prot · G909148 · 1985-12-31 00:00:00 — Det är den som är felaktig. 1976-1982var det den värsta internationella lågkonjunkturen . Ni har haft en massa internationella fördelar och högkonjunktur.Under åren 1976-1982 ökade antalet jobb i skogslänen snabbareän i storstäderna. Det var första gången i historien. Så är det inte . Det ärriktigt att antalet industrijobb minskade på grund av den internationellalågkonjunkturen, men min.skningen var mindre i skogslänen än i övriga län. Detär bevis på att man vinnlade sig om att hävda regionalpolitiken. Sedan detta med arbetslösheten. Ja, det har faktiskt varitmycket högre arbetslöshet under högkonjunktur med socialdemokratin än underlågkonjunktur med Fälldinregeringen. Det är inte med någon glädje jagkonstaterar det. konstaterade detsamma , när man berättadeom att det trots högkonjunkturen såg si och så ut. Den källan brukar väl ThagePeterson icke förneka. I går behandlade KU:s olika granskningar. Därvidnoterade man att mycket kraftfullt hade markerat att 100 milj. kr.skulle anslås till glesbygdspolitiken. Socialdemokraterna förlorade i kammaren.Då säger man att det borde vara angeläget för departement och minister attsäkerställa intentioner. Men det har regeringen inte gjort. Det ärockså ett betyg, men det kommer inte från mig utan från hela . Sedan vill jag säga följande till . Vihåller på att bygga upp ett oerhört sårbart samhälle, ur försvarspolitisksynpunkt sett. Således borde få sina ministerkamrater med sig påen annan regionalpolitik, som innebär att alla ministrar hjälper till och attThage inte urholkar anslagen utan ökar dessa. Då kan utvecklingenkanske vända. Regionalpolitiken, m. m. 112ANDERS G HÖGMARK (m) replik: före frågestunden var mer än entredjedel av regeringen på plats här. För trodde man kanske attden nya helhetssynen på regionalpolitiken därmed kom till uttryck. Kansketyckte regeringen att det var intressant att mera samfällt lyssna på vad somsägs här i kammaren om olika departements påverkan på den regionalautvecklingen. är ordningen dock återställd. De närmast berörda inomutskottet sitter här, liksom industriministern och dennes medarbetare. Det äralltså återigen som det normalt brukar vara. Som en sammanfattning av diskussionen vill jagsäga att alla talare uUrycker en oro över den regionala obalansen, överflyttningssiffrorna. Varje län i tappar ju befolkning tillStorstockholmsregionen. Det är första gången på 20, ja, kanske somnågonting sådant kan konstateras. Bakom den mer dramatiska sifferbilden finnsen mycket kraftig koncentrationsprocess rent kvalitativt, som på lång sikt -om kanske ett årtionde - får förödande effekter på den regionala balansen. Regionalpolitiken, m. m. Vi har hört industriministern konstatera att det troligeninte går att med sedvanligt regionalpolitiskt stöd motverka de krafter på andraområden som verkar mot en koncentration. På den punkten har de olika partiernafört fram olika idéer. När vi resonerade om och senare även lade fram vårtförslag till en kommission var tanken inte enbart att avge en gemensamborgerlig reservation. Som jag sagt hade det varit önskvärt att någotöppnare och på en bred parlamentarisk bas konstruktivt diskutera förslag och idéerfrån olika partier. Industriministern sade i slutet av sitt anförande att detvar viktigt att ha en god tillväxtmiljö och goda betingelser för både företagoch hushåll. Jag delar den uppfattningen. Jag är övertygad om att den politiksom socialdemokraterna bedriver på en hel del punkter måste ändras.Vidare är jag övertygad om att vi måste komma fram till en förändradskattepolitik för både hushåll och företag. Jag tror att det skulle sättapåtagliga spår i just de regioner som har det svårast. Genom förändringarav utbildnings- och jordbrukspolitiken skulle en hel del kunna åstadkommas. Jag delar också den uppfattning som industriministern härförde till torgs, nämligen att man inte löser problemen genom bidrag av olikaslag. Men jag vill nog påstå att det kanske hade funnits skäl