prot · G90958 · 1985-12-31 00:00:00 — Stödet, som skulle vara tillfälligt, infördes mot bakgrund av attsåväl sysselsättning som produktionsvolymer minskade dramatiskt under åren 1977och 1978. Antalet årsanställda minskade under dessa år med totalt 10 000 personer,och produktionsvolymen sjönk inom textil-, inom trikå-och med19 % inom konfektionsindustrin. minskade antalet årssysselsatta med 200 personer.För åren 1985 och 1986 räknar statens industriverk med minskningar om ca 600 personerper år. Produktionsvolymen för väntas enligt industriverket öka med Prot,1985/86:58 förtextilindustrin och vara ungefär oförändrad inom trikå- ochkonfektionsindustrin. Mot bakgrund av den stabilisering av branschen som ägtrum föreslår regeringen i årets budgetproposition en fortsattlångsam avtrappning av det s, k, äldrestödet, rnen fortsattaindustripolitiska insatser för att stärka branschen. Den industripolitiska målsättningen med branschprogrammetär att det skall bidra till att textilindustrin befäster ställningen påhemmamarknaden och ökar exporten. Programmet skall också bidra till attminskningen av konfektionsindustrins produktionsvolym och exportmarknadsandelardämpas samt att nuvarande exportvolymer bibehålls. Branschprogrammet harkunnat bidra till att tekoindustrin står på en stabilare grund, 1 det förslag regeringen lagt fram i årets budgetpropositioningår också ökade satsningar på arbetsmarknadsutbildning samt resurser föranskaffning av utrustning för tekoutbildning vid högskolan i , För ettproduktionstekniskt utvecklingscentrum för teko i har regeringen vidareföreslagit att medel anvisas . Påförsörjningsberedskapsområdet föreslår regeringen åtgärder inom spinneri- ochväveriområdena för /87. De totala satsningar som föreslås på utbildning bidrartill att de offensiva andelarna inom det totala tekostödet ökar. Enligtriksdagens beslut skulle de statliga åtgärderna för tekoindustringes en annan profil genom en kraftig satsning på effektivitetsfrärnjande ochmarknadsstödjande åtgärder och en neddragning av äldrestödet. De förslag somregeringen lagt fram och som innebär att andelen offensiva insatser i dettotala tekostödet ökar jämfört med föregående budgetår är således ettfullföljande av beslut om tekopolitiken . AnL 13LENNART BRUNANDER (c); Jag tackar industriministern för svaret. Orsaken till att jag framställde denna interpellation varde uttalanden som industriministern gjorde och om attmålsättningarna hade nåtts. När jag hör ett sådant yttrande anar man genast attdet är ugglor i mossen, eftersom jag vet att så inte är fallet. Vad sombekymrar mig ännu mer är att dessa påståenden nu upprepas. kom det uppgifter från kommerskollegium om attdet fanns förslag om att minska eller ta bort begränsningarna av importen. Frånstatens industriverk kom rapporter om att man planerade att dra ner stödet tillsvensk teko. Av detta svar blir man inte så mycket klokare när detgäller vad jag egentligen har frågat om, nämligen var regeringen står. Detfinns vissa positiva korn i svaret, det skall medges. På grundfrågan, om vilkentekopolitik som regeringen vill föra, har jag emellertid inte fått något svar. Svensk tekoindustri har haft problem . Dettaredovisas också i interpellationssvaret, där industriministern pekar på att detunder 1977 och 1978 skedde en mycket kraftig minskning av antalet sysselsattaoch även. en kvantitativ minskning. Detta berodde på den ekonomiska politik somden socialdemokratiska regeringen förde och som iprincip slog ut den svenska tekoindustrin på den internationella marknaden ochförsvårade för de svenska tekoföretagen att konkurrera här hemma. Det häruppmärksammades av den då centerledda regeringen, och man satte in åtgärder föratt komma till rätta med problemen - åtgärder som socialdemokraterna nu läggerner stor energi på att ta bort. Att det gav resultat visar också det härsvaret, man ser att läget inte alls är lika dåligt nu som det var då. Men det som egentligen bekymrar mig är när man säger attdet bara är försörjningsberedskapsskäl