prot · G909164 · 1985-12-31 00:00:00 — på att 1 %avvikelse beträffande löneutfallet är lika stor som mellanskillnaden mellanoss i och socialdemokraterna, dvs. Gör ArneAndersson samma bedömning nu av utfallet av lönerörelsen på denoffentliga sektorn som han och finansministern gjorde för upprättandetav den reviderade finansplanen? 68 i (s) repHk: återkommer till att vi skulle haändrat inställning snabbt. Det har vi inte gjort. Jag vet inte vad han menarmed snabbt. Jag redovisade motiven för att motsätta oss de förslag tillförändringar och neddragningar som och övriga borgerliga partierhade under sin regeringsperiod. Vi menar att det fanns andra möjligheter ochandra nivåer och motsatte oss den inriktning som de borgerliga hade. Det fanns,som jag tidigare sade, en serie skäl till det. Med hänvisning till senaste inlägg vill jagsedan säga att det är helt klart att vi har olika uppfattningar om vad frihet ikommunerna innebär. Jag anser att det vore ett mycket allvarligt angrepp påkommunernas frihet att införa temporärt skattestopp. efterlyser mina kommentarer. När det gällerlångtidsutredningens allmänna synpunkter skulle det leda till en lång ochomfattande diskussion om olika inriktningar i det ganska digra materialet, ochjag tillåter mig att avstå från att diskutera det avsnittet. I sitt första inlägg nämnde att kommunerna hartillåtits att expandera för snabbt. När det gäller dessa sammanhang kan mankanske diskutera om det inte ligger en viss riktighet i det påståendet. Menunder och var det egentligen inte så stora diskussionerom den expansionen. Den var behövlig, och jag kan inte erinra mig att någraväsentliga åsiktsskillnader i fråga om denna expansion kommit till uttryck frånnågot av de borgerliga partierna - möjligen i ett och annat sammanhang, men detvar marginellt. När det gäller storleken på indragningarna har jagfidigare redovisat de olika nivåerna. Det är klart att det rör sig om miljardbelopp, men det kan ändå inte vara avgörande i den totala bedömningen. Jag hävdar fortfarande att den nivå som föreslås från regeringens sida är hyggligt anpassad. Eftersom och förslag ligger över med någon miljard och under tyckte jag, som jag sade tidigare, att det fanns anledning att 135 Prot.1985/86:164 säga att regeringens och utskottets förslag kunde vara rimligt. Jag är ocksåkommunalt engagerad, även om jag inte ~ deltar inågra verkställighetssammanhang, och jag vet att det föreligger en Det har alltid varit besvärligt för kommunerna att klara den ' ekonomiska utvecklingen. ochnästa år klarar de flesta kommuner de här frågornaganska elegant - också med hänsyn till möjligheterna till utjämning viasärskilda anslag från sida, som jag tidigare nämnde. 69 () replik: Jag vill till i sägaatt socialdemokraterna motsatte sig inte bara våra besparingar vad gällermotiven, utan de bestred även att det över huvud taget behövdes besparingar påden kommunala sidan. Det är nog så, som har sagt här, att det intefanns någon socialdemokrat som i valrörelsen sade att man behövde göra någrasom helst besparingar på den kommunala sidan. Men när vi kom fram till januarimånad lade socialdemokraterna i budgetpropositionen fram förslag som lågmycket nära de moderata förslagen, så nära att man ibland undrar om de inteanvände kalkerpapper. Då var vi också delvis överens om den väg vi skulleanvända, nämligen att skära ned på de specialdestinerade bidragen. Sedan har socialdemokraterna ändrat uppfattning när detgäller vägen men inte när det gäller målet; de har tvärtom ökat sinabesparingar ytterligare. Jag har i mitt tidigare anförande sagt att det innebärproblem för kommunerna att man på det här sättet stegvis ändrar målsättningen.Det hade varit riktigare om socialdemokraterna redan i budgetpropositionen ijanuari hade talat om hur stor nedskärning man avsåg att göra. När det gäller det kommunala skattestoppet vill jag barasäga att det behövs ett preliminärt skattestopp. Om man gör nedskärningar förkommunerna finns det en väldigt enkel väg för dem att behålla sina möjlighetertill volymexpansion - genom att höja skatten. Man måste under ett övergångsskede sätta press påkommunerna, och den enklaste och bästa vägen i det avseendet är att införa etttemporärt skattestopp. Då tvingas de att anpassa sig till det nya ekonomiskaläget. Vi behöver ha en begränsning av kommunernas volymexpansion. Det har juäven sagt. Den når man enklast genom de åtgärder som jag harföreslagit. 