prot · G909126 · 1985-12-31 00:00:00 — Men i väntan förvarsbeslut har oppositionenändå gjort ett antal markeringar, bl, a, vad gäller utgiftsramarna. Däremotmärks inga skillnader när det gäller synen på försvaret som ett instrument försäkerhetspolitiken, inte heller när det gäller uppfattningen att vi skall haett totalförsvar där vi vid behov kan ställa hela det samlade samhälletsresurser till totalförsvarets förfogande. Också när det gäller inriktningen päett folkförsvar finns det en gemensam syn, och det är speciellt värdefullt. Denallmänna värnplikten kopplad till flera pliktlagar och en omfattandefrivilligverksamhet gör också att vi når den folkliga förankring av försvaretsom vi eftersträvar. Detta hindrar naturligtvis inte att det finns mångaproblem som måste lösas eller att oppositionen i enskilda frågor har en annanuppfattning än den som regeringen står för. Men - det vill jag understryka -det är skillnader i enskildheter, ej i helhetssynen. För alla de människor som fullgör sitt arbete inomtotalförsvarets olika delar måste det vara värdefullt att veta att denna bredaenighet föreligger mellan de politiska partierna. Låt mig också säga att vipolitiker kanske alltför sällan i ord och handling ger bevis på denuppskattning som vi känner både gentemot personalen - såväl civilanställd sommilitär - och för det omfattande arbete som sker runt om ifrivilligorganisationerna. Vi brukar, i varje fall i högtidliga sammanhang, säga attpersonalen är försvarets viktigaste resurs, och det är sant. Men om man skalluttrycka något års försvarsbeslut så är det att personalens kunnandeoch möjligheter till utveckling måste tas bättre till vara. Jag menar att detär hög fid att lyfta fram personalpolitiken betydligt mer än tidigare.Försvarsdebatten har handlat mycket om material och mindre om människorna iförsvaret. De problem som försvaret har med alltför många alltför tidigapersonalavgångar inom försvarsgrenarna är en varningssignal i viktiga delar.Låt oss ta den signalen på allvar! Låt oss försöka möta den med konstruktivapersonalpolitiska åtgärder. Ur just denna synpunkt tror jag att nästa års försvarsbeslutkan spela en betydelsefull roll, Prot, 1985/86:126 Det militära försvaret bygger på den allmänna värnpliktensprincip, Därför är det viktigt att inplanerade repetitionsövningar också kan fullföljas, ] Fyrpartiuppgörelsenfrån 1984 möjliggjorde detta och dessutom att tidigare '' "''"'' inplaneradeambitionsminskningar kunde återtas. Det innebär att 45 000 värnpliktiga harkunnat grundutbildas och att 77 000 har kunnat reputbildas. Såvälmilitärledningen som försvarsministern anser att ytterligare ansträngningarmåste göras för att de värnpliktiga skall få bästa möjliga utbildning i sambandmed dessa övningar. Eftersom arbete pågår med just detta syfte behövs helleringet särskilt uttalande från i denna fråga. Men jag vill gärnaunderstryka att detta arbete mäste ges hög prioritet. Det är viktigt både förvår försvarseffektivitet och för de värnpliktigas motivation. Jag yrkar alltsåavslag på reservation nr 4, Men det är också viktigt att hålla fast vid den allmännavärnpliktens princip Och kopplingen till alla de pliktlagar som reglerartotalförsvarets behov. Detta, som man möjligen kan kalla ett andra budskap tillförsvarskommittén att inte urholka den allmänna värnplikten, tror jag äroerhört betydelsefullt. Den urholkning som antyds i reservation nr 3 bör därförlämnas utan beaktande av . Det är också viktigt att försvarskommittén får möjlighetatt anlägga en helhetssyn på totalförsvaret. Att, sä som man vill i reservationnr 5, rycka ut det militära försvaret på och göra särskildauttalanden frän sida gagnar knappast den möjlighet till enhelhetsbedömning som vi måste ha. Därför bör också den reservationen avslås. var i sitt anförande inne på samhälletssårbarhet. Det är riktigt att den har ökat under en följd av år. Det finnsflera skäl till detta. Ett är ökat utlandsberoende. Ett annat är den tekniskautvecklingen i sig. Ett tredje skäl är helt