prot · G90963 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:63 1 § Justeradesprotokollet för den 14 innevarande månad. 2 § Svar på interpellation 1985/86:76 om en högskola försödra AnL 1 Utbildningsminister : har frågat mig om jag är bereddatt ta initiativ till att utreda frågan om en högskola för södraStockholmsregionen. Jag är medveten om att det inom finnsen regional obalans i så måtto att större delen av den högre utbildningen ochforskningen finns i de centrala och norra delarna av regionen. finns ianslutning till medicinsk och odontologisk utbildning ochforskning samt vårdutbildning. I finns yrkesteknisk högskoleutbildninginom det byggnadstekniska området, och i finnsförskollärarutbildning och klasslärarutbildning. I årets budgetpropositionföreslås att yrkesteknisk högskoleutbildning inom det Verkstadstekniska områdetförläggs till . Det är enligt min uppfattning angeläget att prövamöjligheterna att inom de för högskolan totalt tillgängliga ramarna förläggaytterligare högskoleutbildning till den södra delen av ny högskola behöver inte upprättas för detta ändamål. Tvärtom är detrationellt att repliera på den högskoleorganisation som finns och således i ställetdecentralisera från de befintliga enheterna i . Detta är i förstahand en fråga för dessa enheter, i samverkan med kommunerna och . AnL 2 (); Jag ber att få tacka utbildningsministern försvaret på min interpellation. Det är uppenbart att vi är eniga om att dennuvarande situationen med den väldigt starka koncentrationen av den högreutbildningen här i inte är tillfredsställande. Att utbildningenär så pass koncentrerad som den är har mycket påtagliga konsekvenser.Benägenheten till högre studier avtar drastiskt med avståndet till högskolan,även i ett så tätbebyggt område som och trots de förhållandevis godakommunikationer som vi har här. Jagredovisar i min interpellation resultatet av en utredningsverksamhet 8 protokoll 1985/86:60-63 Om en högskola för södra som bedrivits i kommun. Den ger vid handen att detär dubbelt så vanligt att invånare i de norra kommunerna i Stockholmsområdetläser vid universitet som att invånare i de södra kommunerna gör det. Om vijämför de kommuner som ligger inom en mils radie från i ,alltså , , , , , , ochTäby, med de kommuner som ligger eller längre bort från ,alltså , , , , , ochVärmdö, märker vi att det är mer än fyra gånger så vanligt i de kommuner somligger i närheten av ett universitet att man läser på universitet än i dekommuner som ligger längre bort. Även om det kan finnas många orsaker tilldetta, t. ex. den sociala sammansättningen av befolkningen, bestyrker undersökningenonekligen att avståndettill utbildningsplatsen spelar en väldigt stor roll. Intervjuundersökningar som gjorts visar också att det ärmånga som drar sig för att söka sig till högre studier på grund av restiderna,som ju faktiskt kan bli betydande även i en sådan här region. Särskiltpåtagligt är det här naturligtvis för dem som deltidsstuderar, som alltså skallkombinera studierna med hemarbete eller yrkesarbete av något slag. Därför måste det vara ett väldigt viktigt element iansträngningarna att skapa en bättre balans i utvecklingen avStockholmsregionen att se till att man decentraliserar utbildningen och inteminst att vi får till stånd en ordentlig och omfattande högskoleutbildning iden södra delen av länet. Utbildningsministern uttalade sig i princip positivt sådan här decentralisering men sade att den borde ske inom nuvarande ramaroch utan att man skapar någon egen högskoleutbildning. Låt mig då säga, herr talman, att jag inte tror att detgår att åstadkomma några mer radikala förändringar i fördelningen av den högreutbildningen utan att bilda en egen högskoleenhet. Om detta skall ske genom lägger ut kurser från befintliga högskolor - vilket redan sker i vissutsträckning - så kommer det säkert att gå mycket långsamt och få en mycketblygsam omfattning. Det är också så att underlaget för en egen högskoleenhetför södra är betydande. Även om man bara utgår