70 () replik: i påstår att vi inte skulle havarit oense , och han menar kanske också i början av1980-talet, om den kommunala expansionen. Jag förmodar ändå att de ganska hätska ord som användes beträffande den borgerliga regeringensförslag om indragningar från kommunerna . Det handlade omstöld och konfiskation - jag vet inte allt. I och försig är det naturligtvis vällovligt och bra för svensk ekonomi att socialdemokraternanu har ändrat uppfattning, men det skulle otvivelaktigt ha varitväldigt mycket bättre om man inte hade gjort detta avbrott under 136 perioden /1983-1984/1985 ochdärmed tappat , när den kommunalaexpansionen kunde ha hållits tillbaka. Då skulle det nämligen ha funnits ettväsentligt bättre utrymme för löntagarnas reallöneökningar, vilket man nu harinsett från socialdemokratisk sida. Jag tolkar den omsvängning som vi kankonstatera på det viset att socialdemokraterna nu har insett att det krävs enkommunal begränsning för att man skall kunna ge löntagarna önskvärd reallöneökning.Det är bara att beklaga att denna insikt har kommit väl sent. Det är litet tråkigt att utskottets talesman i den debatt,där man behandlar ett betänkande som har stor betydelse för den ekonomiskapolitiken och för den ekonomiska utvecklingen i en så viktig del av ekonominsom kommuner och landsting, inte vill något kommentera den ekonomiska analyssom ligger till grund för utskottsmajoritetens ställningstaganden utan barabegränsar sig till att säga att utskottsmajoriteten föreslår belopp som ligger påen rimlig nivå. Något litet mer av insikter hade varit vällovligt. Den ekonomiska politiken, rn. 71SVEN (vpk) replik: Eftersom det råder tvivel om yrkandena villjag börja med att yrka bifall till samtliga vpk-reservationer i de nubehandlade betänkandena, finansutskottets betänkande 30, skatteutskottetsbetänkande 50, finansutskottets betänkanden 29 och 34 samt skatteutskottetsbetänkande 38, Så till frågan. Jag vet att det finns svårigheter också iVästervik, i . Det är bra att man har kännedom omproblemen när man är ledamot av och är med om att ytterligare skära ikommunernas resurser. Men det borde leda till att man motsatte sig dessanedskärningar. Det är inte bara så att dessa nedskärningar har verkningar i åroch , utan det sprider sig en sorts politisk betänksamhet och rädsla ikommunerna för vad som kan dölja sig bakom hörnet. Det leder till att manbörjar skära ned och hålla igen på alla punkter. Det i sin tur går ut översysselsättning, vård, den kommunala aktiviteten för de svaga grupperna, och detkan inte vara socialdemokratisk och ännu mindre socialistisk politik, ArneAndersson. Det drar ned hela den aktiva, offensiva verksamhet som bordekänneteckna våra partiers verksamhet. 72 () replik: Jag fick inget svar av iGamleby på mina två frågor. Jag utgår ifrån att det var tidsbristen som avhöllhonom från att svara, och jag vill därför upprepa frågorna: Gör bedömning av utfallet av lönerörelsen på den offentliga sektorn nu somvid tidpunkten för den reviderade finansplanens upprättande? Om han inte gördet, inger denna förändrade insikt någon oro när det gäller avvägningen av dekommunala indragningarna? Gör någon annan bedömning när detgäller avvägningen av nivån på indragningarna? Jag skulle vilja vädja till att i sittavslutande inlägg lämna de historiska aspekterna på detta ämnesavsnitt åt sidanoch ge svar på dessa bägge frågor, som gäller och framtiden. Den ekonomiska politiken, m. m. 73ARNE i (s) replik: säger att man frånsocialdemokraternas sida inte i några sammanhang talade om neddragningar underden borgerliga regeringstiden. Men