fördepartementen att överväga en något större satsning på länsanslagen samtåtgärder som innebär att man något mindre göder de företag inom bilindustrinsom har en kassalikviditet i miljardklassen. Ärligt talat tror jag att man pådet sättet hade kunnat åstadkomma mer när det gäller den regionalautvecklingen. Avslutningsvis vill jag säga att det ärönskvärt att vi nu går från ord till handling. Det vore nämligen önskvärt attinom få se praktiska resultat när det gäller det samfällda önskemålet omett mera samlat synsätt. Det gäller ju att ta reda på vad åtgärder på dettaområde gör för nytta. Jag är övertygad om - och den uppfattningen har härframförts av företrädare för alla partier - att det är nödvändigt att se tillhela fältet. Måhända är det behållningen av dagens debatt. 113 (vpk) replik: Mina farhågor har besannats.Socialdemokraterna gömmer sig bakom en polemik med som handlar om historiaoch struntar helt enkelt i vad som händerframöver-det är inte intressant. Tvåsocialdemokratiska företrädare har icke svarat på ett par av huvudfrågorna,och jag betraktar det så att de inte vill och inte kan svara på dem. Det gällerhur regeringens hårdhänta åtstramning gentemot kommunerna kommer att inverka påregionalpolitiken och hur regeringen tänker sig styrningen av de privataföretagen. Det är centrala frågor som inte bara vpk ställer, utan ocksåfackföreningsrörelsen, kommunala och regionala företrädare av alla slag. Vidare förgyller och skönmålar socialdemokraterna, bl. a.genom att säga att det har gjorts satsningar på teknikspridning ochväxt upp teknikcentra. De glömmer återigen - jag betecknar det som en medvetenpolitik - att politiken begränsas av storfinansens strategi. De glömmer heltatt förändringarna av dagens teknik innebär en centralisering - det är denstrukturomvandling som vi upplever . Det sättpå vilket den nya tekniken har organiserats har centraliserat utvecklingen,och det vill inte , industridepartementet och regeringen allstala om och göra något ingrepp mot - det är det centrala. Sedan kan man alltidsprida litet teknik, för att åtminstone kalla det regionalpolitik. Rågången är ganska tydlig. Socialdemokraterna, folkpartietoch är i stort överens - det finns små skillnader - om att satsalitet för att förgylla regionalpolitiken. beklagade att det intefanns ett samlat borgerligt alternativ. Jag kan väl aldrig tro att han menadeatt det skulle komma från arbetarrörelsen och ha dess värderingar, utan detmåste ha varit ett borgeriigt alternativ som han välkomnade. Det är en ganskaunderlig tanke, sett från arbetarrörelsens sida. hjälper naturligtvisändå socialdemokraterna litet grand. har, ända sedan han blev lurad av AndersWall i specialstålsuppgörelsen, sagt att Bruksinvest skall ta sitt ansvar, attvarje företag skall ta sitt ansvar, framför allt och i vintras.Eftersom de inte har tagit sitt ansvar utan är tvungna att kallas tilldepartementet betraktar jag det så att regeringen har misslyckats. Regionalpolitiken, m. m. skall inte överdriva sinposition och sin förmåga. Han trodde att han retade upp mig i dessa debatter,men det gör han inte alls. Han gör inte något starkare intryck på mig med sinargumentation och sitt sätt att handskas med fakta - snarare tvärtom. Möjligenär det litet tröttsamt att ständigt lyssna till samma felaktiga beskrivning -det är som att höra en sliten gammal grammofonskiva, och jag rekommenderarBörje att förnya sig litet till nästa debatt. Jag skall ta upp en enda punkt, som kanläsa om i utskottsbetänkandet. Han förnekar att de regionalpolitiska anslagenskulle ha ökat. Vad är det för struntprat? Om vi ser på /83, när gjordesin sista budget för regionalpolitiken - jag hoppas att det skall dröjaårtionden innan ni kommer tillbaka och gör en ny budget för regionalpolitiken -finner vi att de regionalpolitiska anslagen uppgick 674 milj. kr. I innevarandebudget uppgår de till över 1,5 miljarder. De regionalpolitiska anslagen har alltså mer änfördubblats, och det är väl ingen dålig