prot · G909160 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag har bett såväl jordbruksnämnden som LRF att fundera påhur vi skall få stödet att stanna i norra . Olika former avdifferentierade slaktdjursavgifter har emellertid avvisats av administrativaoch andra skäl. Jag utgår emellertid ifrån att den anpassning avproduktionen för landet i dess helhet som vi är överens om att söka åstadkommaskall ske under hänsyn tagen till den enighet som rader om angelägenheten avatt behålla en produktion av nuvarande omfattning i norra . Kan vi genomanpassning av produktionen totalt få bort de kostnader som belastar Reglering avpriserna på jordbruksprodukter, m. m. Prot.1985/86:160 näringen i dess helhet och bibehålla produktionensomfattning i norra , skulle dettainnebära det bästa stödet denna del av landet kan Reglering av priserna på jordbruksprodukter, in. Detskulle öka lönsamheten väsentligt för jordbruket i norra , om man fickfortsätta att producera som men slapp att betala de 180 miljoner iregleringavgifter som belastar näringen i denna del av landet. De jordbrukare som befinner sig i akuta svårigheter,beroende av den ekonomiska utveckling vi fick under de borgerligaregeringsåren, kan inte med generella åtgärder typ uppräkning avNorrlandsstödet. För deras del måste selektiva insatser till. Dessa bör skegenom lantbruksstyrelsens bemyndigande att medverka till en rekonstruktion avsådana företags ekonomi som utan egen förskyllan råkat illa ut och har rimligaförutsättningar att bestå, företag som skall medverka till att upprätthålla enjordbruksproduktion i norra av ungefär nuvarande omfattning. Om dessutom den socialdemokratiska regeringens ekonomiskapolitik kan få ner räntekostnaderna i jordbruket och hållaproduktionskostnaderna under kontroll, då har de sämst ställda jordbrukarnafått ett ordentligt handtag. Men skall vi kunna framgångsrikt unyttja jord- ochskogsbruk för att bibehålla och skapa de arbetstillfällen i norra vi såväl behöver, måste detta enligt min mening i högre grad ske samordnat medövriga insatser inom regionalpolitiken. Det kan visa sig vara ändamålsenligtatt frikoppla det nuvarande stödet till jordbruket i norra frånprisregleringen för att möjliggöra en sådan samordning. Jag anser att de tankegångar som de socialdemokratiskaledamöterna i utskottet redovisar i sitt yttrande är värda attförutsättningslöst prövas. Det är inte säkert att norra får deneffektivaste hjälpen genom att vi knyter stödet till produktionsförutsättningarsom gäller för andra delar av landet. Ett mera flexibelt utnyttjande av stödet,som ger möjligheter att stimulera en på de verkliga förhållandena i norraSverige baserad produktion och möjliggör kombinationer av olikasysselsättningar som kan skapas på för området naturliga förutsättningar, kankomma att visa sig ge bättre resultat i regional- och glesbygdspolitiken. Skall vi i verklig mening stödja utvecklingen avjordbruket i norra , är det sålunda inte bara att öka de nominellabeloppen. Det är också en fråga om på vilket sätt pengarna utnyttjas. Låter vibara anslagen rusa i höjden med utnyttjande av nuvarande teknik, kommer summanav kardemumman att bli att norra får miljardbelopp iekonomiskt stöd som i realiteten hamnar någon annanstans. Mera generellt betraktat kommer vi inte att kunna lösajordbrukets lönsamhetsproblem genom prishöjningar och statsbidrag. Prisutvecklingen på våra livsmedel blir en konsekvens av den ekonomiska utvecklingen i stort. Det är till fördel för såväl producenten som konsumenten att vi kan hålla inflationen tillbaka. Statsbidrag kan underlätta men inte ersätta de nödvändi ga förändringarna inom näringen. En bättre lönsamhet måste skapas genom sådana förändringar i produktionens omfattning och inriktning som tid till annan motiveras av konsumenternas efterfrågan och av de möjligheter att finna nya områden för avsättning för i jordbruket producerade råvaror och 92 produkter som forskningen kanresultera i. Här öppnar sig utan tvekan nya möjligheteri takt med att den