prot · G90961 · 1985-12-31 00:00:00 — Det är inte det enskilda ärendet i och för sig vi talarom, utan det gäller principen att kommunerna inte skall använda skattemedel,bidrag och lån från staten som riskpengar vid uppbyggnad av bolag på det härsättet. Jag vill fråga civilministern om han delar den uppfattningsom LO:s ordförande gett till känna, när han säger att den offentligasektorn har växt färdigt. Eller är det så att civilministern menar att det härinte är så 4 protokoll 1985/86:60-63 Prot,1985/86:61 Omförbättrad insyn i kommunala stiftelser och bolag allvarligt att man behöver ta tag i saken låt mig sägadirekt på störten utan att man gärna kan vänta och se hur det hela utvecklas?Det ligger litet grand av detta i civilministerns svar, eftersom han intedistinkt säger att det här är ett övertramp. Men de facto är det ett övertrampmed tanke pä aiidan i de kommunala lagarna, säger att stiftelsen, det är inte kommunen.Jag undrar vad bostadsstiftelser är om inte kommunen, eftersom det är kommunensom äger dem tiH , Sedan nämner att det skulle vara 38 sakfel iden här vita boken. Om det finns några fel där eller inte skall jag inte hanågon mening om, för så mycket har jag inte kunnat granska den. Men när LeifMarklund menar att företagare lämnar organisationerna på grund av detta, såvill jag säga att informationen från den här företagsorganisationen kanskekunde ha varit litet bättre-det vill jag gärna hålla rned om. Det är dock detenda skälet till att en företagare har sagt att han stiger av. Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare inlägg. AnL 25 (): Till vill jag först säga atteftersom jag tydligen inte svarade på hans fråga varför jag hade skrivit"manipulera" i rnin interpellation, skall jag nu tala om vad jagmenar med det. Genom att detta företag införde röstsvaga B-aktier är effekten att kommunen äger 19,5 miljoner av företagets aktiekapital på 49 milj. kr.men har av rösterna. Kommunen har alltså ingen möjlighet att påverkautvecklingen i bolaget trots att den äger så mycket aktier. Det är skälet tillatt jag menar att man frånhänder sig beslutanderätt genom att införa svagaB-aktier. Till civilministern vill jag säga att för rättssäkerhetenoch inte minst för politikernas trovärdighet är det särskilt angeläget attsnabbt få en lättillgänglig och klar lagstiftning beträffande den kommunalakompetensen. Jag har tidigare inte talat om kommunalrådet , som LeifMarklund hänvisade till, men jag vill göra det . 1 , som är utgiven av , framgår det att kommunalrådetAnders i den 11 september 1985-alltsånågra dagar före valet - skulle ha sagt; "Med det kommunalainvestmentbolaget skall vi bygga ny sysselsättning i ." övergick Tetron i privat ägo, så detär inte sant när kommunalrådet i intervjun säger att Tetron ärett kommunalt investmentbolag. Kommunalrådet är styrelseordförande i ,så han var väl medveten om det verkliga förhållandet. , alltsådirekt efter valet, tillkännagavs det verkliga förhållandet. Detta tar jag som exempel på att kommunalpolitiker kanfrestas att dölja ett förhållande därför att man vet att man överskridit dengällande kommunala kompetensen. Jag tror t. o. m. att vissa kommuners ledningkan handla oriktigt när det gäller den kommunala kompetensen beroende på renokunnighet. Kommunernas storlek varierar avsevärt i landet. En del kommuner ärstora och ekonomiskt starka och har råd att anställa egna jurister -eller egen jurist. Andra är små och ekonomiskt svaga och har inte råd att haden kompetensen. Eftersom kommunerna har mycket stor självständighet,och eftersom det är viktigt att kommunerna visar att de är vuxna denna uppgift,är det angeläget att kommunerna håller sig till de uppdragna riktlinjerna försin verksamhet. Av det skälet tycker jag att det också vore angeläget attcivilministern lät någon av utredningarna beakta att kommunledningarna på ettmycket påtagligt sätt skulle behöva bli informerade om kommunallagens regler. Avslutningsvis vill jag bara säga att jag har tagit