budgetbehandling. Det är ett uttryckför att regeringen har prioriterat regionalpolitiken. Jag har i kammaren sagt att det tillföretagsekonomiskt vettiga projekt icke kommer att saknas regionalpolitiskapengar, utan det kommer att finnas pengar. Men jag menar att man inte skallsatsa på dåliga projekt. Då är det bättre att till det företag i regionen somsöker lokaliseringsstöd säga att detta stöd bara blir en kortsiktig lösning somsedan skapar nya problem. Jag har inte under mina somindustriminister i något konkret lokaliseringsärende eller industriärende kritiseratmin företrädare, för det är mänskligt att göra fel och hamna fel vidbedömningar. Men nog finns det åtskilliga projekt som man har fattat beslut omunder dessa år som har gått snett därför att de var för publikfriande när manleddes till att besluta om dem. Regionalpolitiken, rn. I regionalpolitiken måste man se till att man granskarprojekten mycket noga och ser vilka möjligheter de har att överleva och blilångsiktiga. Man måste se till att de skapar trygghet för dem som får arbetetill följd av projekten och att de skapar trygghet för regionen. Det är därförinte rimligt att gå upp i talarstolen och säga att de regionalpolitiskaanslagen har urholkats. Det måste finnas någon gräns för beskrivningen. Pä en punkt vill jag kanske inte rätta - jagvill inte använda det uttrycket - men göra en kommentar till det han sade. Jagtycker nämligen att han har varit stillsam i denna debatt. Men när om miljardstöd till och för etableringar i ochMalmö, så var det väl ändå att ta i. Jag vill fråga: Varför skall vi ständigtangripa regeringen för att den har ställt upp på varvsarbetarnas sida, förUddevalla och kommuner när det var nödvändigt att göra en kraftig neddragningav Kockumsvarvet och när det var nödvändigt att avveckla Uddevallavarvet föratt stoppa miljardrullningen till varven och för att få en nödvändigomstrukturering? Varför skall vi undervärdera detta? Regeringens avsikt med dessa nödvändiga beslut var attgöra insatser. För var det en engångsinsats . För var det inte ens fråga om en tidsbestämdinsats. Det var en engångsinsats i ett projekt. Lokaliseringsstödet utgick tillmerkostnaderna för dessa etableringar för de berörda två svenska företagen -ingenting annat. Det går inte att bedöma vad lokaliseringsfondsfrisläppetinnebar i ekonomiskt värde för företagen. De som gjort sådana beräkningar ärutomordentligt djärva. Det går inte att göra en sådan beräkning. Detta skall inte jämföras med de insatser vi gör iBergslagen, som säkerligen får pågå under åtskilliga år framöver. Vi talar om det andra steget i Bergslagssatsningarna. Jag kan tänka mig att det bliräven ett tredje och ett fjärde steg. Men i Bergslagen kommer vi inte att lyckasom inte det privata näringslivet ställer upp och tar ett ökat ansvar förföretagsetable-ringar. I stödområdet i inland är det fråga omgigantiska regionalpolitiska satsningar . Vi satsar där en bra bitöver 1,5 miljarder på regionalpolitiken. Det kommer att fortgåårtionden framöver innan vi kan säga att vi har fått en regional balans. Om vidå gör insatser i en och annan region söder över behöver man inte ta detta tillintäkt för att kritisera allt annat. Slutligen, fru talman: tog upp frågan om detregionalpolitiska rådets kompetens. Jag har aldrig i något avindustridepartementets råd hindrat någon debatt eller diskussion. Jag tänkerinte heller göra det i det nya . Tvärtom vill jag ha enöppen diskussion, så att vi kan finna former i det sominnebär att vi verkligen kan förbättra och utveckla regionalpolitiken. Rådethar redan, eller kan ta på sig, en del av de uppgifter som kommissionen skulleha ålagts med undantag av rena budgetfrågor. Men denna begränsning gäller förövrigt alla de andra råden. Jag vill, fru talman, inbjuda riksdagspartiernatill en saklig och konstruktiv verksamhet i det . Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. 