vetenskapliga forskningen särskilt på biokemins områdeavancerar. Konsumenternas växande intresse för matens kvalitet ochkostens roll för vår hälsa skapar också en efterfrågan av annat slag äntidigare. Med den säkra tillgång som jordbruksnäringen enligtlivmedelspolitiken har till hemmamarknaden och i uppgiften att trygga vårlivsmedelsförsörjning och de nya möjligheter som öppnar sig till produktion förandra ändamål än livsmedel borde näringen kunna se framtiden an medtillförsikt. Förutsättningen är emellertid att statligt stöd icke bliren regelmässig möjlighet att uppskjuta åtgärder som skall göra näringen bättreskickad att möta framtiden. Statens stöd bör främst inriktas mot forskning, utvecklingoch utbildning för att möjliggöra för näringen att utnyttja produktionsresursernapå bästa sätt. Staten skall däremot inte genom detaljregleringar ta ansvaretför den praktiska tillämpningen. Det måste ankomma på näringen och de enskildajordbruksföretagen. Genom det forskningsprogram om nya produktionsmetoder somriksdagen på regeringens förslag antagit har vi tagit ett viktigt steg på vägenmot ett biologiskt och ekologiskt anpassat jordbruk, ett jordbruk som skjuterlivsmedelskvalitet och hänsyn till djur och miljö i förgrunden men bibehållerkravet på en sund ekonomi i näringen. Vi går vidare, herr talman, med att fullföljaambitionerna att ge vårt land en livsmedelspolitik med denna inriktning. Viskall ägna förädlings- och handelsledet vår uppmärksamhet. Vi väntar ossförslag om ett program för livsmedelsforskningen i de delar som berörförädlingsledet och handeln. Vi skärper livsmedelskontrollen. För att ansluta till mina reflexioner i början av mittanförande vill jag säga att det borde finnas goda förutsättningar för enkonstruktiv debatt och för en bred enighet om hur vi skall gå vidare iuppgiften att utforma den livsmedelspolitik som bör vägleda oss inför 90-talet. 1985/86:160 3junil986 Reglering avpriserna på jordbruksprodukter, m. 92ARNE i () replik: Vi har förvisso en livsmedelspolitik, det ärvi överens om. Vad vi möjligen har haft något delade meningar om är huruvida viskall ha en livsmedelspolitik som tar över så, att vi egentligen inte har kvarnågon jordbrukspolitik. Jag anser att vi har en jordbrukspolitik och enlivsmedelspolitik som väl kompletterar varandra. Det kan vi kanske varaöverens om. Eftersom det finns så många punkter där vi är dåligtöverens, är det tillfredsställande att kunna konstatera att vi sannolikt harframkomstvägar också när det gäller - som jordbruksministern uttryckte det -frikopplingen av Norrlandsstödet från prisregleringen. Jag kan väl tänka migatt vi senare skall diskutera dessa frågor ordentligt. Enligt min mening är delknappast någon egentlig tjänst åt jordbruket att så intensivt under några årdiskutera ett ganska stort penningbelopp för . I varje fall för demsorn inte är initierade uppfattas det mer som ett generellt jordbruksstöd, dådel i själva verket handlar om att uppfylla ett mål, som är fullt värdigt vårregionalpolitiska ambition. Det tycker jag är tillfredsställande. I fortsättningen var inte jordbruksministerns anförandelika lyckosamt. Jag måste dess värre uttrycka stark misstro motjordbruksministerns Prot,1985/86:160 uttalande att staten skall bära vissa kostnader förspannmålsexporten. 3 juni1986 så förhatligt att säga precis somdet är; att det rör sig om av "T ', '. . kostnaderna? Det är inte "vissa kostnader". Regleringav priserna , , ,, , , , har menatatt det är fråga om ett godtyckligt belopp som han, päjordbruksproduk- ,.,.,. . ellermöjligen finansministern, släpper till som en lagom peng till jordbruket. Men härgäller det ju att fullfölja det jordbrukspolitiska beslutet . Skulle viinte kunna bilägga tvisten genom att ni redbart fullföljer Dåskulle vår aktning för jordbruksministern öka avsevärt. inte så -som orden råkade falla - att vi gär längre i generositet.Det är inte fråga om generositet utan om fullföljandet av ett riksdagsbeslut.Det får gärna kallas generöst, men från våra utgångspunkter