prot · G909137 · 1985-12-31 00:00:00 — Det är därför som jag har velatmeddela kammaren vad jag genom några enkla telefonsamtal har kunnat finna.Svensk kärnkraftsteknologi har förutsett den olycka som har inträffat i Tjernobyl,och den har -på teoretiska grunder - beräknat att den svenskareaktorinneslutningen motstår ett sådant inre tryck. Det hade jag väntat migatt också skulle känna till. Om beredskapen vid kärnkraftsolyckor i omedelbaranärhet Överläggningenvar härmed avslutad. 5 §Svar på interpellationerna 1985/86:198, 200 och 202 om beredskapen vidkärnkraftsolyckor i omedelbara närhet har frågat mig om jag ärberedd att ta sådana initiativ att erhåller teknik för bästa möjligaförvarning om kärnkraftsolyckor i närhet med minsta möjliga dröjsmål.Hon har vidare frågat om jag är beredd att begära information omsäkerhetsutrustningen vid kärnkraftverken i och Leningradområdet ochatt ställa de krav på förbättrad säkerhet som är befogade med tanke pä dengotländska befolkningens intresse av fullgod trygghet mot kärnkraftsolyckorsamt om jag anser att det finns en tillfredsställande beredskap på omett totalhaveri sker vid ett kärnkraftsverk i närhet, har ställt samma frågor till mig, men medavseende på kärnkraftverk i och beredskapen i , har frågat om jag avser att ställa krav påatt säkerheten vid kärnkraftverk i omedelbara närhet skall förbättrasoch att på olika områden vidta åtgärder som är föranledda av det läge som nuhar inträtt. Jagbesvarar dessa interpellationer i ett sammanhang. Av den redogörelse som jag lämnat i mittinledningsanförande till den särskilda debatten med anledning avkärnkraftsolyckan i Tjernobyl framgår att en rad initiativ kommer att tas föratt förbättra informationsutbyte och annat samarbete vid kärnkraftsolyckor somkan ha internationella konsekvenser. Däri ingår självfallet att bygga upperforderlig kunskap om framför allt kärnkraftverk i omedelbara närhet. När det gäller teknik för förvarning har, som jag ocksåredovisade tidigare, arbetet inom strålskyddsinstitutet forcerats. Enligt vadjag erfarit räknar 5 Riksdagensprotokoll 1985/86:137-138 Om beredskapen vid kärnkraftsolyckor i omedelbaranärhet institutetmed att efter sommarsemestrarna ha automatiserat alla sina 25 mätstationer såatt de registrerar onormala värden och automatiskt slår larm. Vi får dä snabbten landstäckande bild om något händer. Vad beträffar frågorna om jag anser att det finnstillfredsställande beredskap i resp. på vid totalhaveriervid kärnkraftverk i resp. i närhet vill jag återhänvisa till vad jag anförde i den allmänna redovisningen av åtgärderna efterolyckan i Tjernobyl. Att vi sä snabbt kunde upptäcka faran och utnyttja denbefintliga organisationen visar att vår beredskap är god. Genom att vi nubygger ut ett rikstäckande varningssystem förbättras beredskapen ytterligare.Den utvärdering som kommer att ske av hur beredskapsorganisationen fungeratunder den senaste veckans händelser kan naturligtvis leda till att även andraåtgärder aktualiseras för att stärka beredskapen. Jag vill särskilt understryka att i det uppdrag som regeringenhar lämnat till energirådet ingär att föreslå hur säkerheten i skallökas vid kärnkraftsolyckor utomlands. Anf.37 (): Jag ber att fåtacka statsrådet för svaret på interpellationen. Kärnkraftshaveriet i Tjernobyl har medverkat till attriskerna med användande av kärnkraft som energikälla på nytt måste diskuterasoch analyseras, har i den föregående debatten på ettutmärkt sätt deklarerat inställning till denna hantering såvälnu som tidigare, och jag vill till alla delar instämma i hans anförande. Jag har i min interpellation tagit upp den svenskaberedskapen för just kärnkraftsolyckor i utlandet och vilka möjligheter vi haratt förebygga sådana olyckors effekter pä människor och miljö. Behovet av enförbättrad beredskap framstår allmänt som helt nödvändigt, och för deli synnerhet när det gäller de sovjetiska kärnkraftverken. Jag tänker dåsärskilt på och världens största reaktor som ligger i Ignalinai , där ytterligare tre