prot · G90958 · 1985-12-31 00:00:00 — Men vad händer i en konjunktur som sviktar - närde mindre företagen tvingas ta även de nya kostnaderna på hemmaplan? Det är dåde verkligt stora bekymren inställer sig. Därför hoppas jag att industriministernskall ha förståelse för att det inte bara för företagen utan även förföretagens anställda är nödvändigt att en bra kontakt - och en bättre kontaktän - upprätthålls med de mindre företagen. Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på interpellation 1985/86:95 om sysselsättningen i har frågat mig dels omregeringen är beredd att medge att tillfälligt regionalpolitiskt stöd skallkunna lämnas i , förutom centralort, dels omregeringen är beredd att medge att vid en lokalisering tillKarlstads kommun av en fabrik för tillverkning av personbilar får utnyttjainvesteringsfonderna på samma villkor som för investeringarna inomUddevallaregionen, Regeringen kan besluta att sådana orter/regioner somdrabbas av regionalpolitiska problem i samband med omfattandestrukturförändringar inom näringslivet skall utgöra tiHfälliga stödområden.Enligt det senaste riksdagsbeslutet bör regeringen utnyttja den möjlighetenmed stor restriktivitet. Regeringens bedömning är att det inte är aktuellt attplacera in i temporärt stödområde. Beträffandeherr Hyttrings andra fråga, om investeringsfondsutnyttjande i sambandmed större etableringar i , kan ställning tas först när det föreliggerett konkret fall. Jag vill erinra om att de riktiinjer som gäller för stödtill teknikspridningsprojekt bl, a, innebär att stöd kan lämnas till projekt istödjepunkter i anslutning till stödområdet, är en sådan ort. AnL 39 JANHYTTRING (c): Jag ber att få tacka industriministern försvaret på mina frågor. Det är vid det här laget väldokumenterat att situationen iVärmland är svår, men det tillförs ständigt nya uppgifter till det material somföreligger. har stått för en utvärdering där man ställerKarlstad mot åtta ungefär jämförbara kommuner i landet, som samtliga ärresidensstäder. Det visar sig att har en eftersläpning somökar. kan man kanske tro att allt är väl beställt ien kommun som , då den endast består av en stor centralort. Åtskilligaområden i utgörs dock av mindre orter eller av ren glesbygd,där man har det besvärligt med sysselsättningen. Låt mig bara erinra om att vii dagarna diskuterar framtiden för Svenska Rayon, som är beläget i en del avKarlstads kommun. Vidare har antalet av arbetslösa i länet och av personer iarbetsmarknadspolitiska åtgärder ökat och uppgår tillnästan 15 000 i årsgenomsnitt. har i sina prognoser sagt attsannolikheten för att detta antal kommer att öka ytterligare ärstor. Det har gjorts jämförelser med Uddevallavarvet, ochäven jag kan göra en sådan. har under en femårsperiodförlorat sysselsättning inom tillverkningsindustrin motsvarande ettUddevallavarv, Det förekommer också en utflyttning från kommunen innebärandeatt ungdomar dras till mera expansiva områden. En drastisk ökning avutflyttningen kommer att ske framför allt till och , Befolkningsutvecklingen i länet som helhet, inkl,, hotar att knäcka det fina länet , Minskningen under1985 uppgår till 1 300 personer, och prognos visar att man kanräkna med att ytterligare 4 000 försvinner ur länet , Industriministerns svar är inte särskiltoffensivt. På den första frågan svarar industriministern att det enligtregeringens bedömning inte är aktuellt att placera in itemporärt stödområde. Jag har ändå i min fråga undantagit centralort,till förmån för andra delar av kommunen. Vi har fått till svar betraktar utvecklingen för och för länet som positiv. Viväntar i det här sammanhanget på många besked, bl, a, när det gällerturistsatsningar. Det är angeläget att vi i dessa fall ser länet som en helhet.Jag kan inte godkänna bedömningen att allt skulle vara gott och väl. På frågorom väginvesteringar har man här i kammaren tidigare svarat alt det inte äraktuellt att öka denna typ av investeringar. När det gäller investeringsfondsutnyttjande i samband medstörre