från detrelativt blygsamma antal rnänniskor som läser på - jag taruniversitetet som exempel, men detta gäller ju flera högskoleenheter - så finnsdet utan vidare ett underlag för en högskola i södra av sammastorleksordning som de flesta regionala högskolor ute i landet. Om man gör detdjärva antagandet att det skulle bli lika vanligt att bedrivauniversitetsstudier för invånare i de södra kommunerna som det är /genomsnitt i - alltså inte den nivå som finns i de norrakommunerna - så skulle det innebära ett underlag för ett universitet i den södradelen av länet av samma storleksordning som eller . Om man skulle ha ambitionen att människor som bor i desödra länsdelarna i väsentlig grad skall kunna skaffa sig en högre utbildningdär, handlar det alltså på litet om en enhet i dennastorleksordning, och att detta skulle bedrivas som något slags filialverksamhetfrån och andra högskolor är knappast realistiskt, ochdet är knappast ens - föratt använda utbildningsministerns formulering - rationellt. Säkerligen är detur administrativ synpunkt betydligt enklare att få en egenhögskoleadministration. Jag vill hävda att om vi vill göra någontingordentligt åt det här, så att den ojämlikhet som finns verkligenkan undanröjas, måste vi ha en egen högskoleenhet för södra som i och för sig skulle kunna ha större bredd än vad .någon enskild högskolai nu har. Det här behöver inte innebära att man samlar allutbildning på ett ställe, utan det skulle mycket väl kunna vara en högskoleenhetsom bedriver utbildning på mer än en plats i den södra regionsdelen. Avslutningsvis vill jag fråga; Skall man uppfatta det svarsom utbildningsministern har lämnat som ett defintivt nej till alla tankar påatt försöka få till stånd en egen högskoleenhet för södra regionen, eller ärdet en tveksamhet som fortsatta diskussioner möjligen skulle kunna undanröja? Om en högskola för södra AnL 3 YLVAANNERSTEDT (fp): har utvecklat en lång rad skälför en högskoleplacering i . Jag skulle vilja ta upp ytterligare ettpar att lägga till den raden. I har vi väsentligt lägre förvärvsandel blandkvinnorna än i resten av , och på det sättet är det också ijämförelse med det övriga landet. När man har gjort undersökningar för attutröna anledningarna, har man funnit dels att arbetsmarknad är såensidig med inriktning på verkstadsindustri att många kvinnor inte finnerlämplig sysselsättning eller arbetstillfälle där, dels att resorna till restenav länets arbetsmarknad för kvinnor är alldeles för långa. Tillgången till ettutbildningscentrum skulle därför möjligen också bidra till att så småningomhöja kvinnornas förvärvsfrekvens i . Jag talade om de ensidiga arbetstillfällena i Södertälje.De är också en anledning till att det i finns färre människor medtradition av högre utbildning än på många andra orter i . Denpåverkan som en högskoleenhet mitt i samhället, i vardagen, innebär kanknappast överskattas. En sådan enhet attraherar också verksamheter av sådantyp som kunde balansera den ensidiga arbetsmarknaden. Till detta kommer att en högskola placerad i Södertäljeskulle ha ett mycket mer varierat innehåll än vad många av landets övrigamindre högskolor har. För att ge några exempel: Det finns både förskollärar-,fritidspedagog-, lågstadielärar- och mellanstadielärarlinjer. Det är den delsom gäller lärarutbildningarna. Men dessutom finns en mängd enstaka kurser ihögskoleutbildningen som balanserar den inriktningen. Det finns t. ex.pedagogisk-administrativa kurser inom barnomsorgsområdet och en mängdföretagsekonomiska kurser som genomförs i . Affärsjuridikfinns också och naturligtvis - eftersom är en stor invandrarkommun -utbildning i svenska för invandrare. Det finns alltså ytteriigare skäl att utreda möjligheternaför en högskoleutbildning i . Omen högskola för södra AnL 4 UtbildningsministerLENNART : Jag har i mitt svar gett uttryck för att jag delar uppfattningen bör sprida den högre utbildningen och forskningsresurserna inomStockholmsområdet mer än vad som skett. Men jag måste påpeka att