prot · G909131 · 1985-12-31 00:00:00 — Ytterligare ett sätt att underlätta för enskilda är nyaregler om att myndigheterna skall gä in och rätta till beslut när de upptäckeratt besluten har blivit felaktiga. Det skall göras bara i de fall då enrättelse är till fördel för den enskilde. Jag är glad över att propositionen pådenna punkt inte gick på förvaltningsrättsutredningens förslag, som innebaravsevärt vidgade befogenheter för myndigheterna att rätta beslut också tillenskildas nackdel. En sådan uppmaning till myndigheterna att söka efter feltill den enskildes nackdel skulle kunna ha gjort det svårare för enskilda attta kontakt med myndigheterna och därigenom verkat i en annan riktning änreformen i övrigt. Över huvud taget tycker jag att det förslag som regeringenlagt fram är bra och väl genomtänkt. Vi har i utskottet haft en ingående ochöppen diskussion om detaljerna i förslaget och om den bästa formuleringen avvissa paragrafer. Och visst är andra lösningar tänkbara på vissa punkter, menjag tycker att det är påfallande hur väl förslaget har kunnat hävdasig gentemot motionsförslagen när vi i våra diskussioner har gått mer på djupeti problematiken. Mitt intryck av diskussionerna är också att vi över lag ståttvarandra sakligt sett mycket nära. har det bara varit en liten nyans iden språkliga utformningen som egentligen har skilt oss åt. Jag skall strax gå in på reservationsförslagen, men förstvill jag erinra om vad utskottet enhälligt framhållit när det gäller denbetydelse som förvaltningslagen kan förväntas få. Den nya lagen kan inte ensam åstadkomma en nyserviceinriktad anda inom myndigheterna. Den skulle som enda inslag i en reformlätt kunna bli en samling vackra fraser utan reell betydelse. Den måste alltsåses i ett större sammanhang. Som vi blir påminda om dä och då här i genompropositioner och skrivelser från regeringen, pågår ett arbete på flera fronteri syfte att mana fram en ny anda, en förnyelse av verksamheten inom denoffentliga sektorn. Myndigheterna måste bli mer serviceinriktade ocheffektivare. Våra ibland onödigt tillkrånglade regelsystem måste bli enklareatt förstå sig på för enskilda och för myndigheterna. Den nya förvaltningslagenblir förvisso ett viktigt inslag i det arbetet, men den blir ändå bara en delav arbetet. Utskottet betonar enhälligt betydelsen av andra faktorer, bl. a.det angelägna i att förvaltningslagen följs upp med utbildning ute pämyndigheterna, så att den nya serviceanda som lagen vill förmedla har enordentlig chans att nå ut till myndigheterna. De utbildningsinsatser som planeras i regeringskanslietgår ut på att skapa engagemang för bättre service och skapa öppnare attityderinom myndigheterna. Det arbetet är av avgörande betydelse för att de personer som skalltillämpa den nya lagen skall fä ett riktigt perspektiv på det de sysslar med. Jag kontaktas som riksdagsledamot ibland av människor somkänner sig kränkta eller orättvist behandlade eller som bemötts med ovilja avmyndighetspersoner. Bakom sådana här fall ligger nog en oförmågafrån myndigheternas sida att sätta sig in i den enskildes situation-i ställetser de bara till det formella. Ett sådant inskränkt synsätt och tendenser tillöversitteri måste rensas ut, för det är inte värdigt ett samhälle av vår typatt acceptera en sädan maktfullkomlighet, I ärendet finns åtta reservationer. En av reservationernaär gemensam för de borgerliga ledamöterna i utskottet. Ytterligare en motionstår och gemensamt för, Alla de andra reservationernastår ensamma för. Jag vill beklaga att en reform av det här slaget inteskall kunna genomföras i total enighet. Men det viktiga är ändå att utskottetär enigt om de grundläggande bitarna och att reservationerna gäller detaljer.Ett närmare skärskådande av reservationerna visar också att det är ganska småskillnader mellan de förslag som majoriteten ställt sig bakom och de förslagsom reservanterna lägger fram. När det gäller den reservation som alla de borgerligaledamöterna i utskottet