prot · G909158 · 1985-12-31 00:00:00 — Särskilt tyckte han sig seatt de lägsta inkomsttagarna och medelinkomsttagarna var hårt drabbade. Närrnan hörde tala var det som orn sex är i den svenska historienförsvann. Man kunde inte tro att skatternas andel under den borgerligaregeringens tid växte upp till den nivå där de nu ligger i förhållande tillbruttonationalprodukten. har marginalskatterna ökat sä kraftigt som närvi hade en moderat som ekonomiminister. har vi genomfört den störstamarginalskattesänkningen i inkomstskattens historia. Vi har börjat ta kraftigatag för enklare och klarare regler och vi har vridit skatternafördelningspolitiskt mera rätt och gjort åtskilligt för att hålla tillbakaskattefifflet. Vi fortsätter detta arbete med full kraft. talar om att en höjning av det kommunalagrundavdraget skulle gå emot strävanden att söka sig breda skattebaser sä i gengäld kan hälla nere skattesatserna. Om det skulle ligga något i det argumentetträffar den kritiken er själva ännu hårdare, om rnan ser på hur ni vill ha detpå den statliga sidan. Där vill ni ju att skatten inte skall börja utgå förränvid en inkomst av . Det är också en stor fördel med enkla och klara regler; Urförenklingssynpunkt är det bra att både den statliga och den kommunala skattenbörjar vid samma inkomst, alltså , . var inne på något som han kallar för rundgång.Det finns dess bättre numera vetenskapliga utredningarom detta i , somvisaratt det talet är kraftigt överdrivet och att resonemang isjälva verket skulle leda till att man väsentligt ökar orättvisorna. När det gäller socialförsäkringarna kan man naturligtvissäga att det är en viss omsättning av pengar - föräldraförsäkring,sjukförsäkring, arbetslöshetsförsäkring, det allmänna pensionssystemet. Menman skall se det så, att detta är en omfördelning under individens livscykel,dvs. att under vissa, förhoppningsvis kortare, perioder- när man är sjuk ellerarbetslös-får man kontant ersättning, och sedan upphör denna ersättning. När det gäller omfördelningar i övrigt av pengar kan mansäga att det är för barnfamiljerna som det rör sig om större andelar avinkomsterna. Då kan man se på vad har att komma med. Jo, demotsätter sig barnbidraget och vill i stället införa ett kommunalt grundavdragför barn. Om man genomförde den reformen skulle det medföra enkraftigt sänkt standard. Därför tvingas också föra resonemanget attdet inte går att bara ta bort barnbidragen och införa ett grundavdrag, utan manmåste också införa något som kallas för negativ inkomstskatt. Då är manverkligen inne på att krångla till skattesystemet! I reservation talas rned kraft om attskattesystemet skall vara så enkelt som möjligt. Men ni gör verkligenåtskilligt för att försöka komplicera det. Om vi inte kan bli överens om någotannat, hoppas jag att och jag ändå kan få en diskussion för attförsöka göra mer för att förenkla skattesystemet än vad som finns i de moderataförslagen. Tillcenterpartiet vill jag säga att jag inte tycker det är så avgrundslika Prot, 1985/86:158 Inkomstskatten 1987 och 1988 Prot.1985/86:158 2junil986 Inkomstskatten 1987 och 1988 skillnader mellan socialdemokraternas och centernsskattepolitik. Jag noterar med tillfredsställelse att vi är överens orn attdet skall finnas en avdragsrätt för fackföreningsavgifter, att vi är'överensorn det kommunala grundavdraget och även om det nya statliga grundavdraget. Närdet gäller brytpunkten finns det inte några större skillnader och inte hellervad gäller skatteskalorna i övrigt. Den största skillnaden är att villsänka schablonavdraget vid inkomst av tjänst från 3 000 till I . Det slårhårt mot breda löntagargrupper och får till följd att skatteskalor fördessa grupper innebär högre skatt än vad sorn föreslagits i propositionen. Vi måste också försöka komma bort från gnetandet med desmå avdragen, och därvidlag har avdraget på . Det innebäratt skattemyndigheterna får möjlighet att inrikta sitt arbete på viktigaresaker. Därför tycker jag det är att gå åt fel håll att sänka