prot · G90910 · 1985-12-31 00:00:00 — Den senare faktorn har kommunen vissa möjligheter att påverka.Merparten av de strategiska besluten och resursdispositionerna Hgger dock istatens händer. Jag sade tidigare att i många avseenden hargynnsamma förutsättningar för en positiv näringslivs- ochsysselsättningsutveckling. har en näringslivsstruktur somgör kommunen mycket sårbar för inte minst utifrån kommande störningar. Dessutomhar de senaste decenniernas omfattande omställningar gett problem påarbetsmarknaden, som sällan lyfts fram i ljuset men som innebär storapåfrestningar på kommunen. Mot den bakgrunden har kommunen två huvudkrav på regeringoch riksdag. Det ena kravet är att statsmakterna inte får göra prioriteringareller fördela resurser som hämmar den nödvändiga omställningen och förnyelsenav näringsliv. Det andra är att regering och riksdag inte får föra enregionalpolitik som negativt drabbar . Till bilden hör att - och även somLars-Erik påvisat tidigare under debatten - ofta kommer i kläm dåregering och riksdag vidtar åtgärder som berör kommunerna. Analyser, mål ochinstrument bygger på och anpassas till förhållandena i genomsnittskommunerna.Avvikelser och anpassningar från genomsnittslösningen görs med hänsyn tillglesbygds- och stödområdeskommunerna. Storstädernas speciella situation ochproblem uppmärksammas däremot inte. För del har detta oftast mindrebetydelse på grund av den särställning och speciella styrka kommunen har i sinroll som huvudstad, och bHr däremot hårt drabbade, eftersom desaknar möjHgheter att automatiskt kompensera sig för restriktionereller resursindragningar som staten lägger på kommunerna. Det är exempelvisinte realistiskt att hoppas på lokalisering av statliga verksamheter tillGöteborg med hänvisning till att där finns andra Prot,1985/86:10 statligamyndigheter eller intresseorganisationer med vilka den aktueHa myndigheten harstort kontaktbehov. Jag har med det nu anförda haft två syften. Det ena är attge en översikt över några moment i näringslivsstruktur ochutveckling. Denna visar att , trots den övervägande positivautvecklingen och de goda förutsättningarna för omställning och förnyelse, haren struktur som gör kommunen sårbar för inte minst internationella negativaförlopp. Kommunens arbetsmarknad tål därför inte att verksamhetsbasen iGöteborg krymps ytterligare genom av statsmakterna styrda beslut. Göteborgsnäringslivsstruktur och arbetsmarknadsläge kan inte användas som motiv för attpå regionalpohtiska grunder flytta verksamheter från . Jag har vidare velat påminna om att som storstaddrabbats oförmånligt av ett antal statliga beslut som rör främst olikakommunalekonomiska förhållanden. Det är viktigt att understryka att vi inte pläderar förnågon särbehandhng av . Vårt huvudkrav är att inte missgynnastill fördel för andra orter. En viktig faktor i det sammanhanget är attregering och riksdag -när åtgärder med mer riksomfattande verkningar vidtas -inte bara anpassar dessa till genomsnittskommunen och glesbygden utan också tarhänsyn till de effekter som uppstår i framför allt och genomdessa storstäders speciella struktur och problem. En annan central punkt är att statsmakterna observerar destora behov av omställning och förnyelse som finns i . Huvudansvaretför den processen kommer att bäras av lokala aktörer i näringsliv,organisationer och offentliga myndigheter. Detta förutsätter dock att staten isina prioriteringar och sin resursfördelning inte drar sig undan från sin delav ansvaret för förnyelsen av infrastrukturen och verksamhetsmiljön i , 82 (); Det är förvisso inte alltid som detkonstruktiva arbetet på att föra viktiga frågor framåt och söka lösningar påstörre och mindre problem i vår värld sker i de stora rubrikernas ochåthävornas ljus. Den allmänna opinionsbildningen och de svartastemassmediarubrikerna i vårt land har dessutom ibland en tendens att ligga litetvid sidan av vad som markeras i större länders dominerande debatt. Bakomkulisserna och inte minst för att tillfredsställa inrikespolitiska