prot · G90969 · 1985-12-31 00:00:00 — För den som sitter med kyrkoutredningoch som varit med om att avlägga rapport till kyrkomötet - kyrkomötet har sedanställt sig bakom intentionerna i denna rapport och utredningen har gjort sittställningstagande i prästtilldelningsfrågan - ter det sig oerhört underligt attregeringen i det läget går ut med nämnda enkät. Som framgår av det fall som redovisasi interpellationen har tydligen enkäten missförståtts på stiftsnivå. Det är självklart att man, om man vill behålla enheltäckande svensk folkkyrka, måste se till att ett gudstjänstliv kanupprätthållas i hela landet. Det är ju gudstjänsten som influerar på allt annatkyrkligt arbete. Således är det oerhört angeläget att också ha enprästtilldelning, som svarar mot den målsättningen och som gör det möjligt attupprätthålla ett gudstjänstliv i de väldigt många kyrkor som finns i vårt land.Därför tycker jag att det är alldeles självklart att man bör uppfatta nuvarandeprästsituafion så, att alla ansträngningar måste vidtas när det gäller attåstadkomma en. ökad utbildning för att på det sättet fylla ut alla vakanser utei landet, och de är många. Därom är också utredningen enig. Det framgår av dessrapport till kyrkomötet. Vi säger: Inrätta fler nya prästtjänster innanutbildningen utökats så mycket att vakanserna täcks! Annars får man kanske enytterligare snedvridning av bilden av hur de alltför fåtaliga prästerna kommeratt fungera ute i landet. Vidare är det väl alldeles självklart att man när manstrukturerar prästtilldelningen måste ta hänsyn till hur pastoraten ser ut. Detgäller alltså att ta hänsyn till hur långt avståndet är till närmaste pastorat,hur strukturen ser ut beträffande antalet kyrkor etc. Därför tycker jag att dentrezoniga fördelningsprincip som gäller i stort sett fungerar bra. Jag är medveten om att det framkommit ganska starka önskemålfrån tätortsförsamlingarna. Det har nämligen framhållits att de har alltför fåpräster i sina områden. Men den reella situationen är ju den att de i mycketstor utsträckning har fyllt ett ökat behov genom de extra tjänster som hartillkommit. Om man tittar i statistiken och fördelar antaletprästtjänster lika per 3 000/ invånare, finner man att det blir en förödandeförändring i tilldelningen över stiften, som sade. Om mandäremot vidhåller den gamla principen i stort och gör förstärkningar i deområden som har haft en tillväxt och behöver fler tjänster, tillgodoser manbehoven i ganska god utsträckning. kyrkoutredning sade i sitt principbetänkande ochrapporten till kyrkomötet att man utgår från den tilldelning som gäller förolika stift men att de stift som har fått extra tjänster får behålla dem.Därmed har problemen lösts på ett mycket bra sätt. Utredningen föreslog ochkyrkomötet ställde sig bakom att detta borde vara utgångspunkten för hurprästtjänsterna skall fördelas över landet. Efter dettaprincipställningstagande skulle det vara en inomkyrklig fråga, närmast förkyrkomötet, att bestämma hur förändringarna mellan stiften skulle göras, ochsedan skulle den nya organisationen komma fill tals i fråga om hur prästtjänsternaskulle nyttjas inom stiften. Jag vill för min del säga att man - som jag ocksåunderstryker i utredningen - även vid tilldelningen i nästa steg måste tahänsyn till den tidigare inriktningen när det gäller att tillgodoseprästbehovet, icke minst i glesbygd med många kyrkor. Därför är det, herr talman, litet onödigt att regeringennu går ut med en så kantig förfrågan, som tydligen var fallet i det dokumentsom upplästes, och frågar hur domkapitlen ser på detta. ,med sin sammansättning och sin kännedom om olika förhållanden i landet, har väl täcktkunskapsbehovet för att kunna göra den bedömningen, och i den delen Prot.1985/86:69 är utredningen synnerligen ense. Jag vill bara kort notera, att förcenterns del vill vi ha en levande folkkyrka som ger möjligheter till ettaktivt gudstjänstliv. Anf.13 (): Att jag går in i denna debatt berorpå att jag, efter att ha hört dessa två anföranden, befarar