reaktorer i samma storleksordning är underuppbyggnad. De har samma konstruktion som den reaktor som havererat iTjernobyl, Denna världens största anläggning ligger från . Idetta sammanhang utgör faktiskt utpost mot öster. När det gäller teknik för förvarning anser statsrådet attstrålskyddsinstitutets forcerade arbete med automatisering av de 25 befintligamätstationerna skulle vara en tillräcklig åtgärd, som dessutom skulle ge enrikstäckande bild om något händer. Jag kan tyvärr inte dela statsrådets uppfattning, av denenkla anledningen att det på inte finns någon mätstation över huvudtaget. Då tycker jag inte att man kan säga att vi har en täckning av helalandet . Det är inte utan besvikelse jag konstaterar att regeringeninte räknar med , inte ens i detta sammanhang. 1 stället borde dennautpost vara en resurs för övriga landet, utrustad med dels en fast mätstation,dels övrig mätutrustning för att kunna mäta även låga radioaktiva värden.Händer det något, så kan vi bli först med att larma övriga landet. Vi liggermellan kärnkraftverk både öster och väster om oss. Gotlandgår transporter med radioaktivt gods. Det finns alltså ett antal skäl till attden bristfälliga beredskapen måste höjas avsevärt när det gäller att kunna mätaradioaktiv strålning. Jag vill därför fråga om regeringen ärberedd att medverka till att en fast mätstation och övrig nödvändig utrustningsnarast stationeras pä . När det gäller frågan om krav på information om vilkensäkerhetsutrustning som finns vid de sovjetiska kärnkraftverken, så är detpositivt att regeringen lägger stor vikt vid informationsutbytet länderemellan. Men det är också viktigt att regeringen fullföljer kravet påinformation tills man fär nöjaktiga besked. i Tjernobyl har också medfört att desvenska myndigheterna gjort många erfarenheter, Pä i ärförsvarsdirektören mycket kritisk mot det sätt på vilket information gavs-eller rättare sagt inte gavs. En journalist ringde efter det att denhöjda radioaktiviteten registrerats på olika håll i landet. Ochförsvarsdirektören fick själv ringa upp efterhöravarför ingen information gått ut till civilförsvarsenheten på . För SSIblev det något pinsamt, och man beklagade att man inte hade tänkt på det! Statsrådet sade i sitt inledningsanförande att"vår myndighetsorganisation har fungerat väl". Mot bakgrund av vadjag relaterat här kan jag omöjligt göra samma bedömning. Det visar egentligenbara återigen att man inte räknar med , och jag menar att regeringen görett misstag om man inte utnyttjar som en resurs, I kravet pä bästa möjliga beredskap till skydd förmänniskors hälsa ingär ett fullständigt lager av jodtabletter, och med tanke påvåra speciella transportförhållanden måste de finnas tillgängliga på ierforderligt antal och innan något händer. De skall, som bekant, tas iförebyggande syfte. Här finns stora brister , och jag vill också frågastatsrådet om regeringen är beredd att medverka till bättre åtgärder på detta område. Sedan jag ställde interpellationen har ytterligare någraproblemområden fått speciell aktualitet som en följdeffekt av det inträffade.Jag tänker på två områden som också betyder speciellt mycket för , Det gäller för det första de restriktioner som demjölkproducerande lantbrukarna ålagts och de merkostnader för den enskilde somblivit en följd därav. Har regeringen diskuterat att hålla dessalivsmedelsproducenter skadeslösa, och är man beredd att täcka dessamerkostnader? Det gäller för det andra turismen, som ju är avutomordentligt stor betydelse. Redan har avbeställningar och en minskning avantalet bokningar registrerats, och detta får i förlängningen betydandekonsekvenser för den gotländska turistnäringen. Därför vill jag slutligenfråga: Är regeringen beredd att ta in också sådana bedömningar i detutvärderingsarbete som kommer att följa och att i överläggningar medSovjetunionen ta upp dessa ersättningsfrågor? Om beredskapen vid kärnkraftsolyckor i omedelbaranärhet Om beredskapen vid kärnkraftsolyckor i omedelbaranärhet 38PER-OLA (): Jag ber att få