandladatafrågorna inom de olika sakområdena. Därför skall man lägga ned datadelegationen.Jag tycker att man borde ha ungefär samma argumentation i de båda fallen. Låt mig helt kort instämma i den fråga sorn till om dataflöden. Jag var med och satte i gångutredningsverksamheten på det området, och det är som säger att därhar det varit mycket av tjänstemannainflytande och litet avparlamentarisk insyn i de ökande flöden som vi har över gränserna. Det harkommit rapporter som en följd av de utredningar som vi tillsatte. Jag frågar liksomRune : När kommer den parlamentariska kontrollen i det sammanhanget? Prot,1985/86:53 AnL 71JÖRN (vpk) replik; Jag vill göra uppmärksam på att ettoppositionsparti, speciellt ett litet oppositionsparti, har vissa svårigheteratt arbeta fram konkreta, långsiktiga alternativ, när sådana inte presenteras iunderlagsmaterialet. En regering med sitt kansli har en annan möjlighet i detavseendet. Det är naturligtvis därför som vår kritik ibland har varit någotallmänt hållen, men jag vidhåller ändå att propositionen gör en otillräckligansats i förhållande till de problem som vi har diskuterat. Det som vi ser som det politiskt vaga och oroande är justdetta att det inte finns vad vi inom vpk brukar kalla ett klassperspektiv, dvs.det finns inget riktigt erkännande av att olika samhällsklasser faktiskt harintresse av och eftersträvar helt olika tillämpningar av den nya teknologin,helt olika organiseringar av arbetslivet. I propositionen talar man allmänt som om det gick att lösaproblemen om alla människor vore goda och man satsade på de goda människorna imotsats till de onda. Men det är inte detta det handlar om. Det handlar istället om att vissa starkt maktägande grupper alltså har ett klassintresse avatt driva fram en mera hierarkisk arbetsorganisation och att förhindraverkstadsgolvets folk att få makt och kontroll över NC-maskinerna. De har ocksåett intresse av att differentiera och sprida lönesättningen, öka klyftornamellan de lönearbe-tandes olika grupper därför att de då får lättare attmaktpolitiskt och lönepolitiskt spela ut dem mot varandra. Det är ett faktumatt denna tendens i dagdominerar, vilket gör det nödvändigt att på ett uttryckligt sätt välja sida. Viser inte att det här perspektivet finns med i propositionen. Det blir ickedesto mindre en nödvändighet, och inom en ganska misstänker jag. Sedanbara en kort kommentar till vad sade om vpk;s inställning till enombildning av DAFA till aktiebolag. Han sade att jag sorn socialist bordestödja förslaget. Jag vill då tala orn för att vi avgjorde vårtställningstagande i denna fråga med utgångspunkt i insynsintresset och i vadde anställda har sagt. Frågan orn bolagsorganisering ellermyndighetsorganisering har över huvud taget ingenting med socialismen att göra.Det har inte statsägande i sig heller. Socialism är när de vanliga arbetandemänniskorna har ledningen och makten. Det berörs inte av huruvida de har detinom ramen för en myndighet eller inom ramen för ett bolag. AnL 72ARNE GADD (s) replik; Jag håller med om att 8 000löntagare inte är en avgörande stor siffra när det gäller breddutbildning.Skulle det vara det enda man skulle uppnå, är det naturligtvis ingen seger. Mendet här är en bra start. Idet här sammanhanget vill jag erinra , somaren ledamot i det borgerliga blocket, att och andra borgerligaför inte så länge sedan röstade emot genomförandet av förnyelsefonderna, som ipengar kommer att ställa till vårt förfogande 5 till 8 miljarder. Detta ger defackliga organisationerna möjlighet att ta initiativ och att skapa denekonomiska grundval som en breddutbildning fordrar. Det är beklagligt att OlofJohansson, som den entusiast för breddutbildning sorn jag faktiskt tror att hanär, på grund av blockpolitik nödgas hålla sig till fel sida i politiken. Lyckatill i försöket att komma över på rätt sida! Sedan vill jag till säga att det kan vara såatt vi redan kommit till en punkt beträffande datapolitiken där de politiskaolikheterna börjar skönjas. Allting kan inte göras till datapolitik. När det gäller den enskildes integritet kan givetvisoffentliga myndigheter skada den. Men det kan också vara bankerna, som låt osssäga avyttrar sina register för att skaffa sig ny teknik och utrustning frånandra länder. Sådana banker skulle kunna finnas. De borde förlora sin oktroj.Det kan också finnas