atttätortsintressena blir alltför bortglömda. Jag har naturiigtvis full förståelseför att man ute i glesbygderna vill tala för behovet av att behållaprästtjänsterna, men det är också nödvändigt att prästerna och kyrkan finns därfolket är. Det är naturligtvis dags att damma av och ersätta debestämmelser som gäller , och det är därför som kyrkokommitténarbetar. Det har hänt oerhört mycket under dessa . Det finns inte flerpräster nu än 1957, trots att det bor 1 miljon fler människor i landet. Det harinförts' en arbetstidsförkortning, som inte har kommit prästerna till del.Könsrollerna har ändrats; det har kommit många kvinnliga präster, ochprästfruarna deltar inte på samma sätt som tidigare såsom frivilliga arbetaretill stöd för sina män. Det ställs ökade krav på deltagande osv. Det ärnaturligtvis nödvändigt med en ändring. Men jag tycker ändå att det är rimligtatt får ställa frågor för att förbereda den reform som jagförväntar mig skall komma. Det jag då hoppas innerligt är att antaletprästtjänster kommer att öka. Kyrkan måste, för att kunna fungera, verkligen fåett ökat antal tjänster. Ett av problemen i det sammanhanget, som jag ser det, idet preliminära förslag eller utkast som kyrkokommittén lade fram, är attstiftstyrelserna skall ha ansvar för fördelningen av tjänsterna. Frågan är: Hurkommer detta att slå ute i de olika stiften? På något sätt måste man se tillatt det blir en vettig fördelning mellan olika delar av stiften, mellanglesbygder och tätorter. Låt mig först säga till attdet inte föreligger något förslag från regeringen på den här punkten. Det föreliggerinte ens ett betänkande från den utredning, kyrkokommittén, som har tilluppgift att lägga fram ett underlag för regeringen. Det föreligger en enkätfrån , och det är litet svårt att föra en diskussion medutgångspunkt i en enkät och inte på grundval av ett berett förslag. Jagföreslår att vi får återkomma till diskussionen, när vi har ett sakunderlag påden här punkten. Får jag ändå säga att min ambition är att vi skall få tillstånd en diskussion och att vi skall få ett utredningsförslag, som på ettbättre sätt än de nuvarande befolkningstalen kan ge oss ett underlag förtilldelning av prästtjänster. Därom tror jag att det inte råder några delademeningar. Frågan är bara hur detta så att säga mer behovsinriktadebeslutsunderlag skall se ut. Jag har förhoppning om att kyrkokommittén skallkomma med bra förslag. 1 det delbetänkande man lade fram om församlingarna ochframtiden förde man ett resonemang, där domkapitlen skulle komma in på ett heltannat sätt än och göra de lokala avvägningarna. Låt oss alltså återkommatill en sakdiskussionnär det föreligger ett utredningsförslag från kyrkokommittén och när det ocksåföreligger ett förslag från regeringen. 15 (); Civilministerns senaste inlägg tycker jag varhoppingivande. Det var mjukt och visade intresse för alternativa lösningar. Till vill jag säga att det var juststorstädernas problem jag var medveten om. Men jag vill inte lösa dem genom attberöva landsbygdsförsamlingarna deras präster. Vi kan väl vara överens om att om behoven ökar kanske detär fler tjänster som behövs i stället. Vad jag efterlyste - som jag kanske kanhysa en förhoppning om att möta gensvar hos civilministern för - var en mindrestel syn på församlingsbegreppet. Vi kanske behöver olika sorters församlingaroch en mindre stel syn, faktiskt, än den som finns i nuvarande utredningsförslag.Jag tycker att är lite grand inne på vad jag kallar förLRF-varianten, att se kyrkan som en företrädare för landsbygdens intressen. Menkyrkan är lika viktig överallt. är den inte minst viktig i destora städer där människor är rotlösa och mycket sämre förankrade iverkligheten och i livet än människorna ute i våra landsbygdsförsamlingar. Men låt oss inte ge städerna vad de behöver pålandsbygdens bekostnad, utan i stället sätta oss ned och försöka utröna hur viskall tillgodose det som är kyrkans uppgift. Vi måste göra klart för oss hur viser på kyrkans uppgift. Det är ändå den primära frågan. Låt oss inte glömmabort att kyrkan inte kan verka, som också sade, om inte kärnan i denär ett fungerande gudstjänstliv. Och det har faktiskt mycket stor betydelse förden arbetsbörda som åläggs prästen i ett pastorat, om det finns fyra kyrkoreller om det finns en. Det betyder mindre om där bor 2 000 eller 3 000människor. Jag ser fram emot den sakliga diskussion vi får i nästaomgång, när det finns ett mer varierat och mer fantasifullt underlag. 