Piteåkommun som ett exempel för att få till stånd en diskussion kring den kommunalakompetensen, och det angav jag från början. Om barntillsynen för dagbarnvårdares barn AnL 26 Civilminister ; har tydligen litet svårt attförstå att vi inte här i kan föra en diskussion om enskilda fall.Däremot har jag klart sagt att man naturligtvis inte kan använda statligapengar, som är avsedda för speciella ändamål, till andra ändamål än vadriksdagen har angivit. Det är självfallet att det är på det sättet. Låt mig också säga att man inte kan blanda ihop tillväxteni den offentliga sektorn och frågan om den kommunala självstyrelsen. Denkommunala självstyrelsen kan vara bra eller dålig oavsett volymen på denoffentliga sektorn. Men har samma uppfattning som regeringen - ochriksdagen har för övrigt beslutat om detta - när det gäller den offentligasektorns tillväxt. Den var betydligt större förut, . har riksdagensatt ett mål på enbart . Överläggningen var härmed avslutad. 5 §Svar på interpellation 1985/86:67 om barntillsynen för dagbarnvårdares barn . har frågat mig om jag är bereddatt vidta sådana åtgärder att dagbarnvårdarna kan räkna med barntillsyn påsamma villkor som övriga förvärvsarbetande. Dagbarnvårdares barn skall i likhet med alla andra barnanvisas plats i förskola fr. o. m. höstterminen det år då de fyller . Barn med behov av särskilt stöd i sin utveckling skallvidare anvisas plats i t. ex. daghem med stöd av 15 § socialtjänstlagen(1980:620) redan . har därutöver lagt fast principerna förhur alla barn skall ha rätt att delta i en organiseradförskoleverksamhet. Denna rätt skall gälla oavsett om föräldrarnaförvärvsarbetar eller inte. För barn i åldern halvt till fyra åromfattar rätten deltagande i en öppen förskoleverksamhet tillsammans medbarnets vårdare. skall barnet ha rätt att delta i s. k.deltidsgruppverksamhet. Om barntillsynenför dagbarnvårdares barn Med hänsyn till de nu gällande reglerna och riksdagensnämnda beslut anser jag att dagbarnvårdares barns behov av att få delta iorganiserad förskoleverksamhet jämställs med andra barns. att dagbarnvårdarna inte kan få del av barnomsorgen är därförfelaktigt. Familjedaghemssystemet bygger på förutsättningen att en avkommunen anställd dagbarnvårdare i det egna hemmet tar emot och vårdar andraföräldrars barn. Det förutsätts vidare att dagbarnvårdaren svarar föromsorgen om eventuella egna barn. Detta förhållande försöker i sininterpellation framställa som en diskriminering av dagbarnvårdarna påarbetsmarknaden. Själv vill jag beteckna detta förhållande som en unik förmånför just dagbarnvårdarkåren, att kunna förena förvärvsarbete med vård av egnabarn. Få andra grupper i samhället torde ha motsvarande möjligheter. Min självklara principiella inställning i allmänhet är attmän och kvinnor skall ha samma rättigheter och möjligheter att förvärvsarbeta.Det förutsätter att samhället erbjuder familjen en trygg barnomsorg. Barnen behöver för sin egen skull få del av en pedagogisktorganiserad förskoleverksamhet. Det förutsätter att tillgång finns till öppnaförskolor, deltidsförskolor, daghem och alternativa daghemsformer. Riksdagenhar beslutat om att alla barn från ett och skall harätt till sådan verksamhet , AnL 28 ALFSVENSSON (c); Jag ber att få tacka statsrådet för svaret, I enpassus i statsrådets svar står; "Minsjälvklara principiella inställning är att män och kvinnor skall ha sammarättigheter och möjligheteratt förvärvsarbeta," Jag har inte - och jagundrar vem som skulle ha det - något att invända rnot en sådan principiell ochsjälvklar inställning. Statsrådet hävdar emellertid: "Det förutsätter attsamhället erbjuder familjen en trygg barnomsorg." Det påståendet är naturligtvis direkt felaktigt. En tryggbarnomsorg kan förvisso ordnas och arrangeras utan att det är samhället som gördet. Just påståendet att det är samhället som ensamt kan bestå en god och tryggbarnomsorg genomsyrar statsrådets hela svar, och detta tycker jag ar rentbeklämmande. Låt mig få travestera