har detinte ett skvatt att göra med generositet utan med redbarhet. Vi behöverinte stödja oss på regeringens, som jordbruksministern uttrycktedet, förträffliga ekonomiska politik. Vi har ett budgetalternativ som är ca5 miljarder starkare än regeringens alternativ. Vi har råd med Norrland.Det som är så tråkigt för är att regeringen inte tycks ha Det är tur för och för att det finns en oppositionsom tar ansvar när regeringen inte gör det. 93 () replik; Jordbruksministern framhåller i sittanförande att bör få behålla det stöd det får för jordbrukspolitiken.Det är naturligtvis ett rimligt krav, men jag är mycket tveksam till att detskulle bli bättre om man införde något system med differentieradeslaktdjursavgifter eller liknande. Jag vet att det varit sådana tankegångarinom departementet. Jag tror att en effekt som detta möjligen skulle få är sårsplit i jordbrukarleden. Det tror jag inte kan vai-a avsikten. Sedan säger jordbruksministern att man skall överväga enmera samordnad politik för det norrländska jordbruket, samordnad medregionalpolitiken. Jag tog i mitt första anförande upp frågan om en bättr-esamordning. har redogjort för värt krav på åtgärdsprogram fördet norrländska jordbruket. I vårt förslag finns just dessa tankegångar. Det ärförvånansvärt i detta sammanhang att de socialdemokratiska ledamöterna ijordbruksutskottet inte kunnat ställa sig bakom vårt krav. Det förefallerfaktiskt som att jordbruksministern håller med om det vi strävar efter. Jordbruksministern säger vidare att man inte får användastödet till jordbruket så att det blir möjligt, för näringen att regelmässigtskjuta upp åtgärder. Det ställer jag upp på. måste det vara så attregeringen inte regelmässigt får reducera det ansvar som har lagt påsamhället. Det tror jag är någonting som väldigt många upplevt under densenaste tiden. Samma problemställning finns i debatten om det norrländskajordbruket. Jordbruksministern använder orden generositet rned statens medel.Jag undrar hur de norrländska jordbrukarna, som lever under pressade förhållanden,om de hade hört debatten hade upplevt alt det är fräga om någon generositet. Jag troratt hela det svenska jordbruket är under en viss press för närvarande,men särskilt det norrländska. Det handlar här om att bevara Argumenten för att vikan släppa till mer pengar därför att regeringenhar varit framgångsrik kan jag till nöds acceptera, men med Prot,1985/86:160 hänvisning till vad jag tidigare sade till , att detinte bara beror på regeringen utan även på andra saker. Om detskall finnas möjlighet till en bred samling om en anpassning av ter, m. m. jordbrukettill en annan produktion, som medför att vi kan producera energiråvaroroch industriråvaror, är det nödvändigt att regeringen lever upp till det ansvarsom har lagt på samhället. 94 (vpk) replik: Jordbruksministern påpekade, helt riktigt,att vi redan vädrat olika åsikter och synpunkter tillräckligt. Därför tänkerjag inte ta upp en ny debatt utan vill bara i anledning av jordbruksministernsanförande notera följande till protokollet. Jordbruksministern sade att pengarna bör stanna i norraSverige. Då kommer överskottsproduktionen in i bilden och t. ex.slaktdjursavgifterna. Det är helt riktigt att det i stödområdetbetalades ungefär 180 miljoner i slaktdjursavgifter. Det är också riktigt attca 120 miljoner i regleringsmedel under 1984-1985 gick till norra . Jagtror att man måste lägga också det i vågskålen. Diskussionen om överskottsproduktionen och om att Norrlandpå något sätt skulle kompenseras för att man inte har någon överskottsproduktion är verkligen knepig. Jag har svårt att finna riktiga utgångspunkter, ett riktigt underlag för en diskussion om var i landet det finns en underskotts- resp. överskottsproduktion. '' Man kan t. ex. se på den folkmängd och den produktion somfinns i olika län. I mitt eget län, , har vi en produktion avmjölk som uppgår till och en nötköttsproduktion som uppgår till 130 %.Där har vi en överproduktion. Jag kan sedan peka på ett verkligt extremtexempel: , där man skall få tiodubbla jordbruksproduktionen föratt kunna förse den befolkning som finns i länet med livsmedel. Det är verkligen svårt att föra endiskussion om överproduktion och underproduktion. Av det skälet, men också avandra skäl, är det litet farligt att differentiera slaktdjursavgifterna, ommari inte är beredd att låta detta belasta statsbudgeten. 