prot · G90949 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag brukade försöka lugna företrädare för näringslivet, somi förebyggande syfte höjde sina priser snabbt och kraftigt, med attfinansministern föregående sommar på tal om möjligheterna av ett nytt prisstoppförklarat att han ju inte kunde hoppa ut och in som göken i uret. Tillyttermera visso sade vid Nationalekonomiska föreningensförhandlingar så sent som att "prisstopp vid det här lagetlurar väldigt få" och att metoden var verkningslös för att bekämpainflation. Ändå kom alltså litet senare ett beslut om ett nyttallmänt prisstopp. Jag läser i tidningarna uttalanden av vårt nyastatsråd . Å. , som ansvarar för dessa frågor, att haninte räknar med att använda prisstoppsvapnet . Men mot bakgrund avtidigare erfarenheter, vad är egentligen sådana uttalanden värda? Och, framförallt, hur tror regeringen och dess företrädare här i att det beslutsom nu drivs igenom uppfattas ute bland dem som åtminstone för tillfället ärnågot så när fria att själva sätta sina priser? Enligt min uppfattning blir beslutet direktinflationsdrivande. Det blir en signal till företagen att se om sitt husoch om möjligt höja sina priser och mer än de av rent marknadsmässigaskäl annars skulle ha gjort. Prot, 1985/86:49 Finansminister talar ofta om att det är viktigt attbryta inflationsförväntningar, I det syftet ställer han upp ambitiösainflationsmål, som han sedan aldrig förmår infria. En starkt bidragande orsaktill regeringens misslyckande i kampen mot inflationen är att man inte övergettprisregleringsvapnet. När socialdemokraterna återkom till regeringsmakten varinflationstakten i , Det var betydligt lägre än vad som gälldegenomsnittligt inom EG och hos våra nordiska grannländer, blirprisstegringstakten jämfört med föregående år , Vi ligger alltsåpå en i stort sett oförändrad inflationstakt, medan den har sjunkit kraftigt iandra länder. Inom EG är den nu , och i vårt främstakonkurrentland ligger den , Även i våra nordiska grannländer har utvecklingen varitbetydligt mera positiv än här i , Den danska prisstegringen väntas nästaår stanna vid , I har den konservativt ledda regeringens envisa vägranatt utnyttja prisregleringar skapat tilltro till dess bestämdavilja att bekämpa inflationen, och trots den prisdrivande verkan som oljeintäkternahar, är prisstegringstakten nu långsammare där än här. Om regeringen verkligen hade menat allvar medsin uttalade ambition att få ned inflationen till i nivå med vad som gäller iandra länder, skulle den nu ha avbrutit den automatiska förlängningenav prisregleringslagens tillämpning. Sä tycks inte bli fallet. Det beslut somden socialistiska riksdagsmajoriteten nu står i begrepp att fatta innebär fördet första uppenbart missbruk av en beredskapslagstiftning, för det andra ett isak onödigt ingrepp med ett enda tänkbart syfte, nämligen att undandra beslutom prisreglering politisk debatt i , och för det tredje en heltfelaktig signal till den marknad där prisbildningen sker. Det kan vi moderaterinte stödja. Med det anförda yrkar jag, herr talman, bifall till denborgerliga reservationen till finansutskottets betänkande nr 2, AnL 28ANNE (): I detta betänkande föreslår den socialistiskamajoriteten en förlängd tillämpning av lagen om prisreglering i ytterligare ettår. Detta anser vi i vara både onödigt och felaktigt. Onödigtdärför att prisregleringslagen inte behöver vara i tillämpning för attregeringen skall kunna införa prisstopp, om man så skulle vilja. Felaktigtdärför att all erfarenhet från verkligheten, liksom från teoretiska studier,visar att prisregleringar inte leder till lägre priser, utan tvärtom harskadliga verkningar på ekonomin. Som vi har framfört i reservationen - vilket också LarsTobisson har påpekat - kan regeringen tillgripa allmänt prisstopp utan attprisregleringslagen sätts i tillämpning. Det enda som krävs för ett sådantbeslut är att det underställs för godkännande inom en månad. Vadregeringen med sitt förslag vill ha är alltså helt fria