statsrådets påstående om denprincipiella inställningen; Min självklara principiella inställning ar att mänoch kvinnor skall ha samma rättigheter och möjligheter att vårda och fostrasina egna barn och att för sina barn välja den omsorgsform som de anser varabäst för barnet. Detta förutsätter att samhället erbjuder familjen reellaekonomiska möjligheter oavsett vilken omsorgsform man väljer. Statsrådet ser alldeles uppenbart barnomsorgenenbart ur förvärvsarbetandets synvinkel. Det är i och för sig inte ovanligt attså är fallet i debatten. Det rimliga måste ändå vara att också se barnomsorgenur barnets synvinkel. Helt häpen blir jag när jag läser följande i statsrådets svar; "Barnen behöver för sin egen skull få del av enpedagogiskt organiserad förskoleverksamhet. Det förutsätter att tillgång finnstill öppna förskolor. deltidsförskolor,daghem och alternativa daghemsformer." Jag undrar om det av något statsrådeller någon regeringens talesman uttalats en så uppenbar diskriminering av dehemarbetande, de föräldrar som bestämt sig för att själva vårda och fostrasina barn. Menar verkligen statsrådet att de föräldrar som bestårsina egna barn omsorg ger dessa en för barnen sämre omsorg? Hur tror statsrådetatt alla LO-familjer - för det är ju flest sådana som inte nyttjar samhälletsbarnomsorg - uppfattar sådana här indirekt nedvärderande betygsättningar? Ochhur reagerar månne glesbygdsfamiljerna, i de bygder där det sannerligen intestår öppna förskolor eller daghem till buds inom rimliga avstånd? Det ärtydligen statsrådets intention att vare sig båda föräldrarna förvärvsarbetareller ej så skall barnen, för deras egen skull, i väg till samhälletsomsorgsverksamhet. Egendomligt är det också att det i statsrådets svarbetecknas som "en unik förmån" att dagbarnvårdare kan förenaförvärvsarbete och vård av egna barn. Det är således tack vare attdagbarnvårdaren är just dagbarnvårdare som hon - i regel är det ju en kvinna -är väl skickad att ge vård också åt sina egna barn. Det går tydligen också attbeteckna vård av egna barn som "en unik förmån" när en dagbarnvårdarestår för den, för då är vården och omsorgen en "pedagogiskt organiseradverksamhet". I har, som jag skrev i min interpellation,socialdemokrater, vpk-are och centerpartister ställt upp bakom kds därframförda idéer, att dagbarnvårdare skall erhålla rätt till barnomsorg på sammavillkor som övriga förvärvsarbetande. Så är det verkligen inte i alla kommuner.Numera ställer alla partier i upp bakom denna idé. Flera kommuner har hört av sig sedan man fått vetskap omdenna interpellation för att efterhöra biträdande socialministerns svar. Som dagbarnvårdare skall man tydligen, i varje fall inte i allakommuner, kunna påräkna full månadslön om man har ett eller flera egna barn [iförskoleåldern. I har man den principen att den .som sökerbarnomsorg skall anvisas den närmast belägna kommunala omsorgen. Detta måstelogiskt betyda att den dagbarnvårdare som vill ha dagbarnvårdare till sina egnaeller sitt eget förskolebarn så att säga kan få vara det själv. Men någotsådant kan inte statsrådet acceptera. Det är trist att regeringen ännu inte är beredd att släppanågot på sin dogmatiska inställning i barnomsorgsfrågan. Om barntillsynenför dagbarnvårdares barn Detta anförande av var fyllt avförvrängningar och missförstånd när det gäller både hur dagens barnomsorgfaktiskt fungerar och hur jag ser på barnomsorgen och på föräldrarnas ochdagbarnvårdarnas situation. Låt mig ta upp ett par av de aktuella aspekterna. En pedagogiskt organiserad förskoleverksamhet är enverksamhet som bedrivs i kollektiva former. Den bedrivs i daghemmen, ideltidsgrupperna och i den öppna förskolan. Det är den typen av verksamhet somvi vill ge alla barn tillgång till, och det står just så i mitt svar. Barnen harinte tillgång till denna verksamhet om man har barnen hemma Om barntillsynenför dagbarn vårdares barn och vårdardem själv, och det har de inte heller om de är i vård hos dagbarnvårdare. Utöver