prot · G909155 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:155 Förhandlingarna leddes till en början av förste vicetalmannen. 1 § Justerades protokollen för den 21 innevarande månad. 2 § Föredrogs och hänvisades 198.5/86:178till utrikesutskottet 3 § Föredrogs men bordlades åter Skatteutskottetsbetänkande /86:43 betänkanden /86:11 och 12Socialförsäkringsutskottets betänkande 1985/86:23 betänkande1985/86:27 betänkande 1985/86:36 Trafikutskottetsbetänkanden /86:25-27 betänkande 1985/86:22 1985/86:34om varvsindustrin (prop. 1985/86:120 och 1985/86:125 delvis), 1985/86:18 omsysselsättningsåtgärder i (prop. 1985/86:125 delvis), 1985/86:24om statliga företag (prop. 1985/86:100 delvis) samt 1985/86:36om vissa oljebolagsfrågor (prop. 1985/86:139). 1 FÖRSTE VICE TALMANNEN: betänkande 34, arbetsmarknadsutskottetsbetänkande 18 samt näringsutskottets betänkanden 24 och 36 kommer attdebatteras i nu Prot.1985/86:155 nämnd ordning. Voteringarna ägerrum sedan debatten i alla dessa ärenden Först upptas alltså näringsutskottets betänkande 34 omvarvsindustrin. 2 PER (): har den svenska varvsindustrinkostat de svenska skattebetalarna ungefär 35 000 milj. kr. Det innebär att i genomsnitt4 . per varje invånare har gått till att stötta svensk varvsnäring. Envanlig tvåbarnsfamilj har alltså satsat . avbeskattade medel på att rädda den svenska varvsnäringen. Resultatet kan vi i någon mån se tillbaka på. Vi har förlorat inte bara pengarna, de 35 000 miljonerna,utan vi har även förlorat den helt dominerande delen av de arbetstillfällen sompengarna var avsedda att rädda. Vi har dessutom förlängt det mänskliga lidandeoch den sociala oro som otrygga arbetsplatser, i ständig nedgång, hela tideninnebär. Vi har därutöver koncentrerat stödet till de storavarvsregionerna, som också sammanfaller med två av de svenskastorstadsområdena, och . Industristödet har alltså i betydandeomfattning inte gått till den svenska glesbygden eller till några beståendeinsatser utan till två storstadsområden med en i normala fall ändå någorlundahygglig arbetsmarknad. Jag tror inte att någon i denna kammare kan helt svära sigfri från det ansvar som åvilar samtliga partier för den förda svenskavarvspolitiken. Men jag tror att vi moderater ändå har anledning att ha litetmera rent samvete än många av våra kolleger. Jag har tidigare i denna kammaresagt att vi moderater ville lägga ned två storvarv, bantaned de resterande två storvarven kraftigt för att spara resurser, minskamänskligt lidande och använda pengarna på ett mera produktivt sätt för desvenska skattebetalarna och för sysselsättningen. Jag tror det är helt klart,om vi nu ser i backspegeln, att vi hade kunnat använda de pengar som föröttsinom varvsindustrin på ett sätt som hade skapat flera varaktiga arbeten och enjämnare sysselsättningsstruktur över landet. Vi hade dessutom producerat färrebåtar som hade hamnat i rederier av typ . Detta varvsrederi,ett rederi som ursprungligen tillhörde varven, har diskuterats här vid fleratillfällen. begärde vi moderater att man omedelbartskulle avveckla för att minska statens risktagande och deframtida förlusterna. hade en avveckling kostat mellan 1,2 och1,. har vi totalt sett tillskjutit 5 miljarder kronorför att kunna rädda oss ur . I balansräkningen av 31 december1982 kunde man även läsa att båtar då var värda eller bokade iett värde av 3,5 miljarder. Vi har alltså satt in i denna rederigruppväsentligt mer än vad båtarna var värda . Detta innebär ettstort underkännande av den fartygsspekulation trots allt harinneburit. Trots allt kan vi ändå se tillbaka på att det vi harförespråkat om en snabb Prot. 1985/86:155 avveckling av fartygsinnehaven underde har kommit till stånd i betydande omfattning.Ett antal av de förslag som vi har lagt fram har alltmer börjat komma attuppfyllas. Det finns därför anledning att med viss tillfredsställelse se desista stora försäljningarna ur , bl. a. till svenska redare,försäljningar som förhoppningsvis kan rädda en del av den sysselsättning som