tacka energi- ochmiljöministern för svaret på min interpellation. Dess värre upplever jag attstatsrådets svar på vissa punkter inte är tillfredsställande. Det visar medtydlighet att vär beredskap inför kärnkraftsolyckor inte är bra - inte ens omolyckan, som i fallet Tjernobyl, inträffar på långt avstånd från . Jag kan till fullo instämma i det som har sagts idebatten av bl. a. , nämligen att kärnkraften är oacceptabel somenergikälla. Olyckan i Tjernobyl är ett nytt bevis på detta. Vi svenskar lever mitt i kärnkraftens riskzon. Vi lever inärheten av en energiform och en energiteknik som i fredstid kanförorsaka ett eller , med allvarliga skador påmänniskor, djur, och natur som följd. Detta faktum ger ett skrämmande framtidsperspektiv. Ändåfinns det människor som vill förlänga marschen in i kärnkraftssamhället - dethar tydligt framgått av debatten tidigare i dag-och det är för mig heltofattbart. Jag har väckt min interpellation mot bakgrund avNorrbottens närhet till de kärnkraftverk som finns pä . Man räknarmed att dessa reaktorer har ungefär samma teknik och utförande som denhavererade reaktorn i Tjernobyl. Avståndet mellan och den svenska gränsen iTornedalen är . Avståndet fågelvägen mellan exempelvis ochLuleå är . Kärnkraftverken i ligger alltså närmareNorrbotten än vad t, ex. Forsmark gör. Det aktualiserar därför frågan om det ihändelse av en kärnkraftsolycka i finns en godtagbar beredskap i norraSverige, Av statsrådets svar drar jag slutsatsen att så inte är fallet - ävenom inte säger det direkt. När det gäller teknik för förvarning om kärnkraftsolyckorhänvisar till arbetet inom strälskyddsinstitutet, SSI, och de 25mätstationer som skall automatiseras. Enligt uppgift skall det finnas ett par sådanamätstationer i , Men försvarsdirektören i länet har inte fått någonuppgift från SSI om exakt var dessa mätstationer finns. Det är enligt minuppfattning mycket anmärkningsvärt. Jag vill därför ställa någrakompletterande frågor till ; Är det inte rimligt att regionala myndigheter ärunderrättade om var olika mätstationer är belägna? Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för attförbättra informationen mellan centrala och regionala myndigheter i dessasammanhang? Beträffande behovet av information från omsäkerheten vid de kärnkraftverk som finns i närhet - i det här falleti - vill jag säga att det är bra att statsrådet, som framgår avsvaret, tar upp denna fråga med de sovjetiska myndigheterna. Detta hälsar jagalltså med tillfredsställelse. När det sedan gäller min fråga om beredskapen svararBirgitta att den nu har visat sig vara god. sägs det att denskall förbättras. Men det är ju att indirekt erkänna att det finnsbrister. Som jag ser saken måste beredskapenvara mer omfattande. Det gäller inte bara att bygga upp varningssystem, utandet mäste också handla om hur vi tar hand om människor som har skadats ochutsatts för strålning och radioaktivt nedfall. Detta har statsrådet inte berörti svaret. Inte heller i debatten har man sagt någonting om densaken. De frågorsom vi måste ha svar på är bl, a.: Vilkenberedskap finns det t. ex. vid våra lasarett och vårdcentraler? Vilken utbildning har sjukvårdspersonalen när det gälleratt ta hand om strälskadade människor och vilka mätinstrument finns det vidlandstingens vårdinrättningar? Vilken beredskap finns det när det gäller att evakueramänniskor från ett utpräglat glesbygdsområde - i det här fallet - omlänet skulle utsättas för radioaktivt nedfall i samband med en kärnkraftsolyckai ? Inte heller den saken har berörts tidigare i debatten, utandebatten har främst gällt tätbefolkade områden. Problemet är dockdetsamma för norra , om en kärnkraftsolycka skulle inträffa iMurmanskområdet. Jag vill således att statsrådet också kommenterardessa enligt min mening mycket viktiga frågor. Vidare efterlyser jag ett svarpå frågan om vilka initiativ som statsrådet tänker ta när det gäller att förmålandstingen och de sjukvårdsansvariga att förbättra beredskapen, så att man harbåde kompetens och resurser att ta hand om människor i händelse av enkärnkraftsolycka i eller i andra områden i närhet. Om beredskapen vid kärnkraftsolyckor i omedelbaranärhet Då inte harmöjlighet att närvara medger jag att tredje vice talman fär taemot svaret. 