prot · G90962 · 1985-12-31 00:00:00 — Man ställer fackföreningarna, de fackliga ledarna, inför enomöjlig situation, om man kräver att de skall underlåta att utnyttjamarknadssituationen. Jag tycker att de skall få vara med och diskutera medregeringen i den här processen, hur vi skall lösa denna ganska omöjligaekvation. Sedan kommer vi till , och då får ni härunderkänna vad vi har kommit fram till tillsammans med de fackliga organisationerna.Så får ta ansvar för vad som händer; vi är tillbaka i den liberalamodellen, och alla är förhoppningsvis nöjda. Överläggningen var härmed avslutad. Om reglerna för beskattning av förmåner från släktingar 4§ Svar på interpellation 1985/86:83 om reglerna för beskattning av förmånerfrån släktingar i har - mot bakgrund avatt det i pressen skulle ha uppgetts att en mor, som var inneboende hos sinson, beskattats för denna förmån - frågat mig dels mot vilka släktingar jaganser att en person bör ha rätt att utan skattekonsekvenser ge praktisktuttryck för sin omtanke och tillgivenhet, dels om jag avser att med anledningav nämnda skatteärende vidta någon åtgärd. Om någon låter en släkting utan ersättning få bo hos sigoch få den omvårdnad som kan behövas, medför detta inte någon beskattning avden inneboende. Jag bortser då från att beskattning givetvis kan ske om fribostad och kost erhålls som ersättning för arbete. Såvitt framgår av kammarrättens dom i det mål som GunnarBiörck torde syfta på var det där inte fråga om en sådan situation. Det synes överhuvud taget inte ha varit fråga om ett inneboende. Modern hade givit bort sinaandelar i en jordbruksfastighet men förbehållit sig en dispositionsrätt tillbostadsbyggnaden. Något förenklat var frågan om modern eller de nya ägarnaskulle beskattas för bostadsvärdet. Jag finner ingen anledning att vidta någon åtgärd medanledning av skatteärendet i fråga. AnL 16 i (m); Efter den tidigare, omfattande ochprincipiellt viktiga debatten på högsta ekonomisk-politiska nivå har vi nukommit till ett Prot.1985/86:62 väsentligt stillsammare tankeutbyte mellan finansministern ochen företräda- 21 januari1986 re för det parlamentariskafotfolket. r.. . , Jag beratt få tacka för den utredning han förebragt i sitt Omavgifterna for sjuk- oj & t, , , , , svar, som inte alldelesoväntat visar att vad som står i tidningar inte alltid är vardande verksamhet ° A andra sidan är det ändå den vägen som en och annan frågeställning,som annars kanske inte hade blivit observerad, kan aktualiseras. Vi har fått ett klart och distinkt besked attsammanhållning mellan generationerna också i boendet inte kommer att belastasmed någon orättfärdig och orättmätig beskattning. Det är bra att detta blivitsagt och satt på papper. Det bör observeras och återges i taxeringsnämndernashandböcker. Jag begär för min del inte att finansministern själv skall vidtanågra åtgärder i saken. Frasen om "åtgärder" hör uppenbarligen tillkammarkansliets formella rutiner, till den verkan det hava kan. Med detta, herr talman, och med finansministerns benägnahjälp kanske detta tankeutbyte kan begränsas till det nu sagda. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellationerna 1985/86:94 och 99 omavgifterna för sjukvårdande verksamhet AnL 17 Socialminister : har frågat mig vilka åtgärderregeringen avser vidta för att tillförsäkra alla som bor i landet hälso- ochsjukvård på lika villkor. Margö har frågat statsrådet om detenligt regeringens mening finns risk för negativa konsekvenser fördistriktssköterskornas arbete som primärvårdens "yttersta tentakel" ioch med att patientavgift införs och om han avser vidta någon åtgärd medanledning av att patientavgiften hos distriktssköterskor inte synes förenligmed principen om vård på lika villkor. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara även på Margö interpellation. Anledningen till frågan är att landstinghar beslutat att avgiftsbelägga distriktssköterskornas sjukvårdande verksamhet.Interpellanterna menar att införandet av avgiften innebär stor risk för attmånga människor drar sig i det längsta för att söka hjälp. I regeringens proposition om utvecklingslinjer för hälso-och sjukvården (prop. 1984/85:181), som har ställt sig bakom, har regeringen uttalat att den andel av kostnaderna för lika hälso- och sjukvård som finansieras genom direkta patientavgifter i samband med vårdbesök etc. måste hållas så låg, att den inte utgör hinder för behövlig vård. Detta är en välfärdspolitiskt central princip som vi måste slå vakt om. Exempelvis har den avgiftsfria mödra-barnhälsovården lett till stora hälsomässiga fram gångar. °" Enligt förordningen (1984:908) omvissa ersättningar till sjukvårdshuvud- man frånsjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring får enpatientavgift tas ut av den försäkrade. Varje landsting beslutar självt om enavgift skall tas ut eller ej. I 11 § i samma förordning har regeringen dockbestämt att denna avgift ej får överstiga . för en sjukvårdande behandlingav annan än läkare, dvs. exempelvis en distriktssköterska. Staten har således bl.a. mot bakgrund av en strävan attingen av ekonomiska skäl skall behöva avstå från sjukvård satt ett tak föravgiften. För den som är i behov av mycket sjukvård och läkemedel finns ocksåett särskilt högkostnadsskydd. Enligt min mening bör dock staten inteytterligare detaljreglera landstingens avgiftssättningar. Jag avserdärför inte att nu föreslå regeringen någon ytterligare åtgärd. Om avgifterna för sjukvårdande verksamhet AnL18 (): Jag vill först tacka socialministern för svaret på mininterpellation. Tyvärr måste jag konstatera att svaret inte direkt är ägnat attskapa några förhoppningar hos människor som hyser oro för detsystemskifte som håller på att genomföras hos vissa borgerliga sjukvårdshuvudmän. I min interpellation har jag tagit upp bl. a. frågan omvård på lika villkor, men också riskerna för att besluten kan innebära att denförebyggande vården kommer i farozonen. Jag kan ingenstans i kommentarerna frånsocialministern utläsa något svar på de frågor som jag har ställt, men jag kanväl förutsätta att socialministern inte kommer att godkänna vilka systemskiftensom helst i landstingen. Jag hoppas att socialministern häri dag kommer attvidareutveckla sitt svar. I hälso- och sjukvårdslagen anges målen för all hälso- ochsjukvård, och där fastläggs att hela befolkningen skall ha tillgång till vårdpå lika villkor. För sjukvårdens huvudmän finns preciserade krav på att hälso-och sjukvården skall vara av god kvalitet och lättillgänglig, främja kontaktenmellan patienter och vårdpersonal samt förebygga och ge trygghet. I hälso- och sjukvårdsutredningen som föregick lagenstillkomst föreslogs att hälso- och sjukvården skall förebygga, uppspåra, utredaoch behandla. Ordet "uppspåra" finns inte i lagtexten, eftersom detanses ingå i den förebyggande verksamheten. 1 lagens första paragraf står detinskrivet att syftet bl. a. är att förebygga, så nog kan man konstatera att denförebyggande verksamheten i lagen ges hög prioritet. Lagen är en ramlag, som innebär att landsting ellermotsvarande har den primära och övergripande uppgiften att handha hälso- ochsjukvården. Med denna uppgift måste naturHgtvis också följa ett ansvar för attfölja lagens intentioner. Men även och regeringen har sittansvar -som tillsynsmyndighet och regeringen genom sin rätt attmeddela föreskrifter för verksamhetens bedrivande. års budget fördes i ett landsting en debatt,där uppfinningsrikedomen var väldigt stor när det gällde finansieringen -speciellt med hjälp av nya avgifter. Man kan ifrågasätta om många av de förslagsom ventileras i borgerligt styrda landsting över huvud taget överensstämmermed hälso- och sjukvårdslagens intentioner. Ett av dessa förslag är attavgiftsbelägga distriktssköterskornas verksamhet. Men också andra åtgärder hardiskuterats. 