prot · G909137 · 1985-12-31 00:00:00 — Även om vi kan säga att våra kärnkraftverk är säkrare änden typ som havererat i Tjernobyl, vore det dumt att tro att ingaerfarenheter står att vinna av denna olycka för driften av våra verk och denberedskap vi byggt upp. Vi kan vara till freds med att det var vårtalarmeringssystem som slog alarm om förhöjda värden. Det är i och för sig etthögt betyg åt systemet. Det är däremot inte tillfredsställande att avläsningenav de förhöjda värdena inte skedde förrän efter det attutsläppet skett, I vårt land finns vidare endast tre automatiskavarningscentraler. De övriga är . Eftersom olyckan skedde en helgdröjde det innan de höga mätvärdena observerades. Också av dessa förhållandenborde man kunna dra omedelbara slutsatser och inte bara invänta den samladeutvärdering som energirådet nu fått i uppdrag att göra. Det kan väl också konstateras redan nu att den informationoch den kunskap människor har om hur man kan och bör skydda sig vid enkärnkraftsolycka är bristfällig. Den behöver friskas upp hos den storaallmänheten men främst hos människor i verkens omedelbara närhet. Hurlarmsignaler fungerar och hur utrymning skall ske har uppenbarligen fallit iglömska. Inte heller här finns anledning att invänta någon total summeringinnan bristerna rättas till. Det vore värdefullt om energiministern ville redovisa hurregeringen ser också på dessa frågor. En fråga som är av speciell natur men som ändå bör tas upppå ett tidigt stadium rör ersättningen för inkomstbortfall för bönder och andranäringsidkare och ersättning för kostnader som åsamkats det svenskafolkhushället. Problemen för svenska lantbrukare är kanske inte så betydandesom problemen på kontinenten, där odlingssäsongen är längre framskriden. Menlantbruket i vissa landsdelar har förorsakats störningar. Detsamma ser ut attgälla turistnäringen. Antalet avbokningar av resor till värt land är stort. Detleder självfallet fill ekonomiska effekter för nationen som helhet och förenskilda företagare. Den västtyska regeringen lär ha för avsikt att begäraskadestånd för dessa effekter. Det vore intressant att få veta hur den svenskaregeringen ser på motsvarande fråga. Först och sist reser emellertid detinträffade frågan om kärnkraftens framtid. Den avgör vi inte i vårt land. Menvi avgör hur länge vi skall låta våra egna reaktorer vara i drift. Den fråganmåste nu prövas ånyo. Det finns i det sammanhanget ett inslag i kommentarernatill det inträffade som jag skulle vilja varna för. Det går ut på attmänniskors oro är ett slags hanteringsproblem, att det uppkomna stämningslägetenbart skulle vara ett psykologiskt bekymmer, som kräver klok och faderlighantering. Om lämpliga utredningar tillsätts och lugnande uttalanden görs, sådunstar oron bort. Det är möjligt, för ingen orkar ju gå och oroasig för samma sak hur länge som helst. Men om någonting händer igen hos osseller hos våra grannar och vi bara "hanterat oron" men inget reelltgjort för att Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken åtgärdakällan till oro, då kommer ansvaret att vila tungt över oss. Vi får därför inte uppfatta oron bara som ett känslolägesom måste hanteras. Endast den mest förhärdade kärnkraftsfanatiker kan förbliopåverkad av det inträffade. De flesta av oss känner säkert en djup oro för detinträffade och ängslan . Därför kan vi försäkra dem som gett ossförtroendet att vara deras valda ombud, att det inträffade leder till eningående och förnyad prövning inte bara av säkerheten vid våra kärnkraftverk idrift och av beredskapen när det gäller vad som skall göras om en olycka trotsallt inträffar utan också av takten i avvecklingen av våra kärnkraftverk. Vårsituation är ju inte sädan att det gäller om kärnkraften skall avvecklas utannär. är den bortre gränsen. Om säkerheten föranleder det skallavvecklingen genomföras snabbare. Frågan om detta nu skall