enkelt att man isamhällsplaneringen inte har varit tillräckligt medveten om problemen ochdärför inte har tagit hänsyn till dem. Finns det någon förväntning-det trorjagatt vi alla är överens om-som man har på försvarskommittén så är det att denmed stort allvar tar sig an just sårbarhetsfrågorna. Låt mig anföra ett exempelpå allvaret i bristen på planering ur sårbarhetssynpunkt. Militärbefälhavarnaoch civilbefälhavarna har inventerat bekämpningsmål och gjort vad man kallar enriskanalys. Resultatet av detta arbete visar t. ex. att mer än hälften avakutsjukvården ligger inom ett avstånd från, som det uttrycks, punktmål och från ytmål. Dessa anläggningar är vår endastora resurs i fred och självfallet i krig. Blir anläggningarna utslagna skulledet medföra oerhörda skador för sjukvården, för sjuka och skadade människor. Dessa problem måste angripas frän grunden, saknar vien systemati serad forskningssamverkan i sårbarhetsfrågor mellan totalförsvaret och universitet och högskolor. En ganska enkel åtgärd tror jag vore att åstadkomma en forskningssamverkan mellan olika delar av forskningsvärl den och totalförsvaret just när det gäller sårbarhetsfrågorna. Man skulle kunna inrätta ett speciellt forskningssekretariat med denna uppgift kopplad till uppgiften att förmedla kontakter med totalförsvaret vad gäller främst sårbarhetsforskning. Detta skulle kunna bli en av de viktigaste insatserna för att på ett bättre sätt skydda civilbefolkningen, 73 Prot.1985/86; 126 På denna punkt finns det, herr talman, stora förväntningaratt något skall 24 april1986 hända. Vill man tolkareservationerna i detta hänseende positivt kan man -r . ir- säga att de är uttryck för den orosom finns. Men i avvaktan på kommitténs Totalförsvaret b j t- ochregeringens förslag på dessa punkter yrkar jag avslag på reservationerna. Med detta,herr talman, ber jag att fä yrka bifall till utskottets hemställan 103 () replik: Jo, visst har det pågått en ständigurgröpning av vårt försvars förmåga relativt omvärlden och av vårt försvars effekt.Då säger : Men ni har ju varit med om 1982 års försvarsbeslut. med i fyrpartiuppgörelsen, och ni godtog center-folkpartiförslaget 1982. Ja, det gjorde vi, men vi ansåg att det var klartotillräckligt, och vi hade själva ett annat förslag i samband med 1982 årsbeslut. Och i fyrpartiuppgörelsen var det, det vet , eftermycken vånda som vi kom fram till att bli eniga, alla fyrapartierna, trots att vi från moderat sida ansåg att försvaret fick för dålig kompensation. Eftersom försvarsministern är närvarande, måste jag medanledning av uttalande om vad hade åstadkommitberätta om vad som hände vid en försvarskonferens i . Där hade AndersThunborg hållit ett anförande, och efteråt kom en av generalerna fram till migoch sade: Hör du, det var ett väldigt bra anförande som höll.Det var bättre än det som höll . Ja, sade jag. Det är möjligt. Det är kanske t. o. m.sannolikt att Thunborgs anförande var bättre, men det finns en annan skillnadmellan och : anslog mer pengar. Det har du rätt i, sade generalen, och när jag berättadedet härför höll han med mig, var, i försvarsbeslutet1977, den som anslog mer pengar. Lät mig erinra om att det försvarsbeslutet låg i fastvärde ungefär 300 milj, kr, högre än det beslut som fattades 1982, detbeslut som socialdemokraterna året därpå bantade med ytterligare 200 milj, kr,. Bortsett från detta tycker jag att det är viktigt att pekapå att socialdemokraterna enligt min mening har en positiv inställning tilltotalförsvaret och dess förmåga att bidra till en bra säkerhetspolitik. Detvill jag ändå ha sagt, 104 (vpk) replik: Jag har bara en fråga, som är föranledd avÅke anförande. Den har att göra med att jag i mitt anförandeupphöll mig vid frågan om totalförsvaret och viss omfördelning av resurser tillcivila delar, I det sammanhanget sade jag också att vi i vpk ger vår anslutningtill reservation 3, säger att han i reservation 3 tolkar införsvagning av värnpliktsorganisationen. Jag måste faktiskt fråga ÅkeGustavsson, med