nog gjorde vi väl det, även om vi inte idetalj pekade ut dessa. Vilken politiker kunde avstå från att påtalanödvändigheten av att få ned det orimliga budgetunderskott som hade uppståttunder de här åren? Men naturligtvis måste även kommunerna agera när det gälleratt få ned underskottet. I budgetpropositionen anges att regeringen avser att kommamed kompletterande förslag i den reviderade finansplanen. Visserligen angesinga nivåer, men det var svårt att göra det i detta sammanhang. Sedan till sista fråga - med tanke påtidsfaktorn måste jag faktiskt få ta frågorna i en viss oordning. Självfalletfinns det skäl att hysa oro över lönerörelsen och utvecklingen av denna. Menjag är inställd på, och jag hoppas även, att de inriktningar som anges ifinansplanen skall hålla. Om de inte skulle hålla, är jag övertygad om att detändå blir en rimlig förändring-i varje fall hoppas jag det. Jag hoppas ocksåatt kommunerna inte skall få alltför stora bekymmer, vid sidan av de bekymmersom i övrigt kan förekomma i sådana här sammanhang. Även om det skulle bli enviss variation i förhållande till tidigare finansplaner, tror jag attkommunerna kan balansera det. Sedan får vi, som alltid, se hur utvecklingenblir. efterlyser fler kommentarer. Men jag inledde,herr talman, med att meddela att jag avsåg att begränsa mitt inlägg, bl. a. förtids vinnande. Därför har jag inte gjort ytterligare kommentarer. I vissutsträckning finns det en redovisning i utskottets betänkande, till varshemställan jag har yrkat bifall. Tredje vice talmannen anmälde att och anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. Anf.74 (): Jag skall säga några ord till den lilla tappra skara somdenna vackra försommarkväll föredrar att sitta här i kammaren. Först ett par ord om sparandet. har vi diskuteratekonomi ända sedan kl. 9.00 . Både statsministern och partiledarna harvarit i farten, och då är det inte så lätt att vara alltför entusiastisk. Jaghar en känsla av att vi just nu spelar en evakueringsmatch. En viktig fråga somvi har att diskutera är ändå frågan om sparandet. Förutomkompletteringspropositionen har vi också haft att behandla ett antal motioner -dels motioner väckta med anledning av kompletteringspropositionen, dels någramotioner som väcktes under den allmänna motionstiden . Innan jag går över till att kort kommentera ett par av de13 reservationer som har fogats till finansutskottets betänkande 34 vill jagåterge några meningar i detta betänkande. Ett enigt utskott uttrycker sigreservationslöst på följande sätt: "Densvenska ekonomin har präglats av en Hushållens reala sparande har minskat kontinuerligtsedan år 1979- hushållens sparkvot, dvs. relationtill de disponibla inkomsterna, har sjunkit till en mycket låg nivå." slår ett enigt utskott fast följande:"Sammanfattningsvis kan konstateras att det totala sparandet är förlågt," Det är ett enigt utskott som tecknar denna mörka bild avsparandets utveckling. Vi moderater har förordat en politik som syftartill att stimulera hushållssparandet. Vi har radat upp en mängd förslag för attfå i gång sparandet. Jag skall inte ta upp tid med att räkna upp alla förslag;de finns i vår kommittémotion. Låt mig bara understryka att sänkt marginalskattoch kampen mot inflationen är mycket viktiga instrument i sammanhanget. Som jag nämnde innehåller betänkandet 13 reservationer,därav flera gemensamma borgerliga. Vi moderater godtar regeringens förslag omändring i allemanssparandet, när det gäller både kapitalbeloppets höjning ochen justering av räntan. Däremot säger vi nej till bosparande inom ramen förallemanssparandet. Vi säger också nej till ett begärt anslag om 15 milj, kr.för informationsinsatser om sparmedel i skattefonderna. Om reservation 3 vill jag säga några ord. Det är den föross moderater principiellt viktigaste reservationen. Den beskriver självafundamentet för moderat sparideologi. Staten, menar vi, skall stimulera till enförmögenhetsbildning för den enskilde. Ansvaret för den framtida trygghetenskall flyttas från