95BENGT ROSEN (fp) replik: Jordbruksministern och andra företrädare fördet socialdemokratiska partiet som har deltagit i debatten tycker alt deborgerliga partierna har varit för generösa med budgetmedel när de velatkompensera för de förhöjda kostnaderna för jordbruket. Jag villframhålla att i vart fall vi i har ett budgetalternativ, som ärhelt finansierat och där vi får ett mindre budgetunderskott än regeringen. Ävenom vi inte kan räkna med att vinna bifall till de olika delarna i vårt förslag,niåste vi förbehålla oss rätten att ha del budgetalternativet. Däri ryms alltsådet Norrlandsstöd som vi föreslagit. Vi har fått bättre konjunkturer, sänkta oljepriser ochsänkt ränta och kanske också en skickligare finanspolitik från regeringenssida. Det är tillfredsställande. Jordbruksministern är därför optimistisk närdet gäller Reglering avpriserna på jordbruksprodukter, rn. Jag vill varna litet för att det kan ta tid innan dessa förbättringarslår igenom för jordbruket. En hel del av lånen är bundna under enfemårsperiod. Det gör att den sänkta räntan inte får så stor betydelse. Annars tycker jag att det är bra att jordbruksministern äroptimistisk; vi behöver mycket optimism i . Men vi behöver också eninsikt om de pressade förhållanden som jordbruket nu arbetar under. Jag harstor respekt för och den grupp som ser över hur vi skall kunnata vara på överskottsarealen . Men med hänsyn till utvecklingen ivärlden-samma problem finns ju i alla industriländer - och tillproduktivitetsutvecklingen och de beräkningar för den åkerareal som vi om10-15 år behöver för livsmedelsproduktionen tror jag att man får lägga nermycken möda på att hitta alternativa användningar och att detta kommer att talång tid. Därför vill jag framhålla att vi måste ge jordbruket stödi dag. Norrlänningarna har ingen nytta av om de får ett regionalstöd om någraår. Det är nu man behöver stödet. Det är nu Norrlandsjordbruket går nedåt påmånga områden. Först några ord till , somtyckte att jag uttryckte mig litet för runt när det gäller de kostnader somstaten skall ta för spannmålsöverskottet. Vi har betalat 160milj. till spannmålskassan, och det gjorde vi med utgångspunkt i detbedömningsunderlag vi hade. När vi fick uppleva utvecklingen påvärldsmarknaden, som totalt kullkastade de beräkningar vi hade'fått för ett parår sedan och som fördubblade kostnadernaför vår spannmålsexport, värdetnaturligt för mig-och jag vidhåller fortfarande att det var riktigt - att resafrågan; Kan vi utnyttja de medel effektivare som staten kan komma att ställatill förfogande för att vi skall uppnå del som vi var överens om att försökauppnå med dessa insatser från staten? Jag fann till min glädje att utskottet var öppet för ettsådant resonemang och ansåg att del kanske vore klokt att vi tar oss enfunderare på hur vi på det riktigaste sättet skall utnyttja de pengar somstaten kan komma att ställa till förfogande under den aktuella femårsperioden.Det resulterade också i den Widénska gruppen och i en insikt från LRF om attdet var angeläget att komma med uppslag. Lantbruksstyrelsen fick göramotsvarande inventering av idéer för att vi skulle kunna pröva hur vi på bästamöjliga sätt, i näringens eget intresse, i samhällsekonomins intresse, skullekunna utnyttja de pengar som vi kommer att ställa till förfogande. Självfallet kommer regeringen att följa beslutnär det gäller hur mycket pengar som skall anslås och utnyttja de medel somslår till förfogande. Sedan några ord till . Jag klargjorderedan i mitt inledningsanförande att jag anser, att vi inte kommer fram övervägen med differentierade slaktdjursavgifter. Men jag gladde mig åt att vitycks vara överens