dagbarnvårdarens insats i barnomsorgen menar vialltså att alla barn skall ha rätt till sådan organiserad gruppverksamhet. Detär inte särskilt konstigt, och jag tycker inte att det finns någon som helstanledning att försöka skapa någon motsättning mellan sådan verksamhet och denomsorg och omvårdnad om barnen som föräldrarna själva står för. Sedan kanske jag än en gång skall upprepa - precis som jaggjorde i barnomsorgsdebatten - att det rör sig om en rättighet,inte en skyldighet. Jag vill också fråga hur beklämmande minprincip egentligen är om att alla skall ha samma möjligheter till förvärvsarbete.Hur skall man kunna skapa möjlighet till detta om det inte finns möjlighet tillbarnomsorg? Det är ju lösning som innebär just den begränsningsom vi vill komma ifrån, med det varierade utbudet av barnomsorg somstår till förfogande för föräldrar som önskar förvärvsarbete, I övrigt vill jag säga: När det gäller den egentliga frågasom ställts - om dagbarnvårdare är diskriminerade när det gäller tillgång tillbarnomsorg -kan jag säga att jag efter en genomgång inte kan finna att så ärfallet. Det enda problem som finns tycker jag gäller ett konstruerat fall. Detär om en dagbarnvårdare vill ha in de egna barnen i daghem för att själv kunnautföra sitt jobb som dagbarnvårdare. Det är viktigt att konstatera att dagbarnvårdaren utförett förvärvsarbete, men det är ett förvärvsarbete där det finns unikamöjligheter att kombinera just vården av de egna barnen medvård av andra barn. Och jag tror att det fall som jag nämnde om möjligheten attfå daghemsplats inte är särskilt aktuellt för många - det är väldigtkonstruerat. Meningen kan inte heller ha varit att föräldrarna så attsäga skall byta barn och därigenom förvandla sig själva till dagbarnvårdare. De fall som inskränker dagbarnvårdarens möjligheter äregentligen teoretiska fall eller klart olämpliga fall, som det sista jagnämnde. AnL 30 ALFSVENSSON (c); Vad man enkelt kan konstatera av vadstatsrådet både skrivit och sagt - och det är nog så intressant attfå det så klart och entydigt konstaterat - är att familjerna inte själva kanbestå den barnomsorg som är bäst för barnen. Barnen behöver alltså enligtstatsrådet kompletterande omsorg från samhällets sida. Personligen ärjag helt övertygad om att många familjer klarar av att ge barnen också enpedagogiskt väl planerad och inriktad omsorg. Det påstås att min lösning när det gäller att göra detmöjligt för män och kvinnor att förvärvsarbeta på något sätt skulle varamärklig och inskränkande. Min lösning är helt enkelt den att varken statsrådetLindqvist eller jag skall bestämma var och hur föräldrarna skall ge sina barnomsorg, utan samhället skall skapa valfrihet. Ingen kan mena att vi harvalfrihet på barnomsorgens område. Det är väl uppenbart för alla att man skallnyttja den kommunala omsorgen i någon form för att komma i åtnjutande avsamhällets stöd. Sedan gäller det inga konstruerade exempel. Vi kan ikommun efter kommun konstatera att om någon bestämmer sig för att satsa på attvara dagbarnvårdare och sedan får egna barn - ett eller två - får vederbörandedagbarnvårdare inte längre full tjänst som dagbarnvårdare. Detta finnsbeskrivet i åtskilliga fall. Jag har i går och ringt till flera störrekommuner, och de berättar att orn dagbarnvårdaren får eller har egna barn får hon ett avdrag . Har man ett barn mellan sex och tio årblir avdraget . Det finns exempel på ensamstående kvinnor som satsatpå att vara dagbarnvårdare men som fått sluta med detta arbete, eftersom deinte kunnat klara av att leva på den inte fulla månadslön som de fick då dehade egna barn i barngruppen, I och för sig kan jag förstå tankegångarna. När det gällerdaghemmen är vi ju måna om att man inte skall ha alltför många barn sorn vårdasav en person. Om barntillsynenför dagbarnvårdares barn AnL 31 Statsrådet : Det är glädjande att och jag äröverens på åtminstone en punkt, och det är i valet av ord. Jag vill också gärnatala om valfrihet. Men hur i all världen