händer att utan någondebatt eller några ställningstaganden i få ett slags fullmakt attinföra vilka typer av prisregleringar som helst. Detta vill vi i folkpartietinte medverka till. Utskottsmajoriteten argumenterar dessutom ologiskt försitt förslag. Å ena sidan säger man att förslaget om förlängning avprisregleringslagen inte motiverasav att det skulle vara aktuellt att införa någon form avprisreglering. Å andra sidan säger man, några stycken längre ned i betänkandet,att statens pris- och kartellnämnd i sin prisövervakning skall kunna"aktuahsera frågan om direkta ingripanden" och att sådana uttalanden"får större tyngd om prisregleringslagen är i tillämpning". Detta kaninte uppfattas som något annat än ett hot om att prisregleringsåtgärder skallvidtas. 1 själva verket är nog det senare det sannolika. Under denförra mandatperioden gällde prisreglerande åtgärder i större eller mindreutsträckning , dvs. och mer än entredjedel av hela perioden. Utskottsmajoriteten vill tydligen skjuta över ansvaret förprisregleringarna på statens pris- och kartellnämnd. Jag tror också att hotetom ingrepp kommer att fungera, som också påpekade, som en signaltill företagen att försöka höja sina priser , och kanske mer än demarknadsmässiga skälen skulle ha motiverat, just för att gardera sig mot ettkommande prisstopp. Därigenom verkar alltså majoritetens förslag direktinflationsdrivande och prishöjande. Utskottsmajoriteten säger själv att "ett långvarigtprisstopp med stor sannolikhet bidrar till ett mindre effektivt utnyttjande avvåra produktionsresurser". Icke desto mindre har regeringen själv, somjag nämnde, av den gångna treårsperiodentillämpat prisstopp eller andra prisregleringsåtgärder. är det i och för sigglädjande att utskottsmajoriteten på detta sätt erkänner att den förda politikenhar varit felaktig och lett till ineffektivitet. Men den naturliga slutsatsenav ett sådant erkännande vore naturligtvis att avstå från att återigen föreslåen fortsatt förlängning av de effektivitetsförstörande regleringsåtgärderna. Den nye pris- och löneministern har i och för sigförklarat att det inte är aktuellt alt införa prisstopp , mentyvärr har sådana uttalanden mycket liten trovärdighet. I den debatt som fördeshär i kammaren , i samband med prisregleringslagens förlängning, sadet. ex. utskottets dåvarande talesman; "I en marknadsekonomi är det iförsta hand andra medel - framför allt den generella makropolitiken ochstabiliseringspolitiken - som måste bära det tunga ansvaret." Han tilladeockså; "Vi kommer inte att göra oss skyldiga till något överdrivet bruk avdenna lag." Jag förstår att utskottets majoritet har valt enannan talesman, för ungefär efter detta uttalande infördes återigenallmänt prisstopp. Detta varade , från till den19 oktober . Regeringens faktiska handlade visar alltså att regleringar ialltför hög grad tillgrips när den ekonomiska politiken i övrigt misslyckas. Jag vill också, herr talman, ta upp en annan aspekt påprisregleringen som tydligt visar på de negativa verkningarna. Enligt de flesta bedömningar måste den framtidasysselsättningsökningen komma inom tjänstesektorn och framför allt inom denprivata tjänstesektorn. Men företagen inom denna sektor drabbas ovanligt hårtjust av prisstopp och prisregleringar. De har nämligen oftast en högrelöneandel i sina kostnader därför att de har förhållandevis många anställda.Prisstopp medför att de inte kan kompensera sig för de faktiska höjdalönekostnader- na.Resultatet blir i stället att vinsterna äts upp, i vissa fall mycket snabbt.Effekten av detta blir att expansionslusten och investeringsförmågan minskar. De s. k. förhandlingar som förs mellan statens pris- ochkartellnämnd och de enskilda företagen eller företrädare för dessa är särskiltbesvärande för tjänsteföretagen. Sådana förhandlingar är i och för sigbesvärande för alla företag, och jag vill rekommendera läsning avprisregleringskommitténs betänkande. 