utgångspunkt just i organisationen, hur han kan läsa utnågonting sådant, I varje fall kan jag inte få det att gå ihop, Anf.105 () replik: krymper skillnaderna - det står klartsedan vi har lyssnat till replik. skulle den här urgröpningenmöjligen ha försiggått socialdemokraterna kom tillbaka iregeringsställning. Bakåt i tiden finns det inget fog för att tala omurgröpning. Så måste jag tolka omdöme om tid somförsvarsminister. Jag delar inte uppfattningen att det skett en urgröpningunder den tid som vi har haft socialdemokratisk regering. Jag har heller aldrigtidigare hört någon moderat säga att fyrpartiuppgörelsen frän 1984 innebär enurgröpning av det svenska försvaret. Vilka känslor hade när de skrev underfyrpartiuppgörelsen kan naturligtvis uttala sig om mycket bättre änjag, men våndan som talar om kan knappast ha orsakats av att detsvenska försvaret skulle ha urgröpts. Sedan vill jag svara på frågan hur jag kantolka in en uppluckring av värnpliktsförsvaret i folkpartireservationen. Man skriver i reservationen: "har denmanliga värnplikten inneburit en överutbildning i den meningen att man harutbildat fler än vad som behövts för den militära krigsorganisationen.Samtidigt kan konstateras att t, ex, civilförsvaret inte fått den yngrepersonal som varit önskvärd. Olika delar av totalförsvaret 'konkurrerar' ompersoner med specialkvalifikationer. Det är emellertid svårt att hävda attkvalifikationerna är könsbundna." Mot bakgrunden av att tidigare hävdat önskemålom en direktrekrytering till civilförsvaret, skulle detta med 6 000 människorpå en utbildning leda till en allvarlig urholkning av värnpliktsförsvaret. Är det så att vpk missat den inläsningen i folkpartietsreservation, vill jag rekommendera vpk att fundera över detta en gång till ochansluta sig till majoritetsuppfattningen. Prot, 1985/86:126 106OLLE () replik: Visst pågick en urgröpning innan EricKrönmark blev försvarsminister! Det fanns socialdemokrater som styrde ochställde också , försvarsbeslut var ett exempel på minskadeanslag. Lät mig påminna om att försvarsbeslutet 1977jämfört med det socialdemokratiska förslaget till beslut skilde sig i fastpenningvärde med 500 milj, kr, . Det är alltså ungefär vad man iförsvarskorrrmittén på socialdemokratiskt håll diskuterar att möjligen plussapå. Men jag vill fortfarande hävda att jag tycker det ärpositivt att man nu har en mera realistisk uppfattning inom socialdemokratin ombetydelsen av ett starkt försvar. Detta hälsar jag med glädje. Det vi nu diskuterar är om ramarna i nästa försvarsbeslutkommer att bli tillräckligt stora för att man skall kunna lösa de uppgifter somvi politiker ställer på försvaret. När vi frågar svenska folket: Tycker ni att vi skallförsvara oss om vi blir anfallna, även om utgången ter sig oviss?, är det enhelt övervägande majoritet, , som säger ja. Då är det vår skyldighet sompolitiker att se till att försvaret har de medel som behövs för att vi skallkunna försvara oss. Det är därför vi slår vakt om större anslagsramar. Prot.1985/86:126 Anf. 107 (vpk) replik: 24 april1986 Herr talman! Jag kan säga till ÅkeGustavsson att jag inte har missat j, .r.., någonting. Jag har läst utförligtoch försökt läsa in mig, eftersom att jag i fyra fem ärinte sysslat särskilt mycket med dessa frågor. Jag har läst folkpartietsmotion, liksom de flesta motionerna i det häfte med försvarsmotioner som jaginförskaffat. Jag har inte ur den kunnat utläsa en försvagning avvärnpliktsorganisationen. Vad jag däremot kunnat utläsa är att det finns en storöverenstämrnelse med synpunkter som vi har framfört från vpk sedan inånga år dådet gäller vad vi brukar kalla en omrustning inom totalförsvaret från militäratill civila sektorer. Vi vill satsa mera på civilförsvaret. Vi vet att det däär viktigt att det finns bra personal i civilförsvaret. Det skall finnas en militär organisation. Den skall byggapä allmän värnplikt och den skall vara demokratisk med medbestämmanderätt,insyn och inflytande från soldaterna och det civila samhället