denkritik som riktas mot högskoleväsendet går ut på att det är förmycket administration och att en för liten proportion av resurserna läggs nerdirekt på utbildning och forskning. Under sådana omständigheter kan jag inteanse att inrättandet av - som säger - ett helt nytt universitetmed kanske den storlek som har är motiverat. Deskäl som föranledde att en gång besluta om inrättandet av ettuniversitet i har inte samma styrka när det rör sig om söder om . Jagtror att det rimliga är att den väldiga utbildnings och forskningsresurs somfinns vid och vid övriga högskolor i får disponeras pådet sättet att man utnyttjar alla möjligheter att förlägga delar avverksamheten till olika områden inom regionen. Jagär helt övertygad om att få satsningar är så betydelsefulla för en balanseradregional utveckling som satsningar på forskning och utbildning. Jag är ocksåmedveten om att det finns stora regionala obalanser i vårt land, obalanser somdet inte är omotiverat att, som en del gör, tala om som orättvisor. Men för attlåta högskoleväsendet spela sin roll i en mer balanserad regional utvecklinganser jag att krafterna måste koncentreras på ett annat sätt än att man läggerytterHgare en enhet i . AnL 5 (): Den allmänt positiva inställning till att sprida högskoleutbildning iStockholmsregionen som statsrådet ger uttryck för noterar vi med tacksamhet. Vihoppas att den kommer att leda till påtagliga, snara och praktiska resultat.Men frågan är om man kan nå tillräckligt långt utan också organisatoriskaförändringar. ILennart anförande tycker jag mig skymta en något annan principiellsyn på hur man uppnår effektivitet än den som jag har. verkarha den uppfattningen att en mycket stor enhet är administrativt effektivare änflera små. Jag tror att det är ganska svårt att få belägg för dennauppfattning. Jaghar haft tillfälle att besöka flera av våra mindre högskolor i landet. Jag hardå kunnat konstatera att de små högskolorna ofta är överlägsna just när detgäller att använda resurserna för utbildning och forskning snarare än föradministration. Det lilla formatet gör att det inte behövs lika mycketadministration. Kommunikationerna mellan beslutsfattarna är enklare. Man kanarbeta betydligt mindre formellt, osv. Jag vill här också påminna om ensynpunkt som jag tror en gång framförde, nämligen att taket på enuniversitetsenhet borde vara ungefär 10 000 studenter. Omvi fick en mindre högskoleenhet i den södra regiondelen och i viss mån kundeavlasta och kanske andra stora högskolor, kan jag föreställamig att det skulle kunna leda till en mer effektiv resursanvändning, både iden nya högskoleenheten och i de gamla, som skulle kunna banta sinadministration. Detta förutsätter dock rejäla tag. Det är naturligtvis riktigt att lokaliseringen avuniversitetet i också har regionalpolitiska motiv. Men detsamma lärknappast kunna sägas om i , som är av ungefär sammastorlek. Genom att skapa en ny högskoleenhet tror jag att man delskan förenkla administrationen, dels kan komma till rätta med denutbildningsmässiga obalansen på ett mycket bättre sätt än vad man kan göragenom att enbart lägga ut kurser från befintliga högskoleenheter. Om utbildningen av lärare för AnL 6 (): Inom de flesta områden i samhället har man nulärt sig vilka nackdelar stora organisationer har. Man håller också på attomorganisera. Inom en större del av näringslivet bryts organisationerna upp imindre enheter. Man finner då genast att effektiviteten blir bättre. Vi har ingen anledning att tro att inte samma effekterskulle komma till stånd om man gjorde en utbrytning från ett stort universitetoch skapade en mindre enhet. Vad det talas om här är faktiskt en utredning föratt studera konsekvenserna. Det finns, som vi i har framhållit,många andra saker som man kan göra på högskoleområdet. Man kan t, ex, skalabort onödig administration och byråkrati, typ regionstyrelserna. Men en mindreenhet med undervisning kan skapa större effektivitet, mindre byråkrati och mertid till undervisning. Överläggningen var härmed avslutad. 