viändå har kvar i svensk rederinäring i ett annars mycket pressat klimat. Det som har gått fel med svensk varvspolitik och svenskstödpolitik har ju varit att en stor del av de pengar som har satsats har gåtttill stora företag i storstadsregionerna och inte till glesbygden eller till demindre och medelstora företagen. Jag har själv haft förmånen att under 14dagar resa runt pä längden och tvären i Bergslagen. Jag har då settden förödelse som där har skett, med ett mycket stort antalindustrinedläggningar, ett stort antal friställningar och relativt småinsatser, jämförda med insatserna i storstadsregionerna i samband medvarvsnedläggningar. Det vi har att behandla här är ju ändåavvecklingen av varven, både och Uddevallavarvet, som har fått enmycket förmånlig behandling i jämförelse med många andra regioner som drabbats.Såväl som har fått utomordentligt stora ekonomiska favörer -som jaginte på något sätt kritiserar dessa företag för att ha utnyttjat, tvärtom ärdet högst förståeligt. Däremot är det ytterst anmärkningsvärt att man ånyosatsar så stora belopp på storstadsregionernas sysselsättning i jämförelse medglesbygdens. Att låta och få frisläppta investeringsfonder,som kan uppskattas till ungefär så mycket som man investerar i resp,varvsort, kan enligt min uppfattnig icke vara korrekt. Att låta dessa företagfå lokaliseringsbidrag, som tar en stor del av alla de lokaliseringsbidrag somskulle gå till varvsregionerna kan inte heller vara riktigt. När det i det enafallet dessutom endast är det större företaget som får lokaliseringsbidrag överhuvud taget och inga andra som etablerar sig på samma ort får det, är det ocksåytterst anmärkningsvärt. Såvitt jag minns var det 1979 som antog lexKockum. Den lagen innebar att man inte fick köpa ett rent pappersbolag ochutnyttja gamla förlustavdrag. medverkar regeringen indirekt, via SvenskaVarv, till att såväl som får köpa förlustavdragen viaUddevallavarvet och varv. Man köper inte bara pappersbolagen utanlägger också ned varvsområdena för att klara sig runt lex Kockum. Jag tyckerdet är beklagligt, för det innebär ånyo att man stöder stora företag ivarvsregionerna, företag som man hargett avsevärda fördelar just företableringi och . Däremot glömmer man de små företagen. Sedan förslagen har lagts på bord har vi redanunder här i kammaren debatterat informationsgivning ochnäringslivets börskommittés rekommendationer med krav på information vidnyemissioner. Jag tycker det förtjänar att upprepas att närde statligaföretagen kom till var det för att de skulle vara särskilt öppna och gesärskilt mycket information och insyn till såväl skattebetalare som allmänhet.Av vad vi kan se i det nya emissionsprospekt som föreligger från SvenskaVarv uppfyller det inte på långt när de minimikrav som näringslivets börskommittéuppställer för att godkänna ett nyemissionsprospekt. Det räcker inte med för utskottet redovisar materialet i efterhand. Det centrala är att man kanfå en fri debatt i massmedia och med alla indirekta delägare i Svenska Varv somhela svenska folket de facto är. Detta är ännu mer besvärande när såväl näringsutskottetsom riksdags- och regeringsrepresentanter med darr på rösten har kritiserat deprivata företagen och i synnerhet börsföretagen för bristande information ochbristande hänsyn till allmänhet och allmän debatt när det gällt bl. Man kan koppla vidare till den dagsaktuella debatten, därtvå av börsens stora företag är uppe i börsstyrelsen för eventuellavregistrering för bristande information - det gäller och . Ävenhär kan man knyta an till varvspropositionen, där det finns ett relativt settgrovt fel insmuget i handlingarna. Det påstås att en del av aktiekapitalet iSvenska Varv var förbrukat . Det stämmer inte överens med denårsredovisning som presenterats av Svenska Varv, där varintakt. Det innebär ett visst tvivel beträffande vad som verkligen har skett idetta sammanhang, och jag tycker det är beklagligt att tvingasacceptera sådana förhållanden, som ändå så hårt kritiseras när det