har gemensam, den om tidsgränser i ärendehandläggningenm, m,, har jag förståelse för de motioner som ligger bakom reservationen. Långahandläggningstider är ett gissel för de enskilda, som får gå omkringi ovisshet i en för dem mycket viktig fråga, och även för myndigheterna, somdrar på sig allt större ärendebalanser. Jag vill inte gå så långt somreservanterna gör - att se det som en allvarlig brist att förvaltningsrättsutredningeneller inte närmare tagit upp den gamla frågan om att enskildaskall få underrättelser i de fall handläggningen drar ut och att fixatidsgränser för ärendebehandlingen skulle kunna övervägas i vissa fall. Men jagskulle gärna ha sett att man hade tagit upp en ordenflig diskussion kringproblemen med länga handläggningstider. Som det nu är, sä är det inte helt lättatt överblicka konsekvenserna av motionsförslagen. Det döljer sig här problemsom det inte är möjligt att reda ut inom ramen för en normalutskottsbehandling. Jag är alltså av den meningen att man inte skall gä längrei nuläget. Utskottet har utförligt redovisat sin syn på saken och föreslår attriksdagen skall göra ett tillkännagivande till regeringen i frågan. Tyvärr blevvi alltså inte eniga pä denna punkt trots att de uttalanden om tillämpningen av7 § förvaltningslagen och det tillkännagivande som utskottet föreslåregentligen borde kunna tillgodose de motionskrav som väckts i frågan. Reservation nr 7, som och haravgivit gemensamt, går ut på att det skall tas in en särskild regel iförvaltningslagen om att myndigheterna i sina beslut skall skriva in vilkalagrum eller andra författningsbestämmelser som de grundar sina avgöranden på.Redan besvärssakkunniga sade att sådana hänvisningar till författningsbestämmelservar ett elementärt krav som inte behöver komma till uttryck i lagtext.Utskottet erinrar om det här i ett uttalande i anslutning till 20 §. Sompåpekas i det särskilda yttrande som ledamöteri utskottet lämnatblir utskottets uttalande ett motivuttalande sorn myndigheterna blir skyldigaatt iaktta när de tillämpar förvaltningslagen. Det finns enligt min mening intenågon anledning att komplicera lagtexten med en regel som är helt självklar.Reservanterna har här enligt min mening helt enkelt skjutit över målet,eftersom deras begäran sakligt sett redan är tillgodosedd med utskottetsuttalande. De övriga reservationerna står som sagt moderaternaensamma för. Det har blivit inte mindre än sex reservationer på deras konto.Tre av dem handlar om servicereglerna i 4 och 5 §§, 1 övrigt finns enreservation om tolkregeln i 8 § och en reservation om ett par små justeringar ibestämmelserna om parters rätt att få ta del av uppgifter. Slutligen harmoderaterna en reservation med anledning av en centermotion om motivering avregerings-" beslut. Det skulle föra för långt att här fördjupa sig i endetaljdiskussion om alla dessa reservationsvägen väckta förslag, I flera fallvill reservanterna ha en återgång till förslag som förvaltningsrättsutredningenlade fram. Som jag sade inledningsvis har vi i utskottet haft en hel deldiskussioner om bl. a. de motionsförslag som reservanterna grundar sig på. Jaghar inte blivit övertygad om att de förslag som går igen i reservationernaskulle kunna åstadkomma några förbättringar för enskilda; snarare kan dettvärtom bli så att servicen blir sämre. Jag har ett klart intryck av att i dehänseenden där propositionen frångår utredningsförslaget är propositionen mergenomtänkt än vad utredningsförslaget var. Det har i och för sig intehindrat utskottet att göra vissa uttalanden i skärpande riktning, och med detborde sakligt sett reservanterna kunna vara nöjda. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan på samtliga punkter och avslag på reservationerna 1-8. 