pä alla plan. Ensådan organisation måste omfatta hela befolkningen, också den kvinnliga hälftenav befolkningen. Men om den viktiga delen, som utgörs av det vi kanskelitet slarvigt ibland kallar den civila, alltså civilförsvaret, inte fårtillräckliga resurser i fråga om utbildad personal, dä haltar det, och det bliren brist i totalförsvaret som man måste försöka rätta till. Jag är medveten om att detta inte är några nyheter. BådeÅke och andra känner till det. Men eftersom i enreplik direkt uppmanade mig att studera dessa frågor ytterligare vill jag sägaatt jag, innan jag gick upp i debatten och gav uttryck för mina uppfattningar,har försökt att sätta mig in i frågorna. Jag har dä kommit fram till deslutsatser som jag redovisat. 108 () replik: Jag är ganska övertygad om att kommeratt få en omröstning vad gäller denna punkt av försvarsanslagen, men inte pådet sätt som har tänkt sig. Motivet för strävandena att skära nedpå värnplikten är att man skall få möjligheteratt frigöra mer pengar tillmateriel för det militära försvaret. Vpk får här tala för sin uppfattning, menjag tycker att det om man håller fast vid den allmänna värnpliktens princip ärsvårt att acceptera en sådan linje. Jag vill peka pä att vi har pliktlagar, däriblandvärnpliktslagen, som omfattar hela svenska folket. Jag skall på denna punktdock inte föregå - jag vet att hon i sitt anförande kommer attta upp dessa frågor. Till vill jag säga följande beträffandeurgröpningen. I takt med att vi diskuterar denna fråga krymper de stora ordensuccessivt ned till verklighetens nivå. Vad vi diskuterar är en procentsskillnad i anslaget till försvaret. I den borgerliga reservationen 6 yrkas påytterligare 240 milj. kr., vilket motsvarar av försvarsutgifterna. Om man skall vara riktigt ärlig, , får man välsäga att det egentligen är ganska mycket skrik för litet ull. 76 vice talmannen anmälde attOlle anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. 109MARIA (): Jag vill först säga till attjag har mycket svårt att förstå att det skulle innebära en försvagning av denallmänna värnplikten om man genomförde en reform som medförde att hela svenskafolket deltar i den allmänna värnplikten. Det är en ren och skär förolämpningmot det kön som jag själv företräder att säga att följden om man fördubblarurvalet genom att i detta inkludera kvinnor skulle bli sämre kvalitet päförsvaret. I utskottets betänkande redogörs för de pliktlagar sombildar ramen för vårt totalförsvar, däribland den allmänna värnplikten. MenSverige har ingen allmän värnplikt: vi har en manlig värnplikt, som dessutominte omfattar samtliga män. I .själva verket blir det, när man räknar ihopsiffrorna, kanske inte mer än av de svenska medborgarna som omfattasav den s. k. allmänna värnplikten, och inte ens alla av dessa blirkrigsplacerade. Värnpliktslagen daterar sig till början av seklet, närmarebestämt bortåt innan kvinnor fick rösträtt. De värderingar som rådde idåtidens samhälle har präglat lagen ända in . Utskottet anför när det avstyrker min motion att det intefinns några skäl för att utvidga värnpliktslagen till att omfatta kvinnor. Mananger en knippe skäl för detta: Personalbehovetär redan tillgodosett inom försvaret. Kvinnor fårnumera bli yrkesofficerare. Kvinnor fårdelta i frivilligförsvaret. Kvinnoromfattas av andra pliktlagar. Att kvinnor inte är diskrimineradepå dessa områden, att det inte råder någon könsdiskriminering påarbetsmarknaden, utan att kvinnor kan fä arbeta inom försvaret, att det interåder någon könsdiskriminering inom föreningslivet, utan att kvinnor får delta ifrivilligförsvaret, och att kvinnor på övriga områden omfattas av normala lagar- att dessa förhållanden anförs som skäl för att man skall bibehållakönsdiskriminering på det enda lagområde där man fortfarande skiljer mellan mänoch kvinnor är ett mycket svagt argument. Det är så mycket mer anmärkningsvärtsom totalförsvarsplikten verkligen innebär att man utnyttjar samtliga deresurser som finns i det svenska samhället. Visst är det