115INGRID (): Prot. Jag skall i detta anförande i huvudsak uppehålla mig vid de 22 maj1986 medel somär avsedda att stimulera utvecklingen i Norrlandslänen. Det har "----- sagts avflera talare, och det vill jag understryka, att det inte längre går att 'Regionalpolitiken, sätta likhetstecken mellan en bra regionalpolitik och merapengar. Det har ''"' faktiskt t. o. m. industriministern uttryckt isitt senaste anförande. Vad som också har nämnts men som jag ändå vill lägga tillgrund för min framställning är helhetssynen och samarbetet mellan sektorernabåde på central och regional nivå. Den ena handen måste veta vad den andra gör. Vi har samhällssektorer som verkligen är beroende avvarandras beslut -jord och skog, skatter, utbildning, arbetsmarknad och fleraandra områden. Vi kan nog vara överens om att många beslut som under årens lopphar tagits inom dessa sektorer inte alltid har gagnat den regionalautvecklingen. De har snarare varit ett hinder för regional utveckling, och detär där vi behöver en översyn. Vi moderater har i en hel del olika motioner,inte bara de regionalpolitiska utan även i andra motioner, påpekat dettaförhållande. När det gäller den medelsarsenal man har till sittförfogande är det nödvändigt att ha en flexibel syn. Den kommer att behövaförändras och att vara i ständig förändring därför att behoven växlar ochändras. Kunskap påverkar också frågan om vilka medel vi skall använda för enregional utveckling. Framför allt finns det en medvetenhet i Norrlandslänen somockså påverkar dessa frågor. Den medvetenheten är något mycket positivt därföratt det är en medvetenhet om de egna resurserna. Ett mycket gott samarbetemellan politiker och näringsliv är någonting som har vuxit fram under senaretid. Det är mycket positivt. En fråga som är högaktuell nu och som ständigt förändrasär jordbrukspolitiken och Norrlandsstödet. Jag tror att nästan alla människori har hört talas om det vid det här laget, vare sig de är intresseradeav jordbrukspolitik eller inte. Det är ett stöd som har blivit stort och sombehöver vara stort för att man skall kunna bibehålla ett jordbruk i Norrland.Det är mer ett regionalpolitiskt stöd än ett stöd till jordbruket. Det är inteett stöd bara för att utjämna skillnader i produktionsförutsättningar, utan detär ett stöd som skulle behöva utformas i samband med regionalpolitiken. Vi hari denna kammare kommit överens om att Norrlandsjordbruket skall finnas kvardärför att det är helt nödvändigt för andra verksamheter. Regionalpolitiska beslut skall syfta till att främja devälståndsskapande krafterna. Och vilka är de? Jo, det är företagen. Det är deföretag som det har talats för litet om i denna kammare. De politiska beslut vitar och de riktlinjer och ramar som dras upp är till för att främja dessakrafter. Man kan säga att löntagarfonder är en bedrövelse förNorrland. Mer behöver jag inte säga om den saken, det har också sagts härtidigare. Utbildning är ett grundläggande viktigt område. Trots alltsaknas det inom vissa sektorer yrkeskunnig arbetskraft i stödlänen. Vi harockså svårigheter med att få kvalificerad arbetskraft därför att det är såstora problem för medflyttande. Man kan inte leva på en lön längre, inte ensunder en kortare fid. Vi har i en reservation - vi har bara väckt enskildamoderata motioner- anfört att förslaget om differentierad statsskatt och många andra liknande 91 Regionalpolitiken, m. m. förslagborde bli föremål för en översyn i syfte att underlätta anskaffandet avkvalificerad arbetskraft. Det måste slås fast att offentliga insatser inte ilängden kan bära upp utveckling och sysselsättning, utan de kan endast jämnamarken för företagen som skall skapa sysselsättning. Vi moderater har mångagånger sagt - vi har skrivit det i reservationer och vi har talat om det här ikammaren - att generella lättnader för hela regioner är grunden. De skallkompensera de olikheter i förutsättningar som finns. Vad man vill åstadkomma ärju just samma förutsättningar. Anledningen till att vi i första hand vill ha generellalättnader är att de är mycket enklare att administrera och inte snedvrider