16 (): Jag vill bara göra ett par noteringar. För det första tycker jag det finns anledning att inväntadet förslag som utredningen kommer med, innan man går ut och irriterar påfältet, kanske i onödan. För det andra är det angeläget för mig att värna omfolket både på landsbygden och i tätorterna när det gäller kyrkligamöjligheter. För att det skall finnas någon erinran om den förändringsom skett beträffande prästtilldelningen i t, ex, vill jagbara nämna att den ursprungliga tilldelningen var 289 prästtjänster medpastorsadjunkttjänster och liknande. Den siffran är nu uppe i 347 tjänster.Det är alltså en avsevärd förändring som skett , 1 sinrapport till kyrkomötet utgick utredningen från att skulle få behållasina prästtjänster. Jag förstår inte vad menade med att jagvar ute i något slags LRF-diskussion, Jag har arbetat för - och kommer att göradet också i fortsättningen - att vi skall ha en över hela landet fungerandeterritoriellt organiserad folkkyrka, och jag tror att det är så de mångamänniskorna vill se den kyrkliga utvecklingen. Jag skall inte diskutera de utflykter om olika flexibla förändringar, och de kanske inte heller hör hemma iden här debatten. Om man vill bevara den svenska folkkyrkan, skall man nog varalitet försikfig med spekulationer, även om man vill vara flexibel. Överläggningen var härmed avslutad. Om åtgärder för att minska järn vägstrafikens sårbarhetvid strömavbrott 6 § Svar på interpellation 1985/86:101 om åtgärder for attminska järnvägstrafikens sårbarhet vid strömavbrott har, mot bakgrund av att ett tågnatten mot blev kraftigt försenat på grund av strömavbrottpå sträckan , frågat mig; dels om jag ämnar verka för att SJ gör en offentligredovisning av den inträffade incidenten, dels om jag kommer att verka för en förbättrad jour- ochberedskapstjänst inom SJ, en förbättrad service för passagerarna i form av flerkafévagnar och för att underhålls- och säkerhetstillsynen ej eftersatts,särskilt vad avser norra stambanan. Låt mig först konstatera att beskrivning avden inträffade händelsen i huvudsak är riktig. Orsakerna till händelsen ärflera. Hjälpkraftledningen blev nedtyngd av snö- och isbeläggning och pressades mot kontaktledningen med kortslutning som följd. Dettamedförde i sin tur att SJ:s telefonväxel i slogs ut, vilketresulterade i att all telefon- och radioförbindelse bröts. Följden blev ocksåatt fjärrstyrningssystemet för sträckan upphörde attfungera, vilket medförde att hjälplok inte kunde sändas ut innan tågmästarenfått kontakt med trafikledningscentralen. Detta tog på grund av de utslagnakommunikationerna en relativt . Det var alltså en rad olyckligaomständigheter som bidrog till den kraftiga tågförseningen. Det är också mycketovanligt att ett sådant här fel uppstår som reservsystemen intefungerar. Enligt vad jag erfarit arbetar SJ nu på att se över vad somytterligare kan göras för att förbättra driftsäkerheten. Det finns därför ingaskäl att avkräva SJ någon särskild redovisning eller attöverväga några andra åtgärder. - när det gäller behovet av flerkafévagnar vill jag framhålla att det är SJ som har att prioriteravagninsatserna. 