8 och 9 innehållersynnerligen avskräckande exempel pä detta system med överläggningar,administration, krångel och brevväxling om dispenser mellan företagen och denövervakande myndigheten. Var och en borde kunna inse att ett sådant system ochen sådan förhandlingsekonomi inte skapar någon vilja till expansion utan istället är utomordentligt resurskrävande och alltså stjäl både tid och energifrån den egentliga produktionen. För tjänsteföretagen är en sådan förhandlingsekonomisärskilt besvärande, eftersom de bildar en mycket mer heterogen grupp änindustriföretagen. Tjänsteföretagen är sinsemellan mycket olika och enöverenskommelse mellan en branschorganisation och SPK om en viss genomsnittligtillåten prishöjning kan för vissa företag vara onödigt stor och för andraföretag vara helt otillräcklig. Detta beror i mycket stor utsträckning påskillnader mellan de individuella företagen och det skapar extra krångligainslag, dispensförfaranden och liknande mellan företagen och SPK. Slutsatsen av detta är att prisregleringar drabbar extrahårt just den sektor som måste svara för den kommande tillväxten ochminskningen av arbetslösheten. Vi i anser att man i stället börstimulera tillväxten i den privata tjänstesektorn. Ett litet men viktigt bidragtill detta ges om man avskaffar prisregleringslagen. Jag villmed detta, herr talman, yrka bifall till reservationen. AnL 29LISBET CALNER (s); betänkande nr 2 medanledning av proposition 21 behandlar tillämpningen av den allmänna prisregleringslagen.Det kanske finns anledning att påpeka det efter de långa och engageradeanföranden som har hållits om den ekonomiska politiken.Moderaterna, och har fogat en gemensam reservation vidbetänkandet. Utskottets majoritet tillstyrker att godkänneratt regeringen förordnar om fortsatt tillämpning av 2-4, 6, 8 och 9 §§ allmännaprisregleringslagen t.o.m. . Reservationen börjar med att konstatera att det i propositioneninte motiveras varför lagen skall sättas i tillämpning. Som om inte det skulleövertyga upprepar man detta i två meningar till. Om för att övertyga sig själveller någon annan förtäljer inte historien. Utskottsmajoriteten tillstyrker, som jag sade, en fortsatttillämpning av ifrågavarande lag. Vi anser att det i rådande ekonomiska läge ärnödvändigt att staten har en hög beredskap för att kunna ingripa om pris- ochkostnadsutvecklingen inte häller sig inom de samhällsekonomiska ramarna. Regeringensekonomiska politik syftar bl.a. till att nedbringa inflations- takten.Den förda politiken har varit framgångsrik, och prisökningstakten iSverige har kunnat dämpas. Ni har också skrivit i era motioner att det är pådet viset. Men för att ytterligare kunna minska inflationstakten krävs fortsattvaksamhet och handlingsberedskap. Naturligtvis delar utskottet denuppfattningen, som också framförs i era motioner, att en ensidig användning avprisregleringar ingalunda ensam kan hejda en inflationsutveckling. Men ikombination med andra stabiliseringspolitiska medel kan prisreglering i vissasituationer visa sig vara både en nödvändig och en effektiv åtgärd. Det är en beredskapslag, ja. Jag vill påstå att herrTobisson gör sig skyldig till en inkonsekvens när han säger att här ger manregeringen fria händer, och det kommer att bli ett uppenbart missbruk. Men herrTobisson började sitt anförande med att tala om att detta är en lag som man barakan använda i vissa speciella situationer. Han frågade t. o. m. om det var enspeciell kris på gång här i . Det är alltså en beredskapslag, och det innebär att denendast får tillämpas i vissa särskilt angivna lägen. Det handlar således om attha förtroende för regeringens omdöme och den ekonomiska politik som förs, ochdet har vi socialdemokrater i utskottet. Detta, och , är som jag ser detflera motiveringar för att vi skall förlänga tillämpningen av den här lagen.Den 12 november 1981 lade finansutskottet också fram ett betänkande om enförlängning av prisregleringslagen. Den gången var det ett enigt utskott - sånär som på ett särskilt yttrande - som tillstyrkte förlängningen. Denminnesgode kommer ihåg att vi då hade