gällerbörsföretag och privata företag. Det främsta argumentet för nyemissionen till Svenska Varvuppges vara att man vill återgå till en soliditet kring , för att fåkraft och ekonomisk styrka att klara omstruktureringen. Jag vill då erinra om att det finns andra sätt att stärkasoliditeten och den ekonomiska styrkan inom en företagsgrupp för att kunnaklara en omstrukturering. Enbart borttagandet av såväl somUddevallavarvet ur balansräkningen för Svenska Varv ökar i sig soliditeten iSvenska Varv. Om man dessutom, som mycket riktigt påpekas från Svenska Varv,ser till att få möjligheter, när valutaregleringen liberaliseras, att betalatillbaka en del utländska lån, kommer soliditeten att öka ytterligare i SvenskaVarvkoncernen. När industriministern talar om att soliditeten återställstill , tror jag som extern bedömare att vi kommer att få ensoliditet i Svenska Varv efter liberaliseringen av valutaregleringen på , dvs. en utomordentligt stark bas för den fortsatta omvandlingen av SvenskaVarv, ja, en t. o. m. onödigt stark bas. Men det finns även andra sätt att stärka Svenska Varvssoliditet för den fortsatta omvandlingen. Det är att försöka avyttra enheteroch pä det sättet dra in kapital till företagsgruppen, så att statskassan ochskattebetalarna inte behöver belastas med nya åtaganden. Jag tycker därför skulle ha övervägt att inte köpa in det att samordna med . Man skulle kanske ha gått denmotsatta vägen och i stället försökt avyttra vissa delar av Svenska Varvgruppen,för att på det sättet kunna generera kapital för det fortsatta riskåtagande somtrots allt ligger kvar inom varvsgruppen. Jag har den uppfattningen att risken är utomordentligtstor, med den proposition som föreligger, att vi ånyo går mot ett nyttexperiment med en stor statlig verkstadskoncern som kommer att varautomordentligt expansiv och medskattemedel köpa ytterligare företag, detta efter det att varvsepo- Prot.1985/86:155 ken har avslutats, Jag tycker att detta är en felaktig strategi, och det ärden uppfattningen som vi i moderata och för övrigt borgerliga motioner gör osstill tolk för, när vi talar för att man skall sälja vissa delar av Svenska Varvför att finansiera den fortsatta avvecklingen och att regeringen, omkapitalbrist uppstår, har möjlighet att återkomma med ytterligare äskanden tillkammaren, om det visar sig nödvändigt. Jag skall kort beröra reservationerna. I en av de reservationer som vi har fogat till det härbetänkandet skriver vi om borgensåtagandet från varvsföretagen. Vi har begärtatt man inte skall ha något borgensåtagande som drabbar varvsföretagen med merän , även när det gäller Arendalsvarvet. Vi gör det med vår utgångspunktatt Arendalsvarvet inom rimlig tid bör ha förutsättningar att kunnaprivatiseras, och då bör man ha exakt samma villkor och förutsättningar somandra privata företag inom varvsnäringen. Vi har för övrigt mycket svårt att sevad regeringen i själva verket menar i sitt något otydliga förslag. Anserregeringen att Svenska Varv skall ha ett 25-procentigt borgensåtagande, ellervad är det man menar? När det gäller kreditgarantiavgifterna tycker vi att detär rimligt att dessa avgifter bör anpassas till den risk som tas för varjeenskilt projekt. Små varvsföretag som tar hem order med tämligen säkradbetalning skall alltså inte behöva vara med och betala garantiavgifter förstora och riskfyllda projekt i samband med order tagna av större företag.Kreditgarantiavgifterna skall i stället mera direkt kopplas till detrisktagande som görs från statsmaktens sida. Beträffande beräkningen av kontantstödet tycker vi att manmöjligen kan försöka vara litet mer flexibel, detta med tanke på denutomordentliga betydelse som stödet kan ha för de mindre varvens möjligheteratt kunna ta hem order i konkurrens med varv i våra grannländer, med derasolika regelsystem. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill reservationerna 1, 3, 4, 5, 6, 7, 9 och 12, Från moderat sida har vi föravsikt att begära votering och rösträkning enbart beträffande reservation 1. 