1985/86:62 skall det inom att besöka distriktssköterskan. Detta beslut har fattats efter ett Om avgifterna för sjukvårdande verksamhet politiskt maktskifte iStockholms läns landsting, där ett folkpartistiskt landstingsråd står i spetsenför den nya regimen. Närdetta beslut blev känt uppstod en kraftig reaktion bland berörd personal ochallmänhet. Denna reaktion kom inte enbart inom , utanreaktionen har varit likartad även i andra delar av landet. Intealla besök skall kosta pengar, säger man, utan uppsökande och förebyggande verksamhetskaH vara avgiftsfri. Men hur fungerar distriktssköterskornas arbete praktiskti dag, och i huvudsak vilka grupper av människor är det man arbetar med? Vargår gränsen mellan sjukvårdande och förebyggande åtgärder? Idistriktssköterskornas uppgifter ingår bl. a. att sprida och ansvara för allmänhälsoupplysning i förebyggande syfte samt att bedriva sjukvård. Dessa uppgifterfullgörs oftast i kombination. Det är ingen överdrift att säga att det kommeratt vara mycket svårt att avgöra var gränsen går och att detta innebär riskerför godtycke. Verksamhetenbedrivs utifrån en helhetssyn, och det innebär en splittring och enförsämring om man nu skall rycka ut de rent sjukvårdande uppgifterna ochavgiftsbelägga dem. Distriktssköterskanfungerar som en samordnande person när det gäller uppsökande ochförebyggande verksamhet. Det är inte lätt att skapa förtroende, om omvårdnadenibland skall kosta pengar och nästa gång skaH vara fri. Det nya systemetinnebär i stället att det kommer att bli svårare att genomföra uppsökande ochdärmed förebyggande verksamhet. Debesök som initieras av distriktssköterskan därför att hon vet att folkbehöver hjälp går inte att genomföra om de är avgiftsbelagda-för det går välinte att begära betalning för något som folk inte bett om? Dettakan innebära att avgiften får till följd att människor missköter sina krämpor,som då förvärras och blir svårare att bota. Följden blir dyrare behandling påinstitution och hårdare belastning på läkarsidan. Jo, i huvudsak de mest utsatta grupperna i samhället:pensionärer, barnfamiljer, handikappade och invandrare. För trots 15-kortetinnebär det att man måste betala , innan vården är fri. För dessa grupperkan det vara stora pengar. Somjag sade inledningsvis fastläggs i lagen vård på lika villkor och förebyggandevård. Det är inte bara i denna lag man prioriterar den förebyggandeverksamheten. Om jag inte missminner mig har det även kommit rekommendationerfrån om vikten av detta. Avslutningsvisvill jag därför ställa följande fråga: Om sjukvårdens huvudmän fattar beslutsom innebär att den förebyggande sjukvården begränsas eller åsidosätts på grundav t, ex, kortsiktiga ekonomiska vinstintressen, är man då beredd från regeringenssida att meddela föreskrifter enligt lagen till skydd för enskilda ellerbeträffande verksamhetens bedrivande? AnL 19MARGO (vpk); Jag tackar för svaret på min andra fråga -den första frågan är obesvarad. Är det ett förbiseende, eller är det verkligenså att socialministern inte har någon som helst uppfattning om konsekvensernaav att man inför patientavgift hos distriktssjuksköterskorna? Att man iStockholms län har infört den här avgiften är inte bara en angelägenhet förlandstinget här i , Diskussion om nya vårdavgifter pågår i fleralandsting, och införandet av avgiften i kan bli vägledande för landeti övrigt. Regeringen har ett övergripande ansvar för landets hälso-roch sjukvårdspolitik. Visserligen har vi genom ramlagstiftning avskaffatmöjligheterna till central detaljreglering, men detta får inte innebära attregeringen uppgivet åser att sjukvårdshuvudmännen genom beslut i detaljfrågorspolierar uppsatta mål för sjukvårdspolitiken. Det minsta man kan begära,tycker jag, är att regeringen uttrycker en åsikt när så sker. Införandet av avgifter hos distriktssköterska har enligtrapporter från olika mottagningar redan medfört en rad negativa effekter fördistriktssköterskornas möjlighet att arbeta. Patientbesöken på mottagningarnahar reducerats med mer än hälften, och patienter vägrar i hemmen att släppa indistriktssjuksköterskorna. Ja, på det här sättet får givetvisdistriktssköterskorna bättre med tid för de