schablonavdragetsom föreslär. Vpk motionerar om att man skall behålla de nuvarandeskatteskalorna for 1987 och 1988. Det är ju intressant att se att ni i varjefall ansluter er till skatteskalor som ni har kritiserat mycket hårtunder en tidigare period. återkommer kritiken mot de nya skatteskalorna iungefär samma ordalag, men det är ändå uppmuntrande att det sker en vissutveckling i tidsperspektivet. Jag tror att en rättvis bedömning av den förda ekonomiskapolitiken visar att det har skett utomordentligt betydelsefulla förbättringar ifördelningspolitiken . Jag skall inte här gä in på alla deförändringar i skattepolitiken som har gjorts, men sammantaget innebär denekonomiska politikens alla inslag att vi nu står betydligt starkare fördelningspolitisktän 1982. Det som har den allra största effekten i det här sammanhanget ärnaturligtvis att vi får ner inflationen och håller en hög sysselsättning, ochdet är ju själva huvudmålet i regeringens politik. När det sedan gäller tycker jag att dettaparti har ett utomordentligt ensidigt marginaltänkande. Jag vill faktiskt påståatt ni går längre i ensidighet i den här omgången än vad gör närdet gäller fixeringen pä marginalproblemet. Visst kan det vara ett problem rnedden skatt man betalar på marginalen, rnen man kan ändå inte bortse från att detavgörande är den skatt rnan får betala på hela inkomsten och inte vad man fårbetala på den allra sista kronan, eller rent av den skatt man inte behöverbetala därför att man avstår från en inkomstökning. Det är fråga om extremt stora skattesänkningar förhöginkomsttagarna, som ni i jämförelse med propositionen accepterarhögre skatt för låginkomsttagare och medelinkomsttagare. Jag vill påstå att med den skatteskala som harföreslagit skapar ni nästan omöjliga problem när det gäller pensionärerna. Detfinns ju i ert förslag ett extra avdrag för att pensionärer med enbartgrundförmåner skall slippa skatt. Alla är överens om att det inte finns någonanledning att pensionärer med höga inkomster skall behandlas gynnsammare än deyrkesaktiva, utan de skall beskattas enligt den ordinarie skatteskalan. Viställs då alla inför problem när vi från detta utgångsläge skall befria dem somhar enbart grundförmåner helt och hållet från skatt och göra en successivavtrappning så att pensionärer med höga inkomster är fullt inne pä den Det blir lätt höga marginaleffekter för pensionärer- Prot.1985/86:158 na, vilket även har samband med att det kommunalabostadstillägget 2juni 1986 avtrappasmed en tredjedel. r ,1 . .,= ... j 1 1 Inkomstskatten 1987 Genom attfolkpartiet gar ner sa långt i fråga om det kommunala ° I och 1988 grundavdragetpåverkas det extra avdraget, sorn blir förhållandevis stort. Om mansedan utifrån er skatteskala skall försöka klara av ekvationen att trappa avdet extra avdraget, hamnar man i en olöslig uppgift, vill jag påstå. Antingen får man trappa av mycket kraftigt. Då är detfråga orn i enhetlig avtrappning 1987, som får ökas till , Detskulle verkligen, , slå med kraft på pensionärernas inkomster.Dä får vi i utomordentlig utsträckning det som har talat emot,en realinkornstpäverkan för pensionärerna. Eller också - orn rnan vill välja en mjukare avtrappning -hamnar man ofelbart i den andra fällan, nämligen att marginaleffekternaöverskrider . Det måste ni med ert marginaltänkande ha oerhört svårt attacceptera. Det är inte bra om folk med högre inkomster när inkomsten ökar fårmindre kvar - det måste man göra någonting åt. Ni hamnar-om ni inte vill ha en mycket brutal och snabbavtrappning-på mer än 100-procentiga marginaleffekter. Och dessutom kan det bliså att ni kommer upp högt i inkornstlägena så att också det problem uppstår somvi alla mer eller mindre ställs inför, att det går att tillgodogöra sig denförmånligare skattebehandlingen vid vissa relativt höga inkomstlägen om man ärpensionär men inte om man är heltidsarbetande yrkesverksam. Det skall bli mycket intressant att höra om KjellJohansson har någon lösning i fråga om det här dilemmat. Skatteutskottefs betänkande är på 100 sidor.