skall föräldrarnas valfrihet, dvs.valet mellan att stanna hemma och vårda barnen själv eller att förvärvsarbeta,kunna bli verklighet utan att det finns en fungerande barnomsorg? Det är ju denutbyggda barnomsorgen som skall ge valfrihet, ingenting annat. Den valfrihetenAlf diskuterar är valet mellan att få eller inte få vårdnadsersättningnär man själv väljer att vara hemma och vårda sina barn. Det är en helt annanfråga. Jag vill för säkerhets skullunderstryka en sak, och det är att vi från socialdemokratisk sida värderardagbarnvårdarnas insatser högt. Dagbarnvårdarna spelar en viktig rollinom barnomsorgen. Vi gläder oss åt att den rollen stabiliserats genom desenaste avtalsförhandlingarna, som lett fram till att man nu betraktas som fastanställd med en månadslön. Detta är bra. Men jag tycker inte att det är särskiltegendomligt att inte heller dagbarnvårdarna får en direkt lön för det arbete deutför åt sig själva, dvs. vården av egna barn. Varför skulle dagbarnvårdarna haersättning för vården av egna barn när inte andra föräldrar får detta?Principen att betala människor för ett utfört arbete brukar gälla i övrigt meninte när man utför arbetet åt sig själv, ! AnL 32 ALFSVENSSON (c): Det är helt klart att vi, statsrådetLindqvist och jag, är överens om att det behövs en barnomsorg. Jag haraldrig någonsin haft någon annan idé. Jag reagerade bara mot att det i svaretstår att valet att förvärvsarbeta eller ej "förutsätter att samhälleterbjuder familjen en trygg barnomsorg". Det är klart att barnomsorgen kanordnas av andra institutioner och med andra huvudmän än samhället. Men den egentliga valfriheten, som man naturligtvissärskilt skall uppmärksamma och, tycker jag, också slå fast, är attföräldrarna i första hand skall bestämma huruvida de skall vårda sina egna barneller ha någon form av barnomsorg utanför hemmet. De som bestämmer sig för attde vill ha barnomsorg utanför hemmet skall naturligtvis få det. Prot.1985/86:61 Men beträffande dagbarnvårdarnassituation kvarstår frågan obesvarad; 17 januari1986 Skall det vara möjligt för endagbarnvårdare med egna barn att få full , .,, ru månadslön? Jag skulleväldigt gärna vilja att statsrådet svarade på , , den frågan. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Föredrogs och hänvisades 1985/86:82till socialförsäkringsutskottet Beträffande detta ärende haderegeringen föreslagit att skulle besluta att motionstiden förkortadestill . Kammaren beslöt förkorta motionstiden till att . 7 8Proposition 1985/86:100 med förslag till statsbudget för /87hänvisades till utskott enligt följande: Statsbudget för /87 medundantag för hemställan mo ment 3 om ändring i lagen (1928:376) om skatt på lotterivinster ............. 2 För flera huvudtitlar gemensamma punkt 1Redogörelse för regeringens arbete med regelförenkling och delegering, punkt 5Uppdrag om en översyn av kollektivavtalsbestämmelser om tjänstledighet för uppdrag som leda mot av ............................. punkt 4Medbestämmandefrågor vid beredningen av regeringsärenden, . punkt 6 Dennordiska utbytestjänstgöringen, punkt 7Verksamheten i Offentliga sektorns särskilda nämnd, punkt 8 Verksamheten i omplaceringsfrågor............ 4 ........... Prot. H 4-5 Stödtill politiska partier - B 6-7Byråer för handels- och råva- punkternaE 1-3 Kommerskollegi um - , täckan de av vissa förluster ....................... medundantag för Litt. B Administration av socialför säkring m. m.................................... punkternaC 2-3 Bidrag till föräldraförsäkringen - Vårdbidrag för handikappade barn och DFörsäkring vid sjukdom, 9 m, m.. medundantag för punkterna B 1 samt B 4-6 Stämpelomkosthader - Er sättning till postverket m, fl, för be styret med skattuppbörd m, m........ B 2 Lokalaskattemyndigheterna ,,. punkt C 1 och punkterna C 4-5 - . . punkterna C 2-3 Näringsfrihetsom budsmannen - Statens pris- och kar tellnämnd ...................................... F 2-5Bidrag till vissa internationella byråer och organisationer m.m. - Exportkreditbidrag.......................... Prot.1985/86:61 F 8 Kompensation för föriuster iVä- 17 januari1986 nerskogs konkurs.................. G 1-5Statens biografbyrå - Arkivet för ljud och bild; Insamlingsverksamhet m. m. G 9 Stödtill kulturtidskrifter och G 12-23 Litteraturstöd - Sändningar av finländskatelevisionsprogram samt avsnittet m.m. (s. 528) ........................................................................ avsnittetFrågor rörande handikappsatsningar och organisationstid-skriftsstödet(s. 480-481) samt G 6-8 - Lån till dagspressen och G 10-11Stöd till tidningar på andra språk än svenska - Stöd till radio- med undantag för - Litt. I Idrott, rekreation ochturism. . . med undantag för punkterna C 1-2 Arbetsmiljö-Tillsyn och forsk ning - Arbetarskyddsstyrelsen: An skaffning av vetenskaplig apparatur. DStatlig personalpolitik m. m. ELänsstyrelserna m. m........................................... 16Riksdagen och dess myndigheter 58 rned undantag för punkterna B 4Riksdagens revisorer och deras 17Räntorpå statsskulden m. m. Proposition 1985/86:10f med förslagom tilläggsbudget II till statsbudgeten för /86 hänvisades tillutskott enligt följande; 8 § Anmäldes och bordlades Motion 1985/86:255av in. Vissa lagstiftningsåtgärder inom ramen förfrikommunförsöket (prop. 1985/86:70) 9 §Meddelande om interpellationer Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1985/86:105 av i () tilljordbruksministern om kostnadsfördelningen mellan staten och jordbruksnäringenbeträffande spannmålsöverskottet: fattade förra vårenbeslut om jordbrukspolitiken . a. fastladesansvarsfördelningen mellan staten och näringen beträffandespannmålsöverskottets exportkostnader. Det har vid de för någon vecka sedan avslutadeprisförhandlingarna blivit känt att tolkningssvårigheter uppstått beträffandeovan nämnda ansvarsfördelning. Således har man från jordbruksdepartementetssida tagit fasta på ett i livsmedelskommitténs betänkande framförträkneexempel. Det framgår helt klart i utredningens betänkande atthuvudprincipen för fördelning av kostnadsansvaret är procentfördelningen 40resp, 60 av en genomsnittlig årskostnad. Denna kostnad sägs vidare ibetänkandet ha Prot,1985/86:61 beräknatstill 160 milj, kr, för statens vidkommande, en beräkning som tyvärr visat sigvara bristfällig. Statens andel skörd torde vara avsevärt högre än160 milj. kr. Den kan ligga närmare 300 milj. kr. Mot denna bakgrund är detutomordenligt överraskande att regeringen nu gjort bekant att man tolkatriksdagsbeslutet så att statens andel av kostnaden belöper sig tillräkneexemplets 160 milj. kr. Stöd för synsätt finns definitivtinte i jordbruksutskottets betänkande 1984/85:33, där det i utskottetsyttrande över propositionen sägs; "Det förslag till fördelning avansvaret för överskottsarealens kostnader mellan samhället och näringen somläggs fram i propositionen finner utskottet för sin del väl avvägt och kandärför biträda detsamma. Andelen för samhället bör sålunda vara medannäringen svarar för . Utskottet har heller ingen erinran mot de ipropositionen gjorda kostnadsberäkningarna i sammanhanget." Den utskottsmajoritet som bl.a. innefattatsocialdemokraternas företrädare har, som framgår, inte ens nämnt beloppet ikronor. Man har i stället funnit det korrekt att endast åberopaprocentfördelningen mellan staten och näringen och avge värdeomdömetatt de för sin del finner denna vara väl avvägd. Med hänvisning till det anförda ställer jag följandefrågor till jordbruksministern: Ärjordbruksministern beredd att korrigera den tolkning av riksdagsbeslutet somgjorts i departementet beträffande kostnadsfördelningen mellan staten ochnäringen? Om inte, kanjordbruksministern närmare redogöra för orsaken till att beslut harfrångåtts? 1985/86:106 av () till industriministernom sysselsättningen vid Mekaniska Verkstad: I inland har vi underen lång följd av år upplevt en befolkningsminskning. går flyttningen motkustregionen och i en alltmera accelererad takt.