konkurrensen.Vidare är det faktiskt ganska svårt att peka ut vilka som skall få chansen attutvecklas. Men man kan inte bortse från selektivt stöd - vi har regioner somhar så svåra problem att generella åtgärder och selektivt stöd behöverkombineras. Men vi vill renodla och förenkla de stödformerna. I inre har man brist på riskkapital - pengarnaletar sig så att säga inte till inre ; man har ingaindustritraditioner, och det finns en massa andra orsaker. Därför vill viförenkla stödformerna genom att ta bort lokaliseringsbidrag, lokaliseringslånoch sysselsättningsstöd; offertstöd ingår också i det. Vi vill ersätta dessastödformer med riskgarantilån. Riskgarantilånen skall verka både på lokal och på centralnivå. Vi har inget färdigt, detaljerat förslag till hur lånen skall fungera,men i stora drag skall de kompensera för den högre risk som finns vidlokalisering till stödområdet. Man skall kunna ha en maximal riskgaranti på t.ex. . och i områdena A, B och C. Lånen skall kunna avskrivas eller återbetalningenuppskjutas, om det inte går bra för företaget - det är ju den risken man villkompensera för. Det är inte meningen att regionalpolitiskt stöd eller bidragskall gå till dåliga affärsprojekt, utan de skall kompensera för riskerna inomstödområdet. När det gäller de företag som hade en så bra affärsidé attde, genom att de fick hjälp med den översta risken, kom i gång och gick så braatt de kunde betala tillbaka pengarna borde man kunna hitta något slags systemsom gjorde det möjligt att så att säga återanvända pengarna. Vi anser att de här besluten skall fattas på länsnivå närdet gäller belopp upp till 9 miljoner och för belopp därutöver på central nivå. Länsanslaget har berörts litet grand tidigare. Trots dengrundsyn som jag har talat om - att vi anser att generella lättnaderskall vara grunden -tycker vi att länsanslaget är ett bra anslag. Därför har vidär föreslagit en höjning till 550 miljoner. Här ingår då projektstöd ochglesbygdsstöd. Här ingår också den typ av stöd som jag nämnde,riskgarantilån. Vi har räknat med att skall kunna utgöras avdetta. Men länen skall fritt fördela pengarna inom länsramen - det behövs ingapekpinnar eller anvisningar om att de skall fördelas si eller så. Fördelen medlänsanslaget är att det ger möjlighet till en flexibel användning av medlen.Det är viktigt särskilt för Norrlandslänen, där man är beroende avkombinationssysselsättningar - det är inte bara ett och två yrken mankombinerar ihop utan kanske ännu fler. Det är också viktigt att man har lokalkännedom. Vi föreslår också en generell lättnad i form avnedsättning av socialavgifterna, dvs. arbetsgivaravgifter och egenavgifter.Erik Holmkvist kommer närmareatt redogöra för de sänkningar vi föreslår och även för den betydelse de har.Jag vill bara säga att vi menar att sänkningen måste stimulera alla branscher.Vi gör inga undantag för annat än offentlig verksamhet. På så vis kommer ocksåjordbruket i åtnjutande av denna stimulans. I reservation 19 har vi framlagt vår syn på hurlandsbygden skall kunna utvecklas. Det finns väldigt mycket att säga om justdetta, men jag tänker bara ta upp några punkter. Det framstår som alldeles klartatt just landsbygden - och där har vi ju glesbygden - har stora problem. Jagvill bara nämna en orsak till detta: den offentliga sektorn har expanderat.Visst har detta gett arbetstillfällen, och visst har detta varit av särskildbetydelse för Norrlandslänen. Expansionen har emellertid kostat mycket pengar,vilket har medfört höga skatter och höga avgifter för småföretag och jordbruksom har svårare att klara dessa ökade kostnader. Landsbygdsbefolkningen betalarhöga skatter men kan inte utnyttja allt det som den offentliga sektorn har attbjuda pä, så att säga. Vi har som exempel barnomsorgen med de storasubventionerna till denna, och vi har de mycket höga subventionerna tillbyggande och boende. Det är människorna i tätorterna som i första hand har utnyttjatallt detta. Man kan säga att den socialdemokratiska välfärdsmodellen