18ULLA ORRING (fp); Jag tackar för svaret. Kommunikationsministern bekräftar min beskrivning av vadsom hände julresenärerna med tåg 92 från till annandag jul.Nattåget stannade mitt i skogen på sträckan . Det dröjde sextimmar innan ett diesellok kom från och sköt fram tåget till nästaströmförande del av järnvägen. Ett hundratal passagerare fick sålunda vara medom att deras tåg stannade, att uppvärmningen i och med kabelbrottet Om åtgärder för att mitiska järn vägstrafikens sårbarhetvid strömavbrott upphördeoch att temperaturen i vagnarna sjönk till . Utomhus rådde sträng kyla. Deblev kort sagt utan el, värme och mat och utan tele- och radiokommunikafion -som kommunikationsministern också sagt slogs SJ:s eget telenät, ja, helasignalsystemet, ut. Tågmästaren fick i kyla pulsa fram i snön utefterrälsen för att från närmaste privattelefon meddela SJ-ledningen tågetsposition. "Lokföraren tar dig genom dimma och snöyra",annonserar SJ på varje station numera. Här stämde det dåligt. Detta visar hursårbart SJ-nätet är. Helt otillräckligt synes SJ:s reservsystem vara, i varjefall på den norra stambanan. Och på den punkten har statsrådet enligt mittförmenande inte givit ett tillfredsställande svar. Inte heller övervägerstatsrådet några åtgärder. Det är förvånande. Hur ställer sig statsrådet tillinvesteringar i järnvägssystemet - i dess infrastruktur, när det gällerspårstandard, när det gäller ombyggnad av järnvägslinjer, osv,? SJ håller på att se över vad som ytterligare kan göras föratt förbättra driften, säger statsrådet i svaret, trafikpolitiskabeslut angav ju att invånare och näringsliv skall ges en tillfredsställandetransportförsörjning till lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad. Medanledning av det inträffade vill jag ställa frågan; Är statsrådet beredd attprioritera insatserna för en ökad jour- och beredskapstjänst när det gällernorra stambanan, där de långa avstånden bl. a, innebär att beredskapen nu inteär av samma styrka som i övriga delar av landet? Jag vill också slå fast att ingen skugga skall falla påSJ;segen personal-den gjorde vid det här tillfället vad den kunde. Varför är det så viktigt att vi kan lita på SJ?Driftsäkerheten är självfallet en fråga av största vikt för både trafikanternaoch transportföretaget. En upprustning av eldriftsanläggningarna och enförbättring av banstandarden är en nödvändighet för driftsäkerheten. Ävensignaltekniska ombyggnader och nya mötesplatser behövs. Det är beklagligt ochupprörande att det ser ut att dröja, särskilt när det gäller norra stambanan. Allt detta bidrar till att försvåra kommunikationennorrut. Konsekvensen blir att tåg inte är ett alternativ till flyg, med enuppenbar risk för utglesning för tågtrafiken som följd. Det innebär vidare attvi i norr får hålla till godo med en standard och säkerhet som inte ärlikvärdig den i övriga delar av landet. Därmed frångås, anser jag, riksdagenstrafikpolitiska beslut . Norrlänningarna sätts på undantag! Till sistnågra ord angående serveringsvagnar på Norrlandstågen. Statsrådet svarar att SJ har att prioriteravagninsatserna. Oavsett ansvarsområde - jag ställde interpellationen tillkommunikationsministern som ansvarig även för SJ - är den nakna sanningen attdet inte finns tillräckligt många serveringsvagnar för att man skall kunna gesamma service över hela landet. Följden är att norrlänningarna sätts påundantag igen. Jag upprepar därför min fråga: Anser statsrådet att dettaförhållande är tillfredsställande för de passagerare som har den längstafärdvägen? Eller instämmer statsrådet i en annan SJ-annons, som jagvill citera; "På många tåg finns det kafé- och restaurangvagnar"? -Jag vill tillägga, att detta uppenbarligen inte gäller på de tåg som går allralängst, på de tåg som går norr om , 19 (): Det finns ofta förklaringar fill den här typen av incidenter. Ochkommunikationsministern har i interpellationssvaret gett förklaringar till detinträffade. Jag måste ändå säga att järnvägstrafiken förvånansvärt ofta råkarut för svårigheter, i första hand vid ett besvärligt vinterväder. Somjag ser det är det vikfigt att vi får en bättre driftsäkerhet vad gällerjärnvägstrafiken, inte minst . Därför tycker jag att SJ bör ha etttryck på sig att försöka komma till en bättre tingens ordning på det härområdet. Det är viktigt att järnvägstrafiken blir ett med övrigakommunikationsmedel konkurrenskraftigt transportsystem. Nuvill inte kommunikationsministern vidta några åtgärder i