99 HANS NYHAGE (m) replik: Jag tyckte att det fanns ett mycketsympatiskt anslag i anförande: han redovisade attreservationerna i stort sett skulle gälla detaljer och att de skillnader somfinns är små. Vi anser dock att de där små detaljerna och de där småskillnaderna är av mycket stor betydelse. för den enskilde. Inte minst gällerdetta för den av åberopade reservationen nr 4, Vad gäller reservationen 7 skulle det, säger , vara självklart att en hänvisning till bakgrunden för beslutenskulle finnas, men dä tycker jag att det ändå hade varit rimligt att man ocksåhade tillmötesgått motionärernas och våra önskemål om att föra in en sådanbestämmelse i förvaltningslagen. Redan i mitt inledningsanförandepåpekade jag att flertalet av våra reservationer stöder sig påförvaltningsrättsutredningens förslag. Inom utredningen ansåg man att vad mandär föreslog skulle vara till gagn och nytta för den enskilde. Vi moderaterdelar den uppfattningen. 100BIRGIT () replik: Jag vill gärna bekräfta att det rått storsamstämmighet när utskottet behandlat den här frågan. Det är bra, eftersom detgäller de grundläggandereglerna för hur våra tjänstemän skall arbeta. Det är också viktigt att man kan föra diskussioner omlämpligheten av att den ena eller andra regeln förs in i lagens olikaparagrafer. Vi förvår del har avstått frän att yrka på alltför mångakompletteringar, eftersom detta är en generell lagstiftning, som skall gällaalla. Det äregentligen bara på två punkter som vi har sådana yrkanden. Det ena är att det skall skrivas in i lagtexten att myndighetskall hänvisa till den paragraf man stöder ett beslut på. säger att det kravet sakligt sett redan är tillgodosett. Då förstår jaginte varför man inte också kan skriva in det i lagtexten, så att vi får såtydliga lagar som möjligt och så att tjänstemännen av lagtexten kan se vilkaregler som gäller. Den viktigaste frågan gäller emellertidhandläggningstiderna, beskrev mycket tydligt hur mångamänniskor känner vånda när de skall skriva sina besvärsskrivelser och hurkrångligt de tycker att det är. Den rädslan och våndan står inte i rimligproportion till hur de sedan bemöts av myndigheterna, oavsett vilken orsaken ärtill att det tar och att de inte kan få besked om när ärendet skallbehandlas och vem som handlägger det. Jag förstår inte varför majoriteten inteförsökt ta den saken på allvar. säger att utskottet inte har kunnatbedöma vilka problem som döljer sig bakom förslagen. Vi har icke krävt att mannu i lagstiftningen skall fastställa bestämda handläggningstider för olikaärenden. Det är inte lämpligt att göra det i förvaltningslagen, utan här måsteman behandla varje ärendetyp för sig och göra en bedömning av hur långahandläggningstider man skall kunna acceptera. Dessutom har vi begärt att regeringen nu gör en bredareöversyn av frågan. Vi tror inte att tillämpningen av den nya förvaltningslagenkommer att ge någon erfarenhet till ledning för att fastställa bestämdahandläggningstider för olika ärenden. Anf.101 () replik: Det kanske är onödigt att förlänga debatten ien fråga där vi ändå i så hög grad är ense. Men jag vill på nytt erinra om vadjag tidigare anförde beträffande reservation 7, som och folkpartietstår bakom, nämligen att besvärssakkunniga sade atthänvisningar till författningsbestämmelser var ett helt elementärt krav, sominte behöver komma till uttryck i lagtext. Jag vill alltså upprepa att det inte finns någon anledningatt ytterligare komplicera lagtexten. Detta är en självklarhet, och det ärdärför vi i utskottsmajoriteten ansett oss kunna hävda att detta krav redan ärtillgodosett. När det gäller den gemensamma borgerliga reservationenvill jag säga, precis som jag gjorde tidigare, att vi i och för sig har storförståelse för de synpunkter som reservanterna framför. Men jag sade också attdet inom ramen för en normal utskottsbehandling inte varit möjligt att gå längreän vad utskottsmajoriteten gjort. vill jag avslutningsvis säga att jag har svårtatt förstå det lilla missnöje-så kan man väl karakterisera det-som ochNyhage visar. eftersomutskottet i sin majoritetsskrivning i så hög grad tillfredsställt bådemotionärerna och reservanterna. 