3 (): Vid senaste större beslut omvarvspolitiken, som fattades , gjordes innevarande år till ettslags kontrollstation när det gäller fortsatt stöd till varvsindustrin.Beträffande de särskilda insatserna för Svenska Varv utgick man från enstrukturplan för koncernen som innebar att samtliga verksamhetsgrenar borde nålönsamhet . När det gällde de två sista stora nybyggnadsvarven,och , beslöt riksdagsmajoriteten orn ett betydandekapitaltillskott, 2 155 milj. kr. Inte minst mot bakgrund av de mycket omfattandesubventioner som Svenska Varv fått tidigare krävde vid dettatillfälle att kapitaltillskottet skulle bli avsevärt lägre och att stödetdärmed skulle vara ett avslutat kapitel. Detta skulle, menade vi, göra detnödvändigt med en längre gående Prot,1985/86:155 nedskärningav kapaciteten än vad regeringen räknade med. Vi menade att Svenska Varvsledning på rent företagsekonomiska grunder borde anpassa verksamhetentill situationen på marknaden. Detta var alltså vad ansåg på våren1983. Men detta blev tyvärr inte beslut. Hade det blivit det, hadevi fått en snabbare anpassning till marknaden, och statens kostnader hadekunnat minskas avsevärt. tvingades ändå en sådan anpassning fram relativt snart.1 mars 1985 fattades beslut om nedläggning av Uddevallavarvet. De bedömningarav den internationella varvsmarknaden som pekade på en förbättrad balans underandra visade sig snart vara alltför optimistiska. Uddevallavarvetkunde inte ta hem någon order som var ekonomiskt försvarbar. Mindre än tvingades Svenska Varv att beslutaorn avveckling av produktionen av handelsfartyg också vid . Inte hellerdär skulle det vara möjligt att nå det uppställda lönsamhetsmålet. Ja, så här är alltså situationen när vi nu på nytt har attta ställning till ett regeringsförslag om varvsindustrin. Det framgår av gjorda marknadsöversikter, bl. a. att detmed all säkerhet kommer att ta mycket , innan det blir balans mellanutbud och efterfrågan i varvs- och rederibranscherna. Överkapaciteten inomsåväl världens varvsindustri som praktiskt taget alla sjöfartssektorer äröverväldigande. Vi vet dessutom att den internationella varvsindustrinscentrum förskjutits från de traditionella varvsländerna i tillFjärran Östern. Mot den här bakgrunden anser att neddragningenav varvsstödet måste fortsätta, och vi konstaterar med tillfredsställelse attocksä regeringen nu tvingas anpassa politiken till den kärva verklighet somlett till att den civila fartygsproduktionen vid avvecklas. 1 det här sammanhanget har vi från poängteratatt nu måste öka sina ansträngningar, bl. a. inom ramen för , föratt nä överenskommelse om nedtrappning av varvsstödet också i andra länder. Utöver ställningstagandena till de allmänna riktlinjernaför varvsindustrin skall vi nu fatta beslut också på en rad konkreta punktersåväl beträffande statliga Svenska Varv sorn i frågor som berör de återståendeprivatägda varven. Först vill jag säga några ord om regeringens förslag attbevilja den statliga varvskoncernen ytterligare ett kapitaltillskott, nu med950 milj. kr. avvisar detta förslag. Regeringen menar att ett nytt kapitaltillskott ärangeläget för att behålla Svenska Varvs finansiella styrka och därmed göra detmöjligt att hålla koncernen samlad. Vi kan för vår del inte finna några bärandeskäl till att staten, i egenskap av ägare, nu skulle medverka till att en nystor industrikoncern byggs upp. Svenska Varv bildades för att svara för den nödvändigaanpassningen av branschen till ändrade förhållanden. När avvecklingen av destora nybyggnadsvarven för handelsfartyg har klarats av finns det, enligtfolkpartiets uppfattning, inte längre behov av en statlig varvskoncern. Vikommer därför inte att ställa oss bakom att ett nytt Statsföretag-ellerProcordia-tillåts växa fram. Det är uppenbarligen precis vad som håller på attske. Vår inställning är att statens engagemang i Svenska Varvsuccessivt bör minska och att de förluster som kan komma att uppstå i sambandrned den fortsatta avvecklingen av fartygsproduktionen i första hand bör