nya administrativa uppgifter somålagts dem. Vi vet att avgifter alltid fungerar som en spärr, vilket också ären av avsikterna med att införa olika avgifter. På så sätt uppfostrar vimänniskorna att tänka efter två gånger om det verkligen är nödvändigt attuppsöka sjukvården. Att jag har rätt i påståendena att avgifterna fungerar somen spärr och att detta också är avsikten med dem bekräftas iinterpellationssvaret. Varför skulle annars socialministern framhåHa att denavgiftsfria mödra- och barnhälsovården har lett till stora hälsomässigaframgångar? Vi vet att mödrahälsovården utnyttjas tiH av deblivande mödrarna just därför att den är avgiftsfri, I de riktiinjer för hälso- och sjukvårdspolitiken som detrått politisk enighet om har vi poängterat att människor i första hand skallvända sig till primärvården, på den nivå som sjukdomen kräver. Många har valtdistriktssköterskan just därför att den vårdformen har varit fri frånbyråkrati och avgift. Sjukvården har kunnat förmedlas direkt antingen i hemmeteller på mottagningen. Distriktssjuksköterskan har också en viktig funktion isamarbetet med , och den lär bli viktigare med tiden inom denslutna vården och det förebyggande hälsoarbetet. Avgifter och ökad byråkratimedför risk för att det här spolieras. Så till min andra fråga, som gäller principen om vård pålika villkor. har beslutat att avskaffa de differentieradevårdavgifterna, bl, a, därför att de var ett avsteg från principen om vård pålika villkor. På samma sätt som det måste anses som ett avsteg från dennaprincip att man betalar direkt efter vilken inkomst man har, vilket var falletmed de differentierade vårdavgifterna, måste det vara ett avsteg att man fårbetala hos distriktssjuksköterskan beroende på i vilket län man råkar bo, I hälso- och sjukvårdslagen står det inskrivet attprincipen om vård på lika villkor skall gälla oberoende av både inkomst ochbostadsort. Någon gradering av dessa kriterier finns inte, och jag ber därförom en förklaring till Om avgifterna för sjukvårdande verksamhet Om avgifterna för sjukvårdande verksamhet skillnadeni synsätt på vad som är avsteg från principen om vård på lika villkor, AnL 20 Socialminister : Vad jag har redogjort för i mitt svar ärvilka regler som gäller. Vi har alltså en lagstiftning som ger landstingen enallmän rätt att ta ut vårdavgifter när det inte sägs något annat. Den enhetliga patientavgift vi har infördes för läkarvård1970 och för sjukvårdande behandling , I princip har det alltså alltidfunnits avgifter för den enskilde för både sjukvård och sjukvårdandebehandling- före de här årtalen gällde nämligen andra bestämmelser, Margö säger i sitt inlägg att hon inte harfått svar på sin första fråga. Hon säger också att hon tycker att jag skalluttrycka en åsikt, och det skall jag göra. Jag tycker att det är mycket tvivelaktigt att, somStockholms läns landsting här har gjort, besluta om avgifter när det gällerbesök hos distriktssjuksköterskor. Precis som säger: Var gårgränsen mellan förebyggande insatser och sjukvård? När jag säger i mitt svaratt jag inte är beredd att föreslå regeringen någon ytterligare åtgärd, så görjag det i den förvissningen att detta inte kommer att följas i något annatlandsting, och jag är inte heller säker på att det beslut som länslandsting har fattat kommer att bestå. Jag har varit i kontakt med Landstingsförbundetsordförande, som till mig säger att det, såvitt han vet, inte finns några sådanaplaner i andra landsting. Det har gjorts en utredning i ett annat landsting,men i övrigt finns det inga planer på att använda den här paragrafen iförordningen till att avgiftsbelägga besök hos distriktssköterskor. Därmed hoppas jag att jag har varit tydlignog i de svar som har efterlysts, AnL 21 MARGÖ (vpk); Socialministern har, helt korrekt, hänvisattill gällande regler och avstått från att uttrycka några åsikter i sittinterpellationssvar. Socialministern säger att det alltid har funnits avgifterför sjukvårdande behandling, både innan och sedan avgifterna