3§ Svar på interpellation 1985/86:89 om utbildningen av lärare för har frågat mig om jag villredogöra för hur de av beslutade förändringarna i propositionen omlärarutbildning för kommer att följas upp. Regeringen lämnade ett uppdrag tillskolöverstyrelsen (SÖ) och universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) attförbereda den nya lärarutbildningen och lämna underlag för deställningstaganden som krävs. Som grund för arbetet skall självfallet liggariksdagens beslut om lärarutbildningen, vilket också framgår av att det iuppdraget hänvisas till utbildningsutskottets betänkande (prop, 1984/85:122,UbU 31, rskr, 366), I sitt arbete med utbildningsplanen har således UHÄ t, ex,att beakta de uttalanden om utbildningens innehåll och om behörighet förantagning som har gjort. kommer i enlighet med sitt beslut att undernästa få en redovisning av vissa frågor som rör den nyalärarutbildningen, t, ex, avseende balansen mellan olika huvuddelar iutbildningen, I det uppdrag som har lämnats till UHÄ ingår att lämna regeringenunderlag för en sådan redovisning. VidareharSÖ fått i uppdrag att i samråd med UHÄ göra upp en plan för Om utbildningen av lärare för fortbildningav lärare, vilket också begärts av . Planen skall redovisas förregeringen , och det bör vara möjligt att presenteraden för under nästa , AnL 8 (): Jag ber att få tacka utbildningsministern försvaret på också denna interpellation. När regeringen presenterade sitt förslag till hurlärarutbildningen på skall se ut fann vi att förslagetinnehöll många och allvarliga brister. Vi valde dock att i stället för att barayrka avslag på det försöka arbeta konstmktivt och föreslå de förändringar somvi ansåg nödvändiga för att vi skulle få en bra lärarutbildning . Vifick en anmärkningsvärt stor framgång med de förändringsförslag vi presenteradeoch fick bifall på praktiskt taget varje punkt. Det innebär för det första att uttalade att mani lärarutbildningen måste framhålla vikten av goda ämneskunskaper, för detandra att uttalade att lärare med en utbildning med inriktning mot delägre årskurserna måste ha utbildning i engelska och för det tredje att manslog fast att undervisningen såväl i lärarutbildningen som i själva grundskolanmåste utgå från kunskaper i klart definierbara ämnen. Vidare innebar riksdagsbeslutetatt ämnesutbildningen för lärare i de högre årskurserna med inriktning motorienteringsämnen förlängdes med en termin samt att utbildningen för lärare medundervisning på detta stadium skall avse årskurserna 4-9 i stället för 3-9, somregeringen hade tänkt sig. Dessutom skall treårig gymnasieut-bHdning ikaraktärsämnena vara behörighetskrav för lärarutbildningen. Regeringen skallvidare lägga fram förslag om flerårig planering för kompletteringsutbildning avredan verksamma ämneslärare. Slutligen uttalades att utbildningen av lärareför och gymnasieskolan skall planeras så att inga hinder skapas fördem som vill ha dubbel behörighet. Som utbildningsministern har redovisat kom sedanutredningsdirektiven till och till UHÄ, Där finns en allmänhänvisning till riksdagsbeslutet, men därefter utvecklas vissa saker utförhgaremedan andra förbigås med tystnad. Det var mot den bakgrunden som jag tyckte detskulle vara värdefullt att från regeringens och utbildningsministerns sida fåen litet klarare markering av att den långa rad beslut med ändringar iregeringsförslaget som fattade på varje punkt skall följas upp iutredningsarbetet, oavsett om detta är uttryckligen nämnt i direktiven ellerinte. Jag hoppas att jag kan tolka utbildningsministerns svar som en sådanmarkering av att det är viktigt att noga följa upp allt som faktiskthar uttalat. Det finns också på en punkt en tvetydig formulering idirektiven. Det är den som gäller möjligheten till dubbel behörighet, dvs. bådesom ämneslärare i och som gymnasielärare. Där sägs nämligen bör visa i vad mån utbildningen på gmndskollärarlinjen skall kunna gebehörighet för undervisning även i gymnasieskola och vuxenutbildning. Vad har sagt är ju att det är angeläget attutbildningen av lärare för och gymnasieskolan planeras så, atthinder inte skapas för den som vill ha dubbel behörighet. Det är alltså en klarbeställning från sida att man skall göra det möjligt att erhålladubbel behörighet utan onödiga svårigheter.Någon sådan markering återkommer inte i direktiven, där det snarare sägs skall se i vad mån det är möjligt. Jag tycker att det vore värdefullt attfå en klar deklaration, att regeringens direktiv skall fattas så att man i alladelar skall följa upp riksdagsbeslutet, också på den speciella punkt som jaghar nämnt här och som gäller möjligheten till dubbel behörighet. Omutbildningen av lärare för AnL9 (); Att mycket bestämt har tagit avstånd från dekvalitetsförsämringar som denna lärarutbildning innebär på många områden ärallmänt känt. Framför allt har vi tagit avstånd från den bristande ämneskunskapi många ämnen som senarelärarna kommer att ha enligt den nya modellen. Vi harockså reserverat oss till förmån för en annan uppfattning. Det finns dock en fråga som inte har diskuterats såmycket eller över huvud taget talats om när det gäller en förändring inför dennya ordningen, och den gäller vad som händer med läroplanen Lgr 80 och dessbestämmelser om stadietimpläner. Låt oss anta att en tidigarelärare undervisarupp till årskurs 7, Hur skall man då utforma den lärarutbildningen? Man kanskei en skola lägger en viss del av ämnet eller huvudparten av ämnet i årskurs 7,medan man i andra skolor lägger ämnet i årskurs 9 eller årskurs 8, Hur har mantänkt att lösa detta problem, och vilka instruktioner har lämnats tillskolöverstyrelsen när det gäller läroplan eller läroplansförändringar? AnL 10 UtbildningsministerLENNART : har uttryckt förhoppningen att beslut i alladelar kommer att följas upp när det gäller lärarutbildningen. Det anser jag ärfullkomligt självklart. Som sade var det ju en stor majoritet iriksdagen som fattade beslutet, och propositionens förslag modifierades på endel punkter genom att överensstämmelse nåddes i uppfattningarna mellansocialdemokraterna och . På grundval av det riksdagsbeslutet harskolöverstyrelsen och UHÄ fått sina uppdrag. I inledningen till den skrivelsesom lämnats från regeringen till med uppdrag att vidtaåtgärder åberopas just beslut med hänvisning också till utbildningsutskottetsbetänkande. Jag har ingen anledning att tro att i SÖ skulle finnas någon viljaatt gå ifrån vad vi här i enats om. TillYlva vill jag säga att det knappast är meningsfullt att nu dra uppen diskussion igen om huruvida kvaliteten ökar eller minskas hos lärarna i dehögre årskurserna i . Jagvill bara erinra om ett förhållande som påpekades under fjolåretsriksdagsbehandling, nämligen att den nuvarande lärarutbildningen medför att ettinte obetydligt antal lärare undervisar i ämnen för vilka de över huvud tagetinte har fått någon högskoleutbildning. Detta beror på att den nuvarandelärarutbildningen i många avseenden innebär att examina är så smala att det ärnödvändigt att använda lärarna också på områden i undervisningen där de intehar fått någon utbildning. Jag vill också påpeka attriksdagens beslut är utformat med hänsyn tiH Om utbildningen av lärare för står vi inför situationen att utforma lärarutbildningen mer i detalj.Då finns det inte någon anledning att glömma att lärarutbildningen samtidigthar utgjort en god grund för vidare arbete på många andra områden, t.ex.'