täckasgenom en utförsäljning av delar av koncernen. Som exempel har vi nämntGötaverken , Calor-Celcius och Generator. De synergieffektersom man frånregeringens och Svenska Varvs sida anser föreligga i en sammanhållen koncernhar vi inte kunnat finna. Vi kan alltså inte ställa oss bakom regeringens förslag omett kapitaltillskott i den föreslagna storleksordningen till Svenska Varv, ochvi kan över huvud taget inte ställa oss bakom ett förslag om kapitaltillskottförrän regeringen noggrannare redogjort för koncernens möjligheter att täckasina förluster genom en utförsäljning av vissa dotterbolag. Vi uteslutersåledes inte att det kan visa sig ofrånkomligt med ett kapitaltillskott redannästa budgetår. Men ett sådant måste då grundas pä de förutsättningar för denfortsatta avvecklingen av Svenska Varv som jag har skisserat. I det här sammanhanget vill jag fästa kammarensuppmärksamhet på den kritik vi haft anledning att rikta mot beslutsunderlaget ipropositionen. Det är för övrigt inte första gången vi har tyckt attinformationen i regeringsförslagen har varit bristfällig. För ett beslut om kapitaltillskott av dennastorleksordning till ett statligt bolag borde man t. ex. lämna en utförligredovisning av koncernens långsiktiga strategi och affärsidé. Vi saknar det iunderlaget. Jag vill göra några kommentarer också till hur vi ser påproblemen och möjligheterna i de sju kvarvarande mindre och medelstora varven. Jag säger medvetet "möjligheterna", därför attjag tror att man i flera av företagen har kapacitet att klara av den besvärligamarknadssituationen, bl. a. genom att man där kan anpassa sig till en förändradefterfrågan på ett annat sätt än i en svårmanövrerad storkoncern. Jag har möjlighet att på nära håll följa verksamheten vidFalkenbergs Varv. Där arbetar man nu på ett mycket målmedvetet sätt för atthitta framkomliga vägar. Med sina ca 300 anställda är varvet en viktig del ikornmunens näringsliv. En order på en polsk färja är i det närmaste klar- detåterstår en del diskussioner med fartygskreditnämnden. Affären kommer attbetyda sysselsättning vid Varv för mer änhalva arbetsstyrkan. Dessutom öppnar den vägen för en liknande order på enfärja nr 2. Det är uppenbart att de mycket stora subventionerna tillden statliga varvsindustrin har missgynnat de privatägda varven. Vi har fåttkonkurrenssnedvridningar, och det är de mindre varven som har kommit i kläm. De förändringar i varvsstödet, utöver dem som jag nämnttidigare, som föreslår i reservationer till det här betänkandet -det gäller dels fartygskreditgarantierna, dels kontantstödet - grundar sig justpå vår strävan att förbättra möjligheterna för de privatägda varven. Vi avvisar en generell höjning av kreditgarantiavgiftenoch vill att man i stället anpassar den till kreditriskerna. Ett sådant systemskulle framför allt innebära större rättvisa för de mindre varven, eftersomrisktagandet för staten där är betydligt mindre. Vi harsamma utgångspunkt - alltså att skapa rimliga konkurrensvillkor för prot.1985/86:155 de mindre och medelstora varven - när det gäller kontantstödet.Vi tycker det ärbefogat att ett sådant införs sorn komplement till det nuvarande räntestödet,men vi vill ge det en sådan utformning att inte den internationellaränteutvecklingen gör det verkningslöst. Låt mig slutligen, fru talrnan, bara säga några ord om denmarintekniska forskningen. Jag tycker att det är angeläget att poängtera attden inte får bli eftersatt i ett läge där varvsnäringen har problem. det ärfaktiskt särskilt viktigt i den situationen, bl. a. för att undvika attsjöfartsnäringen också flyttas och följer med till de nya varvsnationerna. Denrisken är uppenbar, om vi inteslär vakt om det kunnande som finns och utvecklardet. Och det här är viktigt, även om vi skulle beställa våra båtari 'eller . Vi får säkert anledning att återkomma i andra sammanhangtill marinteknisk forskning och utveckling. Jag yrkar bifall tillde reservationer sorn stär bakom. När det gäller insatserna iMalmöregionen kommer de för del senare att kommenteras avKjell-Arne . 