102 HANS NYHAGE (m) replik: Om det vore så väl att ifrågavarandehänvisningar alltid fanns fogade till besluten, då skulle jag kunna hålla medKurt . är det inte på det sättet. brister det i detavseendet. Just därför menar vi att en sådan bestämmelse skulle föras in ilagen. 103 i (m): Förslaget till förvaltningslag innehåller enparagraf, 3 §, som säger: "Om en annan lag eller en förordning innehållernågon bestämmelse som avviker från denna lag, gäller den bestämmelsen." Jag har reagerat mot den föreskriften, som - ehuru den påsätt och vis redan finns i den nuvarande förvaltningslagen - såvitt jag förstårinnebär en deklassering av förvaltningslagen i förhällande till andra lagar-ja.t. o. m. till förordningar - som jag tycker är ganska anmärkningsvärd. På såsätt kan ju förvaltningslagen sättas ur spel utan att över huvudtaget blir tillfrågad. I ett vidare sammanhang har jag i motionen 1985/86:K301uttalat mina bekymmer över att endast behärskar första steget i dentrestegsra-ket som generellt består av beslut, regeringensförordning och myndigheternas verkställighetsföreskrifter. Jag har där uttalatmig för, en återföring till av information om det tredje och slutligaledet i den raketen: myndigheternas verkställighetsföreskrifter. Annars får viju alltför sent reda på de faktiska konsekvenserna för den enskilde av det vitror oss ha beslutat. Detta problem borde kunna tacklas genom ett reelltutnyttjande av regeringsformen 8:11 och 12, Den erfarenhet jag vunnit under tio riksdagsår är attgapet mellan intentioner och domstolarnas lagtillämpning förefalleratt vidgas. Allt fler tecken tyder på att lagarna gynnar och stärkermyndigheternas makt på medborgarnas bekostnad. har snuddatvid detta, anseende som ett rättssamhälle sätts alltmera i fråga ochföranleder ett ökat antal anmälningar till överstatliga domstolar. lärnumera vara det land som flitigast anmäls till , Man kan intelåta bli att fråga sig om denna utveckling har samband med att den lagstiftandeförsamlingen här mer och mer består av företrädare för den offentliga maktenoch allt mindre av fria män och kvinnor. Den för sin bekväma hanterlighetpopulära "ramlagstiftningen" överlåter för mycket ospecificerad makttill instanser, som inte kunnat ställas till ansvar för missbruk.Spektakulära utsagor av landets justitieminister om förhållandet mellan denenskildes rätt och samhället har förefallit illavarslande. försöktenågra andra juridiska höjdare exempelvis komma till rätta med ett för dem besvärandekonstitutionellt problem genom att konstruera en juridisk skvader, som varavgift i den ena ändan och skatt i den andra. Det är mot en sådan bakgrund jag har velat begagnatillfället att redan i samband med behandlingen av förslaget till ny förvaltningslagföreslå inkorporering - i direkt anslutning just till 3 § - av vissa av de"'domarregler" 8 Riksdagensprotokoll 1985/86:130-131 somtillskrivits och som av hävd återgivits i rikes lag.Främst borde dessa kanske ses som en "generalklausul" förbrottsbalken och , men de borde enligt min mening även ha en platsi förvaltningslagen, I min motion 1985/86:291 har jag på nutida svenskaåtergivit några av dessa regler, däribland följande: Lagen är inte tillkommen för att utkräva stora böter, utanför rättvisans skull, medborgarna till nytta och gagn men inte för olagligbeskattning, skada och fördärv. All lag bör tillämpas med beskedlighet, och eftersomformell rätt kan bli till största orätt måste nåd gä före rätt. Medborgarnas bästa är den yppersta lagen, och därför bördet som är nyttigt för medborgarna hållas för lag, även om lagens bokstavförefaller att lyda på annat sätt. Jag är självfallet medveten om att riksdageninte kan förväntas vara beredd att acceptera ett så okonventionellt försök attåterföra lagstiftningen och rättskipningen till en gängen tidsföreställningsvärld - och jag har därvid inget yrkande - men efter att underalltför på grund av okunnighet om den svenska juridiska verklighetenha medverkat i ett till sina slutliga konsekvenser okontrollerat lagstiftningsarbetehar jag känt ett