enskilda ekonomiska intressen som har möjligheter att viadatatekniken skaffa sig marknadsföringsfördelar som är direkt kränkande för denenskildes integritet. På den punkten har aldrig visatintresse. till ; Visst ligger det mycket iatt bolagsbildning eller myndighetsutövning i och för sig inte har medsocialismen att göra. Men jag upplever det som ganska vettigt att se till attvi får en statlig associationsform som gör det möjligt för DAFA att konkurrerapå marknaden på marknadens villkor. Det kan över huvud taget inte vara tillskada för de ideal som i varje fall jag uppfattar som socialism, oni vi dåockså har andra former än myndighetens. Därför är litet välformell när han sätter sig emot ombildningen av DAFA till aktiebolag. Jag vill än en gång yrka bifall tillhemställan i finansutskottets betänkanden 4 och 5. Förste vice talmannen anmälde att och anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. AnL 73 (); Jag skall i mitt inlägg koncentrera mig enda aspekt på datapolitiken, nämligen sårbarhetsfrågorna. som datatekniken bidragit till ökadproduktivitet, till effektivare resursanvändning och till många gångerförenklade och bekvämare arbetsuppgifter, har den öppnat möjligheter tillingrepp i vitala samhällsfunktioner på ett sätt som förr inte var möjligt. Somexempel kan nämnas kraftöverföring, telekommunikationer ochlivsmedelsförsörjning, där störningar i viktiga datasystem kan få ödesdigraeffekter för hela samhället. Vederbörande statliga myndigheter - t, ex, SJ,och vattenfallsverket - bör därför åläggas att upprättakatastrofplaner med hänsyn till känsligheten för störningar i myndighetensdatasystem. Dessa planer bör också innehålla adekvata reservfunktioner. Det är dessutom nödvändigt att åstadkomma ett samlat grepppå sårbarhetsfrågorna. Sårbarhetsberedningen (SÅRB) har dennauppgift. Dess arbete har uppskattats på olika håll, och beredningen skulle iframtiden kunna bidra till att utveckla och hålla uppe kompetensen i fråga omdatasäkerhet. Regeringen föreslår emellertid nu attsårbarhetsberedningen skall upphöra med sitt arbete . Det är ettförslag som det är svårt att förstå, och förslaget har också mött bred kritikfrån dataanvändarna i samhället. Jag skall återge en del av dessa kritiskayttranden som har riktats till regeringen eller till finansutskottet. säger att utvecklingen på dataområdetmedför risk att säkerhets- och sårbarhetsfrågorna försummas och att det kan fåallvarliga konsekvenser för hela samhället. Det är därför olyckligt att intesårbarhetsberedningen får fortsätta sitt arbete, menar . pekar på datasäkerhetens betydelseför de små företagen som saknar egentlig egen kompetens i dessa frågor. Mananser att sårbarhetsberedningen bör få vara kvar och att en överflyttning tillstatskontoret bara medför nackdelar. pekar på att sårbarhetsfrågornaberör både näringslivet och stat och kommun och att det måste finnas ettsjälvständigt organ för sårbarhets- och datasäkerhetsfrågorna. , slutligen, har i ettgemensamt yttrande påmint om datasäkerhetsproblemen inom den kommunala sektornoch om att sårbarhetsberedningen har varit till nytta för kommunerna i dettaavseende. Det vore olyckligt om samarbetet mellan offentliga och privata organi sårbarhetssammanhang skulle brytas. föreslårdärför att sårbarhetsberedningen får fortsätta tills vidare. Trots dessa många vittnesbörd om värdet av arbetet inomsårbarhetsberedningen och betydelsen av datasäkerhetsfrägornas handläggning,har finansutskottets majoritet gått med på att avskaffa sårbarhetsberedningenoch flytta dess arbetsuppgifter till kanslihuset utan närmare analys, Sårbar- hetsfrågornainom försvaret hänvisas till det kommande försvarsbeslutet. Att låta datasäkerhetsfrågorna inlemmas i det centralaregeringsarbetet är ett osvikligt sätt att ge dessa frågor minskad betydelse.Vi kan ur de propositioner som behandlas utläsa hur litet det blev avcivildepartementets samordningsansvar på dataområdet. De riktlinjer som justhar diskuterats ter sig ju både urvattnade och abstrakta. Sårbarhetsfrågorna är viktiga, alltför viktigaför att tillåtas försvinna i gömmor. Det handlar ingalunda ifrämsta rummet om oförargliga s, k, hackers utan om de risker som skapas genommöjligheterna att snabbt tränga in i och manipulera för vårt samhälle vitala funktioner.Det är beklagligt att man nu vill avveckla sårbarhetsberedningen. Jag