4IVAR (): Det finns en betydande samsyn hos deicke-socialistiska partierna vad gäller varvsfrågorna, och det finns ingenanledning för mig att här upprepa de ståndpunkter som ochmoderaterna har redovisat och där vår syn på frågorna är lika. Jag kommerdärför att begränsa mig till några allmänna synpunkter och redovisa nyanser. Varvsfrågorna har ju och i fleraavseenden varit en smärtsam följetong i riksdag. Det är inte bara destora beloppen pä sammanlagt ca 35 miljarder som skattebetalarna satsat påvarven som stämmer till eftertanke utan också slutresultatet, när vi nu ser hurvårt sista storvarv läggs ner. En epok i svensk industrihistoria avslutas.Tiotusentals människor har fått lämna sitt yrke utan att alltid få någotlikvärt i stället. Det finns ingen anledning att fördjupa sig i vad somborde har gjorts annorlunda. Möjligen hade mer radikala förslag 1983.att samla alla resurserna till ett enda storvarv, gjort det möjligt att Sverigeäven fortsättningsvis hade kunnat vara en skeppsbyggarnation på nivånhandelsfartyg av större format. Även om vi i haft annan mening och andra förslagvid tidigare behandling av och Uddevallavarvet, måste vi acceptera attdagssituationen och det verkliga resultatet av den socialdemokratiskavarvspolitiken gör det nödvändigt att lägga ner för vad avserbyggande av handelsfartyg. Vi kan konstatera att det som sedankvarstår av Svenska Varv är en ganska splittrad samling av företag, som dockvar för sig, i mindre grupper eller tillsammans med andra företag kan harimliga för att inte säga goda framtidsutsikter. Det finns däremot enligt centernsmening ingen rimlig anledning att pä sikt hålla samman dessa företag i enkoncern. Vi i biträder förslaget om ett anslag pä 950 milj.kr. Vi utgår nämligen frän att rnan när det gäller Svenska Varv därmed får enmöjlighet att göra en god rekonstruktion, att rnan pä det sättet skaparförutsättningar för att på ett ekonomiskt fördelaktigt sätt placera ut de olikaföretagen i miljöerdär de har de största möjligheterna att bli till gagn för svenskt PrOt.1985/86:155 näringsliv. Vi tror alltså att det finns kombinationer,möjligheter, fördelar av Svenska Varv att som enskilda företagbli till betydligt bättre gagn för svenskt näringsliv, för det svenska folket.Vi menar att det är bättre än att hålla företagen kvar i en statlig koncern. Man bildade ju Svenska Varv därför att man trodde att manpä det sättet skulle kunna reda ut problemen kring de stora skeppsvarven. Menden uppgiften har man nog inte avslutat på ett riktigt lyckat sätt. För denskull är det dock ingen mening att ha kvar en stor statlig koncern. Sedan några korta kommentarer till några avreservationerna. Den snabbare avvecklingen av fartygsinnehavet iZenit tycker vi i är bra. Vi har tidigare riktat mycket berättigadkritik mot såväl regeringens som handläggning vad gällergarantiåtaganden m. m. inom Zenit. Vi i vill stryka dubbla streck under de privatavarvens betydelse. Det är mycket viktigt att vi ger dem en chans, så att de iframtiden kan konkurrera på så lika villkor sorn möjligt - det gäller såviilmellan kvarvarande statliga varv som i förhållande till varv i omvärlden.Därför menar vi att kreditgarantiavgifterna, om nu dessa skall höjas, måstehöjas pä försäkringsrnässiga grunder. Vi vill alltså inte ha en scliablonartadhöjning som gäller för alla. Det skulle komma att innebära en konkurrensnackdelför de små privata varven. Vi tycker att det är bra att kontantstödet införs. Men vinoterar den ojämlikhet som föreligger mellan propositionens förslag och t. ex.det sätt på vilket norrmännen hanterar den här frågan. Det är viktigt att manförsöker åstadkomma en större likhet. I likhet rned vill också jag strykaunder vikten av en fortsatt omfattande marin- och undervattenstekniskforskning. Vad gäller den insats som görs i har småföretagenenligt uppfattning inte prioriterats i erforderlig utsträckning. Vihade velat att man betydligt mera lade tyngdpunkten just på satsningarna påsmåföretag.