40Tredje vice talman (); Jag ber att få tacka för svaret på UllaTilländers interpellation. Det skulle vara frestande att över ett litet vidare fältkommentera den debatt som har förekommit här , men det skall jag integöra, eftersom mycket redan har sagts. Jag vill bara uttrycka min förvåningöver den direkta tilltro till teoretiska räkneexempel som har präglat en delinlägg i kammaren och den självsäkerhet med vilken denna tilltro har framförts.Litet mer av intellektuell skepticism skulle kanske ha varit klädsamt. Vetenskapligt säkra resultat kan endast uppnås genomuppmätta fakta och/eller upprepade experiment. Jag vill säga något om ett parsaker som har beröring med detta. Det ges ständigt ett lugnande besked om attsmå doser radioaktivitet inte är skadliga. Vidare anges gränsvärden som säkra.Detta stämmer inte, I det senaste numret av , den anseddamiljövetenskapliga tidskriften, finns det bl, a, en ganska skrämmanderedogörelse för effekterna av små utsläpp från olika typer avkärnkraftsanläggningar i , Vad som där visas är t, ex, en höjningav leukemifrekvensen med tre till sju gånger bland befolkningen och särskiltbland barnen i de områden som närmast Om beredskapen vid kärnkraftsolyckor i omedelbaranärhet berörs.Det är först nu som man har haft anläggningarna så länge att man kan få framstatistik. Verkligheten bryr sig inte om uppsatta gränsvärden -människor blir sjuka, trots att de som säkra angivna gränsvärdena inteöverskrids. Gränsvärdena är framräknade på teoretiska exempel, som vanligeninte är testade mot verkligheten. Det hederliga vore för den skull att de s, k,experterna, som så flitigt har framträtt , erkände detta.Sanningen är att det inte finns några trygga gränsvärden. All radioaktivitet ärskadlig för biologiskt liv. Små doser är naturligtvis som regel mindre skadligaän stora doser, men de är skadliga. Om ackumulationseffekterna vet manegentligen mycket litet, och om kombinationseffekterna av olika slag avradioaktiv strålning vet man ännu mindre. finns det för all del en och annan expert som erkännerdetta i all ödmjukhet, och det hedrar vederbörande. Jag har framför mig ettinlägg i från . Professor , som är ordförandei Läkare mot kärnvapen i , säger: "Erfarenheten av strålskador är så liten att detfinns väldigt stora luckor i kunskapen, framför allt när det gäller de skadorsom kommer ," Det förekommer massvis av utsläpp från alla typer avkärnkraftsanläggningar. Militära anläggningar, befästningsanstalter,upparbetningsanlägg-ningar och kärnkraftverk läcker som regel, I dagensAftonbladet stär det att det är läckor i de båda nya kärnreaktorerna Forsmark 3och 3, Detta blir experterna förvånade över- inte därför att detläcker, vilket det som regel gör från kärnkraftverk, utan därför att det läckerfrån dem som är komplett nya. Vi håller på att bygga upp ett slags tilltro tillatt litet radioaktivitet här och litet radioaktivitet där får vi tåla. Det harju funnits bakgrundsstrålning , som människan har fått utstå. Den interpellation som hade väckt gälldeinte dessa saker utan vad vi kan veta om säkerheten när det gällerkärnkraftverk i vår närhet. Jag skall inte ta upp en förnyad diskussion omBarsebäck, som ligger på svenskt område. Men om vi går över havet från ,rakt söder ut, finner vi i i fyra nybyggdareaktorer. skall man ha byggt fyra till. De är ryskbyggda; Densamlade kapaciteten blir ungefär större än i , säger visserligen att hon avser attpressa fram kunskap om kärnkraftverken i vår närhet och om de risker som de kaninnebära utöver de risker som finns på grund av de svenska kärnkraftverken. Jagskulle vilja fråga ; Är det nog med att skaffa kunskap, är detinte viktigt att ställa krav på kärnkraftsnationerna runt omkring? 