behov av att åtminstone påminna om några av de grundsatser påvilka svensk lag och rätt fordom byggde. Jag är också medveten om att vad jaghär sagt faller utom ramen för en vanlig debatt om ett utskottsbetänkande, ävenom det hänvisar till ett särskilt yttrande, Å andra sidan har en långverksamhet i forskningens tjänst lärt mig att iakttagelser, som man gjort ochredovisat, sällan observeras men väl - kanske när de redan täckts avglömskans damm - kan visa sig ha varit riktiga och välmotiverade något tiotalår senare, när verkligheten och opinionen hunnit i kapp dem. Det är likväl mininnerliga förhoppning att vår (även kallad ) isinom tid skall kunna framstå för våra sentida efterföljare som den som fördearvet efter (kallad ) vidare. 104LENA (): Jag vill bara säga några ord om en motion somjag hade tänkt väcka med anledning av denna proposition men som genom vissabrister i postens service kom fram . Motionen skulle ha handlat om 17 §, som tar upp parts rättatt få del av uppgifter i ett ärende. De nu föreslagna reglerna är i stort settoförändrade jämfört med nu gällande lag, men i överensstämmelse medlagförslagets allmänna syfte att stärka den enskildes rätt borde också den härregeln ha bytts ut i stället för att man, som faktiskt sker, medger enmindre uppluckring av myndigheternas skyldigheter. Myndigheterna får nämligen också i fortsättningen avgörahur själva underrättelsen skall gå till. Det finns inga tvingande bestämmelserom skyldighet att översända eller överlämna handlingar. Det kan i många fall hastor betydelse för den enskilde att i lugn och ro fä ta del av materialet ochdessutom kanske rådgöra med andra. Somexempel där detta är särskilt angeläget kan nämnas olika ärendetyper hos allmänförsäkringskassa och socialnämnd. Försäkringskassa skulle alltså kunna baravisa upp läkarintyget i ett pensionsärende vid ett besök. enbart visa en omfattande utredning i ärende enligt lagen om vårdav unga - t. ex. Bestämmelserna i 17 § borde ha omformulerats så, attmyndigheterna inte på det här sättet skall kunna befria sig själva frånskyldigheten att överlämna eller översända handlingar- åtminstone inte iärenden av stor betydelse för den enskilde. Jag förutsätter att myndigheterna följer lagens anda ochinte missbrukar den här bestämmelsen och att regeringen'vid minsta form avmissbruk återkommer i frågan. Jag lovar att själv hålla ett öga påutvecklingen och att återkomma i annat sammanhang. 105 Tredje vice talman (): Jag vill bara i all stillsamhet protestera mot att i i sitt anförande inrangerade sig själv och mig som statstjänstemäni de ofria männens skara. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 (serviceplikten inom myndighets egetverksamhetsområde) Utskottets hemställan bifölls med 251 röster mot 69 förreservation 1 av m, fl. Mom. 2 (serviceplikten inom andra myndighetersverksamhetsområden, m, m.) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 2 avAnders m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 3 a (myndighets skyldighet att ta emot besök ochtelefonsamtal) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 3 avAnders m, fl, - bifölls med acklamation. Mom. 4 (tidsfrister i ärendehandläggningen, m.m.) Utskottets hemställan bifölls med 166 röster mot 154 förreservation 4 av m, fl. Mom. 5 (tolkregeln) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 5 avAnders m, fl, - bifölls med acklamation. Mom. 6 (parters rätt att få del av uppgifter) Utskottets hemställan - somställdes mot reservation 6 av Hans Nyhage m, fl, - bifölls med acklamation. Mom. 8(hänvisning till tillämplig författningsbestämmelse i myndighetsbeslut) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 7 avAnders m, fl, - bifölls med acklamation. Prot.1985/86:130 Mom. 9 (motivering av. Kriminalisering vid prostitution, m. m. Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 8 avAnders m.fl. - bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 13 § Kriminalisering vid prostitution m. m. Föredrogs justitieutskottets betänkande 1985/86:20 omkriminalisering vid prostitution m. m. 106GUNILLA (): Tack vare ett omfattande utredningsarbete harvi en ganska god bild av prostitutionens omfattning och utbredning, deinblandade parterna och konsekvenserna för de prostituerade. Därigenom harmånga gamla myter som omgett könshandeln kunnat vederläggas. Vi kan fattabeslut som grundar sig på kunskap. När det gäller prostitutionen tycker jag att det ärriktigt att utgå ifrån de prostituerades situation. finns det omkring2 000 unga kvinnor i könshandeln. De flesta av dessa flickor kommer fräntorftiga miljöer och har personliga problem. När de väl är inne i hanteringenbryts de ned både socialt och känslomässigt. Föraktade av omvärlden och av sigsjälva som de är, ödeläggs deras liv. Prostitution leder till obotliga skadoroch till mänsklig misär. Ständigt nya flickor dras in i handeln och offras föratt sexuellt tillfredsställa de ca 100 000 väletablerade män som hållerkommersen i gång. Denna hantering sker med samhällets godkännande. Det ärfullt legalt att köpa sexuella tjänster. Enligt skattelagstiftningen är deprostituterade att betrakta som näringsidkare och skattskyldiga för inkomst avrörelse med möjlighet till skönstaxering. Enligt gällande rätt är det såledesinte straffbart att vare sig sälja eller köpa sexuella tjänster. Det finns dockett undantag, I de fall den prostituerade är kan det bli aktuelltatt betrakta en prostitutionskontakt som straffbar för kunden. Är det då ett hedervärt och bra arbete för en ung kvinnaatt bli prostituerad? Jag tror att det flesta människor inte anser det. Mennågra resonerar som så, att det är en fri affärsuppgörelse som samhället inteskall lägga sig i. Jag brukar då fråga om de skulle vilja att deras systereller dotter kom in i branschen. Vid nekande svar frågar jag vidare vems systereller dotter tycker du då att vi skall offra? För prostitution krävs både att en kvinna säljer sexuellatjänster och att en man är villig att betala för dessa. Om inte kunderna fanns,skulle det inte heller finnas prostituerade. Men alla stackars män som är handikappade, invänder någon- eller åberopar argumentet att prostitution förhindrar många sexualbrott. Detär myter och sagor. De undersökningar av kunderna - torskarna - som gjortsvisar att de är väletablerade, friska, medelålders män. De flesta har fastsexuell partner. Det är dessa män med en förödande kvinnosyn, en snedvridensexualsyn, som också sprider aidssmittan. Enligt min uppfattning fanns redan tidigare starka skälför en kundkriminalisering, I och med den fruktade sjukdomen aids, som ocksåsprids genom prostitution, borde alla inse nödvändigheten av att begränsaprostitutionen. Jag är övertygad om att prostitutionen med enkundkriminalisering kan minska avsevärt. Varje ung kvinna som vi kan rädda frånprostitutionsträsket är ett bevis på att medmänsklighet och humanitet intebara är tomma ord. är det en väg att begränsa aidssmittan. Jag yrkardärmed bifall till reservation 1 i detta betänkande. I reservation 2, som jag också yrkar bifall till,utvecklar och jag vär syn pä behovet av juridiskt biträde tillpersoner som utsatts för sexuella övergrepp. Ett juridiskt biträde som har erfarenhet avförundersökningar och av brottsförfarandet i övrigt bör utses. Någon avgift förbiståndet bör infe tas ut av målsäganden. Vi anser att reformen är så angelägenatt den inte får fördröjas ytterligare. Det bör ankomma på regeringen att utandröjsmål utforma erforderliga författningsregler och föreläggariksdagen förslag i ämnet. Frågan om rätten till juridiskt biträde börutsträckas även till andra grupper av målsägande än sådana som utsatts försexuellt våld m.m, bör närmare belysas av rättshjälpskommittén. Med det anförda yrkar jag bifall till de bådareservationerna, som är fogade till justitieutskottets betänkande 1985/86:20. Kriminalisering vid prostitution, m. m. Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Ianförandet instämde (). Anf.107 (vpk):