om att del bör vara en strävan, när anvisar pengarför att vi skall uppnå ett visst syfte - i det här fallet att stödja jordbruketi norra - att pengarna stannar där avsett att de skallanvändas. Vi diskuterar nu förutsättningar-och det tycks också finnas enöppning-för att användadessa pengar på annat sätt än för att uppnå ett effektivareutnyttjande av pengarna även i det sammanhanget. Kanske kan vi samordnapengarna rned övrigt regionalpolitiskt stöd för att vi skall kunna uppnå detmål vi eftersträvar, att behålla den omfattning på jordbruksproduktionen som vihar i norra och som betyder så mycket för den delen avlandet. Självfallet är jag övertygad om att också jordbrukarna inorra känner större trygghet när vi anvisar medel för deras del, om viockså talar orn hur vi skall finansiera de utgifter sorn staten får.Jag är övertygad om att de sätter värde på det. Till vill jag säga, att nettobelastningenpå jordbruket i norra var 180 milj. kr. i form av regleringsavgifter.Jag utgår från att , när han diskuterade svårigheterna att talaom i vilken mån jordbruket i norra bidrar till överskottsproduktionen,inte avsåg att vi skall dra ned jordbruksproduktionen i . Därförhåller det sig ju på del sättet att man producerar mer än man konsumerar.Jag utgår således ifrån att menade att det är en viktigregionalpolitisk och sysselsättningspolitisk fråga att vi kan behålla jordbruksproduktionenäven i norra . till : Visst är delta ett problem för helavår omvärld. Och visst är det viktigt att vi inser att det inte är någon lättuppgift och att det tar tid. Men just därför tycker vi att det är angeläget attvi kommer i gång med att fundera över de förändringar som vi alla ändå ser blirnödvändiga inom näringen. Det är också av stor betydelse att vi satsar som vi nu görpå forskningen för att till varje pris utnyttja den möjlighet som kan uppståatt använda vår och våra produktionsresurser för annat ändamål änlivsmedelsproduktion. Vi skall ta till vara resurserna - det är viktigt. Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. 97ARNE i () replik: Jag oroas återigen över hurjordbruksministern reagerade då han märkte att kostnaden för spannmålsexportenfördubblades. Reaktionen är riktig i så måtto att man på allvar måste se översituationen om en kostnadfördubblas. Men det får rimligen inte innebära att manfrångår beslut och börjar använda till ett angivet ändamål anslagna medel förannan verksamhet än den tänkta. Varför utnyttjar inte jordbruksministern den möjlighet sombara han har. nämligen möjligheten att lägga fram ett förslag till riksdagenorn en förändring? Det är egentligen den springande punkten i vår diskussion.Det kan hända att vi genom dessa debatter kan komma fram till en bättre tingensordning. Jordbruksministerns reaktion har verkligen oroat oss. Vihar rent av satt i fråga om jordbruksministern i förhållande till sin starkefinansminister orkar hävda jordbrukets intressen. Vi har uppfattat det som attjordbruksministerns agerande präglas av näst intill undfallenhet. Del gäller1977 års beslut, 40/60-principen, att man gör sig av med den väl fungerandedistriktsveleri-närsorganisationen samt översynen av skördeskadeskyddet. Jag vill inte vara brutal, men jag nödgas säga attpolitiken på jordbruksministerns intresseområden håller på att ramla ihop. Dethänder ju ingenting! Därför har vi blivit sa här utomordentligt besvikna. 7 protokoll 1985/86:160 Prot,1985/86:160 Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. Besvikelsen tar sig uttryck i reservation 7, i vilken viinte ens är benägna att ge jordbruksministern det bemyndigande som han begärför, som det så vackert heter, förnuftiga lösningar, framför allt under den tiddå inte är samlad. Vi har inte sett några förnuftiga lösningar pååratal från jordbruksministerns departement. Följaktligen tror vi inte att dekommer att radas upp som ärter på ett snöre bara för att ledamöterlämnar staden. Vi har faktiskt bett om att få vara med och granska hur dennafråga sköts i fortsättningen, därför att förtroendet för jordbruksministernsjordbrukspolitik är rubbat. Detta var en dyster avslutning på en lång dags debatt meden jovialisk jordbruksminister. Men det är resultaten och inte jovialiteten somgäller. Därför har jag blivit så här grym i avslutningen. 