opinionergörs ibland orealistiska och publik-tillvända utspel. Men bakom detta sker dockhela tiden, även i freds- och rustningskontrollfrågor, ett tålmodigt och iblandfruktbärande arbete, med viktiga svenska insatser. Freden, friheten och respekten för grundläggande mänskligarättigheter sitter på många håll trångt i vår värld. Det har i dagens debatttalats utförligt för att inte ibland säga yvigt i dessa frågor. Apartheidregimen i har fördömts, och det ärrätt. Det har talats om spirande invandrar- och främlingsfientlighet i vårteget land. Detta är allvarliga problem som måste mötas med allvar ocheftertanke. Det har talats om internationell terror och kärnvapen. Det harvarit seriöst, men också delvis spektakulärt och förvånande. Att somIngemar fördöma sänkningen av Rainbow Warrior är naturiigtvis riktigt, ochdet är speciellt viktigt att göra det när internationell lag och rätt överträdsav demokratiska regimer. Menatt kalla detta för exempel på internationell terrorism är inte korrekt. Det ärsnarare ett övergrepp mot nationell suveränitet och ett sabotagedåd på ettannat lands territorium. Änmer är det ägnat att förvåna att han nämner efterspelet till kapnings-dramatAchille som ett terrordåd, men inte nämner själva kapningen. Närett fartyg fyllt av oskyldiga turister hålls i skräck och en handikappad man brutaltdödas under utpressningshot, dvs. begäran att ett antal fångar i ett tredjeland skulle friges mot den oskyldiga gisslans liv, då stämmer det meddefinitionerna. Detta är ett terrordåd. Attsom i stället som terrordåd beteckna nedtagningen av detflygplan som skulle föra kaparna i säkerhet och frihet, en nedtagning somskedde utan att någon människa kom till skada och varefter de misstänktabrottslingarna överlämnades till normal rättskipning och domstolsprövning idet land som mest påtagligt kränkts, det betraktar jag mera som en tänjning avbegreppet internationell terror. Som start på en utrikespolitisk karriär iriksdagen kanske det var i lättsinnigaste laget. Regeringsförklaringenger en fingervisning om regeringens planer för svensk politik pånedrustningsområdet den närmaste framtiden. har redan kommenteratdet tidigare väl kända utspel som gjordes i regeringsförklaringen.Nedrustningsdelegationens ledamöter har också delgivits ytterligare någrariktlinjer. Inget av detta ger anledning spekulera i några väsentiigaförändringar i regeringens politik på området. Både de mera fruktlösa och deförhoppningsvis mera konstruktiva inslagen finns med som . Någotkan emellertid vara värt att uppehålla sig vid vad som verkligen skett undersenvåren och sommaren, med eller utan svensk medverkan. Inom ramen för deneuropeiska säkerhetskonferensen har mötet om mänskliga rättigheter i OttawabHvit ett totalt misslyckande. Föross som lever i ett fritt land, där människor fritt får uttrycka sin mening,fritt får tillhöra sammanslutningar - förvisso i en del faU tyvärr inte frittlämna dem om de så önskar - och fritt röra sig inom och utom landet, är detbeklämmande att möta det förakt för människors rätt att återförenas när gränserskiljer familjer åt, rädslan för det fria ordet och för massmedias fria rättatt verka som finns i de totalitära stater i som ändå en gång iavspänningens bästa år undertecknade . Vihar nu också själva - och det av en av våra närmaste samarbetspartner inom denalliansfria gruppen inom EESK - fått en påminnelse om att en människa, som inteanklagats för något, inte rannsakats för eller, såvitt vi kan se, begått någotbrott, i en akt som bara kan betraktas som hämndlystnad hålls skild från sinfamilj, sina små barn, och hindras att återvända till vårt land, där han bottoch arbetat . Jag syftar på den jugoslaviskfödde arbetaren frånOlofström som förtvivlat får ta sin tillflykt till den svenska ambassaden iBelgrad. ser vi dock små sprickor i mörkret. Supermakterna tycksha givit sin välsignelse till en lösning i frågan om förhand-Hngsstruktur, somgör att reella förhandlingar kan sättas i gång. synes ha gjort vissaeftergifter. Öst