det allmänna till de enskilda hushållen. Det fungerar somett privat skyddsnät. Det ger trygghet. För det har vi satt upp ett sparmål. Vimenaratt hushållen skall ha ett sparkapital som motsvarar den genomsnittligaårslönen för den enskilde. Detta tycker utskottsmajoriteten är bra. I sak håller demed oss, men man anser att målet är för avlägset. Men det är det inte. Inte medvår politik. Jag tror, herr talman, att socialdemokraterna har andrabevekelsegrunder för sitt motstånd mot vår sparpolitik. I går hade på ledarplats en intressantoch läsvärd artikel. Man analyserar i den ledaren en rapport för NäringslivetsEkonomifakta som har lämnat om sparpolitiken i ,och . Denna artikel är så bra, herr talman, att jag skall beatt få läsa in några stycken till protokoll. Innehållet är i sakriktigt, och argumentationen för den sak jag har talat om är stark. När man harredogjort för sparförhållandet i och - bl. a. har detvästtyska sparandet som infördes under socialdemokraten regeringstidnämnts - skriver man så här: "I har socialdemokratin påideologiska grunder föredragit kollektivt sparande framför privat. Man ville aktivtförhindra en allmän privat egendomstillväxt. Inte minst gäller detaktieägan-det, där enskildas aktiesparande är långt hårdare beskattat äninstitutioners och företags aktieinnehav. Men den socialdemokratiska politiken har också haft andrabevekelsegrunder. Enligt ekonomiska teorier som omhuldas av socialdemokratinsintelligentia, men som ganska entydigt vederlagts av vetenskapen, ansågsstaten och kollektiva sparinstitut vara bättre och mer rationella sparare ände enskilda människorna. I västtysk diskussion har man ocksåframhållit betydelsen av att hushållen sparar till ett eget kapital ur allmänsocial synvinkel. Förutom den rent ekonomiska tryggheten, ger Den ekonomiska politiken, m. in. Den ekonoiniskapoU-tiken, m. m. sparandetockså hushållen en självständigare ställning gentemot såväl arbetsgivare somorganisationer och myndigheter. Hur främmande klingar inte sådana teser i den svenskasocialdemo kratins öron. För vår nya överhet i kanslihus och vid bidragskranar i fonder, landsting och kommuner, är detta en omstörtande tanke. Ty om hushållen själva finge spara till social trygghetoch ekonomiskt oberoende - hur skulle då medborgarens vanor och verksamhetkunna styras? Stora delar av den kollektiva förmyndarorganisation som mödosamtbyggts upp av nitiska politiker, ombudsmän och fogdar skulle då hotas." Jag skulle inte ha kunnat säga detta bättre. Jag yrkar med detta mitt inlägg bifall till de tillbetänkandet fogade reservationerna med moderata namnunderskrifter. 75 (): I internationella sammanhang brukar manskilja mellan de utvecklade industriländerna å ena sidan ochutvecklingsländerna å andra sidan. Till de senare brukar räknas sådana länderdär inkomsten per capita ligger . Eftersom detta värdeför del ligger vid , placerar vi oss med dettavärdes hjälp bland världens mest välmående länder. I många viktiga nationalekonomiska diskussioner brukar manockså efterfråga ett lands sparande, eftersom detta är av central ochstrategisk betydelse för ett industrilands tillväxt. Efter att under 1970-taletha haft ett sparande som motsvarade av hushållens inkomster har Sverigeunder ramlat ned till en absolut jumboplats bland världensindustriländer; vårt sparande är noll eller t. o. m. något negativt. Att såblivit fallet utan stort väsen bland våra nationalekonomer och ekonomiskajournalister är anmärkningsvärt, men typiskt. Sparandet tillhör intede områden som står i centrum för debatten i , inte ens när frånvaron avsparande gjort oss starkt beroende av utlandet för att finansiera inom landetnödvändiga investeringar. För år1985 såg vår ekonomis sparande ut på följande sätt: Banker m. m. Landetsförmåga att täcka egna sparbehov 10 miljarder Mot bakgrund av den uppräkningen ärdet helt logiskt att underskottet i bytesbalans gentemot utlandet blevjust 10 miljarder, som vi alltså netto lånade utomlands förinvesteringar inom landet. Men är