anses vara falletmåste underkastas noggrann prövning. Att inte göra en sådan prövning vore leva upp till det ansvar som åvilar oss. Men vårt ansvar som förtroendevalda kräver också av ossatt vi skall sätta in gamla och nya kunskaper om kärnkraften i ettenergipolitiskt sammanhang. Så skedde i folkomröstningen. Det ledde då tillatt en majoritet av svenska folket föredrog att de tolv reaktorerna skullebyggas klara, tas i drift och användas så länge det kan ske med godtagbarsäkerhet. Det är värt att notera att den el som alstrats vid kärnkraftverkenmedverkat till att kraftigt minska vårt oljeberoende. Oljeförbrukningen harminskat med . Det betyder att vårt eget bidrag till deutsläpp som försurar vår mark och våra sjöar och som hotar att ödelägga våraskogar kraftigt har minskats. Det är också vårt ansvar att föra in i debattende alternativ som finns till kärnkraften. De är en återgång till ökadanvändning av olja, en kraftigt ökad förbränning av kol och inhemska bränslenoch exploatering av outbyggda vattendrag. En kraftig ökning av användningen avolja, kol och andra fossila bränslen skulle förvärra försurningen. Exploateringav de orörda älvarna motsätter vi oss bestämt. Endast fortsatta åtgärder föratt spara och hushålla med energi kan ske utan negativa effekter pä miljön. Därfinns säkert mer att göra, men inte tillräckligt för att ersätta elproduktionenvid en snabb avveckling av kärnkraften. En snabb avveckling kan också gekraffiga störningar i ekonomi och sysselsättning och därmed välfärdsförluster. Det kan finnas vägar att bemästra dessaproblem eller vissa av dem. Även höga priser kan visa sig värda att betala fören snabbare avveckling av kärnkraften. som tidigare skall vi väga dessaeffekter mot varandra. Men vi måste vara på vår vakt mot enögdhet. Allaskygglappar måste fördömas i sammanhanget. Vi får inte tillåta oss att förringaden ena energikällans risker och miljöförstöring och förstora upp andraenergikällors verkningar härvidlag på grund av förutfattade meningar, tidigareintagna ståndpunkter eller av opportunistiska skäl. är oron för kärnkraften större än för ett par veckorsedan. Enligt vill slippa kärnkraften. Det är säkert en riktigmätning av opinionsläget. Men det är säkert också så att en stor majoritet avsvenska folket vill slippa ökad kolanvändning, vill skydda de orörda älvarnaoch motverka försurning och skogsdöd. Problemet med försurningen har inteblivit ett uns mindre bara därför att vi återigen erinrats om kärnkraftens Vi kan därförinte smita från ansvaret för en sammanvägning av möjligheter och risker. Vi fårinte låta den representativa demokratin förvandlas till en SIFO-krati. Vårtansvar gentemot dagens och morgondagens generationer gäller både att låta detinträffade leda till en förnyad prövning av kärnkraftens säkerhetsfrågor ochavvecklingstakt och att informera, forska och debattera om möjliga alternativoch deras konsekvenser för liv och hälsa. 7 (): I öppnasamhällssystem med fri debatt ligger kärnkraftens framtid i medborgarnashänder. När kritiken blir för stark måste de politiska ledningarna ändrainställning. Så sker nu i land efter land bland världens demokratier. Så skeddehär i efter genom en folkomröstning som partiernalovade respektera. Senastår 2010 skall kärnkraften vara avvecklad i vårt land. Innebar då det att allapartier i plötsligt blev kärnkraftsmotståndare i samband medfolkomröstningen? Nej, sä var det inte! Socialdemokrater, folkpartister ochmoderater enades om en gemensam framsida på valsedlarna i folkomröstningen motcenterpartiet, vpk och kds och den övriga miljörörelsen, dvs. linje 3 ifolkomröstningen. Inom linje 3 var uppfattningen klar; kärnkraften skullemönstras ut möjligt ur det svenska energisystemet, därför att den äroacceptabel som energikälla. Detta är fortfarande huvudfrågan, och den är ännuobesvarad efter regeringens deklaration i