Ändå vill jag påstå att det är utomordentligt koncentrerat, eftersom vi tar uppväldigt många frågor, vilket kommer till uttryck i att vi har 38 reservationeroch fem särskilda yttranden. Jag tycker det är bra att vi nu fått ett mer samlat grepppå inkomstskatten. Vi tar ett beslut som ger besked om hur det skall vara förtvä år framåt, och det känns mycket positivt. Jag beratt få yrka bifall till utskottets hemställan på samtliga punkter. Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 18 BO () replik: är helt uppenbart fångad itron att politiker som han, jag själv och många fler i komn-runer och landstingär bäst skickade att bestämma åt människor hur de exempelvis skall organiserasin barnomsorg, Annar-s förstår jag inte att så starkt försvararen situation där nästan tvä tredjedelar av all vår ekonomi beslutas avpolitiker åt människorna. Förhållandet borde faktiskt vara det omvända. Människorna borde fä bestämma mer själva. Jag sade att låg- och medelinkomsttagarna är utlämnade åtden offentliga sektorn. Problemet med det är att i ett system där vi har ett högt skattetryck är det de rika människorna, de som har tillgångar kvar efter de normala och 29 Prot.1985/86:158 nödvändiga kostnaderna och efter skatt, som har råd att välja,skaffa sig Inkomstskatten 1987 och 1988 alternativ,köpa privata höftledsoperationer osv. Det har man inte alls möjlighet till omman har lägre inkomst eller medelinkomst. Skulle man låta människorna väljasjälva, genom lägre skatter och större valfrihet på utgiftssidan, är detmänniskorna som vinner i första hand. Om man får problem inom den offentliga sektorn till följdav låg tillväxttakt i ekonomin drabbas låg- och medelinkomsttagarna hårdast avde brister som uppkommer i den offentliga service som har monopolet åtminstoneför dessa människor. Just därför är det farligt för just låg- ochmedelinkomsttagare att det offentliga skall bestämma så inycket. Jag tycker det är ganska självklart - och det borde detvara också för - att det skattetryck och de marginalskatter sornvi har inte är ägnade att stimulera ekonomisk effektivitet. Han erkännerockså att det blir vissa effektivitetsförluster. Det är ett milt konstaterandemot bakgrund av att den svenska ekonomin, sorn jag sade tidigare, i jämförelsemed har ett inkornstläge totalt sett som är 150 miljarder lägre för dettaår, om rnan jämför med utvecklingen . 150 miljarder merhade vi kunnat ha att disponera! Är det rimligt, , att vi 1988 kommer att fåmarginalskatter med i maxuttag? Är det tillväxtbefrämjande och braför den svenska ekonomin? raljerade litet över de trots allt ganskasmå skillnader sorn på vissa punkter finns mellan de borgerliga partierna. Detär mycket bättre att vara oeniga om hur mycket och för vilka rnan skall sänkamarginalskatterna än att envetet slå vakt om höga marginalskatter, somsocialdemokraterna gör. Jag får också rätta sade att det var underdel borgerliga regeringsinnehavet som vi fick storaskatteskärpningar. Skattetrycket, sorn 1970 var litet , ökade framtill . Det var den kraftiga ökningen. 1982 var skattetrycket kvarvid samma nivå. Lägg märke till att skattetryck i första handbestämdes av de av redan fattade besluten, bl. a. om storaarbetsgivaravgiftshöjningar. De reducerades sedan något av den borgerligaregeringen, som tillträdde . Men det var alltså mellan 1970 och1976 som det fattades beslut som ledde till de kraftigaste skatteskärpningarna,och det var socialdemokratiska beslut. 