anledning av denframställda interpellationen. Jag hoppas att jag inte därmed skall tolkakommunikationsministern på det sättet att han anser att det är entillfredsställande driftsäkerhet vad gäller järnvägskommunikationerna. Det voreoriktigt att inte försöka förbättra driftsäkerheten - och detta gäller inteminst kommunikationerna i glesbygden, som det var fråga om i interpellationen.Resenärerna upplevde det inträffade som mycket besvärligt. Jagtror att det är väsentligt att kommunikationsministern framöver meduppmärksamhet följer vilka åtgärder SJ avser att vidta just för att åstadkommaen bättre driftsäkerhet, särskilt . Omåtgärder för att minska järn vägstrafikens sårbarhet vid strömavbrott Jag är litet förvånad över att av mitt svar drar slutsatsenatt inga åtgärder skall vidtas. Tvärtom hänvisar jag i svaret till att SJ redanhar börjat vidta åtgärder för att förbättra driftsäkerheten. Man har alltsåinte väntat med det, utan man har satt i gång en översyn. Om den översynenleder till att säkerhetssystemet måste förstärkas på just de här aktuellabandelarna är jag självfallet beredd att diskutera det. MenUlla Orring tar inte endast upp den här händelsen utan över huvud tagetdriftsförhållandena norröver. Det är förvisso ett viktigt ämne, men jag trorinte att man kan ta den här incidenten som utgångspunkt för att bestämma vadman generellt skall göra för att förbättra förhållandena på norra stambanan. Jag skall ge ett exempel på vad jag menar. Enligtuppgift kan den telefonväxel som skall fungera i dessa sammanhang matas frånnågot av fyra olika system, men vid det här tillfället fungerade av olikaanledningar inget av dessa. Detta är alltså en alltför exceptioneJJ händelse,där en rad samverkande faktorer bidrog i olycklig riktning, för att man skallta denna händelse till utgångspunkt för ett generellt synsätt när det gällerdriftsäkerheten på norra stambanan. Om den översyn SJ nu gör skulle leda framtill att man måste vidta olika åtgärder för att förbättra driftsäkerheten såbehöver vi i och för sig inte vara oeniga om detta. 21 (): Kommunikationsministern säger att det rådde extrema förhållanden. Ja,det råder faktiskt litet extrema förhållanden i så där tre fyramånader . Det är kallt och det snöar. Det är inte bra för SJ:strovärdighet och för transportsystemet som sådant att det slås ut så 2 protokoll 1985/86:69 Om åtgärder för att minska järnvägstrafikens sårbarhetvid strömavbrott lätt somskedde den dag vi talar om. Det kan hända att detta var en speciell händelse,men det inträffar också mindre incidenter då och då. Det beror på atttransportnätet är nedslitet och att SJ inte har satsat tillräckligt på enupprustning av transportnätet. Den borgerliga regeringen lovade faktiskt SJ en5-procentig inflations-skyddad ökning av investeringsanslagen . Mensocialdemokraterna har icke fullföljt detta. Den glesbygd som norra stambananskall serva är icke ett prioriterat område. Det är att beklaga att ävensocialdemokraterna nu går på den linjen i stället för att försöka förbättraläget. Detta betyder att utglesningen och utflyttningen från Norrlandslänenkommer att.öka, eftersom kommunikationerna är så viktiga för en levande del avvårt land, vilket dock skall vara, där man skall transportera bådemänniskor och materiel. Jag beklagar att SJ:s ekonomiska villkor inteöverensstämmer med de krav som vi konsumenter och resenärer ställer på . Jag vill sluta med att citera en annan av SJ:s annonser,nämligen "Hellre avspänd än fastspänd". Men jag måste säga att jaginte kan känna mig avspänd på tåget om jag inte vet att jag kommer fram. 22RUNE (); Jag hade inte tänkt lägga mig i den härdebatten, men jag blir litet upprörd när jag hör interpellanter ställa frågorpå en basis som framstår som en viss okunnighet. Jag vill framhålla, , att det svenskajärnvägsnätet är ett av allra främsta, allra effektivaste och allrabästa. Vi har över 1 järnväg i . Den incident som nutar upp hör till undantagen. Vädrets makter rår ingen på! påståratt SJ:s investeringsramar är för snäva. Jag