i storadrag inte har passat landsbygden. har den offentliga sektorn blivit så storoch så dyr att man nu måste börja krympa den. Bidrag till kommunerna hardragits in, kommunerna måste själva hålla sina kostnader nere, ochinstitutioner och annan verksamhet måste t. o. m. läggas ned. Till detta finns inget alternativ. Socialdemokraterna harju inte velat se några som helst enskilda initiativ tidigare, så de finns inte.Nu kommer alltså svårigheten med att hålla alla verksamheter igång. Vi vill ju att enskilda alternativ skall finnas där denoffentliga sektorn har ensamrätt. Skattesänkningar och avregleringar harberörts här tidigare. Jag skulle vilja sammanfatta detta genom att säga att vivill se över alla områden och undanröja hinder för utvecklingen av landsbygden. Den del av landsbygden som oftast glöms bort ärskärgården. Vi har faktiskt kust i vårt land. Detta är en speciell delav landsbygden som behöver särskilda insatser för att förhindra avfolkningen avdessa områden. I reservation 56 har vi tillsammans med presenterat vårgemensamma syn på frågan och de krav som vi ställer på skärgårdspolitiken. Härmed får jag yrka bifall till de moderata reservationerna. Regionalpolitiken, m. m. Kammarenbeslöt att förhandlingarna skulle fortsättas . 30 § Anmäldes och bordlades 1985/86:170Räddningstjänstlag, m.m. Prot.1985/86:148 31 § Meddelande om frågor ' T'. Meddelades att följande frågorframställts 1985/86:588 av () till finansministernom beskattningen av kollektivavtalsanställdas traktamenten: Om en kollektivanställd utför enförrättning utanför det s. k. hemortsområdet skall arbetsgivaren enligt vissakollektivavtal utge traktamente. Enligt "verkstadsavtalet" m. fl.avtal utgår sålunda traktamente vid arbete utanför det s. k. hemortsområdet,som begränsas av en cirkellinje med fyra kilometers radie. betraktar dessa traktamenten antingen somlön eller kostnadserättning. Om den anställdes förrättning ägt rum påverksamhetsorten är den avtalsenliga traktamentsersättningen lön enligt RSVoch skall beskattas och även ingå i underlaget för beräkning av socialaavgifter. RSV:s definition av verksamhctsortltätort saknarkonsekvens och överensstämmer inte alls med de träffade avtalen. En verkstad it. ex. som utför arbete i , dvs. på ett avstånd av över sjumil, anses utföra detta arbete i samma tätort. Utbetalda traktamenten skallenligt RSV:s anvisningar betraktas som lön på vilken skatt skall erläggas ochsociala avgifter betalas av företaget. I andra fall kan traktamentsersättning för arbeten utfördaprecis utanför fyrakilometersgränsen vara skattefri enligt RSV:s anvisningar. Till saken hör att motsvarande traktamenten för enverkstadsarbetare anställd i statlig eller alltid ärskattefria. De behöver varken deklareras eller upptas i inkomstuppgift avarbetsgivaren. Vilka åtgärder ämnar regeringenvidta för att undanröja dessa olikfor-migheter i beskattningen? 1985/86:589 av (vpk) till statsrådetBirgitta om beredskapen inom området kring : är landets mest nedslitnakärnkraftverk. Tjernobylkatastrofen har aktualiserat riskerna med reaktorernasskador, materialfel samt bristen på insikt hos de ansvariga för beredskapeninom och utom den s. k. riskzonen. Radio intervjuer med ansvarigatjänstemän och förtroendevalda i har avslöjat attevakueringsplanen har fallit i glömska. Ingen av de intervjuade har trott attden någonsin skulle komma till användning. Medhänvisning till det anförda vill jag fråga miljöministern: Vad ämnar regeringen göra föratt förebygga allvarliga skador på människor, djur och natur efter en eventuell härdsmälta vid och hur skall de ansvariga för beredskapen och övrig befolkning förberedas på ett 94 bättre sätt än hitfills? 1985/86:590av Sm/Z/WÅ/n/jA: (vpk) till statsrådet om åtgärder Prot.1985/86:148 med anledning av det radioaktiva nedfallet i Gävleområdet: Mycket tyder på att SSI inte kunnatförutse de allvarliga följder som de Meddelande om frågor radioaktivalånglivade isotoperna innebär för stora delar av vårt land.