tror inte att är rätt forum för dehär frågorna. Handläggningen kommer att splittras upp på flera olikadepartement. Vi kommer att få för litet av samordning och för litet av insyn.Enligt min mening bör de här frågorna handläggas av ett särskilt friståendestatsorgan, och jag anser därför att sårbarhetsberedningen bör vara kvar tillsvidare. Detta äravsikten med reservation 16, som jag yrkar bifall till. AnL 74 () replik: Jag delar helt uppfattning attsårbarhetsfrågorna är för allvarliga för att gömmas någonstans i kanslihuset. Det finns ett par faktorer som gör att rädslan för att såblir fallet är helt obefogad. En av de faktorerna är , som ärriksdagsledamot här. En annan är vi andra 348, som skall hjälpas åt att se tillatt de här problemen ventileras politiskt aktivt. Att vice statsministern tar tag i dessa frågor, som detaktuella förslaget innebär, visar också att vi har en regering som tarsårbarhetsproblematiken på fullaste allvar. Den oro som tagit sig uttryck idiverse skrivelser till finansutskottet skall och jag tillsammansstilla genom att, som jag sade, verkligen vara aktiva. AnL 75BJÖRN () replik: Jag tycker det är tillfredsställande attfinansutskottets ordförande delar min oro för sårbarhetsfrågorna i allmänhet.Däremot kan jag inte känna samma förtröstan som han inför den föreslagnahandläggningen av sårbarhetsfrågorna - har förvisso en heldel annat att syssla med. Det samordningsarbete som har åtagit siginom datapolitiken och som har resulterat i de propositioner som vi fickalldeles i slutet av förra , , är ganska avskräckande. Om mantycker att sårbarhetsfrågorna på dataområdet är viktiga - och det tror jag attde flesta gör- vore det bättre att låta dem handläggas av ett friståendestatligt organ än att lägga in dem i . Därför säger vi: Låt sårbarhetsberedningen få verka någotår till, så kan vi under den tiden finna en bättre organisationsform än vad detinnebär att lägga dessa frågor i . AnL 76ARNE GADD (s) replik; Sårbarhetsfrågorna är viktiga. Det innebär attom åtgärder skall vidtas, skall de vidtas av ett organ som har möjlighet,befogenhet och makt att påverka verkligheten. En självständig kommitté eller enregering, vilket skall man välja? Jag väljer att regeringen tar ansvar för attdet händer någonting. Med all respekt för en kommitté, men den har ingenmotsvarande möjlighet. får vi en bra lösning. AnL 77 (): Låt mig först instämma i vad sadeangående sårbarhetsberedningen. När man granskar de motiv som förts fram förden splittring av arbetet med sårbarhetsfrågorna som föreslagits ipropositionen och debatten kring den, kan man inte rå för att man får intryckav att behandlingen har varit mindre klarsynt. Och det är beklagligt att enberedning som uppenbarligen och bevisligen gjort ett gott arbete nu kommer attsplittras upp. Jag vill instämma också i vad tidigare i dagsade när han talade om de fascinerande möjligheter som datateknologin ger. Jagvill varmt hålla med honom på den punkten. Men just detta understryker viktenav att vi i vårt samhälle bygger in lagar och regler som gör att det inte finnsanledning för människor att känna rädsla för den nya datatekniken. Det gällersådana saker som sårbarheten, men också integriteten. Det är få i denna kammare som skulle viljaeller ens våga uttrycka en bristande ambition att värna den enskildesintegritet. Integriteten är nämligen något som alla säger sig vilja skydda.Ändå ser vi hur den enskildes integritet ständigt urholkas. Bara under densenaste tiden har följande hänt; har av regeringen, i strid meddatainspektionens åsikt, fått lov att bygga upp ett register över svenskarnasutbildning utan att den enskilde på annat sätt än genom annonser skall få vetavad som händer. har av regeringen, i strid meddatainspektionens mening, fått tillstånd att sälja personuppgifter sominsamlats för ett helt annat ändamål. Kronofogdemyndigheterna har i ett färdigt lagförslag fåtträtten att via registret ge polis och tull s. k. direktaccess. Troligtvisskulle kronofogdemyndigheterna ha fått rätten att sälja personuppgifter,med hänvisning till att uppgifterna ändå är offentliga. Regeringen lämnadealdrig denna proposition till , kanske på grund av rädsla föropinionen. kommer att få göra sina uppgiftertillgängliga genom datavisionsteknik. ville göra ensamköming av sina medlemsregister med register. Det fick förbundet, istrid