inledningsanförandet . Detfinns alltid de som anpassar sig efter opinionen men kan ändra sig fillbakalika fort igen. Det finns de som utgår från att vi skall "vänja oss"vid kärnkraften. De finns de som hoppas att människor skall glömma. Sedan finnsde oförbätteriiga, de som inte är beredda att tänka om oavsett vad som händer.Vi har tagit del av intervjuer, bl, a. med en känd industriledarei vitvarubranschen, som visat på det sättet att fungera. Genomreaktorhaveriet i Tjernobyl fick vi en ny påminnelse om kärnkraftens riskeroch de dramatiska konsekvenserna vid en olycka. Vi har fått ytterligare enallvarlig varning och en påminnelse om kärnkraftens särskilda dimensioner bådei fysisk mening och i människornas sinnen. Därför finns det anledning atterinra om de grundläggande skälen för att kärnkraften måste avvecklas. Kärnkraftenär en osäker energikälla. Den bygger på ett felfritt samspel mellan människaoch maskin. Det finns inga felfria människor, alltså händer olyckor. Det gällerUSA och det gäller , Det gäller överallt, även här i . Vi får inteåterigen invaggas i tron, att "det händer inte här"! En allvarlig kärnkraftsolyckaär frän humanistiska och ekologiska utgångspunkter oacceptabel. Det är ocksåett tillräckligt skäl till att kärnkraften måste avvecklas. Medkärnkraften följer olösta, kanske olösliga, avfallsproblem. Vi har ingenmoralisk rätt att bara skjuta avfallsproblemen pä framtiden till kommandegenerationer. Också av detta skäl bör kärnkraften avvecklas. Kärnkraftenär oacceptabel som energikälla. Den har sin energiråvara gemensam medkärnvapen. Det är en myt att tro att det går att hålla isär den Debattmed anledning' av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samt svar på interpellationerom kärn kraftspolitiken Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken militäraoch den civila användningen av kärnvapen resp, kärnkraften. Detta är skäl nogför kärnkraftens avveckling. Kärnkraften liksom kärnvapen berör alla, oavsett var vibor på jordklotet. Alltså mäste kärnkraftens och kärvapnens problem behandlasbåde nationellt och internationellt. När det gäller kärnvapen har Sverigeavstått från att självt utveckla sådana. Vi fördömer på moraliska grunder användningenav kärnvapen. Vi anser att det är en styrka i det internationella fredsarbetetatt vi själva inte har kärnvapen, när vi vill övertyga andra att avveckla sinakärnvapen eller att inte skaffa sig några. På samma grund borde vi kunna bliöverens om att vi bäst gagnar kärnkraftens avveckling i andra länder genom attsjälva avveckla här i . Sedan den värsta förvirringen lagt sig i Forsmark och påandra håll och olyckan i Tjernobyl bekräftats följde en offensiv på temat Det som har hänt i kan inte händahär, hette det. Reaktorerna där är av "en enkel konstruktion".Ryssarnas kärnkraftsprogram skiljer sig "i alla avseenden" från detsvenska. Katastrofen i Tjernobyl ger därför ingen anledning att omprövakärnkraften i , hette det. T. o. m. miljö- och energiministern gavsådana besked. Skillnaderna i förhållande till reaktionerna efter Harrisburgvar tydliga. Vi minns alla "den galna onsdagen", ,här i . Den ledde till folkomröstningsbeslutet. Finns då ingen motsvarande vilja till omprövning av detsvenska kärnkraftsprogrammet ? Kommer man att lyssna till opinionen ocksådenna gång? Den frågan vill jag rikta direkt till miljö- och energiministern.Jag hade hoppats på att statsministern också skulle vara beredd tillomprövning. Det finns vissa antydningar i intervjuuttalanden från IngvarCarlsson , men inga klara besked. Därför ställer jag frågan . Efter de första lugnande deklarationerna från regering ochmyndighetsrepresentanter i tidningar och massmedia har bilden blivit mernyanserad. Vi skall med ödmjukhet pröva och utvärdera. Det är självklart, ochdet är bra att detta sägs och att energirådet får denna uppgift. Jag tackar fördet beskedet som