etableringar vill jag fråga om industriministern vill gå med på attvända formuleringarna i en något mera offensiv riktning genom att säga att deföretag med Prot,1985/86:58 investeringsfondersom är beredda att satsa iKarlstadsregionen är välkomna att göra det och attregeringen är beredd att bedöma ansökningar härom i en mycket positiv anda. Det är naturligtvis positivt att man när det gäller depunkter som industriministern nämner har möjlighet att få stöd tillteknikspridningsobjekt. Vad beträffar bilindustrin finns det ju mycket avteknikutveckling, och vi har i delar av länet underleverantörer tillbilindustrin. Det skulle mot bakgrund av detta vara mycket värdefullt att man,om man skall expandera inom bilindustrin, kan göra det inom en region somKarlstadsområdet, Får jag först säga några ord om ,Bedömningen är ju att det där är en positiv sysselsättnings- ochbefolkningsutveckling, även om expansionen nu går långsammare . Detär klart att den sistnämnda omständigheten i och för sig är en varningssignal. Jag har tagit del av vissa resultat från den studie somherr Hyttring använder som underlag för sin interpellation. Denna studie är juframför allt inriktad på industrin. Industriutvecklingen har varit relativtdyster i kommunen, Å andra sidan är privata och offentliga tjänster inte med istudien. Betraktade man även dessa sektorer skulle bilden sannolikt bli någotljusare, inte minst med hänsyn till de lokaliseringar av offentlig verksamhetsom skett till , Jag vill inte beteckna bilden som ljus, men jag görändå detta påpekande. Enligt bedömning för åren 1980-1984kompenserades en minskad sysselsättning inom industrin och varuhandeln avökningar inom främst området för de privata tjänsterna och den offentligasektorn. Dock innebär, som jag sade, de sammanlagda förändringarna enbetydligt mindre ökning av sysselsättningen än vad som varit fallet undertidigare perioder. Detta beror främst på en lägre tillväxt inom den offentiigasektorn, och det är just det förhållandet som spelar oss ett stort sprattinom regionalpolitiken över huvud taget. En av kommunens och regionens goda förutsättningar för enutveckling är högskolan. Bl, a, inom ramen för Bergslagsarbetet sker nu enutveckling som siktar till att samordna och förstärka främst den tekniskautbildningen i regionens högskolor. Resultatet av det projektet skallrapporteras . Jag vill här upprepa vad jag sade i svaret;är en ort där stöd till teknikspridningsprojekt kan lämnas.Högskolorna är en betydande resurs för det regionalpolitiska arbetet somindustridepartementet nu satsar på och som sedan bör följas upp på regionalnivå, kräver att skall göras tilltemporärt stödområde. hade jag en debatt med ,som ville veta om kan tänkas bli föremål för samma insats som ,Jag måste konstatera att jag blir alltmer konfunderad när det gäller centernslinje i regionalpolitiken. Jag har både under valrörelsen och därefterangripits av ledande centerpartister - av dåvarande partiordföranden ,av min företrädare , Åsling och inånga andra - för att jag skulle varaför generös med stöd utanför stödområdena och för att jag satsar på att hjälpamänniskor som drabbas av industriella kriser, , Åsling anförde i en tidningsartikelatt respekten för de etablerade stödområdenas gränser måste upprätthållas. Motdenna bakgrund är jag naturligtvis nyfiken att få höra om över huvudtaget har någon linje i dessa frågor och i så fall vilken, Hyttring gav regeringen en släng när han talade om dessbristande intresse för . Jag måste med skärpa framhålla att jagaldrig sagt att utvecklingen i är positiv. Under oppositionsåren och iregeringsställning har jag sagt att är ett av de mest sargadelänen, till följd av en katastrofal utveckling , ochVärmland är fortfarande i en bekymmersam situation. Detta är en följd avprivata motgångar och misslyckanden, var ju i alltför mångaavseenden. När basen för rycktes undan kom i svårigheter. MenVärmland har också sett hur privatafinansiärer köpt in sig i länet, åkt runt ilänet och lovat stora satsningar, men