verkar ha givit upp sina deklaratoriska förslag och sinaförslag om till vissa delar av begränsade åtgärder till förmån förförhandlingar om det som faller inom mandatet: konkreta militärt betydelsefullaoch kontrollerbara åtgärder som innefattar hela . På västsidan har mangivit avkall på principen att information om militära dispositioner skallbehandlas som ett separat förslag och gått med på att det sammanförs ikomplexet om föranmälningar. I den neutrala och alliansfria gruppen går arbetetpå att finslipa och för förhandlingsbordet färdigställa gruppens eget förslag, isina huvudlinjer skisserat , framåt. Detta äruppmuntrande och värt våra förhoppningar och allt politiskt och opinionsmässigtstöd. Frånvissa håll har rests farhågor om misslyckande. Man menar att några framsteg iStockholm inte vore önskvärda så länge kampen för upprätthåUan-de avöverenskommelsen om de mänskhga rättigheterna gått helt i baklås. IHelsingforsdokumentet står klart för alla att balans mellan de olika iöverenskommelsen ingående delarna skall upprätthållas. Enligt min uppfattningbör snarare framsteg i vara en väsentlig grund för optimism ochframsteg . Under uppföljningen i , där sammanställningen skall skeoch förhoppningsvis en ny överenskommelse om fortsatt arbete skall göras,kommer det att ha betydelse att en sammanvägning kan göras meHan de olikaområdena. Önskan att nästa fas av det arbete som pågår i efterWien skall kunna föras vidare, med ett sådant mandat som även inrymmerförhandlingar om nedrustning, synes nämligen vara störst hos dem som har mestpå sitt samvete när det gäller de mänskliga rättigheterna. Sammanvägningenfår ske i . Varje konkret framsteg i , varje överenskommelse somkan öka förtroendet, minska misstänksamheten och öka inte minst de små ländernassäkerhet är värdefulla i sig. Den svenska delegationen diplomater, militäreroch andra experter som lägger ned ett mycket tungt arbete i konferensen kommerförhoppningsvis även i fortsättningen att verksamt kunna bidra till att föraavspänningen i vår del av världen ett litet steg framåt. Ettannat, av svensk allmänhet föga känt men konkret tuppfjät i fredens tjänst hartagits av icke-spridningsavtalets tredje granskningskonferens i , som trädde i kraft , har utan tvekan haft en storbetydelse. Det tycks nu inte bara ha överlevt utan faktiskt ha stärkt sinbetydelse i och med att granskningskonferensen inte bara kunnat enasom ett slutdokument utan också kunnat tillföra det nya inslag som förbättrar detoch ökar dess praktiska betydelse. Naturligtvisfinns ett utbrett missnöje med kärnvapenmakternas bristande förmåga attåstadkomma nedrustning på kärnvapenområdet. Det sovjetiska utspelet mederbjudandet att avstå från kärnvapenprov, liksom denamerikanska inbjudan av sovjetiska observatörer till kärnvapenprov, kunde sessom ett försök att inför konferensen dölja bristen på framgång i deförhandlingar som pågår inom FN;s ram och i de bilaterala förhandlingarna, t.ex. om ett fullständigt provstoppsavtal. Vadsom konkret hänt vid granskningskonferensen är att, på svenskt initiativ,frågan om en genomgående separation av civil och militär kärntek-nologiskverksamhet och en även i kärnvapenmakterna genomgående internationell kontroll avfredlig kärnteknologi förts framåt. Ett principiellt erkännande av enallomfattande lAEA-kontroH innebär också möjligheter till förbättrad kontrollav tjänste- och materielexport, framför allt till tröskelstaterna. Det ärstater som man befarar står på gränsen till att utveckla eller skaffa sig enegen kärnvapenteknologi. Att alla kärnteknikexporteran-de länder har kunnat fåsatt ställa upp på ökade krav på kontroll av exporterade tjänster och teknik,oberoende av till vilket land exporten sker, minskar också den risk fördiskriminering som man hittiHs ibland uppfattat har lagts på de länder somanslutit sig till icke-spridningsfördraget i jämförelse med dem som ännu stårutanför. För oss själva som ålagt oss mycket stora restriktioner ochfullständiga internationella kontrollkrav, bör