en borgerlig regering. Motivet förförlängningen var enligt betänkandet: "Det bör ankomma på regeringen attinom ramen för den ekonomiska politiken bedöma om och i vilken utsträckningprisreglerande åtgärder bör användas . har möjlighet att uttalasin mening om tillämpningen i samband med att vid återkommandetillfällen tar ställning till riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken." Det var en bra motivering då, och för oss socialdemokratersom vill föra en konsekvent politik duger den motiveringen också. Jag yrkar med det anförda bifall tillutskottets hemställan och avslag på reservationen. AnL 30 LARSTOBISSON (m); började sitt anförande med attsäga att vi nu diskuterar tillämpningen av allmänna prisregleringslagen. Nej,det gör vi inte. Vad vi gör är att vi diskuterar om den skall sättas itillämpning. Jag har avsiktligt avstått från att ta upp de skadliga effektersom prisreglerande åtgärder får, för vi står inte inför något beslut om dettajust . Vad vi skall fatta beslut om är huruvida det föreligger krigshot ellerrisk för allvarlig prisstegring som föranleder att vi sätter lagen itillämpning - och det tycks anse. När det gäller argumentationen talade rentallmänt om att här behövs handlingsberedskap. Det är nu inte det argument somutskottsmajoriteten har anfört, trots att det fanns med i regeringensproposition. Det är alldeles klart att det i betänkandet finns två argument föratt man nu - i förväg ochutan att man vill medge att det finns risk för allvarlig prisstegring -sätterlagen i tillämpning. Det ena är att det skulle underlätta för regeringen attskapa stabila förutsättningar och öka tilltron till den ekonomiska politiken.Jag frågade i mitt anförande, och jag frågar en gång till: På vad sätt skulledet målet främjas av att man vidtar en åtgärd som är helt onödig med hänsyntill regeringens handlingsmöjligheter? De är precis likadana oavsett vadregeringen nu beslutar. Det andra argumentet som anförs är att SPK ävenfortsättningsvis kan aktualisera frågan om direkta ingripanden och attuttalanden från SPK får större tyngd om prisregleringslagen är tillämplig.' Imitt förra anförande frågade jag - och jag frågar igen - på vilket sätt tyngdenblir större av att regeringen i förväg har försäkrat sig om att den harrättigheter som den ju ändå har. Om regeringen inte har skaffat sig dessarättigheter i förväg, får de begära dem i efterhand. Med denmajoritetsställning som finns här i torde man också få dem. Jag ser alltså inget annat skäl för detta uppträdande änatt man vill få fria händer och, om den pinsamma situationen skulle uppkommaatt priserna skenar i väg, kunna införa ett allmänt prisstopp utan att här iriksdagen redovisa skälen till det, trots att man själv inte tror på åtgärden.Jag tycker det här är ett mycket tunt argument. Den åtgärd som skall vidtashar den stora nackdelen att man faktiskt frammanar inflationskrafter i vårekonomi. Alldeles i onödan sänder vi nu en signal till marknaden omatt det snart kan bli aktuellt med prisstopp igen. Jag kan inte förstå varförman vidtar denna åtgärd, om det inte är så att man i bakfickan har planer påett insättande av prisreglerande åtgärder och vill bädda för dem utan någon politisktrasslighet. Bedyranden om motsatsen, som statsrådet . Å. har ägnatsig åt och som det fanns ett återsken av i inlägg, är ingetvärda. Det är ingen som tror på dem efter vad vi har upplevt under senare år.Gång på gång har finansminister , sedan han väl upphävt ettprisstopp, sagt att det inte går att göra samma sak igen. Sådana uttalanden ärinte trovärdiga och har ingen verkan. därefter har det på nytt blivit ettallmänt prisstopp. Jag håller med finansministern om att kamp mot inflationentill stor del är en fråga om att ändra på förväntningarna. Det är inte märkligtefter vad vi har upplevt . Det finns ingroddainflationsförväntningar i den svenska ekonomin. När det gäller att besegra ochknäcka dessa förväntningar tror jag att tekniken att ställa upp mål förinflationen är förbrukad. Inflationen