som är motivet för att vi skall ha entekoindustri av ett visst format. Vi får leva i okunnighet om vad socialdemokraternaegentligen vill till dess beslutet på det här området har tagits. Jag skullevilja påstå att utöver de här beredskapspolitiska och försörjningspolitiskaskälen finns det också regionalpolitiska skäl för att vi skall ha entekoindustri. För är tekoindustrin den absolut viktigasteindustrigrenen. I t. ex. arbetar tre av fyra industriarbetare inomteko. Det finns alltså också regionalpolitiska skäl, industriministern, för attsatsa på svensk tekoindustri. lever i stor utsträckning på attvi har en tekoindustri. Det finns naturligtvis sysselsättningspolitiska skäldärutöver. Men jag skulle vilja påstå att det ur kulturell synvinkel ocksåfinns skäl att ta till vara de värden som den svenska tekonäringen har och somvi kan ha användning för även . Den positiva delen av svaret gäller detproduktionstekniska utvecklingscentrum vi skall få i . Jag tror att detkommer att få mycket stor betydelse. Men förutsättningen för att det skall få någonbetydelse är att vi har en tekoindustri som kan ta vara på de resultatutvecklingscentrumet tar fram. Jag sade att jag var bekymrad över industriministernsresonemang om att vi har nått de mål vi har satt upp, nämligen av vad somtillförs den svenska marknaden med utgångspunkt produktionsvolym. Ibudgetpropositionen återupprepar industriministern påståendet att vi skall hanått målsättningarna; för textilvaror och för beklädnadsvaror.Sanningen är att andelen för trikåvaror är och för kläder av densvenska konsumtionen av svenska produkter. Det industriministern här talar omär någonting helt annat, som det aldrig har angetts någon målsättning för. Villvi föra målsättningsdiskussionen utifrån den utgångspunkten är det andraprocentsatser vi måste tala om. Det som bekymrar därutöver är just det jag sade omnedskärningarna av stödet till svensk teko, dels äldrestödet men dels också detindustripolitiska stödet. Att de offensiva satsningarna ökar som del av dettotala stödet är inte så konstigt, när man skär ned det generella stödet såkraftigt som man verkligen gör. Då är det ganska lätt hänt att denna andelökar, trots att totalen minskar, vilket i realiteten är vad den gör. När vi kommer in på frågan om importbegränsningar, som ären mycket viktig fråga för den svenska tekonäringen, förs det ett svävanderesonemang i budgetpropositionen. Inte heller av svaret framgår det vad manegentligen vill. Här kan hänvisas till vad Beklädnads företrädare har sagt, att om vi tar bort de importbegränsningar på lågprisimportensom vi har skulle bli en avstjälpningsplats för all dentekoimport som andra länder inte tar emot. Det kan inte vare sig ,svensk tekoindustri eller Prot, 1985/86:58 3 protokoll 1985J86:56 -59 densvenske tekojobbaren i eller var han än bor vara betjänt av. Jag ser att tiden rinner i väg, och jag villbara avslutningsvis säga att jag egentligen inte har fått något svar på minfråga. Var står socialdemokratin? Står man fast vid de målsättningar man hade?Man kan tänka sig att svaret betyder att socialdemokraterna är beredda attändra på dem. Är det riktigt? Varför använder industriministernberäkningsgrunder som inte varit vanliga tidigare? AnL 14 (); Tekoindustrin har under ganska många årbetecknats som en utpräglad krisbransch. Det har från tid tillannan varit riktigt, och jag menar naturligtvis inte att faran nu är helt över,men jag tycker det är viktigt att slå fast att teko i sin helhet inte längrebör utmålas som en krisbransch. Det är inte bra för branschen som sådan attständigt bli utmålad på det sättet. Det finns nu många företag och grupper avföretag som går förhållandevis bra. Det är oftast sådana som hittat sinaspeciella nischer. Det kan exempelvis vara att satsa hårdare på varor förindustrisektorn i stället för på hushållen, det kan vara att mycket medvetetlägga om sin produktion mot mer högkvalitativa varor, I finnsdet företag som mycket framgångsrikt exporterar tekovaror till - hör och