det skrämmande attsocialdemokraterna utreder och förbereder en realränteskatt, riktad just motförsäkringssparandet. Att införandet av en sådan skatt skulle få förödandekonsekvenser på tecknandet av nya försäkringar har framhållit i sinmotion 729, kring vilken alla icke-socialistiska partier enats i reservation13. Vad som framgår av uppräknade siffror är också detfaktum att utan försäkringssparandet är det praktiskt taget inget kvar avsparande i . Det offentliga skulle säkert använda de nyintagnaskattepengarna till konsumtion, och kvar skulle bli ett tredubblatbytesbalansunderskott. blir naturligtvis siffrorna ändå bättre änför 1985, beroende på sänkta oljepriser och sänkta räntor samt på lägredollarkurser. Men en slutsats är klar: införs en realränteskatt går luften urdet enda sparande av betydelse som vi fortfarande har i , Jag bortser dåfrån allemanssparandet, eftersom detta i sin helhet går åt till att täckastatens budgetunderskott och inte representerar något faktisktsparandetillskott till vår ekonomi förrän den offentliga sektorn i sin helhetuppvisar ett sparandeöverskott. har just jämfört oss med ledandeindustriländer som sparande och sparande.Om man jämför med dessa länders värden framstår situation som oroande.Men så har vi heller inte medvetet och långsiktigt uppmuntrat sparandet så somman gjort i dessa länder, där bl. a. ett uttalat mål för sparandet har varitatt den genomsnittlige medborgaren skall kunna bygga upp en personligförmögenhet. har vi visserligen dubblat sparavdraget till /år. ochinfört skattefrihet för ett allemanssparande , två åtgärdersom majoriteten av finansutskottet vill skylta utåt med. Men sparande ochsparvilja påverkas endast långsiktigt, och den som tror att de vidtagnaåtgärderna snabbt kommer att leda till ett kraftigt ökat sparande får nog väntalänge. Uppmuntrande för dem som söker öka den svenska sparviljanär dock det faktum att hushållens disponibla inkomst inte var mindre än430 miljarder kronor, varför även en ökning av sparkvoten med en enda procentger 4.3 miljarder i nytt sparande. Vid sparkvot - som vi hade på 1970-talet- skulle vi alltså ha haft ett överskott i bytesbalansen på 7miljarder. Detta överskott skulle med den västtyska sparkvoten om hastigit till 37 miljarder och med den japanska om till ! Det är mot denna bakgrund som reservationer ifinansutskottets betänkande bör ses, av vilka fyra för övrigt är gemensammaför de icke-socialistiska partierna. är dock ensamt om att anse attden sänkning av räntesatsen på allemanssparandet som regeringenföreslagit ej bör gälla de medel som sparats före . Dencivilrättsliga grunden för ställningstagande i denna fråga kommerKarin Ahrland att ta upp i ett senare anförande inför kammaren. I reservation 3 hävdar vi att ett ökat sparande i såvälbostäder som aktier är önskvärt och medför en jämnare förmögenhetsfördelning isamhället. Detta uppmuntras, om löntagarfonderna och dubbelbeskattningen påaktier avskaffas och om kvarvarande förmögenhetsbeskattning på arbetandekapital i mindre företag slopas. Denna förmögenhetsbeskattning ger statenendast ca 100 milj, kr, men kräver ett mångdubbelt större uttag av medelfrån företagen för att kunna betalas av ägarna. I reservationerna 8 och 9 föreslår vi dels att ingenhöjning skall göras av nuvarande skatt på lotterivinster, dels att medel påskattefondskonto skall behålla sina ursprungliga skatteförmåner så länge somkontona förblir orörda. Med nuvarande system hålls skattefondsinnehavarna i enbesväran- Den ekonoiniska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, in. deovisshet om vad som gäller inför kommande årsskiften. Med vårt förslag ombibehållande av de ursprungliga skatteförmånerna blir ett särskiltinformationsanslag obehövligt, varför vi i reservation 10 avstyrker att 15milj. kr, anslås till detta ändamål. I ett för alla de icke-socialistiska partierna gemensamtsärskilt yttrande tar vi slutligen upp behovet av att göra sparstimulansernaneutrala med avseende på olika sparformer. I linje