blir dubbelt så hög eller ännu högrejämfört med inflationen i det uppställda målet. Den tekniken har aldrig haft engod verkningskraft, och går det inte längre att använda den. Det förefallersom om regeringen inte har för avsikt att ange ett sådant mål för nästa år.Redan från början skulle det framgå att det inte håller. Därför gäller det att hitta pä något annat. I mitttidigare anförande påpekade jag att man i vårt grannland haranvänt sig av återkommande prisstoppsåtgärder. Man har haft en snabbprisstegringstakt, som i fall är litet mer begriplig än vår. I hurman den impuls som oljeintäkterna ger. Regeringen har emellertid vägrat attröra vid prisregleringsvapnet. Man har sagt att det aldrig blir aktuellt. harregeringen vunnit tilltro till detta uttalande. Därmed har också inflationstakteni den norska ekonomin börjat sjunka. Varför skall det vara sa omöjligt för ossi att avstå från en meningslös åtgärd, om detta avståndstagande hardet positiva med sig att det bidrar till att knäcka inflationsförväntningarnai svensk ekonomi? Det är min sista fråga, men jag är särskilt intresserad avatt få höra hur man har tänkt när man har skrivit in de två motiven ifinansutskottets majoritetstext för att sätta prisregleringslagen itillämpning. AnL 31 (); läste ur ett betänkande frånfinansutskottet av . Det är sant att vi har haftprisregleringar. Låt mig tillägga att det i början av den borgerliga regeringsperiodentillsattes en prisregleringskommitté som utförde ett mycket stortutredningsarbete och som därefter - ungefär somLisbet Calner nämnde - avgav ett betänkande. Vi har i vår reservation citerat kommitténs slutsats,nämligen att prisregleringar icke bör användas. Jag vill också påminna om att mycket väsentligaavregleringsåtgärder inom prisregleringen genomfördes på förslag avfolkpartiets handelsminister . Vi har från sida sedundess tagit fasta på kommitténs förslag och de erfarenheter som man kan göra avverkligheten och dragit slutsatsen att prisregleringarna inte är ett lämpligtoch användbart medel i kampen mot inflationen. Det är bara att beklaga attsocialdemokrar terna inte har dragit den slutsatsen. sade att inflationen i nu är lägreän på . Detta är sant. Hon sade också att det beror på regeringensekonomiska politik. Detta är emellertid inte sant. Att inflationen dämpats i beror nästan enbart påvad som har hänt utanför gränser - den sjunkande dollarkursen, desjunkande råvarupriserna och speciellt de sjunkande oljepriserna. Jag vill citera , där detskrivs följande: "Som framgår av tabell 5:9 kan den avtagandeökningstakten återföras på lägre höjningar av de internationellt bestämdapriserna." De inhemska bidragen, den hemmagjorda inflationen, minskarinte alls, snarare tvärtom. Man kan jämföra t, ex, med , Då var det inhemskabidraget till konsumentprisernas uppgång , närmare bestämt 4,2procentenheter, medan förutser att det kommeratt bli . Det är alltså inte någon minskning i denhemmaproducerade inflationstakten. Regeringens s. k,inflationsdämpande politik har med andra ord inte lyckats utan misslyckats,detta trots eller kanske på grund av den intensiva och upprepade användningenav prisregleringar. AnL 32LISBET CALNER (s); Såväl som anser attdet är helt onödigt med en förlängning av prisregleringslagen, och jag anseratt det är helt onödigt att ta kammarens tid i anspråk för att övertyga dem om 3 protokoll 1985/86:49 förträffligheteni vad som föreslås i propositionen. Det får anstå till den ekonomisk-politiskadebatten. Än en gång bifall till utskottets hemställan och avslag påreservationen! AnL 33 (); inledde sitt korta inlägg medatt säga att både och jag anser det helt onödigt med förlängning avprisregleringslagen. Jag är inte ute efter att märka ord, men jag måsteframhålla att vi inte behöver förlänga prisregleringslagen. Den gäller ievärdlig tid till dess att beslutar något annat. Vad vi nu diskuterar är om vi skall förlänga dentillämpning som man har beslutat om vad beträffar denna beredskapslagstiftning.Det är detta vi