det betyda bättrekonkurrensvillkor i kärnteknologiexporten jämfört med tidigare mindrenogräknade länder. Icke-spridningsfördragetoch den dimension av kontroll av kärnteknologiexport som det innehåller har avländer i tredje världen uppfattats som en diskriminering och ett hinder förderas tillgång till möjligheter att lösa sina energiproblem på ett sätt som desjälva önskar. En mera generell tillämpning av kontrollkrav gentemot allaimportörer, vare sig de står utanför fördraget eller ej, borde kunna undanröjaett hinder för en mera global anslutning till avtalet. Enspridning av kärnvapen till fler länder än dem som redan förfogar över dessaskulle naturligtvis ytterligare öka riskerna i världen. Flera av de länder somsynes vara intresserade av att komma över kärnvapenteknologi har också mindrepolitisk stabilitet och befinner sig på ett avgörande sätt mitt i världensoroshärdar. Iran-Irak-konfliktenåterspeglade sig t. ex. i en långvarig fördröjning av slutöverenskommelsen. Detär uppenbart att ökat intresse för konflikt- och krislösning med hänsynstagandetill förutsättningarna för de långvariga och till synes ändlösa krig som pågåri dagens värld är en Hka viktig förutsättning för framgång i detinternationella arbetet för fredlig samexistens som det av massivafolkopinioner - i länder där folkopinioner är tillåtna - omfattade intressetför ett stopp för kärnvapenraseriet. Medan vi koncentrerar vårt intresse tillatt förebygga den hotande totala kärnvapenkatastrofen dör hundratusentals ochmiljoner män, kvinnor och barn i de oförsonliga krig som pågår. Vi, liksomvärlden i övrigt, måste intressera oss också för dem. Idet sammanhanget är det viktigt att komma ihåg att frihet, demokrati ochrespekt för mänskliga rättigheter är en förutsättning för varaktigfred. Likaväl som freden är förutsättningen för trygghet, frihet och rättvisagäller det motsatta förhållandet. Prot, 1985/86:10 83 (): Socialdemokratin är en politisk rörelse som på grundval av dendemokratiska socialismens idéer vill förverkliga alla människors välfärd ochfrihet, En förutsättning för att människorna skall känna att friheten finnsockså för de breda grupperna i samhället är att kravet på rätten till arbeteför alla blir en verklighet. Andra förutsättningar är en bättre livskvalitetvad gäller såväl materiell standard, en bra livsmiljö som ett rikt kulturutbudsamt en livsstil med solidaritet och ansvar som grund. Sverigehar lyckats med att ytterligare förbättra sitt sysselsättningslägeoch minskat den öppna arbetslösheten till , trots att vi har en högresysselsättningsgrad än de flesta andra länder. JagviH ta upp situationen i , men vill måla en bild av Norrbottensom är något annorlunda än den som gavs av centerpartisten . Detär inte så att krisen i är över. Många problem återstår att lösa.Norrbotten utgör av landets totala yta och har en mycket stor glesbygd. Viupplever speciella problem i östra och exempelvis i malmfälten. Arbetsmarknadslägeti länet har dock fortsatt att förbättras , och som exempel kanjag nämna att antalet kvarstående arbetslösa under årets första åtta månaderhar varit 600 lägre i genomsnitt än 1984. Dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna har varit betydligtfärre än . Särskilt stark är neddragningen av beredskapsarbetena. Detser alltså bättre ut än vad de flesta kunnat tro. Bland de mest positivaeffekterna är den stabila utvecklingen vad gäller basindustrierna i länet. Enfortsatt gynnsam utveckling förutsätter ett bevarat gott konjunkturläge med enstabil efterfrågan på arbetskraft, som uppehåller en för länet högsysselsättning. Låt mig som exempel på denna anföra perioden januariaugusti1985, då vi haft 600 färre arbetslösa jämfört med perioden januariaugusti1984, en procentuell minskning från till , Detär viktigt att komma ihåg att trots denna gynnsamma situation så har vi denhögsta arbetslösheten i landet, närmare dubbelt så hög som riksgenomsnittet. FörNorrbotten var och är en socialdemokratisk valseger en livsnödvändighet. Föross