häpna-Hongkong, Men då gäller det naturligtvis att inte komma med någon dussinvara.Då måste produkterna vara av yppersta kvalitet och i främsta ledet när detgäller formgivning. Då, men bara under dessa förutsättningar, spelar priset enmindre roll. Detta var bara några få exempel. Det finns i den bygd somLennart Brunander och jag kommer ifrån många exempel på företag som utan tvivelär på rätt väg. Jag är säker på att vid närmare eftertankehåller med mig om det. Om man tillåter sig att göra en så grov indelning avbranschen att man delar den i textil och konfektion, är det allmänna intrycketatt man på textilsidan klarar sig relativt bra. På konfektionssidan däremotärdet värre, det framgår av all statistik. Men även här går det i många företagåt rätt håll. Moderniseringen, framför allt genom ny och avancerad teknik, ärav avgörande betydelse. Därför är det bra att det förslag till nytttreårsprogram för teko som regeringen lagt fram har den offensiva prägel som dethar. Rätt använt bör det ge branschen möjligheter till en utveckling som är braför de anställda inom teko och som också är viktig för och förSjuhäradsbygden, Men - och det är viktigt - teko är kanske mer än de flestabranscher beroende av att kostnadsutvecklingen i vårt land inte går snabbare äni vår omvärld. Det gäller hela teko, men naturligtvis alldeles specielltkonfektionssidan, som är mer personalintensiv, 1 detta sammanhang är det viktigt att slå fast attbranschen måste få den tid som behövs för att man skall komma över till devaror och grupper av varor där man långsiktigt kommer att ha en rimligkonkurrenskraft. Tills vidare bör man nog fundera på , som det nuaktuella programmet omfattar, är tillräckligt för de nödvändiga omläggningarna. En viktigdel i den förändring som pågår och som förhoppningsvis skall fortsättaär att de stora kunskaper och erfarenheter som finns hos de anställda på allanivåer i företagen utnyttjas. Därför är det bra att satsningar görs för att tatill vara och vidareutveckla dessa resurser. Det kommer, som industriministernsade, bl, a, att ske genom det produktionstekniska utvecklingscentrum för tekosom skall byggas upp i men också genom att högskolan i fårmöjlighet att skafta ny utrustning för sin tekoutbildning. När man är ute på företag i branschen är det slående huralla, både företrädare för de anställda och för företagsledningen, ständigtåterkommer till frågan om utbildning och kanske framför allt vidareutbildningoch fortbildning. Sådant har tidigare framförts i huvudsak inom textilsidan,men har också konfektionens företrädare alltmer anmält liknandebehov. Detta är ett friskhetstecken. Teko är, trots sina problem, en bransch på väg uppåt ochframåt. Mycket återstår men med fortsatta gemensamma satsningar bör det kunnagå åt rätt håH. Jag har här medvetet undvikit att ta upp en del av defrågor som berörde, nämligen frågor om importbegränsningaroch försörjningsberedskap. Det får vi tillfälle att diskutera senare, närkommerskollegium och försvarsberedningen kommer med sina förslag. Jag ärganska säker på att det då finns anledning att ha synpunkter, men det får viåterkomma till. Jag tror vi är på rätt väg när vi nu medvetetsatsar på offensiva åtgärder för att utveckla tekobranschen. Vi vill hamöjlighet att sakta men säkert arbeta oss upp mot de av fastlagdamålen. Låt oss vara överens om att inte alltid "ropa på vargen". Låtoss vara överens om att teko är en bransch värd att satsa på! Prot, 1985/86:58 AnL 15VIOLA (vpk); Nej, jag tänker inte ropa på vargen, jag tänkernämna litet grand om att han redan är här, , Eftersom jag själv tillhört ,vilket inte är särskilt originellt om man kommer ifrån , följdejag på nära håll upprorsstämningarna 1981, som förbundet kongressadeförra gången. Då hade landet en borgerlig regering, som flaggade för kunde mista 30-procentsmålet , Sömmerskorna i , somkämpade för att rädda produktionen vid Eiserfabriken, betonade att kampengällde alla tekojobb. Detta var inledningen till den omtalade politiska strejksom gick under parollen . Den gången uppträddesocialdemokratiska partitoppar och lovade med patos att en socialdemokratiskregering minsann skulle hålla fast vid målsättningen inhemsk tekotillverkning.Importen skulle inte få öka, utan utvecklingen skulle tvärtom vändas i positivriktning. Vad har skett under de socialdemokratiska regeringsårensedan 1982? Tongångarna när det gäller importenväcker . verkligen farhågor, I fråga om detta delar jag " punkter. har den största importen av kläder per capita i världen från såväl i-länder somu-länder, Av 1983 årsimportvolym av kläder kom från s, k, lågprisländer. Tendensen harförstärkts ytterligare - kom från s, k, lågprisländer, Importen harfördelats om till flera "nya" lågprisländer som har extremt lågtkostnadsläge. Det är väl känt bland tekoarbetare att importörerna inte drar sigför att ta hem varor från u-landsfabriker där barnarbete av ren slavkaraktärförekommer, har,beroende på vilken tekobransch det gäller, import av utländska varor,medan andra i-länder har 10, 20 och import av beklädnadsvaror. kommerBeklädnadsarbetarnas förbund att kongressa igen. En del ay de uppgifter som jaghar lämnat ingår i en motion till kongressen från avdelning 4 ochfabriksklubben på i , I motionen krävertekoarbetarna att förbundet skall gå till offensiv igen, därför att densocialdemokratiska regeringen inte har infriat de gamla löftena. Besvikelsenoch ilskan bland tekoarbetarna i är stor, vilket inte allsspeglas av inlägg, när man nu ser att regeringen nu tycks varaberedd att man skall gå samman med för att tillmötesgå de mäktigatextilimportörernas krav på att släppa marknaden fri för import. Allainblandade vet att det skulle kunna betyda dödsstöten för svensk tekoindustrioch att ytterligare många jobb skulle försvinna. När den socialdemokratiska nationalekonomen under 1981 gavs utrymme i massmedia för att starta enkampanj för helt fri import av tekovaror, möttes han av mycket hårda och bittrakommentarer av arbetarrörelsens och folk. , som uppträtt under falskt neutral och vetenskapligtäckmantel i skydd av sin akademiska status, var bara officiellt en oberoendeexpert. Bakom nationalekonomen står tekoimportörerna, vilka bedriver lobbyverksamheti hela för att påverka ländernas regeringar att släppa allaimporthinder. Trots att importvolym när det gäller kläder percapita alltså är den största i världen, har importörerna här i landet inriktatsin reaktionära kampanj speciellt på socialdemokratiska riksdagsledamöter.Faran är nu att detta kan ha varit en lyckad satsning sett från lobbyisternassida. Men för landets tekoarbetare och för oss som bor i.en redan krisdrabbaddel av skulle det vara katastrofalt. Med tanke på att interpellationssvaret till LennartBrunander inte innehöll några särkilt klara besked vill jag fråga igen; År industriministern klar över situationen förSjuhäradsbygdens arbetare och arbetslösa? Tänker industriministern svika dehögtidliga löften som gavs åt beklädnadsarbetarna på deras förra kongress, dvs.att 30-procentsmålet skall stå fast? Det kan väl inte vara så attambitionsnivån skall stanna vid att minskningen av.tekos produktions- ellerkonfektionsvolym skall dämpas? Är det tillräckligt? inlägg var välgörande ochbalanserande mot och negativa inlägg. Jag är bekymrad över historieskrivning ochvill därför kort redovisa utvecklingen för den svenska tekoindustrin. Produktionsvolymsindex för hela perioden framt.o.m. 1982 har sjunkit för såväl textil- som konfektionsindustrin. År 1982dämpades nedgången för konfektionsindustrin. 1983 vände nedgången itextilindustrins produktion till en ökning. Exportvolymsindex förtextilindustrin har ökat stadigt alltsedan 1975. För konfektionsindustrin harexportvolymen varit relativt stabil mellan 1975 och . Därefterhar emellertid exportvolymen ökat markant. Slutsatsen blir den att regeringens tekopolitiksannerligen har varit framgångsrik och bidragit till exportökningen.Tekopolitiken har lyckats, och samtliga de åtgärder som den socialdemokratiskaoppositionen sade att socialdemokraterna skulle vidta i regeringsställning harvidtagits. När det gäller exportsidan vill jag ge svensk tekoindustri -företagsledningar och anställda - en eloge för framgångsrika exportsatsningar. Sysselsättningen inom tekoindustrin minskade katastrofalt- det är det rätta ordet - . Då sjönk sysselsättningen inomtekoindustrin ftån 50 300 anställda till 29 500. 