41ROSA ÖSTH (c): Jag har ställt en fråga till ,som nära anknyter till de interpellationer som har besvarats här och som alltsågäller varningssystemet. blinkade envarningslampa vid kärnkraftverket i Forsmark, Det sker när en av arbetarnapasserar en rutinkontroll. Radioaktiviteten är förhöjd på hans kläder. på platsenger samma resultat, I det läget utgår driftsledningen ifrån att den höjdaradioaktiviteten härrör från den egna verksamheten, och man handlar därefter. Större delen av personalen, eller närmare 1 000 personer,evakueras till en uppsamlingsplats för kontroll. Larm går till ,kontakt tas med strålskyddsinstitutet, kärnbränsleinspektionen,väderlekstjänsten, polisen, och andra kommunala organ. Oron spridersig snabbt bland befolkningen. Många är de som med oroliga frågor vänder sigtill kommunen. Men på kommunkontoret är de själva dåligt informerade. Man kaninte ge de besked man skulle önska till allmänheten. Det som präglar de här timmarna är den stora ovissheten.En lärare tar på egen hand beslutet att dela ut jodtabletter till eleverna. stod det klart att radioaktivitetenmåste komma från någon annan plats. Flera andra mätstationer visar värdenliknande dem i Forsmark, Efter hand uppges det att den förhöjda radioaktivitetenuppmätts , alltså nära innan en rutinkontroll påForsmark ger utslag. Det var bara det att ingen gjorde avläsningen undersöndagen. Det är alltså det här händelseförloppet som för en snabb upptäckt av faran och en god beredskap. Det är enuppfattning som jag inte riktigt kan dela. Det som har skett i efter kärnkraftsolyckan iTjernobyl och som inleddes med händelserna i Forsmark tyder på att vårberedskap för eventuella kärnkraftsolyckor inte är särskilt tillfredsställande.Många frågetecken finns. Svenska myndigheter har varit fullt medvetna om attdet i en rad länder, däribland , finns reaktorer som inte allsuppfyller de säkerhetskrav som ställs på svenska kärnkraftverk. Ändå har maninte sett till att vi har mätstationer som slår larm. Vad kan man då dra för slutsatser av detta? Är detmöjligen så att tilltron till kärnkraften varit sä stor att man inte på allvarräknat med att större olyckor kan hända ens i reaktorer av Sovjetmodell? Är detmöjligen så att man inte har räknat med att radioaktiva utsläpp kantransporteras så långt och i så stor mängd som det nu har varit fråga om? Detta är frågor som många inom ställer ochinte minst centerkvinnorna, som har haft ett mycket levandeengagemang för dessa frågor, SSI har haft en central roll efter olyckan. Många har fåttintrycket att man där inte var helt förberedd pä den situation som uppkom. Manvar inte beredd att spela rollen av informatör till allmänheten, i varje fallinte i den grad som varit önskvärt. Den information som getts har inte alltidhaft den lugnande effekt som varit avsikten, helt enkelt därför att uppgifternauppfattats som delvis motstridiga och skapat förvirring. Det gäller inte minstdem som bor i , det område som varit det mest drabbade i helaSkandinavien, Från början hette det från SSI att strålningen var mycketkortlivad, att den inte alls låg i närheten av den gräns som skulle krävaåtgärder. Människorna skulle känna sig precis som vanligt. ,när man uppmätt värden som var 200 gånger högre än det normala, rekommenderadesatt barn Om beredskapen vid kärnkraftsolyckor i omedelbaranärhet Om beredskapen vid kärnkraftsolyckor i omedelbaranärhet inte skulle leka i vattenpölar. Efter uppmaningen att inteäta nässlor och andra växter kom så förbudet mot att släppa korna på bete, ettförbud som fortfarande gäller i län och som kan komma att gälla envecka eller måhända ytterligare, har informerat om att våra varningssystem nuskall förbättras och att initiativ skall tas för att förbättra detinternationella informationsutbytet, och det är mycket bra. Men mängamänniskor, inte minst i , förväntar sig fler och mer konkreta beskedfrån regeringen när det gäller att skapa ett så tryggt beredskapssystem sommöjligt i detta sammanhang, 42 (): De interpellationer som diskuterasbehandlar alla beredskapen i fall av reaktorolyckor. Jag skulle i