19STIG JOSEFSON (c) replik: inledde med att säga att hanvar tacksam för att inte de borgerliga har regeringsansvaret. Om man sitter vidregeringsmakten är det klart att man är tacksam för att man själv har makten -det förstår jag. Men det gäller kanske ändå att inte förhäva sig. sade strax efter detta att det var under densocialdemokratiska tiden som den största marginalskattereformen hadegenomförts. Det är nog att ta i litet väl kraftigt. Den överenskommelse som detgäller träffades 1981, och den skall väl ändå inte socialdemokraterna i sittsjälvberöm ta ät sig äran av. var kritisk mot att de borgerliga partiernaär splittrade. Regeln när man har ett flerpartisystem är att varje parti gårfram med sina' synpunkter.Så gör också socialdemokraterna i oppositionsställning. Det är PrOt.1985/86:158 naturligtatt de borgerliga partierna här presenterar sina ståndpunkter. Inkomstskatten 1987 och 1988 är på detsättet som vi skall klargöra för väljarna och för landets befolkning hur vi serpä skattefrågorna. Kommer vi i regeringsställning, får vi fundera på vilkamöjligheter vi har att nå fram till en gemensam lösning. Det är klart som dagen attdet också då är väljarnas intryck som är avgörande. sade att och socialdemokraterna äröverens. Jag anförde redan i mitt inledningsanförande att vi medtillfredsställelse ser att socialdemokraterna på ett flertal punkter haraccepterat det förslag sorn lade fram . Framför allt är detpositivt att man för är 1988 har gått upp till en nivå för brytpunkten somöverensstämmer med det förslag sorn vi har lagt fram. Även orn vi är ense på några punkter finns det också vissadär vi inte har kunnat komma överens. Det gäller framför alltlåginkomsttagarna. och höjningen av uttagsprocenten ide lägre inkornstskik-ten har vi inte kunnat acceptera. Det har vi också klartsagt i reservationen. När det gäller schablonavdraget sade attrnan inte skall gneta med små avdrag. Kan man kalla schablonavdraget för ettlitet avdrag? Ett par makar som har haft turen att få jobb alldeles intill sinbostad kan tjäna . Jag tycker att det är ganskaorimligt att rnan i ett skattesystem rned de höga marginalskatter sorn vi harså schablonmässigt inför en avdragsrätt. Det är därför sorn vi har ansett visst skall medge avdrag men också försöka skapa rättvisa mellan de olikaskattebetalarna. Även orn man skall ta hänsyn till möjligheten att förenkla,måste det ändå vara rättvisan som skall vara något så när avgörande förutformningen. 20 (vpk) replik: Jag vill börja med att konstatera att JanBergqvist inte hade speciellt många kritiska synpunkter på det resonemang jagförde i mitt anförande, vare sig det gällde att man kraftigt har minskatprogressiviteten och därigenom ökat ojämlikheten eller det gällde begränsningari avdragssys-ternet, förmögenhetsbeskattningens utformning, osv. Den kritik avvåra förslag som framförde gällde att vi hade accepterat eller ivart fall ville ha kvar de nuvarande skatteskalorna. Jag vet inte orn man skalltolka det förhållandet att inskränkte sin kritik till denna lilladel av mitt resonemang så att han i själ och hjärta delar de synpunkter jagframförde eller om begränsningen av hans kritik föranleddes av den tid han hadetill sitt förfogande i talarstolen. Beträffande frågan om skatteskalornas nuvarande utformningvill jag säga att man naturligtvis måste ta hänsyn till det läge vi befinneross i och från den utgångspunkten bedöma vad man vill åstadkomma. Man kaninte - som har beskyllt oss i vpk för attvilja göra -mekaniskt gä års skatteskalor och konstateravilka orimliga konsekvenser de skulle ha medfört. Man måste självfallet utgåfrån det läge som råder i den givna situationen. Om inte skattereformen hadegenomförts skulle vi givetvis inte ha haft kvar de gamla skatteskalornaoförändrade, utan det hade blivit politiska överväganden om hur skalorna skullese ut under årenframåt i tiden. Självfallet hade de då inte kommit att se ut som de 31 gjordevare sig 1979 eller 1981. 1985/86:158 2junil986 Inkomstskatten 1987 och 1988 Vi anser att rnan med utgångspunkt i hur skatteskalornaser ut bör gå in och göra andra förändringar, Vi har då sagt att vi villnrinska matskatten. Därmed vill vi åstadkomma en väsentligt bättrefördelningspolitisk profil och en mer rättvis profil för beskattningen. Detuppnår man genom att inte ytterligare sänka skatterna för framför allthöginkomsttagarna utan i stället minska rnatskattens andel av beskattningen.Det skulle gynna dem sorn återfinns i låg- och mellaninkomstgrupperna, framförallt dem sorn har barn. Det tycker vi är en bra utgångspunkt. Däremot vill vi, som vi har framfört i diskussionernatidigare , ha ett helt annat skattesystem med inriktning pä ihuvudsak produktionsbeskattning, men den debatten är ju tyvärr inte möjlig attföra . 