21 000 tekoarbetare i Sjuhäradsbygden- i , och överallt där det fanns tekoindustri - fick lämna sinaarbeten. Det var då ledde tekoindustrin. Var fannsherr Brunander ? Sysselsättningsminskningen har dämpats, och nuhar vi under ett par kunnat räkna med något hundratal personer per år.Regeringen har aHtså satt in åtgärder för att dämpa den katastrofala nedgångeninom tekoindustrin och den tekobransch i kris som den socialdemokratiskaregeringen tog över 1982. Jämför jag sysselsättningen över tiden på det sätt som jaghar gjort, vågar jag upprepa vad jag sade i svaret till ,nämligen att den svenska tekoindustrin har blivit stabilare. Det är klart atttekoindustrin har betydelse för sysselsättningen och därmed också förregionalpolitiken. Jag trodde inte att jag skulle behöva upprepa detta för herrBrunander, eftersom han bör vara väl insatt beträffande de åtgärder somregeringen har vidtagit i hans hemlän - i , och . Förhoppningsvis står tekoindustrin inför en långsiktigtlugnare utveckling, men den har fortfarande svagare lönsamhet än andraindustribranscher. Därför behövs det fortfarande stödåtgärder som stärkerbranschens marknadspositioner och konkurrenskraft. Det är mot denna bakgrund som regeringen har föreslagit deåtgärder som jag nämnde i mitt interpellationssvar, åtgärder som finns med iårets förslag till budgetproposition; fortsatt försörjningsberedskapsstöd,fortsatta och förstärkta utbildningsåtgärder, fortsatta industripolitiskaåtgärder på en relativt hög nivå och sedan en långsam nedtrappning aväldrestödet i socialt acceptabla former. Detta är en nedtrappning som vi hardiskuterat inte bara med tekoindustrin utan också med tekoarbetarnas olikaorganisationer. Regeringen har i årets budgetproposition föreslagitriksdagen att arbetsmarknadsutbildningsstödet, som har utgått med 10milj. ,skall få utgå även , mendåmedettökat belopppå totalt 20 milj. kr. Vi satsar ytterligare på utbildning för tekoindustrin,vilket är en mycket nödvändig offensiv åtgärd. För förnyelse av utrustning förtekoutbildning vid högskolan i har regeringen föreslagit attanvisa 2,5 milj. kr. under nästkommande budgetår och sedan ytterligare pengarbudgetåret därpå. Dessa utbildningssatsningar bidrar till att man kan geindustrin möjligheter att fortieva - så att den inte ytterligare krymper - ochdå satsa på områden där den blir konkurrenskraftig, och varför inte satsa påområden som innebär att vi också kan få exportframgångar. Närherr Brunander åker runt och pratar och fortsätter att stämpla tekoindustrinsom en krisbransch, så handlar jag och den socialdemokratiska regeringen, ochvi sätter in åtgärder för att utveckla branschen. Det vore mycket bra om herrBrunander i fortsättningen lämnade sin negativa position när det gäller dennaindustribransch och i stället talade litet mer om de möjligheter somtekoindustrin verkligen har. Detbeslut som fattade 1983 om tekopolitiken ligger fast. Någonförändring föreslås inte i årets budgetproposition. Ett nytt beslut omtotalförsvarets utveckling skall, som jag sade, fattas 1987.1 samband med detbeslutet får vi diskutera om det skall bli några ändringar i försörjningsberedskapsambitionernanär det gäller tekopolitiken. AnL17 (); Jag får väl tacka för det här kompletterande svaret. Industriministernsäger att han är bekymrad över den historiebeskrivning som jag gjorde, och detbegriper jag - det skulle jag också ha varit om jag varit socialdemokratiskindustriminister. Den politik som bedrevs varuppenbarligen negativ för tekoindustrin. Sedan vidtogs åtgärder, och de har juockså lett till att det har blivit bättre. Ioppositionsställning skrädde inte riksdagsmannen orden. Hantalade om att