det kom inga, I stället tog demiljarderna därifrån och stack från , Jag frågar: Var fanns JanHyttring då i diskussionen? Den socialdemokratiska regeringen har verkligen ställt uppför , ställer upp och kommer att ställa upp för , Jag skullekunna peka på många exempel för att visa vad jag menar. Jag tar bara ett par. Vi har prioriterat när det gäller fördelningen avregionalpolitiska resurser. Vi har ökat länsanslaget från 19 miljoner till 35miljoner, i det närmaste en fördubbling. Vi har sett till att Värmlandtillsammans med två andra län har den högsta andelen pengar som får användasför utvecklingsprojekt. När det gäller det regionalpolitiska stödet i sinhelhet har vi fattat beslut om lån och bidrag på 130 miljoner som har gett 500nya jobb i , Lokaliseringspolitiken har varit framgångsrik i ,Vi har gjort satsningar på data och elektronik och inte minst påbasindustrierna. Utan de satsningarna, exempelvis i och i fråga omspecialstålet, skulle situationen varit ännu mer besvärlig. Vi har gjortbetydande ansträngningar. Jag kan bara notera att det privata näringslivetinte har följt upp dessa ansträngningar. Jag skulle kunna fortsätta och peka påflera nedslående exempel på hur det privata näringslivet i punkt efterpunkt har svikit länet. Men kom inte och säg att inte den socialdemokratiskaregeringen har ställt upp för länet! AnL 41 JANHYTTRING (c); Jag passade på att ställa frågan inför devarningssignaler som finns. Visst har det nu varit en gynnsammare period iVärmland - det känner vi alla till. Utvecklingen i har, dock inte ilika hög grad som i landet som helhet, följt konjunkturuppgången, men det ärfaktiskt starka varningssignaler om att utvecklingen vänder. Det finns djupastrukturella problem i länet när det gäller arbetsmarknaden. Det tordeindustriministern och jag vara eniga om. Som jag redan sagt från talarstolen gällde de jämförelserjag gjorde faktiskt tillverkningsindustrin, vilket jag hoppas industriministernlade märke till. Bortfallet kompenseras naturligtvis av offentlig förvaltning iviss mån, och det har gett arbetstillfällen i . Men vi vetockså att samtliga ställer krav på rationell förvaltning och att det görsbesparingar när det gäller offentliga tjänster. Det är naturligtvis ett problemi framtiden Prot, 1985/86:58 Om ett permanent nordiskt ungdomsresekort att betaladenna sektor. Det är därför som det för länet är intressant att få ökad privatverksamhet. Industriministern frågade var fanns när destora klippen i diskuterades. Jag vill meddela att fannsi som landstingsråd. Jag såg med stor förvåning på vad som hände. Jagförsökte utifrån den position jag då hade att motverka den typen avdiskussioner. Men sannolikt kommer de att fortsätta. Vi upplever även i dagsådana diskussioner, även om det är fråga om annan typ av företagsverksamhet. Inom ställer vi oss bakom linjen förstödområdesindelning. Som industriministern lade märke till begärde jag inteatt centralorten temporärt skulle bli ett stödområde. Vi har ickebegärt att kommunen skulle ingå i den fasta stödområdesindelningen. Viinom slår faktiskt vakt om detta. Vi tycker att det skall varaordentliga skillnader, om andra orter, regioner och kommuner skall ha någonchans. Nog har detta effekt i vissa speciella frågor. Exempelvis inom bilindustrin har man nu utbyggnadsplaner,uppenbarligen utan att dessa har preciserats. Det skulle vara positivt omregeringen gav denna industri möjligheter att använda pengar fråninvesteringsfonden i den del av landet som utgör. Vi iVärmland skulle vara mycket tacksamma för det. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 1985/86:82 om ett permanentnordiskt ungdomsresekort AnL 42 Kommunikationsminister ; har med hänvisning till attdet 1985 funnits ett särskilt nordiskt ungdomsresekort på tåg frågat mig om jaghar för avsikt att vidta åtgärder för att permanenta Nordresekortet och för attförbättra informationen om kortet. Som jag tidigare nämnt här ikammaren är det SJ självt som bestämmer sina taxor och rabatter. SJ har liksomövriga nordiska järnvägsförvaltningar konstaterat att ett nordiskt ungdomskortinte är kommersiellt intressant. Enligt vad jag erfarit diskuterar SJemellertid nu tillsammans med järnvägsförvaltningarna i de nordiskagrannländerna andra gemensamma åtgärder för att främja ett ökat nordiskttågresande. I detta sammanhang prövas också om man kan öka resandet genom t.ex. en förbättrad marknadsföring. Jag har mot denna bakgrund ingen anledningatt vidta någon åtgärd som frågat om. AnL 43INGBRITT IRHAMMAR (c): Jag tackar kommunikationsministern för svaretpå min interpellation. Av detta framgår att inte har föravsikt att vidta någon av de åtgärder som jag har pekat på, nämligen åtgärderför att permanenta Nordresekortet och för att förbättra informationen omkortet. Som skälför detta hörde vi bl. a. anges att SJ har konstaterat att ett nordisktungdomskort inte är kommersiellt intressant. Jag är klart besviken på svaret. Jag tänker här peka pånågra argument som visar att Nordresekortet för ungdomar borde kunna blikommersiellt intressant, om man satsade på bättre marknadsföring.Marknadsföringen har i det närmaste varit obefintlig. Jag ifrågasätter t. o.m.om någon verklig vilja har funnits från de ansvarigas sida för att marknadsförakortet. Efter att ha varit i kontakt med företrädare för ,för ungdomsorganisationer, har jag erfarit att även dessbesvikelse är stor över att ungdomsresekortet.nu är indraget, och detta utanatt det har getts en rimlig chans att bli känt och ordentligt sålt. LSU framhåller att man tillsammans medNordenföreningar har kämpat för detta kort. Slutligt resulteradeansträngningarna i en försöksverksamhet med ungdomsresekortet , det årsom FN proklamerade som särskilt ungdomsår. Redan i samband med den diskussion som föregick införandetav ungdomsresekortet framhölls oro över att tiden för marknadsföring av kortetskulle bli mycket kort och att försökstid skulle vara otillräckligt föratt göra kortet tillräckligt känt bland ungdomar för att sedan kunna gelönsamhet för SJ vid försäljningen av kortet. Denna oro har visat sigbefogad. Korten har bara sålts i liten upplaga, några hundratal. Ändå menar jag att det går att visa att det finns enmarknad för betydligt högre försäljningsresultat med en bra marknadsföring.Ungdomar reser ju gärna med tåg när de är skol- eller arbetslediga.Försäljningen av närmare 50 000 Interrailkort pekar på detta. Nog är detrimligt att anta att exempelvis en tiondel av de ungdomar som reser ihela har intresse av att speciellt resa i . Det skulle då bli ca10 000 kort att sälja. Här i har man ju redan etablerat ett samarbete ochutbyte mellan ungdomsorganisationer på många områden - idrott,lägerskoleverksamhet, vänortsutbyte m. m. Det finns ett annat tågkort att köpa i som kallasNordturistkort, som gäller för alla åldrar. Det är mer än . dyrare änungdomskortet, och ändå har det sålts i mångdubbelt större omfattning, fördetta kort har man marknadsfört i betydligt större utsträckning änungdomskortet. Ytterligare ett skäl för att ungdomar som sin förstatågluffarrésa skulle kunna välja att resa i före det övriga är,menar jag, att föräldrarna välkomnar och stödjer att deras ungdomar skaffar sigtågluffarer-farenhet inte alltför långt hemifrån. Dessutom; Språket i Nordenförstås av ungdomarna. Tågen går ändå. Och är det ett minskataffärsresande och plats för ungdomarna. Man utnyttjar alltså befintligkapacitet. Det borde vara intressant att satsa på nordisk turism framföreuropeisk-för SJ, för riksdag och regeringen. Det ingår bl.a. i vårsyn på utrikespolitiken att främja nordiskt samarbete, utbyte och förståelse. Detta var några skäl som jag ville peka på och som visaratt det vore rimligt att ge ungdomsresekortet chans för attdet skall bli bättre känt och sälja bättre. Det är skäl som visar att det sominte är kommersiellt kan bli det med en bättre marknadsföring. Prot,1985/86:58 Om ett permanent nordiskt ungdomsresekort Prot, 1985/86:58 Om ett permanent nordiskt ungdomsresekort har det kommit till min