infördes , Mendet har icke tidigare funnits avgifter inom distriktssjuksköterskevården. Dettahar varit ett område som av hävd, precis som barnhälsovården och mödrahälsovården,ansetts vara så viktigt i det förebyggande arbetet att det skulle varaavgiftsfritt. När man skulle ändra litet inom systemet 1976, utfärdadeLandstingsförbundet 1975 rekommendationer till landstingen om attdistriktssjuksköters-keverksamheten skulle hållas avgiftsfri när man bedömdeinom vilka områden man skulle ta ut de . Det hade varit bra, tycker jag, om socialministern isvaret åtminstone hade hänvisat till rekommendationer ochinstämt i dem. Men jag är ändå glad att socialministern muntligen fråntalarstolen har uttryckt sina tvivel när det gäller dessa avgifter. Jag troratt det har betydelse för de diskussioner som pågår inom andra landsting. Jaghoppas också att det får tillföljd att man i river upp detta beslut, såatt distriktssjuksköterskorna kan jobba efter de intentioner som vi har varitöverens om när det gäller primärvården. Jag vidhåller att avgift hos distriktssköterska stridermot principen om vård på lika villkor. Det innebär inte lika villkor över landet,om man måste betala, därför att man bor i , men får vård utanavgift i ett annat län - då är det olika villkor. Om avgifterna för sjukvårdande verksamhet AnL22 (); Jag vill säga till att jag inte tyckeratt det är bra att man bara uttrycker tvivel. Vad jag frågade om var omsocialministern är beredd - om man fattar beslut i landstingen som direktinskränker på den förebyggande vården - att gå in och meddela föreskrifter. Detvar den fråga som jag ställde, och den fick jag inget svar på. Avslutningsvis vill jag ta ett exempel på hur vanvettigthela detta beslut om avgift på besök hos distriktssköterskorna egentligen är.Vi kan tänka oss en sjuk människa som befinner sig i slutskedet, har svårasmärtor och behöver få injektioner av smärtstillande medel. Den25-krona som man har beslutat om i landsting- hur mycketinkomster kommer den egentligen att ge länet? Jag tror inte att det blir ettenda öre. Detta visar hur vanvettigt beslutet är. AnL 23 Socialminister ; Jag tycker att jag har uttryckt mig klartbeträffande möjligheten att ta ut avgift när det gäller besök hosdistriktssköterskor. Till vill jag säga: Jag tror inte attnågra sjukvårdshuvudmän har planer på en sådan här ändring när det gäller deförebyggande insatserna. Om den situationen skulle uppstå får naturligtvisregeringen se på vilka åtgärder som behöver vidtas. Men jag tror alltså inteatt någon sådan situation kommer att föreligga. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Föredrogs och hänvisades 7 § Anmäldes och bordlades 1985/86:79Ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk 1985/86:81 Redogörelse för svenskaföretags verksamhet i och 1985/86:85 Ändring i sjölagen (1891:35 s. 1), m.m. 7 protokoll 1985/86:60-63 8 §Meddelande om interpellationer Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1985/86:107 av () till statsrådetBirgitta om energipolitiken: Elkonsumtionen i ökarsnabbt. tog vi all vår primaproduktionskapacitet av el i anspråk. Kärnkraftverken kördes för fullt. Tackvare de regnrika sommar- och höstmånaderna 1985 kunde vi ta ut stora rnängderel ur vår vattenkraft. Men detta räckte ändock inte till, utan vi var dessutomtvingade att utnyttja oljekondenskraftverken i och . har vi t. o. m. varit nödsakade att starta de dyra gasturbinerna föratt kunna ge de svenska elkonsumenterna den el de efterfrågar. Allaavkopplingsbara elpannor är dessutom avstängda. har elförbrukningen ökat med uppemot10 % . Vi har redan nu nått den förbrukning vi utgick ifrån skulle varaaktuell för . Passiva kan vi inte åse hur prognoserna slår fel. Vi kansannolikt räkna med en internationell konjunkturuppgång som med allkraft slår igenom . Detta ställer krav på elektricitet. Vi kan utgåifrån att kärnkraftverket har tagits ur drift för byte avdess ånggeneratorer. Risken är stor att vi också, efter ett par regn rika år,drabbas