socialdemokrater i var det också en nödvändighet, för att viskulle framstå som trovärdiga inför befolkning, att arbeta fram ettlänsprogram - en strategi för länet och ett speciellt program för östraNorrbotten, Medansvar för länets framtid och mot framför allt avvisandeinställning till satsningar på /, Regioninvest och olika typer avarbetsmarknadsåtgärder ville vi erbjuda norrbottningarna vårt program. Norrbottningarna trodde påoss och gav oss väljarandelar i valet! Hursåg det ut i ? Basnäringen var i kris, arbetslösheten varbetydligt högre. Detrådde en nästan nattsvart pessimism i under borgarnas sista år vidmakten. Men efter regimskiftet kom framtidstron tillbaka. Densocialdemokratiska regeringen satsade nära 6 miljarder kronorenbart i . Vi kan se resultaten. Men mycket återstår att göra. Därförsäger vi socialdemokrater; går vi vidare! Införförra valet lovade socialdemokraterna: Om vi får makten skall vi vändautvecklingen rätt igen i . Vi vann som bekant valet och uppfylldelöftet, och kom den efterlängtade Norrbottenspropositionen.Resultaten uteblev inte. Basindustriernaräddades från konkurshot. är de åter lönsamma. På punkt efter punkt kan vi redovisa mätbaraframgångar tack vare att socialdemokraterna återfick regeringsmakten. Men vi tänker inte vila på lagrarna. Vi måste gå vidare,för det återstår ofantligt mycket att göra innan och dess folk ärbefriat från arbetslöshet. Ett vet vi: Det går inte att lämna över hela ansvaret påde fria marknadskrafterna enligt och teorier. De kaninte rätta till den regionala obalans som gör att ligger skyhögt itopp i arbetslöshetsstatistiken. Vi måste ha hjälp till självhjälp. Vi måste fåbeslutsfattarna i regering, riksdag, centrala ämbetsverk och storföretag attsatsa på det som redan finns och är utvecklingsbart i . Det är denfilosofin som genomsyrar vårt länsprogram. Vi presenterar i vårt länsprogram vår utvecklingsplan ochvad den har inneburit, de resultat som utvecklingsplanen har gett. Däreftertalar vi om framtiden, om hur vi vill gå vidare. För det första tvekar vi inte en sekund att slå fast attvi tror på basindustriernas framtid. Vi vill trygga deras fortsatta utvecklinggenom att se till att de kan fullfölja sina viktiga och storainvesteringsprogram. För det andra tänker vi ta itu med problemet attNorrbotten ännu inte har särskilt många medelstora företag. Vi har de storaföretagen, och vi har många småföretag. Vi måste få en balans iindustristrukturen i . Hur är detmed ungdomen? Ungdomen är länets framtid! Ungdomsarbetslösheten är fortfarande, trots betydandeinsatser sedan socialdemokraterna återtog makten, ett av våra stora problem.Den kostar samhället stora pengar. Men framför allt orsakar den stort lidandeoch leder ofta till ohälsa. Därför ser socialdemokraterna i som sinviktigaste uppgift att skapa arbete åt ungdomen. Ett välutvecklat och differentierat näringsliv är denviktigaste förutsättningen. Nästaviktiga fråga i vårt länsprogram är östra situation. , , och kommunerbefinner sig i en mycket svår situation. Här finns de lägsta inkomsterna, denlägsta förvärvsfrekvensen och den högsta arbetslösheten i hela landet. Mensituationen är inte hopplös. Det går att vända utvecklingen och ge östraNorrbotten nytt liv. När det gäller resursutnyttjande och kunskapsuppbyggnad ärdet väldigt viktigt för östra att ta vara på sina egna resurser.Människor, företag, råvaror, natur och miljö är grunden för dess framtid. Det är viktigt att slå vakt om den offentliga sektorn. Denger en grundtrygghet och nödvändig service, förutom att den tillför regionenett stort antal arbetstillfällen. För är den offentliga sektornlivsavgörande. Den sysselsätter ca 40 000 personer i länet. Nedskärningar avden offentliga sektorn får särskilt allvarliga konsekvenser för östraNorrbotten. Men föratt östra skall kunna ta till vara och utveckla sina Prot,1985/86:10 resursermåste kunskaper om näringsliv, arbetsmarknad och teknik tillföras. Det kommeratt bli nödvändigt med okonventionella grepp och obyråkratiska lösningar. Regionalpolitiken måste bli effektivare över huvud tagetnär det gäller de svaga delarna av landet. De drabbas först och hårdast avkonjunkturnedgångar. Exempel i vårt län är malmfälten, vissa kommuner iinlandet och östra , Det är viktigt att ta fram okonventionellainslag i regionalpoHtiken och att denna blir ett effektivare instrument. Vad gäller de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna vill visocialdemokrater göra östra till ett försöksområde för att flexibelttillämpa oHka arbetsmarknadspolitiska åtgärder i samverkan med andraregionalpolitiska ansträngningar. Vi tror att en strävan att göra östraNorrbotten till ett sådant här försöksområde skulle vara intressant attutvärdera för riket som helhet. är ju ett av landets störstaproblemområden vad gäller arbetslösheten. har någonting fantastiskt fint, nämligen enhögskola i . Och vi har en ambition att vidareutveckla vår högskola. Detär ytterst angeläget att utbyggnaden av högskolan i fortsätter, så attdess slagkraft förstärks. På så sätt kan högskolan i ännu högre grad bidra tiHen långsiktig förnyelse av länets näringsliv. Det är speciellt glädjande att nämna att den nu såbetydelsefulla data- och elektroniktekniken har utvecklats till en ledandeposition i landet. Det är också glädjande för oss att genom ett riktutbildningsutbud på högskolan kunna behålla större delen av våra välutbildadeungdomar i länet. Högskolan prövar nya former för samverkan med bådesamhälle och näringsliv. Ett exempel är en utveckHngsby i anslutning till högskolan.Men det behövs också utveckHngsenheter i högskolans närhet. Ett led i dennasträvan är att bygga ett teknikcentrum och permanenta den nuvarandeförsöksverksamheten. Vi har haft högskolan i . Högskolansstimulerande inverkan på näringslivets utveckling är till en del av långsiktigart. Vi måste nu fundera på ännu mer okonventionella grepp som bygger påhögskolans lokalisering i länet, typ ett regionalt forskningsråd i ,till nytta för länet som helhet. Efter att ha berört dessa för så vitala punkteroch det socialdemokratiska länsprogrammet för framtida insatser i ,vill jag avsluta med att säga följande. Efter att ha upplevt nattsvartpessimism präglas norrbottningen av framtidstro, optimism och en tilltrotill länets och norrbottningarnas egna resurser och kapacitet. Vi norrbottningar ställer inte stora krav. Vi villbara ha samma möjligheter som övriga delar av landet, I motsats till exempelvis vissa representanter förcenterpartiet i tycker jag det är viktigt att ge en nyanserad bildav som län. Det finns många positiva inslag i , Jag vill avsluta med ett citat av LeonLarsson, som lyder så här; "Dettänder i tidernas ursprung en gnistaav/ frihetsbegär, dengnistan glöder och tär. Frånsekler till sekler hon brunnit i långaoch nattsvarta år, ochgnistan skall glöda och flamma så längevärldsalltet står." Med en socialdemokratisk regering, ett klart länsprogram och vår optirnism känner vi tillförsikt införframtiden. 84 BOFINNKVIST (s); Jag vill begagna det här tillfället attredogöra för frågor som de socialdemokratiska riksdagsmännen från haraktualiserat. Utvecklingen i länet är långt ifrån bra. En alltför storandel av länets befolkning i arbetsför ålder står utanför den ordinariearbetsmarknaden. Trots att industrin nu går på högvarv hade vi i september i år4,kvarstående arbetssökande - det är andra plats efter . Så hardet varit . Trots detta vill jag påstå att stämningen är bättre än påmånga år. Krisstämpeln på många företag har försvunnit, tack vare den politiksom förts av den socialdemokratiska regeringen. järnverk har vihaft bekymmer för, och vi efterlyste i den regionalpolitiska debatten i vårasen lösning av problemen där. Dessa problem har fått en bra lösning genomregeringens bistånd. Det är en sak som vi är mycket tillfredsställda med. En fråga som är av ytterst stor betydelse för en annan delav länet är satsningen på en turistanläggning i norra -. Det ligger ett mycket stort regionalpolitiskt värde i attdenna anläggning kommer till stånd.