21KJELL () replik: skämtade litet och sade attvarhelst två ekonomer träffas är de oense om skatterna. Jag skulle viljauttrycka det sä, att varhelst två - eller flera - ekonomer träffas är de enseom problemet n"red marginalskatterna. Det gäller faktiskt även om en av debåda ekonomerna skulle råka vara finansminister i och heta Kjell-OlofFeldt. Därför är det konstigt att angriperfolkpartiet för ett enligt honom utomordentligt ensidigt marginaltänkande. Detavgörande är den skatt man betalar på hela inkomsten, säger . Ja,jag undrar det. Lät mig ta ett dagsfärskt exempel! Läkarna gär nu ut med kravet att de skall få en krona meri timmen kvar efter skatt och sociala avgifter. År det någon som tror attläkarna skulle behöva strejka om det bara vore fråga om att få en krona rner itimmen? Nej, naturligtvis skulle det då aldrig ha blivit någon konflikt, utanparterna hade knappt behövt träffas för förhandlingar förrän klubban slagits ibordet. Det är ju inte detta saken gäller. Här är det just skattedelen sornkomplicerar det hela. Problemet är att det för denna enda krona skall fram tre"spänn", som arbetsgivaren skall betala in i skatt och socialaavgifter. Det är pålagor som är oproportionerligt höga i förhållande till vadläkarna får kvar i plånboken. Vi har hamnat i en situation som är nästanparadoxal. Här strejkar läkarna egentligen för att tillförsäkra staten så storaskatteinkomster och arbetsgivaravgifter som möjligt. Det är ju vad det handlarom. Det är ju staten, arbetsgivaren, som tar hand om de stora pengarna. Bättrekan ju inte bankrutten rned de höga marginalskatterna visas. Detta kapsejsadeskattesystem har faktiskt kostat oss den här strejken. Och det kostar ossuteblivna effektivitetsvinster vareviga dag, effektivitetsförluster som går utöver de små löntagarna, de vanliga människornas levnadsstandard i vårt land.Jag tycker faktiskt att ni, kanske med finansministerns hjälp, borde ordna förskatteutskottets ledamöter en liten studiecirkel i ämnet marginalskatternasskadliga inverkan på vår ekonomi. Sedan tar upp de extra avdragen ochattackerar våldsamt i det sammanhanget. Men det är ju inte genomfolkpartiets förslag sorn vi har hamnat i ett läge med de problem som vi nuhar. Det är ju till följd av de förslag som regeringen har lagt fram sorn vihar hamnat där. 22JAN () replik: Prot. Inkomstskatten 1987 och 1988 , det är faktiskt så attfolkpartiets förslag till skatteskala skulle, om det genomfördes,leda till mer än hundraprocentiga marginaleffekter. som KjellJohansson talar så enastående om att man skulle sänka marginaleffekterna för försummar han att se på det här problemet. Det är alldeles uppenbart attrnan enligt skatteskala ger sänkta marginalskatter åthöginkomsttagarna på bekostnad av möjligheterna att sänka skatterna för låg- ochmedelinkomsttagare. Och pensionärerna skulle hamna i en helt ohållbarsituation, förantingen får ni ha en avtrappning på , som slår väldigtbrutalt mot medel- och låginkomsttagare bland pensionärerna, eller också kommerni ofelbart att behöva acceptera rner än hundraprocentiga marginaleffekter. tyckte att jag var svag i min kritik motvänsterpartiet kommunisterna. Det är möjligt, jag får väl skärpa mig till nästadebatt, rnen jag kan inte undgå att vara uppmuntrad av att ni ändå ansluter ertill de skatteskalor sorn ni tidigare kritiserat så hårt. Sedan till : Sänktes skatterna när deborgerliga hade regeringsmakten? Sänktes marginalskatterna när enmoderat var ekonomiminister? Nej, de steg upp till nivåer sorn vi nu kraftigthar sänkt. Självfallet är barnfamiljerna bästskickade att bestärnnra hur man skall Ordna för barnen. Politikerna skall gefamiljerna så goda förutsättningar som möjligt att kunna fostra sina barn. Menjämför med , hur läget är där. Det kan hända att en medelinkomsttagare fårlitet mer i plånboken när han fått sin lön. Men sedan skall han betala privatsjukförsäkring, pensionspremier, skolavgifter m.m. För de flesta blir detmindre i plånboken när månaden är slut än hos oss och dessutom en sämre socialvälfärd. Jag tycker att i sina förslag pä punkt efter punkt harställt krav som innebär att man skapar rner krångel i skattesystemet. Ni gåremot era egna ord om att skattesystemet skall vara så enkelt som möjligt. 