av torka. Sådana år kan vi förlora uppemot vattenkraft. Desvenska elkonsumenterna kommer inte med någon större förtjusning att välkomnaen elransonering, som blir alternativet om ingenting görs. Vem blir förtjustöver att av sin kommun tvingas stänga av den direktverkande elvärmen i sittfritidshus? Vem skulle glädjas över att bli nödsakad att sänka sininnetempe-ratur till eller byta ut sin elpatron eller elpanna till enolje-, kol-eller vedeldad anläggning? Med anledning av den snabba ökningen av elförbrukningenvill jag ställa följande frågor till statsrådet ; Vilka åtgärderär statsrådet beredd att vidta för att möta den snabbt stigande efterfrågan påel? Vilkaenergislag kan statsrådet tänkas ta i anspråk? Är statsrådetvilhg att mot bakgrund av den uppkomna situationen ompröva sinavvecklingsstrategi för kärnkraften? 1985/86:108 av i (m) tillstatsministern om företrädesrätten till information om regeringspropositionerm.m. ställde jag en frågatill statsministern enligt följande: "Vid ett tidigare hade jagförmånen att med statsministern få diskutera den tidsmässigadiskrepansen mellan propositioners avlämnande till massmedia och tillriksdagen. har budgeten publicerats dagen innan mottagit den. Ärstatsministern beredd att kommentera det inträffade?" a. på grund avutrikes resa överlämnade statsministern till finansministern att besvarafrågan, rimligtvis i tron att jag ville specifikt diskutera den då aktuellabudgetläckan. Så var emellertid egentligen icke förhållandet. Även om enmotsvarande olyckshändelse 1947 ledde till den dåvarande brittiskefinansministern avgång avsåg jag icke att här ifrågasätta någotHknande. Däremot fann jag det på konstitutionella grunder angeläget att ånyomed statsministern aktualisera frågan om företrädesrätten till information omregeringens förslag till - om den tillkommer adressaten/ riksdageneller företrädare för massmedierna. Det är ju numera så med massmedierna attdet inte längre tycks vara nog att vara först med nyheten om en inträffadhändelse utan man vill kunna meddela nyheten redan innan den ifrågavarandehändelsen inträffat. Vårnya författning har givit ställningen som den "förstastatsmakten". Det är inte alldeles invändningsfritt att genomolika regeringars agerande sätts i efterhand i förhållande till massmedierna,så att vi i i stället, åtminstone tidsmässigt, kommit att bli"tredje statsmakten". Det är därför inte uttryck för någon sidvördnadmot finansministern att jag dragit tillbaka min fråga och i stället valt att iinterpellationens form tHl statsministern upprepa den fråga jag tidigare ställt- och då fick ett positivt svar på - om regeringen fortsättningsvis avser attiaktta normal hövlighet mot - även om detta skulle innebära attmassmedierna finge lugna sig till dess regeringens budskap verkligen nåttadressaten. 1985/86:109 av RuneÅngström (fp) till industriministern om sysselsättningen vid StenseleMekaniska Verkstad; För kommun och för är detnågot av ett dråpslag att det finska företaget beslutat att lägganed tillverkningen av skogsmaskiner vid Mekaniska Verkstad. 205anställda är uppsagda från sina anställningar vid företaget, I kommunikén frånföretaget sägs att detta skall vara behjälpligt vid anskaffningen aversättningstillverkning till Mekaniska Verkstad, Historisktvar Mekaniska Verkstad ett familjeägt företag , då detsåldes till , Kockum uppgick sedan i Statsföretagskoncernen, 1984sålde sedan Kockum/Statsföretag till det finskaföretaget , Det finska företaget hade vid tiden för förvärvet avStensele Mekaniska Verkstad en egen tillverkning av skogsmaskiner, I den s, k,nisch där produkten från Mekaniska Verkstad arbetade ansågs dock dessnyss framtagna prototyper vara konkurrenter till det finska företagets egnaprodukter. Denykonstruktioner - prototyper - som Mekaniska Verkstad tagit framanses som mycket avancerade i teknisk mening och gäller främst en nykonstruktionav underrede och band. Någon produktion av de nya modellerna har dock inteskett sedan Repola övertog företaget.