övergång till forskningsverksamhet. Därför finner jag det angeläget attskolöverstyrelsen och universitets- och högskoleämbetet vid utarbetandet av enny utbildningsorganisation iakttar nödvändigheten av att högskolan inte berövasen väsentlig plattform från vilken man i fortsättningen även kan rekryteraforskarstuderande. Efter hand som detta arbete fortgår kommer att fårapporter om det. kommer regeringen att lägga fram sitt förslagför , och jag är övertygad om att det kommer att vara iöverensstämmelse med det beslut man tidigare under betydande uppslutning harfattat här. AnL 11 PÄRGRANSTEDT (c): Jag vill börja med att konstatera att närutbildningsministern säger att modifierade regeringsförslaget såuttrycker han sig i överkant försiktigt. Som framgick av vad jag sade i mittförsta inlägg ändrades regeringsförslaget väsentligt på en lång rad punkter -på inte mindre än åtta viktiga punkter gjorde man betydande förändringar. Detär på grund av att fattade beslut om en lärarutbildning som påväsentliga punkter avviker från vad regeringen ursprungligen hade tänkt sig somvi är mycket angelägna om att följa upp att regeringen verkligen ser till att riksdagensbeslut i alla delar genomförs. har statsrådet gjort markeringar som måste anses varavärdefulla som tillägg till de på sina ställen något dunkla direktiv somregeringen har gett till universitets- och högskoleämbetet och tillskolöverstyrelsen. Jag fick emellertid inte någon kommentar till frågan omdubbel behörighet. Det skulle vara värdefullt att även på den punkten få ettklargörande om att regeringens avsikt är att man skall utforma läramtbildningenför grundskola och gymnasieskola på ett sådant sätt att några onödiga hinderinte läggs i vägen för den som vill ha dubbel behörighet - precis som riksdagenhar sagt. Direktiven är nämligen formulerade på ett annat sätt. De förändringar i förhållande till regeringens förslag somriksdagen beslutade om innebär dessutom att grunden för den kritik sommoderater och folkpartister anförde egentligen har bortfallit. Moderater ochfolkpartister ville att lärarna skulle ha 40 poäng i botten på sinämnesutbildning i de ämnen som de skall undervisa i. Normalt kommer det ocksåatt bli så genom den förlängning av ämnesutbildningen som genomfördes påcenterns initiativ. Det innebär att de nyutbildade lärarna kommer att ha 40poäng i tre undervisningsämnen. Normalt blir det naturligtvis dessa ämnen somlärarna skall undervisa i. Dessutom kommer de att ha 20 poäng i ett fjärdeämne. Detta måste ses som en ersättning till vad som förekommer, nämligenden s, k, kvackningen som innebär att lärare tvingas, precis som utbildningsministernsade, undervisa i ämnen i vilka de över huvud taget inte har någon utbildning.Genom en viss breddning av lärarutbildningen har vi alltså möjligheter attminska den s, k, kvackningen i . Sammantaget kan jag inte se dettasom något annat än en väsentlig kvalitetsförstärkning jämfört med den situationvi har. Det är en kvalitetsförstärkning som har kommit till stånd på grundav de förändringar som beslutade om på initiativ, AnL12 (): Utbildningsministern säger att det inte är någon idé att dra upp enkvalitetsdebatt igen, eftersom vi hade en sådan . Det faktum attmånga lärare undervisar i ämnen som de inte är behöriga i är inte någotskäl att försämra för de lärare som kommer . Det är i sig ensvårighet att lärare förväntas undervisa i fyra ämnen, eftersom det ärpraktiskt omöjligt för någon människa att hålla sig ä jour med och följa med iämnesutvecklingen på fyra olika områden. Jagnoterar också att jag inte får något svar på frågan om en kommandeläroplansförändring, 1 flera ämnen finns det faktiskt stadietimplaner, t, ex, iämnet teknik, som har . Hur skall det då bli? Skall ämnetteknik ligga i årskurs 7 och ingå i tidigarelärarens utbildning, eller skalldet ligga i senare årskurser och tillhöra senarelärarens utbildning? Det ärganska angeläget att veta det, alldeles speciellt som det råder enoerhörd brist på behöriga tekniklärare. Omman bestämmer sig för att teknikämnet skall ligga i årskurs 1 eller att detskall ligga i årskurs 9 har man redan gjort intrång i läroplanen och hardessutom gjort en mycket stor begränsning i kommunernas lokala frihet attorganisera utbildningen. Ett av inslagen i den nya läroplanen var nämligen attnågot utrymme skulle lämnas för kommunerna att anpassa sin organisation efterlokala förutsättningar. Jagvill alltså gärna ha ett svar på frågan; Vad kommer att hända med sådana ämnensom det finns möjlighet att utforma stadieplaner för? Omutbildningen av lärare för AnL 13 UtbildningsministerLENNART :