23 BOLUNDGREN (m) replik: Det skattesystem som vi skulle vilja se ärkraftigt förenklat. Tiden medger inte att jag går in på alla de detaljer som vivill förenkla närdet gäller både inkomstskatter för fysiska personer och andrainkomstskatter. Låt mig först säga en ganska viktig sak till JanBergqvist: Jag tror att tycker att familjerna, han själv med sinfamilj och andra familjer, är bäst skickade attbestämrnaöverbarnomsorgen-jagtror faktiskt det. Men han är uppenbarligen inlåsti en socialistisk ideologi, som gör att när det kommer till praktiskt utförandeblir det inget annat än politiska beslut som skall ligga till grund förbarnomsorgens uppbyggnad och mycket annat. Det är ju uppenbarligen detta attrnan inte kan frigöra sig från ideologin som låser socialdemokratin såkraftigt. Man är ett socialistiskt parti, och då är det kollektiva lösningarsorn gäller. Det är därför politikerna i bestämmer över tvåtredjedelar av den svenska ekonomin, vilket leder till negativa effektersärskilt för låg- och medelinkomsttagare, de sorn mest lider av bristen påvalfrihet, eftersom de inte har några resurser att utnyttja annat än denoffentliga service och de monopol som existerar. Det finnsju problem inom den offentliga sektorn. 3 protokoll 1985/86:158-159 Prot,1985/86:158 ger mig rätt på den punkten. 2 juni1986 Vi behöver inte gä över till attdiskutera förhållandena i . Inkomstskatten 1987 och 1988 kontinent,eller till airdra länder. Det är förhållanden vi nu diskuterar. Jaghar inte riännit som ett exempel på exakt allt som är gott. Jag har för dendelen inte nämnt något annat land heller, utan jag har, sorn sagt, talat omförhållandena i . Här i har vi ett extremt högt skattetryck,extremt höga marginalskatter. Det som var av vikt i mina frågor till JanBergqvist gällde följande: Är det enligt uppfattningtillväxtfrämjande att ha så höga marginalskatter som vi i har, ellerkan rnan möjligtvis tänka sig att sänka marginalskatterna ytterligare för attpå det sättet få samma tillviixttakt sorn övriga industriländer har? Det skullehjälpa framför allt de lägre inkomstlagarna. Sedan till ett par andra saker somjag inte hann med i min förra replik. Det finns en skillnad mellan att höjagrundavdraget - då minskar man automatiskt skattebasen - och att sänkaskattesatsen, iiven orn denna sänks till noll. Basen är ändå densamma. Vårstrirvan är, som \et - han har uppenb-.irligen läst vår motion -att få bort den statliga inkomstskatten för de allra flesta inkomsttagarna.Skattesatsen blir då naturligtvis noll. Basen skulle ändå vara högre när detgäller den kornnuinala beskattningen, och den konrnnrnala skattesatsen skullebli lägre än eljest - orn den givna skatteintäkten är densamma. Ett barnavdrag leder till högre standard än de föreslagnabarnbidragshöjningarna gör. Den frågan skall vi diskutera med regeringen dennavecka. Långsiktigt föreslår vi skattesänkningar med . per barn förbarnfamiljerna, och det är mer än vad den föreslagna barnbidragshöjningen ger.Vårt förslag irniebiir alltså höjd standard. 24 (vpk) replik: Jag sade inte att var svag, utan jag konstaterade att endast berördeden del a\ resonemanget som gäller vara för'slag till skatteskalor och198S. Om våra förslag gick igenom, skulle jag självfallet utlova att inteheller de skatteskalor som vi nu för'eslår skall fortsätta att gälla efter 1987och 1988. Utifrån andra utgångspunkter skulle även vi kunna göra förändringar.Trots allt tvingas man ju till sådana, allteftersom förhållandena förändras ochandra förslag gär igenom. 25 () replik: