prot · G90952 · 1985-12-31 00:00:00 — AnL 31 Försvarsminister : har ställt följande frågor tillstatsministern: 1, Ärstatsministern beredd att lämna en redovisning för den bedömningregeringen, på grundval av ÖB:s rapporter, gjort om omfattningen och arten avfrämmande undervattensverksamhet mot 1983,1984 och 1985? 2, Vilkenbedömning gör statsministern av de möjliga motiven för dessa systematiska ochupprepade kränkningar? 3, Står regeringenfast vid den bedömning som gjordes av ubåtsskydds- kommissionen om vikten avatt med alla till buds stående medel bringa dessa kränkningar att upphöra? 4.1vilka former avser statsministern att även fortsättningsvis klargöra vår fastabeslutsamhet att med såväl utrikes- som försvarspolitiska medel reagera påfortsatta kränkningar? Interpellationenhar överlämnats till mig. Respektenför vår säkerhetspolitiska linje kräver att vi redan i fredstid ingriper medstörsta fasthet mot kränkningar av vårt territorium. Sådana kränkningar kanaldrig accepteras. Det är även fortsättningsvis vår skyldighet och vårbestämda föresats att med alla till buds stående medel hävda Sverigesterritoriella integritet. Vidtvå tiHfällen har nationaliteten på kränkande ubåtar kunnat fastställas, I bådafallen har regeringen reagerat med största skärpa. Somsvar på första fråga vill jag anföra följande. Överbefälhavarenhar redovisat en rad iakttagelser och indikationer som leder till slutsatsenatt främmande undervattensverksamhet har förekommit också , 1984års försvarskommitté har kommit till samma slutsats. Regeringen ställer sigbakom överbefälhavarens och kommitténs bedömningar och ser med största allvarpå den främmande undervattensverksamheten, Ifråga om sannolika motiv för kränkningarna redovisade ubåtsskydds-kommissionensin bedömning 1983, Som huvudmotiv angavs, även om det inteuteslöts att även andra motiv kan ha spelat in, att kränkningarna skulle sessom förberedande skeden i en militär operativ planering. Utforskning av desvenska kust- och skärgårdsområdena och av svenskt undervattensförsvar,utprovning av ny materiel, taktisk utveckling och utbildning var några av dedelmotiv som angavs som mest sannolika, 1984års försvarskommitté gjorde motsvarande bedömning och drog sammaslutsatser. Vad som efter hand tillkommit är, enligt kommittén, ytterligarekunskaper av operativ och teknisk natur om kränkningarna. Försvarskommitténfortsätter; "Motiven, som är svåra att fastställa, torde huvudsakligenkunna hänföras tHl olika former av förberedelser för eventuella kris- ochkrigssituationer," Regeringen gör ingen annan bedömning än den som gjortsav och försvarskommitté. Somredan har framgått ställer sig regeringen bakom de bedömningar som gjorts och försvarskommittén om nödvändigheten att beslutsamtförstärka ubåtsskyddet. Vår förmåga att komma till rätta med den främmandeundervattensverksamheten har efter hand förbättrats. Regeringen kommer attfullfölja försvarsbeslut, med den inriktning som angavs i förra vårensfyrpartiöverenskommelse och i den senaste budgetpropositionen. Den pågåendeutbyggnaden av ubåtsskyddet genomförs i enlighet med överbefälhavarensubåtsskyddsplan. Försvarets myndigheter har härvid fått de resurser ochbefogenheter som överbefälhavaren föreslagit, Ifråga om regeringens fortsatta agerande vill jag konstatera att vi kommer attfortsätta på den inslagna vägen. Vi kommer att med alla till buds stående medelhävda vår nationella integritet. Om kränkande ubåtars nationalitet Om den främmande undervattensverksamheten kanfastställas skall reagera med största skärpa. Försvarspolitiskt kommervi att fullfölja de åtgärder som har påbörjats. Syftet är mycket klartuttalat, nämligen att inom ramen för en balanserad utveckling av vårt försvarhöja vår förmåga att avvisa kränkningar så att envar som överväger att kränkavårt territorium inte längre anser detta vara värt priset, AnL 32 (): Jag ber att få tacka försvarsministern fördet avlämnade svaret. Men måste jag lägga till att jag tycker att detär något av en ynkedom att inte statsministern viH redovisa sin samladebedömning av dessa allvarliga frågor för riksdag. Denna ynkedom vardock kanske inte alldeles oväntad. Försvarsministerns svar på mina utrikes- ochförsvarspolitiska frågor till statsministern är snäva och snåla. Han citerardet som man inte kan undvika att citera - - men har därutöver föga att säga. Jag tycker att detta är olyckligt. Det skapar ett intryckav att regeringen endast motvilligt tar sig an dessa frågor. Det är kansketypiskt att försvarsministern svarar mig med citat som jag har ett betydligtstörre ansvar för än någon ledamot av regeringen. Försvarsministernssvar leder - helt naturligt - till frågor. Ubåtskränkningarna innebär, med ubåtsskyddskommissionensord, "ett hot och en utmaning mot trovärdigheten i säkerhets- ochneutralitetspolitik". Kränkningarna är inte endast, och inte heller främst, ettmilitärt problem. En alliansansluten stat kan kanske betrakta kränkningarnafrämst som en militär fråga. Men för handlar det om mycket mer.Kränkningarna kan vara ett uttryck för en sidas förhoppningar om att kunnaframtvinga en rätt att mer eller mindre ostört kunna operera på svensktterritorium. Detta kan leda till farhågor och oro hos den andra sidan, I denmån dessa förhoppningar resp, farhågor visar sig välgrundade undergrävsfundamenten i svensk säkerhets- och neutralitetspolitik. Jag skullevilja fråga om försvarsministern delar denna bedömning eller ej, Vidare ger försvarsministern snävaste tänkbara beskrivningav omfattningen och arten av kränkningarna 1983,1984 och 1985, Han använderäven i detta fall citat. Men regeringen måste självfallet ha en bedömning - utövervad som sägs i de förnämliga citaten - av t, ex, kränkningarnas art ochomfattning , Om jag hävdar att de kränkningar som ÖB har rapporteratunder till antalet varit fler än , bör väl ävenregeringen ha en bedömning. Jag tycker också att det är viktigt att framhållaatt vi fått rapporter om kränkningar djupt inne i våra skärgårdsområden underden allra senaste månaden, Det gäller rapporter som tas på stort allvar av ÖBoch som regeringen rimligen måste vara medveten om, I båda dessa hänseenden vore det intressant att höraministerns bedömning. Att bringa dessa operationer att upphöra är en centralfråga såväl för utrikespolitiken som försvarspolitiken. Vårtpolitiska uppträdande måste vara klart. Vi får aldrig ens ge en antydan avlikgiltighet, uppgivenhet eller försök att skyla över. Vifår aldrig ge ett intryck av att vi anser att kränkningar som inte klart kannationahtetsbestämmas inte utförts av någon, och således saknar betydelse.Formella diplomatiska reaktioner kräver formella slutsatser i nationalitetsfrågan.Men när det gäller analyser och tänkande får vi aldrig göra hah vid diplomatinskrav. Då dömer vi ju vår säkerhetspolitik till blindhet. Ubåtsskyddskommissionenskrev, att efter allt det som har inträffat är det inte rimligt att anta attdessa operationer utförs utan den politiska ledningens godkännande. Detskulle vara intressant att höra om försvarsministern har en annanbedömning. Ytterstär det kombinationen av politiskt och militärt agerande som kommer att geresultat. Försvarsministernsäger att försvarets myndigheter har fått alla de resurser och befogenheter somÖB har föreslagit, men detta är tyvärr osant. Detär sant att har godkänts av regeringen, men sant är ocksåatt ÖB hade att utarbeta den planen inom ekonomiska ramar som bestämts avregeringen och att detta tvingade honom att begränsa planens ambitioner tillden lägsta av de nivåer som utretts av marinen. Till sanningen hör dessutom attÖB har begärt väsentligt större resurser för utbåtsskyddet under denkommande försvarsbeslutsperioden än de resurser som upptas i denna plan. Detär också sant att ÖB av regeringen vägrades de personalförstärkningar som hanhemställde om. Därförär det osannfärdigt när försvarsministern söker göra gällande att allt som kangöras är gjort och att ÖB och marinen har fått allt de har begärt. Denextrasatsning som gjorts är inte särdeles omfattande. Till 1990 är det irealiteten ca 950 milj, kr, extra som satsas på ubåtsskyddet i minimiplanen.Därav är ca 200 milj, kr, "nya" pengar från , medan ca 450miljoner är omfördelningar inom marinen och ca 300 miljoner kommer från andradelar av försvaret. Den extrasatsning som görs i denna plan kostar såledesnågot mer än en modern och betalas till fyra femtedelar genomförsvagningar av andra delar av vårt försvar. Jagvill fråga försvarsministern om han verkligen står fast vid påståendet attförsvaret har fått allt man begärt. Försvarsministernslutar sitt svar med att säga att vi skall fortsätta att höja vår förmåga"inom ramen för en balanserad utveckling av vårt försvar". Det är enillavarslande formulering. Ramen fastställer nämligen vi, och vi fastställeräven balansen. Det är just detta - att fastställa ramen och att anpassabalansen, och att göra det med utgångspunkt i de krav som säkerhetspolitikenställer - som försvarspolitik egentligen handlar om. AnL 33 (): De belagda ubåtskränkningarna och alla indikationer om ytterHgarekränkningar utgör det allvarligaste prov på vår säkerhets- och försvarspolitiksom vi har ställts inför efter . Kränkningarna är ett beläggför att och har blivit av mer central Om den främmande undervattensverksamheten betydelseför militära operationer i händelse av krig. Detta förhållande gör detangeläget för oss att med stor kraft och tydlighet hålla fast vid vårtraditionella utrikes- och säkerhetspolitik och att göra denna trovärdig i våromvärld. Huvudlinjen i denna poHtik är neutraliteten, dvs,alliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig. Som senastförsvarskommittén har understrukit, är denna hållning inte ett utflöde avandra nationers önskemål eller krav, utan det är vi själva som har valt den ochbestämmer dess innehåll. Denna politik fungerar emellertid inte om den inte mötsmed respekt i vår omvärld. För det krävs ett långsiktigt agerande iutrikespolitiska frågor, vilket kännetecknas av konsistens och fasthet och därvår obundna ställning understryks. Detta förutsätter, inte minst, en fast och konsekventförsvarspolitik. Utan ett starkt och allsidigt totalförsvar blir dess värreallt tal om oberoende ihåligt och vår förmåga att håHa oss utanför och neutralai krig otillräcklig. Att vi inte har kunnat avskräcka och avvisa främmandeundervattensfar-koster från vårt territorium är - det går inte att blunda för -ett belägg för att vår försvarsförmåga i dessa stycken inte är tiHräcklig, Detär inte riskabelt nog för en främmande nation att otillåtet passera våragränser. Detta är allvarligt, därför att neutralitetspolitiken gör det omöjligtför oss att acceptera några som helst kränkningar av vårt territorium ellerlåta oss övertalas till politiska eftergifter med sådana medel. Varje nationsom kränker eller kan tänkas överväga att kränka vårt territorium måste fås attinse att detta kommer att förhindras med alla till buds stående medel. De medel som står till buds förbättras och effektiviserasnu som en följd av den överenskommelse om försvarsanslagen som träffades mellanpartierna . Målet för gränsskyddet kan inte sättas lägre änatt varje nation som, för att använda försvarsministerns egna ord, övervägeratt kränka vårt territorium inte längre skall anse detta värt priset.Regeringen har anledning att känna sig tacksam för att oppositionen drev framde anslagshöjningar som gjort dessa förstärkningar möjliga. Det har inte varit möjHgt att nationalitetsbestämma defarkoster som kränkt vårt territorium. Vi är överens överpartigränserna om att så länge det inte kan ske finns det inte grund fördiplomatiska aktioner i någon riktning. Det faktum att ubåtar frånSovjetunionen bevisligen tidigare kränkt vårt territorium innebär emellertidatt fortsatta kränkningar utgör en påfrestning på relationerna tillSovjetunionen, oaktat det inte går attnationalitetsbestämma farkosterna. Detta förhållande har statsministernanledning att göra klart för statsledningen i vid det aviseradebesöket i , Det svar som försvarsministern nu ger på är inget att säga om. Med all respekt för försvarsministern kan jagemellertid inte tycka annat än att det hade varit motiverat att statsministern,till vilken interpellationen är ställd, lämnat svaret. Det borde ha käntsangeläget för statsministern att avge en deklaration i parlamentet omregeringens syn på de indikationer om kränkningar av vårt territorium som vikänner till. När det gäller bedömningen av sakfrågan, dvs, vilkadiplomatiska reaktioner som ÖB:s fortlöpande rapporter kan föranleda, råder somsagt inga delade meningarmellan oss och regeringen. har det emellertid från annat hållifrågasatts om regeringen ser tillräckligt allvarligt på de fortsattaobservationerna av främmande ubåtar i våra farvatten och om man ägnar frågan omförstärkning av vårt gränsskydd tillräckligt intresse. Också mot den bakgrundenhade det varit motiverat att statsministern vid första tillfälle givit enutförlig och lugnande redogörelse här i parlamentet. Statsministern har nyligenhållit ett tal av detta innehåll och med denna innebörd inför utrikespolitiskainstitutet. Det faktum att inte en liknande deklaration också kommer riksdagentill del kan ge anledning till misstankar om såväl ringaktning av frågans betydelsesom av parlamentets roll. Ubåtskränkningarna har avslöjat en brist i vårförsvarsförmåga. Den är nu på väg att rättas till. Det lönar sig föga att gråtaöver spilld möjlk, men det bör ändå i det här sammanhanget sägas att om SvenWedén och hans centerpar-tistiske medreservant i försvarskommittén i början av1970-talet fått gehör för sina propåer hade denna spricka i vår försvarsmursannolikt inte behövt uppkomma. Gjort är nu gjort, men detta får inte falla iglömska, därför att vi denna dag kan vara på väg att begå liknande misstag påannat håll inom vårt totalförsvar. Försvarsministernsäger något om att man inom ramen för ett balanserat försvar skall upprätthållaen tillräcklig försvarsstyrka. Det kan vara skäl att närmare fråga vad dettainnebär. För del har vi dragit slutsatsen att en viss reell ökningav försvarsanslagen är en nödvändig förutsättning om försvarskraften iframtiden skall vara tillräcklig för att ge trovärdighet åt vårneutrahtetspolitik. Det är nu inte ett ämne för dagens debatt, men det vorelugnande om försvarsministern kunde säga att också regeringen drar Hknandeslutsatser. Jag lyssnade mycket noga till herrEliassons inlägg, och jag vill bara göra en kommentar till detsamma. Han taladeom försvarsbeslut och gjorde en viss bedömning av det. Jag vill skapaklarhet hos om att de borgerliga regeringar som har behandlatförsvarsfrågan har ställt sig bakom samt ofta återkommit till ochframhävt försvarsbeslut. Jag har mycket svårt att förstå att man nuinte vill kännas vid försvarsbeslut, i synnerhet som man alltså i ettflertal propositioner tidigare ställt sig bakom det och hänvisat till det. AnL 35 (): Vad gäller den sista punkten undrar jag om försvarsministern har lästpå ordenthgt. Jag känner inte till att någon företrädare för ett borgerligtparti har hävdat annat än att försvarsbeslut var en stor olycka,därför att det inledde den period av försvagning av försvar som vi upplever konsekvenserna av. Det gäller inte bara ubåtsskyddet utan det gällerförsvaret,i praktiskt taget hela dess bredd. Jagvill gärna påminna försvarsministern om att jag ställde ett antalkompletterande frågor till honom. Det gällde betydelsen av ubåtskränkningarnafrån neutralitetspolitiska utgångspunkter. Jag frågade om han delade denbedömning jag har. 3 protokoll 1985/86:52 Om den främmande undervattensverksamheten Det gällde om försvarsministern ville redovisa någonbedömning av kränkningarna . Försvarsministern må ursäkta, men detger ett ganska fattigt intryck när det enda han säger är att han kommit tillslutsatsen att kränkningar har förekommit även efter 1982. Det gällde också en bedömning av de poHtiska dimensionernaav de beslut som måste ligga bakom dessa miHtära operationer som under1983,1984 och 1985 i betydande antal har riktats mot . Det gällde den bedömning som försvarsministern redovisadei sitt interpellationssvar om att försvaret har fått alla de resurser som ÖBhar begärt. Det är en bedömning som icke är med sanningen överensstämmande. Jagpåpekade ett antal fall där regeringen icke har varit beredd att ge ÖB deresurser som ÖB har begärt. Det kunde vara intressant att få belyst hur detegentligen förhåller sig. Det är möjligt att vi inte får någon sådan bedömning. Menjag tycker uppriktigt sagt att det är beklagligt om vi har en situation därstatsministern inte vill diskutera frågan i och där försvarsministerninskränker sig till citatkonst. Det är i och för sig förnämhga citat och försvarskommittén, men det är citat som regeringeninte primärt har något ansvar för, även om jag tycker att det är tacknämligtatt man ställer sig bakom dem. Det riskerar att skapa ett intryck av en vissovillighet att diskutera dessa frågor, och det tror jag inte ligger i nationensintresse. Jag hoppas att försvarsministern begagnar tillfället attunder resten av debatten svara på de frågor jag framställt. I annat fall skalljag, herr talman, be att få framföra dem genom att lämna inen ny interpellation. AnL 36INGEMAR (): Försvarsministern har bara en kommentar,nämligen om 1972 års försvarskommitté. Jag drog upp vad som då hände för attpåvisa att vi ändå kan konstatera en brist i det beslutet och att det pådenna punkt då rådde delade meningar, påpekade behovet av ettubåtsskydd också . Jag trodde att det var en aHmän mening attvi vid det tillfället begick ett misstag när vi nära nog utplånade vårförsvarskraft härvidlag. Jag drog fram det exemplet för att påvisa att vi i dagmåste vara på vår vakt så att vi inte gör liknande misstag, som skall avslöjasnågon gång i en töcknig framtid. Försvarsministern har dess värre synpunkter bara påhistorieskrivningen men inte . Det är en brist som jag hoppasförsvarsministern tar tillfället i akt att rätta till i ett kommande inlägg, AnL 37 Försvarsminister ; Jag vill till det sista inlägget säga att detnu pågår ett arbete i en försvarskommitté som skallbli färdigt. Det arbetet präglas i hög grad av frågorna om hur framtiden skallgestalta sig. Jag tar mig friheten att avvakta kommitténsarbete och därefter studera dess förslag innan jag här i kammaren talar omframtiden. AnL 38 (): Jag tycker det kan vara rimligt att försvarsministern avvaktar när detgäller de rent konkreta ställningstagandena om försvarets utformning i detalj.Men statsministern, som interpellationen riktades till, måste ju kunna göra ensamlad bedömning av de utrikes- och försvarspolitiska konsekvenserna avfortsatta kränkningar. Detta är någonting som spänner över ett något vidareområde än det som en försvarskommitté kan ägna sig åt. Det handlar om enavvägning av vårt samlade utrikespolitiska agerande, och det handlar om vilkenbedömning vi som poHtiker skall göra av dels vilka ramar försvaret skall ha,dels hur balansen inom detta försvar skall vara. Detär tacknämligt att man har förtroende för försvarskommittén - jag är självledamot av den - liksom att man här redovisar förtroende för säger och vad försvarskommittén har sagt. Menjag tror inte att det skuHe skada den nationella debatt som vi har intresse avatt föra - både med hänsyn till våra medborgare som kan vara oroade och medhänsyn till omvärlden för att visa att vi ser med allvar på dessa problem - omvi hade möjligheten att i denna kammare med statsministern, utrikesministernoch försvarsministern föra en inträngande, saklig och seriös diskussion omkonsekvenser för vårt lands säkerhetspolitik som kränkningarna under1983 och 1984 och i ännu högre grad de fortsatta kränkningarna måstefå. Med detta anförande, under vilket tredje vicetalmannen övertog ledningen av kammarens förhandlingar, var överläggningenavslutad. Meddelandeom in terpellationss var ömfamiljedaghemmens status inom barnomsorgen 9§ Meddelande om svar på interpellation 1985/86:67 Med hänvisning till riksdagsordningen får jag meddela att svaret påinterpellation nr 67 av om barntillsynen för dagbarnvårdarnas barnkommer att lämnas , eftersom interpellanten intehar tillfälle att ta emot svaret vid dagens sammanträde. 10 § Svar påinterpellation 1985/86:73 om familjedaghemmens status inom barnomsorgen AnL 40 Statsrådet : har frågat socialminister omregeringen är beredd att ändra på sin tidigare inställning och klart ochtydligt deklarera att familjedaghem bör ha samma värde och status som varjeannan tillsynsform inom barnomsorgen och alltså gälla som fullvärdigtalternativ. Eftersombarnomsorgen ingår i mitt ansvarsområde inom har fråganöverlämnats till mig för besvarande. Som svar på UllaTilländers fråga vill jag framhålla att regeringen senast i Om familjedaghemmens status inom barnomsorgen proposition1984/85:209 om förskola för alla barn har angett att den kommunala barnomsorgenför förskolebarn omfattar både daghem och familjedaghem. För attfamiljedaghemmen skall bli ett fullvärdigt alternativ till daghemmen erfordrasdock att omsorgen i familjedaghem kompletteras med att barnen får del av enpedagogiskt upplagd gruppverksamhet antingen i öppen förskola eller ideltidsgrupp. beslöt att anta de förslagsom regeringen lade fram i propositionen. Detta innebär att lagt fasten princip om att alla barn fr, o, m, ett och till dess debörjar skolan skall få rätt att deha i förskoleverksamhet. För barnvars vårdnadshavare förvärvsarbetar eller studerar skall rätten gälla plats idaghem eller familjedaghem behov av omsorg föreligger. För barn ifamiljedaghem gäller rätten också deltagande i verksamhet förlagd i öppenförskola eller deltidsgrupp,Det är viktigt att barnen deltar kontinuerligt i ensådan verksamhet. Öppna förskolor och deltidsgrupper är viktiga delar avbarnomsorgen för de barn som är i familjedaghem. Barnomsorgen är en angelägenhet. Utifrån deprinciper som nu har lagt fast är det kommunerna som beslutar om t,ex, fördelningen mellan daghem och familjedaghem och om hur stora resurser ochhur stort stöd som skall ges till resp. verksamhet. Jag har emellertid erfarit att flera kommuner i landet harkonstaterat att det nu föreligger problem i fråga om möjligheterna attrekrytera dagbarnvårdare och att få dagbarnvårdarna att stanna kvar i sittyrke när deras egna barn vuxit upp. Härvid inverkar givetvis dagbarnvårdarnaseget val att söka arbete utanför bostaden när de inte längre känner sig bundnadit. Vidare har jag erfarit att kommunerna fått administrativasvårigheter när familjedaghemsverksamheten byggts ut alltför snabbt. Detta förhållande kan allvarligt inverka pådagbarnvårdarnas arbetssituation och ge dem en föreställning om att de intehar den status de borde ha inom barnomsorgen. Denna fråga måste dock lösas påkommunal nivå. Enligt min och regeringens uppfattning utför dagbarnvårdarnaett angeläget och uppskattat arbete. Deras insats är en förutsättning förgenomförandet av målet om förskola för alla barn . Det är emellertidockså viktigt att dagbarnvårdarna får ett fullvärdigt stöd i sitt arbete, såatt de kan ge en god och stabil omsorg till barnen. AnL 41ULLA TILLÄNDER (c); Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på min interpellation. Svaret innehåller många vändningar som uttryckeruppskattning av dagbarnvårdarnas arbete. Men granskar man svaret litet närmareupptäcker man förbehåll som visar att regeringens inställning inte ärreservationslöst positiv. Vi i tycker det är bra med öppen förskola och deltidsförskola.Det är något som kan erbjudas i familjedaghemmen. Men när man somsocialdemokraterna gör det till ett obligatoriskt inslag, då får det karaktärav byråkratiskt tvång över sig. Statsrådet säger så här i svaret: "För attfamiljedaghemmen skall bli ett fullvärdigt alternativ till daghemmen erfordrasdock att omsorgen i familje- daghem kompletteras medatt bamen får del av en pedagogiskt upplagd gruppverksamhet antingen i öppenförskola eHer i deltidsgmpp." Det innebär alltså att om inte öppenförskola och dehidsgrupp finns att tillgå, så är familjedaghemmen ingetfullvärdigt alternativ.