det var kris både här och där. Men när socialdemokraterna kom iregeringsställning var man inte riktigt lika hurtfrisk. Då började man genastsnegla åt eventuella möjligheter att minska på stödet till tekoindustrin, enbransch som är så lokalt förankrad. Vihar ju faktiskt en mycket stor import av tekovaror, och vi tål inte att denökar, utan vi måste närma oss målen. säger att vi är på väg motmålen, och det får kanske också industriministerns resonemang anses gå ut på.Men då måste man veta vilka målen är. För det närmaste året står man fast vidmålet, om jag rätt tolkar industriministerns senaste inlägg. Men vad som kommerdärefter vet vi inte. Man skall bara ta hänsyn till de beredskapspolitiskaskälen, står det i svaret. Då är jag mycket bekymrad. Vi vet att överstyrelsenför ekonomiskt försvar får mindre pengar. Man kommer att vara mindre benägenatt satsa pengar för att stötta tekoindustrin. Då kommer man också att läggamindre vikt vid det beredskapsbehov som vi har. Industriministernsäger att löftena har infriats. Det har de väl inte. Man har lovat att satsa påtekoindustrin. Företrädare för det socialdemokratiska partiet var nere iSjuhäradsbygden och talade om att det inte ärnågra problem med att klara tekoindustrins svårigheter - det är bara att fattabeslut. Men de besluten har vi inte sett mycket av. Som jag sade finns det positiva drag också i dettasammanhang, och naturligtvis skall man se positivt . Men detinnebär att man måste satsa på tekoindustrin. Industriministern säger att anslaget på 20 milj, kr, tillarbetsmarknadsutbildning skulle vara en offensiv satsning, I och för sig ärutbildningen viktig. Men arbetsmarknadsutbildning måste man ju ha under allaförhållanden när folk blir arbetslösa, och det är inte något speciellt förtekoindustrin. Att man nu satsar på tekoindustrin är naturligtvis bra. Det hadeemellertid varit ännu bättre om man hade satsat Htet mer helhjärtat påhögskolan i , De pengar som anslås enligt budgetpropositionen räcker inte.Man skulle behöva mer pengar där. AnL 18ARNE KJÖRNSBERG (s); Tillåt mig fortsätta att tala i bilder när nudetta med vargen har nämnts, säger att vargen redan är här. Nej,vargen är inte längre här, . Den har visat sig, men vi har jagatden på flykten. Jag sade vidare mycket medvetet i mitt inlägg att jag intetar upp frågor som gäller importbegränsningar, eftersom vi senare får tillfälleatt diskutera dessa. Det är bättre att diskutera när man har fakta på bordet änatt föra fram spekulationer, av typen att den socialdemokratiska regeringen ochväl även de socialdemokratiska riksdagsmännen går i textilimportörernasledband. Det är nonsens att använda den typen av uttryck. Ganska sent föregående vår hörde jag en representant förBeklädnadsarbetarnas förbund, , tala på en företagardag iBorås. Hennes främsta budskap till dem som var med där, som utgjordes av enmängd företrädare för branschen, var; Sluta nu med att ständigt tala om tekosom en krisbransch, för det blir en belastning för branschen, för företagen ochför de anställda, utan låt oss i stället se efter vad som är bra i branschen.Det är också det som jag har försökt att göra, utan att blunda för de problemsom finns. Jag har därför medvetet gjort en uppdelning i textil resp.konfektion, eftersom det finns olika problem i dessa båda delbranscher. Jag vill även peka på ett glädjande tecken. För några årsedan var det ingen som ville gå på beklädnadsteknisk linje på gymnasieskolan iBorås, och jag har för mig att det var dåligt stäHt på den punkten även i Mark.Nu finns det väldigt många sökande till beklädnadsteknisk linje pågymnasieskolan i . På AMU-Center utbildar man personal till framförallt konfektionsindustrin, och företagsledningarna och personalcheferna står ikö för att ta hand om de - som jag och de tycker- välutbildade personer som gårut från AMU-Center. Det finns ett sug efter arbetskraft, och det har åtminstonei massmedia lämnats uppgifter om att det är på det här sättet. Låt oss också se på det som är bra, för annars kommer visnett.