mot datainspektionens vilja. ställde krav på attdatalagen skulle ändras, så att kontrollen av företag blev enklare. Samtidigtlevererade regeringen ett förslag till ändring av taxeringslagen, som hadeinneburit att skattemyndigheterna i princip hade fått göra husundersökning hosvem som helst utan någon egentlig misstanke. Under blev det ingetav 6 protokoll 1985/86:53-54 dessa förslag,men finansministern lovade att komma tillbaka rned ett snarlikt förslag vadgäller ändringen av taxeringslagen. Exemplen kan göras fler. Det mest skrämmande är att vårasystem för välfärd och skatter kontinuerligt byggs upp och ut så att deförutsätter uppgiftslämnande och kontroll i stor omfattning. Vi tvingas därmedstegvis in i ett alltmer skrämmande kontrollsamhälle. Även exemplen på hurdetta fungerar är många. har t. ex. nu fått tillstånd att inrättabarnomsorgsregister som bygger på att föräldrarnas inkomstuppgifter hämtasfrån . Föräldrarna skall inte ens själva behöva lämnauppgift om sin inkomst. Det sköter maskinerna om, bakom ryggen på föräldrarna. som socialdemokraterna sagt sig vilja begränsapersonnummeranvändningen har de genomfört den s. k. förenkladesjälvdeklarationen, vilken innebär att myndigheterna gör det enklare för siggenom samkörningar och en omfattande utbredning av personnurnrneranvändandet.Därmed har man brutit en annan vall. Uppgifter som inte har varittillgängliga för myndigheternas kontroll har , genom ett penndrag, blivitdet. Så kommer givetvis att kunna ske även med uppgifter som harsamlats in under villkor av sekretess. Folk- och bostadsräkningen har genomförts . Mångahar tyckt att blanketterna var relativt intetsägande. Det beror på att deifyllda uppgifterna används enbart som en grund för undersökningen, sorn sedankompletteras genom sarnkörningar med andra register. Trots att det lämnadesmånga försäkringar om att uppgifterna skulle skyddas, har vi sett hurblankettens uppgifter används till skattekontroll. har tillfälligt, i avvaktan på enlagändring, gjort halt i planerna på att bygga upp ett stort centraltslutenvårdsregister. Enligt planerna skall det innehålla identifierbarauppgifter om alla dem som fått vård i landstingens slutenvård.psykiatrisk eller somatisk. Är man född den 5, 15 eller 25 en månad blir ensuppgifter kvar i identifierbart skick i registret hela livet. Bor man i en vissregion kan resultatet bli detsamma. Det finns t, o, m. planer på att knyta ihopuppgifterna i detta register rned den kommunala . Vidare; Allt fler myndigheter tjänar pengar på attaktivt, genont försäljning, sprida personuppgifter insamlade för derasmyndighetsutövning. Det svenska samhället har inom många områdenbyggts uppsa att det förutsätter uppgiftsinsamling och kontroll. Det hade intevarit nödvändigt. Det går att ändra på. a. genom att öka den enskildesfrihet. är vi sannolikt det mest dataregistrerande landet ivärlden. Kombinationen av en långt gången datorisering och en stor offentligsektor, som inte har getts några egentliga mål för sin datorisering, har letttill att datorerna till stor del kommit att användas till uppgiftsinsamling ochregistrering. Den genomsnittlige svensken beräknas finnas i ett hundratalregister. Personnumret erbjuder i det sammanhanget en säker identifikation ochen enkel väg till samköming. Den enskilde medborgaren har i praktiken ingenmöjlighet att veta var man har uppgifter om honom eller henne eller vilkauppgifter man har. Däremot finns alltid känslan av att myndigheterna vet detmesta, även det rnan själv inte vet eller kommer ihåg. Myndigheternasmöjligheter att få veta mer om den enskilde är i det moderna samhälletoändliga. Anledningen till att det gått så här är attdatasystemen är det svenska välfärdssamhällets informationssystem. Genom attden enskilde på så många samhällsområden gjorts beroende av stat och kommun harbehovet av uppgifter och kontroll ökat. Inom sjukvården, boendet, barnomsorgen,ja, överallt ställs krav på uppgifter, I sin praktiska verksamhet nonchalerar socialdemokraternaden enskildes integritet, även om de i propositionstexter kan sjunga dess lov.De betraktar problemet utifrån myndigheternas synvinkel. Då blir frågan om denenskildes integritet enbart en fråga om myndigheternas respekt för denenskildes integritet och om vad myndigheterna tycker är viktigt i detavseendet. Det görs en avvägning, som man talar orn