absurt att de kvinnor som pä högskolan ochgymnasiet läser ryska inte kan bli tolkar i militären. Visst är det absurt attkvalificerade kvinnliga datateknikers och ingenjörers kunskaper inte tas tillvara med mindre än att de väljer att bli yrkesmilitärer. Medvetet väljer manbort av de mänskliga resurser som vi har i det svenska samhället. Dettabetyder en mycket stor kvalitetsförsämring jämfört med det möjliga försvar sornvi kunde ha haft. Det är ett enormt slöseri. Dessutom är det oerhört viktigtatt försvaret har en folklig förankring. Detta anför också utskottet. Trotsdetta anser man att den folkliga förankringen blir optimal även när manutesluter hälften av befolkningen frän information och utbildning. Det ärkanske Inte så märkligt att det är få kvinnliga deltagare i deförsvarspolitiska debatterna. Det kanske inte är så märkligt med tanke pä attde flesta kvinnor är fullständigt okunniga om vad försvarspolitikenegentligen handlar om. Prot.1985/86:126 eftersom kunskaperna huvudsakligen grundläggs inom den allmännavärn- Vad som händer i krig kan man fundera över. Jag blir rättbekymrad själv när jag tänker på mig och mina jämnåriga samt pä alla kvinnorsom är äldre och yngre. Om det skulle inträda en situation som kräver höjdberedskap i och snabb reaktion, är vi fullständigt okunniga om vad visjälva skall göra för att bidra till ett effektivt svenskt försvar. Vi ärfullständigt okunniga om vad de män som vi har omkring oss är tvungna att göra.Att inte få tillgång till information innebär en stark osäkerhet och enbristande folklig förankring inom försvaret. Dessutom är det en stor nackdelatt kvinnor inte får tillgång till utbildning för självförsvar. Det är intebara att de inte vet vad som kommer att hända under en krigssituation eller enockupation. Vi kan inte ens försvara oss själva. Det militära försvaret såväl som civilförsvaret behöverbättre resurser. Det behövs en kvalitetshöjning inom militären, även om detsäkert finns duktiga män där . Framför allt behöver civilförsvarettillskott av fler människor, framför allt yngre. Samhället är oerhört mycket mera sårbart äntidigare. Som företrädare tidigare i debatten nämnt är det avmänga skäl ytterligt viktigt att civilförsvaret prioriteras upp. Om man gör tankeexperimentet att vi nu skulle fatta beslutom pliktlagarna för det svenska försvaret, har jag svårt att tänka mig att vii dag skulle fatta beslut om att utesluta hälften av den svenska befolkningenfrån försvarsplikten. Även om vi skulle fatta ett sådant beslut är jagövertygad om att man då knappast skulle ha valt kön som urvalsprincip. Manskulle knappast heller ha bestämt sig för uppfattningen att försvarets optimalastorlek är identisk med de årskullar av män som föddes . vill naturligtvis inte, som iblandmissuppfattas, fördubbla försvarets militära del, däremot vill vi att det skallfinnas en möjlighet att plocka ut rätt person till rätt plats. Vi vill inteheller införa någon könskvotering män eller kvinnor på samtligaposter. Det är egentligen ganska ointressant vilken könsmix det blir på olikaposter inom försvaret. Det väsentliga är att det är den person som har den högstakvaliteten och de bästa förutsättningarna. När man plockar ut rätt man tillrätt plats innebär det dessutom att man inför ett system för placering inomförsvaret som inte är manipulerbart. Utskottet förespråkar sålunda en modell för den allmännavärnplikten som både är ologisk, ineffektiv och fördomsfull. Den är intekonstruerad med yttersta syftet att uppnå bästa tänkbara försvar i landet.Kanske är just detta det viktigaste skälet till att kräver att manöverväger hur en allmän och könsneutral uttagning till totalförsvaret skallkunna genomföras. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillreservation 3. Anf.110 (): Hur ömtålig är vår hemort? Vilken politikmåste föras i fred för att vi skall bli mindre sårbara i krig? Vilka åtgärderoch kostnader måste vi ta på oss redan i fredstid för att få ett samhälle somklarar kris och avspärrning? "Sårbarhetsfrågor bör ägnas ökad uppmärksamhet",skriver försvarsutskottet i sitt betänkande och fortsätter: Riktlinjerna förarbetet med att ta fram underlag för regeringens förslag till 1987 årsförsvarsbeslut innebär att så sker." Det säger alltså utskottet. Men jagvill fråga: Gör det verkligen det? Jag upplever att nästan varjevecka fattar beslut som gör samhället mer ömtåligt, eller i varje fall inteavhjälper de mest sårbara punkterna. I går fattade vi beslut om energifrågor. kämpadeför ett decentraliserat energisystem, i hög grad baserat på inhemska förnybaraenergikällor, för stöd till mindre vattenkraftverk och för stöd till säkrareeldistribution på landsbygden. Men det fick vi göra i stort sett ensamma, trotsatt brister i elförsörjningen är förödande för samhället. En tredjedel av våra sjukhus har mycket svårt att klaraett elavbrott. Vid elavbrott tar dricksvattnet i städerna slut efter fyra-åttatimmar. Bensinstationerna kan inte pumpa fram bränsle till utryckningsfordon,bussar eller dieseldrivna reservkraftverk. Av de ca 110 000 lantbruk som är starkt beroende av el harbara reservkraft. Om strömmen går och fläktarna alltså stannar, såöverlever djuren i hönserier och svinstallar endast . I ladugårdenstannar hydroforen och korna får inget vatten. En ko dricker ca per dag. Det gör till en 30-korsbesättning, ett ganska vanligt antal på ettfamiljelantbruk. Vem åtar sig att bära dit allt vatten? Och inte heller går detatt mjölka. Mycket fä människor kan handmjölka, djuren är inte vana viddetta och releaseranläggningarna kan inte drivas med traktor. Trots dessa fakta var det endast som i gårdagensomröstning ansåg att staten borde ge stöd till inköp till reservkraftverk tilllantbruket. Övergången från jordbruks- till industrisamhälle harbetytt centralisering av bostäder, industrier och tjänster. Den infrastruktursom försörjde glesbygderna har i stor utsträckning försvunnit. Bygder och inteminst kuster har avfolkats. Många av de människor som, med stor lokalkännedom,vid sidan om sitt civila arbete varit försvarets ögon och öron på öar och ikustbandet har fått gå i land därför att deras arbetsuppgifter centraliseratseller övertagits av tekniken. Och detta fortsätter. Just nu häller tullverketpä att undersöka om man kan lägga ned en del av de återstående sambandscentralernaoch sköta deras jobb från en ledningscentral i - ett dyrbart,komplicerat och sårbart system. Det blir dyrt för försvaret när man skallbättra det som fordom brast genorn sådana åtgärder av civila myndigheter! diskuteras intensivt hur stort vårt svenska jordbrukbehöver vara för att garantera oss tillräckligt med mat under avspärrningoch/eller krig. Sedan förra avspärrningen har åkerarealen minskat ochbefolkningen ökat med lika mycket. Att vi ändå har ett överskott beror på storimport av handelsgödsel, proteinfoder och bekämpningsmedel. När lagren av dessa varor tar slut och importenfortfarande är avskuren, måste vi ha minst dagens åkerareal kvar för att kunnauppfylla ÖEF:s målsättning på per person och dag. räknar med att vi för att få dessa kalorier behöver ökapotatisarealen . Men då vill det nog till nyröjning, för vi behöverdagens areal för spannmålsodling, i synnerhet som hektarskördarna minskar närkvävegöd- Prot,1985/86:126 räknar också med att vi vid avspärrning skall ökakoantalet , Det blir en lång avspärrning då, för en kviga skall varatvå och ett halvt är innan det blir en mjölkko av henne. Men även om vi skullekunna enas om att bevara vär åkerareal, vill det för matens skull också tillatt vi har bränsle och elström och att transporterna fungerar, för vi har baraen jästfabrik och en fabrik för vegetabilisk olja. När det gäller inrikes transporter, som jag berördehastigt , vill jag påstå att riksdagsmajoriteten inte tillräckligt bryr sigom att vi vid avspärrning, mobilisering och krig behöver bra småvägar, behöveräven det olönsamma järnvägsnätet och behöver ett tillräckligt stortkusttonnage. var det enda parti som ville öka bidraget till de mindrevägarna.