vill påpeka att SJ i årets budgetfår investeringsmedel på över 2,3 miljarder, vilket gör att statens järnvägarär ett av mest investeringsintensiva företag. Kommunikationsdepartementetär värt en eloge för att man har lyckats nå denna höga investeringsnivå inomstatens järnvägar, där man framför allt har inriktat sig på säkerhetssystemet. När det gäller investeringar i rullande materiel har SJfått den summa som man begärt. För inte in restaurangvagnar i ett resonemang omsäkerheten på järnvägar! Det som jag tycker är posifivt är att sägeratt ingen skugga skall falla på SJ:s personal. Det håller jag med om. SJ;spersonal har mer och mer lärt sig att jobba för att göraSJ till ett företag som är kundvänligt, marknadsvänligt och effektivt. När man ställer frågor i bör man hafaktaunderlag till vad man säger. Det går inte att komma och kritisera för enenstaka händelse, för något som har inträffat en gång på ett flertal år. Tänkhur många vagnkilometer SJ har kört utan att det hänt någonfing! Man behöverinte vara orolig när man åker tåg med SJ. 23Kommunikationsminister : Herr talman! SJ:s investeringsramarhar här redan kommenterats. Det är visserligen SJ självt som inom ramen för demedel man får sig tilldelade skall göra sådana prioriteringar. Men såvitt jagvet har man prioriterat kapacitetsutbyggnaden på norra stambanan. a. elkraftsanläggningarna. Med anledning av beskrivning avsituationen norröver vill jag säga att alla vet väl att det där uppe ärspeciellt kallt och speciellt mycket snö . Just därför tycker jag attdet i och för sig är ett ganska gott generellt betyg åt säkerhetssystemet attdet är så otroligt sällan som sådana här händelser inträffar. Om åtgärder för att minska järnvägstrafikens sårbarhetvid strömavbrott 24 (); försöker här blanda äpplen ochpäron, och han anklagar mig för att vara okunnig. Jag är inte trafikexpert, menjag är konsument när det gäller järnvägen. Vad jag talar om är norra stambanan,de incidenter som inträffar där och de satsningar som görs där. Jag vill påståatt dessa satsningar inte är av den kvalitet och den kvantitet som erfordrasmed tanke på den långa sträckningen och de långa avstånden. Såvitt jag kan se kommer satsningarna även i årets budgetnär det gäller investeringar i järnvägens infrastruktur att vara mycketblygsamma, om inte lägre än föregående år. Jag hävdar fortfarande att om SJ ochnorra stambanan skall kunna hävda sig i konkurrens med andra trafikföretag, såmåste det ske en ordentlig upprustning. Det har inte skett, och jag är rädd attdetta kommer att leda till onödiga incidenter, onödiga dröjsmål och sämreservice. Den andra frågan som jag tog uppavsåg kafévagnarna. När det gäller dagtågen från över kopplasserveringsvagnen bort i , Enligt de källor jag har lyssnat till finnsdet inte fler serveringsvagnar att sätta in. Det råder brist på vagnkapacitet.Jag tycker inte att det kan vara förmätet av mig att här i redovisadetta. 25RUNE (); Jag skall inte ta upp någon debatt med UllaOrring i det här skedet. Vi återkommer till järnvägspolitiken längre fram ivår. Men jag vill säga att om man är konsument, så bör manockså kunna framhålla det som är positivt, inte bara det som är negafivt. Omdet inträffar en incident , så bör inte den vara huvudargumenteti en kritik mot det objekt i fråga om vilket man är konsument. När det gäller investeringsmedlen vill jag bara rekommenderaUlla Orring att läsa vad som står i budgetpropositionen. Där ges det svarbeträffande de medel som SJ har fått. Jag håller med om att det finns vissaflaskhalsar i , Vi måste bygga ut omformarstationerosv,, men dettaarbete är på gång. Det finns ingen anledning, , att rikta kritik motvare sig departementet eller SJ som företag för att man missköter trafiken iNorrland. vice talmannen anmälde attUlla Orring anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt tillytterligare inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. Om utflyttningen från skogslänen 7 § Svar på interpellation 1985/86:102 om utflyttningenfrån skogslänen