hävdar är onödigt, och det går inte att bestrida. Jag ställde ett par frågor till . Jag frågadenärmare bestämt om de två motiv som anförs i majoritetstexten för att nuförlänga prisregleringslagens tillämpning. Jag fick inget svar på detta. Detär ingenting som vi skall diskutera i någon allmänekonomisk debatt, för nugäller det ett ställningstagande som egentligen inte har med ekonomi utan medpsykologi att göra, huruvida det är rätt att i förväg varsla om att man kantillgripa prisstoppsåtgärder . Jag får alltså inget svar. Orsaken är att det finns ingetvettigt svar. Men jag kan vända på min fråga och be ta ställningtill den i stället. Är det inte riktigt att enda skälet till att nu i förtidbesluta om en förlängning av prisregleringslagens tillämpning är att man villundvika att ett eventuellt - jag är beredd att medge det - kommande beslut omprisstopp behöver åtföljas av en politisk debatt här i ? Detta är detenda skäl jag kan finna, och frånvaron av argumentation, benägenheten att sägaatt det där får vi diskutera någon annan gång i större sammanhang, leder migtill slutsatsen att inser att detta är det enda tänkbara skäl mankan anföra, men det är ju litet förargligt att nu behöva medge det. Jag ser fram emot ett svar på den frågan, men jag skulledärtill vilja foga några synpunkter som gäller hanteringen av det här ärendet.Lisbet Calner grep , och jag var också inne på det i mitt anförande.Det har varit prisstopp eller någon form av prisreglering i kraft, ochfrågan om förlängning har inte varit mycket att diskutera, för då har det varitnaturligt att fatta ett sådant beslut; annars hade regeringen måst komma enmånad senare och begära tillstånd. Det hela skedde då med en viss automatik.Men har vi varit i en situation där man har kunnat säga att nubehöver inte prisregleringslagen vara i tillämpning. Vi moderater var ensamma om att ta upp den här debatten1982 och, tror jag, även påföljande år. Sedan har övriga partier på denborgerliga sidan insett att så här ligger det till och förstått - därtillsäkert förhjälpta av prisregleringskommitténs betänkande - att det över huvudtaget är farligt med hänsyn till den ekonomiska utvecklingen ochinflationsriskerna att röra för mycket vid de här frågorna. Därför har vi nu engemensam reservation. När frågan har diskuterats har jagde gånger jag har varit med varje gång mött nya talesmän för majoriteten ifinansutskottet. Jag tror att orsaken till att man växlar är att man inser attdetta är en omöjlig fråga attdebattera, men man har ändå bestämt sig för att man skall verkställa denna hjälpåtgärdåt regeringen, och så skickas det upp nya talesmän gång efter annan. Låt mig nuuttala den förhoppningen att så många i utskottet har varit med om den härobehagligheten att ni i alla fall kan sända det budskapet tillregeringen; Det är väl ingen idé att vidta den här onödiga åtgärden, för detblir en så obehaglig diskussion. Vi har ju inga argument att komma med, ochtill slut blir vi kanske tvungna att medge att kvar finns bara svepskäl, att vigör detta för att ni skall slippa ta en debatt om saken, om det skulle behövabli ett prisstopp . Jag uttalar alltså denna förhoppning. Jag begär inte attLisbet Calner skall svara på den, men gärna på mina tidigare frågor. AnL 34ANNE (); valde att inte egentligen säganågonting i sak, vilket jag tycker är beklagligt. Prisregleringar är nämligenen ganska allvariig sak för den del av näringslivet som blir utsatt för dessaregleringsingripanden. Det skulle därför ha varit värdefullt att få veta vilkenavsikt utskottsmajoritetens företrädare har med den här föreslagnaförlängningen av lagen. Om man läser i betänkandet finner man detta år ettargument som inte har förts fram tidigare, nämligen att möjligheter atttillgripa prisreglerande åtgärder skall "öka tilltron till den ekonomiskapolitiken". Jag tror att var inne på detta också. Vi anser ifolkpartiet att prisreglerande ingrepp har precis den motsatta effekten,nämligen att öka misstron mot regeringens ekonomiska politik.