kännedom att övrigakommunikationsministrar är beredda att satsa på det här kortet också under1986, Detta framhölls vid ett ministermöte , Den enda som dåsade nej till detta var just den svenske kommunikationsministern. Mot den bakgrunden vill jag ställa följande frågor: Varförville inte ge det nordiska ungdomsresekortet en chans, närövriga nordiska kommunikationsministrar är beredda att göra detta ? Ochvarför väljer att på det här sättet sabotera kortets framtidgenom att säga nej? Det fordras ju att alla nordiska länder ställer upp för attkortet skall kunna gälla i , Det måste vara ett missförstånd om IngbrittIrhammar tror att regeringen har gett direktiv till SJ att inta en negativhållning till det nordiska ungdomsresekortet. Jag var med vid överläggningarna i , och då sadevi att vi från regeringens sida var beredda att verka för att verksamheten meddet här kortet förlängdes . Utifrån regeringens synpunkt hadevi inte haft några som helst erinringar om SJ hade förlängt försöksverksamhetenmed . Det är alltså inte några regeringsdirektiv som harföranlett SJ att fatta detta beslut. Men i - kanske till skillnad mot andra nordiskaländer - gäller att den svenska har uttalat att det är SJ självt somskall bestämma vilka rabatter som man vill ge och som man anser kommersielltmotiverade. Önskar SJ rabatter av andra skäl - exempelvis sociala ellersamhällsekonomiska - skall en särskild ersättning ges till SJ, sorn skerbeträffande t, ex, studerande- och pensionärsrabatter. Där finns en skillnad ide nordiska järnvägsföretagens sätt att arbeta. Den svenska haralltså intagit denna hållning, som jag tror i stort sett är riktig. Det kan juinte vara rimligt att beslutar om alla detaljer i ett affärsverksverksamhet. Men när intagit en sådan hållning kan man intebegära att i detalj få regleia vilka rabatter som SJ skall ge i olikasammanhang. Jag har ingenting att invända mot de motiveringar somIngbritt Irhammar anfört och uppfattningen om önskvärdheten att främja ett ökatnordiskt resande över huvud taget och i det sammanhanget naturligtvis ocksåfrämja särskilt det nordiska ungdomsresandet. Jag tror inte att den dåliga försäljningen av kortet kanskyllas enbart på dålig marknadsföring. Det har sålts 300 kort, och det måstekonstateras att idén trots en hygglig rabattering inte mötts av något störregensvar från ungdomarna själva. Siffran 300 kort kan jämföras med att SJ sammaår sålde 35 000 Interrailkort, som alltså omfattas med ett mycket stortintresse från ungdomens sida. Även om jag inte hade haft något emot att man provatungdomsresekortet har jag ändå viss förståelse för när SJmot bakgrund av den här jämförelsen ställt sig tveksamt till att bibehålla enändå ganska omfattande administrations- och informationsverksamhet för en såliten försäljning, SJ menarnu, som jag nämnde i svaret, att man skall kunna vidta andra åtgärderför att öka resandet inom , Troligen har rabattkortet Nordturist ganskagoda förutsättningar att spela en roll i detta sammanhang, även om detta kortär litet dyrare än det ungdomsresekort som SJ gjorde ett försök med, AnL 45 (): Jag tackar för de ytterligare upplysningarsom här har lämnat. Det gläder mig att den politiska viljanatt låta ungdomsresekortet fortsätta att gälla inte saknas hos regeringen ochSven Hulterström, Jag vet mycket val att det är SJ självt som bestämmer sinataxor och rabatter. Men det är inget som kan övertyga mig om att regeringeninte skulle kunna ha överiäggningar med SJ 1986 när regeringen förde samtal medSJ 1985, Lika väl som SJ bestämmer sina rabatter gjorde man detförra året. Det regeringen nu kan göra, om den verkligen har denpolitiska viljan, är att inbjuda till överläggningar för att peka på hur enbättre marknadsföring kan ge SJ även en kommersiell möjlighet att klaraverksamheten med ungdomsresekortet, nämnde här det nordiska kort som gällerför alla åldrar. Försäljningen av detta kort visade att det fanns ett intresseatt resa i , eftersom detta kort har sålts i tusentals exemplar,Ungdomsresekortet