i propositionen, i detenskilda fallet, och då kan socialdemokrater svårligen tänka sig att myndigheterinte gör rätt avvägning. Det är i den andan som den datapolitiska propositionenhar behandlat frågorna om den enskildes integritet. Integriteten är försocialdemokrater en fråga om avvägning, inte om rätten till ett skyddatprivatliv. Det faktum att det är svårt att avgöra vad som är känsligtför den enskildes integritet i olika fall. eftersom integritet är en högstpersonlig sak, är inget argument mot ett skärpt integritetsskydd. Det bordeegentligen leda till motsatsen, dvs. att vi fick ett betydligt striktare ochbestämdare skydd, som begränsar myndigheternas möjligheter att insamlauppgifter och information. Men enligt socialdemokraterna, fru talman, ärfrågan om den enskildes integritet en avvägning, som enligt dem bäst hanterasav myndigheterna. Det är därför som socialdemokraterna under det senasteåret inte har ansett sig vara förhindrade att genomföra nya intrång i denenskildes integritet, som de vid varje förslag om att stärka denenskildes integritet hänvisat till pågående utredning, såsom har gjorts också idet betänkande vi nu diskuterar. Det har för socialdemokrater uppenbarligenframstått som mindre drastiskt och mindre dramatiskt att ställa krav på nyauppgifter från de enskilda människorna än att förverkliga den för socialdemokraternatydligen så oerhörda tanken att begränsa myndigheternas rätt tilluJDpgiftsinsamling. Jag skulle gärna vilja fråga , somenligt talarlistan skall tala senare, varför det går bra att stifta lagar sominnebär ytterligare intrång i den enskildes integritet, medan man måste avvaktautredningar för att skydda integriteten, t, ex, när det gäller enbegränsning'av uppgiftslämnandet. Vi moderater anser att den enskilde har rätttill ett skyddat privatliv. Vi vet att samhället skulle kunna fungera inte baralika bra utan faktiskt bättre utan den krånglighet som skapar behovet avkontroll. Vi anser inte att frågan om den enskildes integritet är en avvägning,lika litet som yttrandefriheten eller andra fri- och rättigheter får lov attvara det. Den debatt som förs i det svenska samhället om denenskildes integritet avfärdar vi inte utifrån ett myndighetsperspektiv som"oro" eller "massmediahysteri". Vi anser i stället attskyddet för den enskildes integritet är för svagt. Vi tycker det är fel att denenskilde tvingas lämna uppgifter på det sätt som sker. Vi anser attkontrollen skapar ett otäckt samhällskli- Prot,1985/86:53 mat ochatt man bryter rnot rättssamhällets principer. Vi menar att det ärviktigt att acceptera det som enskilda människor känner i fråga omintegriteten. När socialdemokrater i denna fråga, liksom i andra, ställer sigpå myndigheternas och de stora organisationernas sida står vi, liksom i andrafrågor, på den enskildes sida. Det faktum att av svenskarna, enligt en undersökningfrån som presenterades , känner sigskrämda av myndigheternas möjligheter att med hjälp av datauppgifterkontrollera medborgarna visar att datalagen inte längre ensam förmår skydda denintegritet som den skall skydda. Detta visar på behovet av ett grundlagsskyddför integriteten. fördes fram förslagfrån myndigheter och utredningar som innebar krav på att datalagen skulleändras - inte för att stärka den enskildes integritet utan för att göra dethela enklare för myndigheterna. Även detta visar, fru talman, på behovet av ettgrundlagsskydd. Integriteten får inte bli en restpost av utvecklingeninorn olika samhällsområden. Politiker och myndigheter måste i stället tvingasatt anpassa sig och samhällsutvecklingen efter de krav som den enskildes integritetställer. Därför behövs ett grundlagsskydd. Tyvärr, fru talman, är vi moderater här i kammarenensamma om kravet att skall begära förslag från regeringen omgrundlagsskydd för integriteten. Medan andra nöjer sig med att säga att behovetav ett sådant grundlagsskydd kan prövas i en statlig utredning - data- ochoffentlighetskommittén - ser vi behovet klarare. Vi ser det på grund avmängden av register, den växande kontrollen och de växande intrången i denenskildes integritet. Kanske gäller frågan just hur viktigt man anser skyddetav den enskildes integritet vara. Vi anser det vara så viktigt, fru talman, attjag ber att få yrka bifall till den moderata reservationen ikonstitutionsutskottets betänkande nr 8, AnL 78 () replik;