detsammanhanget vilja ta upp ett alldeles speciellt problem, nämligen storstädernasproblem, och kanske särskilt . ligger ju mycket långt österut i ,regionen är en av de östligaste i vårt land. Det gör att denna region ärsärskilt utsatt om det händer något i eller i , Det finnsett flertal reaktorer inom drygt 50 mils radie från , Det störstahotet mot är naturligtvis om en allvarlig olycka skullehända i Forsmark, Inom från Forsmark kommer man ganska långt in iStockholms förortsområden. Kommuner så nära som , Upplands-Väsbyoch skulle i sä fall beröras. Om man måste sträcka ut det drabbadeområdet från Forsmark, berörs hela utom Nynäshamnskommun. Då handlar det om en befolkning av 1,5 miljoner människor. Det är klart att åtgärder, om ett storstadsområde berörs,blir särskilt komplicerade. Det är fråga om kolossalt många människor.Möjligheterna att evakuera ett område som är små, i praktikenobefintliga. Skyddsrumsutbyggnaden är inte heller sådan att den utgör någotalternativ. Men även om det inte krävs sä drastiska åtgärder vet viatt möjligheten att nå ut med information till en så stor folkmängd ärbegränsad. Möjligheterna att nå ut med jodtabletter är också mycket små i ett storstadsområde. Det faktum att är starktfunktionsuppdelad, dvs, att man i allmänhet bor på ett ställe, arbetar någonhelt annanstans och har service och rekreation i ytterligare andra delar avregionen så att människor är spridda , innebär också attmöjligheten att vidta effektiva åtgärder är särskilt liten i ettstorstadsområde, har ganska vältaligt beskrivit den bristfälligaberedskapssituation som rådde i Forsmarksområ-det. Om större områden och ännumycket större befolkningsgrupper skulle bli berörda av en reaktorolycka, blirsvårigheterna naturligtvis ännu mycket större. Jag har velat ta upp det här därför att regeringen nu haraviserat en utvärdering av , Jag skulle vilja fråga BirgittaDahl om hon är beredd att se till att man i samband med en sådan utvärderingsärskilt belyser just de speciella problem som uppstår om ett storstadsområde-1, ex, - skulle bli berört. Det är väl helt klart att Barsebäckutgör ett kanske ännu större hot för Malmö-Köpenhamns-området, Men de problem som skullekunna drabba är också betydande och borde beaktas i ettsådant här utvärderingsarbete. Jag vill för min del säga att en utvärderinginte heller bör utesluta möjligheten att man tvingas att påskynda avvecklingenav Forsmarksreaktorn, 43 (): Eftersom den här interpellationsdebattenbehandlar informationsfrågorna vill också jag ta tillfället i akt att ta uppnågra sådana. De är viktiga för alla, och inte minst för oss som bor i ettlångsträckt, östligt län som det jag representerar, nämligen län medÖland - nästan lika nära de aktuella områdena i och somGotland, Efter den senaste tidens händelser har jag uppfattat detså att de som bor i kärnkraftskommunerna här i - även om beredskapen iviss män har varit bristfällig, som sade - paradoxalt nog känner enstörre trygghet än de som bor utanför dem. De som bor i kärnkraftskommunernahar ständiga mätningar att lita till, de har alarmsystem som regelbundetprövas, de har jodtabletter till hands, och de upplever det säkerhetsarbete somständigt bedrivs vid kärnkraftverken. Men de som bor utanför dessa kommunerkänner mera att vinden blåser vart den vill, och många har, som framgåtttidigare här , ställt frågan hur informationen fungerar, framför allt närnågot händer utanför vårt land. Jag vill ta upp fyra punkter som jag i detta sammanhanggärna vill ha beaktade. Ett land som jag inte förrän helt hört nämnas i dettasammanhang här är . Enligt tidningsuppgifter som jag har sett -och som man naturligtvis inte kan vara säker på - noterades den27 april betydligt förhöjda värden i , men någon information verkar inteha lämnats vare sig ät öst eller åt väst. Jag vill gärna här fråga BirgittaDahl om det är riktigt att det finska informationssystemet inte fungerade dendagen. Hur fungerar det över huvud taget? Och, ännu viktigare: Hur pass säkraär de finska kärnkraftverken?