har sålts i hundratals exemplar. Det nordiska kort som gällerför alla har SJ marknadsfört i sin tidning och på affischer, bl, a,med ungdomar på, Ungdomsresekortet däremot har man fått be om upplysningar om. Med hänvisning till effekterna av en bättremarknadsföring, som regeringen under överläggningar skulle kunna påpeka behovetav, borde det, efter vad jag förstår, kunna vara möjligt att påverka SJ attfortsätta med ungdomsresekortet under ännu för att inte spoliera detnordiska samarbetet på detta område. Jag har svårt att tänka mig att SJ skulleställa sig kallsinnigt till en fortsatt satsning på ungdomsresande i , omman från politiskt håll visar en positiv inställning och har en politisk viljaatt föra detta arbete vidare. Mot denna bakgrund vill jag fråga; Ämnarkommunikationsministern inbjuda SJ till överläggningar för att diskutera enfortsättning av verksamheten med ungdomsresekortet, i första hand under ettår? Prot, 1985/86:58 Om ett permanent nordiskt ungdomsresekort Överläggningenvar härmed avslutad. 9 § Föredrogs men bordlades åter Finansutskottetsbetänkanden /86:8 och 9 betänkande 1985/86:19Jordbruksutskottets betänkande 1985/86:12 Prot,1985/86:58 10 § Anmäldes och bordlades 1985/86:252av m.fl. 1985/86:253 av Hans Lindbiand 1985/86:254 av Per-OlofStrindberg m.fl. Polisens ställning i krig (prop, 1985/86:15) 11 § Anmäldes och bordlades betänkande 1985/86:14 Åndring i lagen om införande av lagen om företagshypotek(prop, 1985/86:77) 12 §Meddelande om interpellation Meddeladesatt följande interpellation framställts 1985/86:103 av () till socialministern omåtgärder mot spridning av sjukdomen aids: På grund av den genom virusetHTLV-Ill vållade dödliga sjukdomen aids har ändratsmittskyddslagen (1968:231), Förändringen gäller endast den smittade och vidkonstaterad smitta påkallade åtgärder, Alla är eniga i bedömningen att åtgärder, som kan begränsaspridningen av sjukdomen aids, inte bara måste utan också skall vidtas. Den avstatsrådet sammankallade aidsdelegationen har i rådande läge en viktig uppgift. Enligt min mening är det nu hög tid att ta sig an detandra ledet i aidsproblemet, nämligen den smittades/sjukes omgivning. Sjukdomen aids skiljer sig på ett avgörande sätt frånandra kända smittsamma sjukdomar genom att en verksam behandlingsaknas. Av det skälet blir skyddsåläggandet från samhällets sida gentemot densjukes omgivning än mer påtagligt . Samhället måste därför vara aktivti fråga om såväl de sjuka som alla de personalkategorier som kommer inärkontakt med dem. När exempelvis personal, sjukvårdens ellerpolisens, får kännedom om att någon man haft kontakt med prostituerade ochdärmed med stor sannolikhet blivit smittad, vilken åtgärd har då personalenrätt eller skyldighet att vidtaga? Skall mannen underrättas om den risk hanutsatt sig för? Skall hans familj underrättas? Den utgör en högriskgrupp heltplötsligt. Denna vetskap - kan den, eller bör den undanhållas de anhöriga? Den smhtskyddsorganisation som skall finnas i varje länhar en så svag dimensionering att den med nöd kan ägna sig åt de redansmittade. Skyddsuppgiften i övrigt måste lämnas därhän. Därmed kommer enfortsatt spridning av aids att äga rum främst på grund av att reglerna äroklara och ofullständiga och resurserna bristfälliga, i den mån de över huvudtaget finns. Antaganden om hur många som är smittade av HTLV-III-viruspekar på att det kanske finns något tusental smittade, varav säkertendast någon promille känner till sin smitta. De övriga sprider smittan vidarepå grund av okunskap. På olika sätt får socialtjänstemän, sjukvårdspersonal ochpolispersonal kännedom om smittspridning eller händelser, där HTLV-llI-positivapersoner varit inblandade och där smittan kan ha spritts vidare. Det saknas resurser hos sjukvårdshuvudmännen för attta tag i informations- och skyddsarbetet vad gäller de anhöriga till smittade.Men också myndigheter som ständigt, , får kontakt med smittsituationersaknar anvisningar från samhället, och risken för vidarespridning ökar.