härmed har vi i reservation6 avvisat både att HSB skall få behålla och att skall tilldelas rättatt utnyttja allemans-sparmedel till bosparande. I stället förordar vi ireservation 7 att ett för alla gällande system för bosparande införs, byggandepå redan existerande "spara och låna till bostad-system" ochinnebärande skattefrihet eller sparpremie som uppmuntran till bosparande,oavsett hur och i vilken bank detta sparande äger rum. har i årets riksdagsarbete ständigt framhållitbetydelsen av att med olika medel åstadkomma en ökad tillväxt av näringslivet ilandet. Ett ökat sparande är en förutsättning för och en mäktig hävstång tillökad tillväxt! Med dessa ord yrkar jag bifall tillreservationerna 1,2, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 13 och i övriga stycken till utskottetshemställan. 76BRITTA HAMMARBACKEN (c): Som tidigare mycket riktigt har påpekats ärdet svårt att så här i slutet av en lång debatt undvika upprepningar. Därförtänker jag bara hänvisa till vad centerrepresentanterna har sagtangående det allmänna ekonomiska läget, om ränteläget och även om den mycketspeciella sektor som vi nu skall diskutera - den har faktiskt också berörtstidigare. För att undvika upprepningar går jag alltså direkt på ettpar centerreservationer som jag tycker har stort principiellt intresse. Föratt ge litet bakgrund till åtminstone dem vill jag nämna ett papper frånSpardelegationen som jag fick i min hand och som jag tyckte var mycketintressant. Man anordnade nämligen en pejling avhushållssparandet i . I det papper som jag fick görs en rad påståenden.Man säger bl, a. att "om 70-talet kan sägas ha varit lånarnas årtionde,bör 80-talet bli spararnas". Men det är bara att läsa statistiken, så serman att de orden tyvärr är uttryck för ett önsketänkande snarare än ett faktum.Sanningen är ju, som det faktiskt har påpekats , att sparkvotenhar varit i sjunkande för del . Det råder enbesvärande skillnad gentemot vår omvärld, exempelvis OECD-talen. Medan denprivata konsumtionen ökade var sparandet plus minus nolleller t,o,m. Regeringen konstaterar i den reviderade finansplanen -litet uppgivet - att sparkvoten kommer att ligga kvar på oförändrad nivå, dvs,negativa siffror eller plus minus noll. medan den privata konsumtionenförväntas öka i samma takt som den reala disponibla inkomsten, , Detta betyder i klartext, herr talman, att regeringenkommer att använda det utrymme som uppstår till konsumtion och att vi kommeratt vända sparandet ryggen ännu . Man kan då fråga sig: Finns det någonmöjlighet att vända siffrorna? Har vi kanske behov av en ökad konsumtion? Det är här som de församlade experternas fortsattapåstående i spardelega-tionens pejling blir intressant. Man påstår helt franktatt det finns en mycket stor sparpotential i de svenska hushållen. o. m. att det aldrig har varit så gynnsamt att spara som just . och detbör ljuda som ljuv musik i öron. - Men ändå har vi negativatal. Och man måste återigen ställa frågan: Vad kommer detta sig? Är detstimulansen som är felaktig? Känns det meningsfullt att spara, frågar signaturligtvis en vanlig svensk. Eller är det informationen som är för dålig? Ellerärdethelt enkelt en attitydförändring som behövs? - Spardelegationen antyderfaktiskt det . Sparandet är en vital del av vår ekonomi, men det är intebara samhällsekonomin som är viktig. Minst lika betydelsfullt är det för denenskilde att kunna öka sitt oberoende, att få tillfälle att planera för sinegen framtid och också att få en större trygghet gentemot oväntadepåfrestningar. Det är i en sådan positiv anda och i den dubbla funktionen- både mot samhället och mot enskilda individer - som våra centerförslag skallses. Jag har velat göra den här inledningen för att ge enbakgrund till de förslag som jag skall närmare kommentera, som både ger justden stimulans som behövs och innebär ett nytänkande, som också trorerfordras, i förening med informationsinsatser. Jag skall börja med att beröra reservation 11, som gälleranslag till sparfrämjande åtgärder.