98 () replik: Bekymret att få pengar att stanna i Norrlandär naturligtvis ganska stort. Det handlar inte bara om jordbrukets område utanom Norrlandsproblemen över huvud taget. På jordbrukssidan får man inte försämra för jordbruket iandra delar av landet. Det finns inte utrymme för det . Det bästa sättet atthantera denna fråga är rimligen att effektivt utnyttja marken totalt sett ilandet. Jordbruksmarken är en flexibel resurs. Om vi har förberett ossordentligt, kan vi med i princip varsel växla mellanlivsmedelsproduktion, energiproduktion, fiberproduktion och produktion avråvaror till kemisk-teknisk industri. I det sammanhanget vill jag säga att också jag sätter stortilltro till den grupp med som ordförande som kan lägga framförslag på det här området. Jag tycker att det är angeläget att regeringen fårmöjlighet att agera , så att någonting händer före höstsådden. Jag noterade att jordbruksministerni sitt första repliksvar eller möjligen i sitt anförande sade att avsikten äratt anpassa produktionen, men att detta inte innebär att man skall lägga neråkermark på stora ytor. Jag skulle gärna vilja ställa en fråga på den punkten:Menar jordbruksministern att man inte skall lägga ner över huvud tageteller är avsikten kanske att man skall lägga ner på små ytor? Anf.99 (vpk) replik: Jag försökte visa hur svårt det är attberäkna om det är fråga om överproduktion eller underproduktion i vissa delarav landet. Jordbruksministern undrade då orn jag ville dra nerjordbruksproduktionen i t. ex. , eftersom den siffra jag nämndegällde just detta län. Nej, så är det inte. har jag sågott jag har kunnat argumenterat för att man skall behålla Norrlandsjordbruket.Det trodde jag jordbruksministern hade uppfattat. Så till frågan orn slaktdjursavgifterna. Jag skulle viljaredovisa några uppgifter som jag har här, men jag kan självfallet integarantera alt de är riktiga - jag är ju en försiktig general. De häruppgifterna gör att jag undrar om inte jordbruksministern ändå har fel på denhär punkten. Enligt dem betalade norra - det gäller , ,, , , och Norrbotten-under 1985slaktdjursav- gifter förko, ungnöt, kalv och gris med . Man betalade alltså över 189miljoner. Under utgick det från regleringskassan ca 103 milj, kr.Dessutom tillkom 20 milj. kr. genom undantagandet av tvåprissyste-met för Norrland.Nettot skulle då bli 60-70 milj. kr. De här siffrorna är kanske felaktiga, men vi får väl redaut vem som har rätt eller fel . Vi kan i varje fallinte nu dra upp någon större debatt om det. Prot,1985/86:160 Reglering avpriserna på jordbruksproduk -ter, m. m. Helt kort: blev orolig för attjag blev orolig när jag konstaterade att väridsmarknadspriserna sjönk. Jagtyckte det var viktigare att känna oro för vart det skulle ta vägen i den nyasituation vi hamnat i, och jag ville att vi skulle försöka fundera över hur vipå bästa möjliga vis kunde tackla den. Från det utgångsläge vi hade när vi tog överjordbrukspolitiken 1982, med de bekymmer som näringen befann sig i, har vi nupå bred front och med sinnet öppet för att vi inte bara kan ägna oss åtjordbrukspolitik utan även måste ta in livsmedelspolitiken i bilden lagt framen rad förslag och genomfört åtgärder som syftar till en utveckling i denriktningen. Vi baserar nu hela vårt tänkande på hur viverkligen skall kunna skapa stadga och utvecklingsmöjligheter förjordbruksnäringen inom ramen för vår livsmedelspolitik. Då säger : Jag måste konstatera att regeringens jordbrukspolitik håller på attramla ihop. Jag tror att vi aldrig har haft större aktivitet när detgällt att angripa dessa problem på bred front än vi har . Vi skall, somjag sade i mitt inledningsanförande, fullfölja våra ambitioner att skapa enlivsmedelspolitik, som kan mötas med förtroende av både producenter ochkonsumenter.