svar på min interpellation. Men det finns frågor som ärobesvarade. Låt mig beröra några av dessa. En rad andra interpellanter fråncenterparfiet kommer senare att ta upp andra frågor. Ingen reaktorinneslutning i världen klarar en storexplosion. Med vilken rätt kan vi då påstå att haveriet i Tjernobyl skulle hafått ett i grunden annat förlopp, om reaktorn haft en inneslutning av samma typsom finns kring våra tryckvattenreaktorer eller kokarreaktorer? Allt vi vet talar för att härdhaveriet iTjernobyl varit mycket stort. Vad som helst av inbyggtzirkonium kan ha reagerat med vatten och bildat knallgas. Gasen har sedanexploderat. Ingen har förut, varken i öst eller i väst, krävt att eninneslutning skulle kunna klara en sådan påfrestning, I var det länge oklart om knallgas hadebildats och om någon explosion.hade ägt rum, Reaktorsäkerhetsutredningenbehandlade denna fråga utan att komma till något säkert resultat. Möjligentrodde man att av inbyggt zirkonium reagerat med vatten ochbildat knallgas som sedan givit en mindre explosion. dockfastslagit att en sådan mindre explosion faktiskt ägde rum. En beräkning för gjordes också senare avVattenfall för att utröna om dess inneslutning skulle kunna klara en mindreexplosion utan att sprängas sönder eller spricka med läckage som följd.Resultatet visade i stora drag att små explosioner inte skulle ge skador menatt större explosioner, motsvarande vad som skulle hända om ett tiotal ellernågra tiotals procent zirkonium reagerar, skulle förstörainneslutningsfunktionen. skiljer sig antagligen i detta avseendeinte från övriga tryckvattenreaktorer i västvärlden. Händelsen i Tjernobyl kan nu inte förbises. Vi har interätt att genast påstå att tekniken eller säkerhetsfilosofin varit heltannorlunda och att händelsen inte berör oss. En stor härdsmälta har troligeninträffat med stor gasutveckling som följd och en stark explosion har därefterföljt. Vi måste därför på nytt granska våra reaktorer, i första handtryckvattenreaktorerna, vad gäller säkerheten mot större explosioner.Energirådet måste utreda detta med förtur, i synnerhet som reaktorn 2nu går med försvagade tuber i ånggeneratorerna. "Filtra" sominstallerats i gäller inte explosiva förlopp. Den som vill veta merom detta kan lämpligen studera bl, a. s. 133 i Rapporten från den dansk-svenskakommittén 1983/84 om (Ds I 1985:1), Att reaktorn i Tjernobyl är av annan typ får inte ledatill den förhastade slutsatsen att vi inte har något att lära av haveriet. Jaghoppas att ingen drar den slutsatsen. Tvärtom det kan innebära att vi fått enförvarning om vad som kan komma att hända i reaktorer som används i väst. Viskall inte förklara bort, vi skall ta lärdom. Enligt svaret på min interpellation skall detinternafionella atomenergiorganet i , lAEA, enligt regeringens uppfattningfå vidgade uppgifter. Nog behövs det vad gäller säkerhet, övervakning ochkontroll även av kärnvapen makternas samtliga reaktorer, t, ex. den iTjernobyl! Men ingenting sägs om ;s dubbla uppgifter. Organisationen harju också till uppgift "att utöka och utvidga atomenergins bidrag tillfred, hälsa och välstånd i världen" som det heter i statuterna. Anserregeringen att detta är en rimlig uppgift också i fortsättningen? I pressmeddelandet frän talas det om vidgadeuppgifter för I AEA - inte om en begränsning av dem. För oss är det självklartatt uppgifter måste begränsas i detta avseende. Vi kan inte tillåtadenna organisation att sprida kärnkraften över världen - vart som helst - utanatt i övrigt kunna vidta de särskilda kontroller som också krävs dä saker ochting går fel. Jag har ställt en rak fråga om framtid,men jag saknar ett rakt svar. Är regeringen beredd att gå in i förutsättningslösadiskussioner med angående framtid om så begärs frändansk sida? Det var den fråga jag ställde i interpellationen och jag troddeatt, som den var formulerad, gick det bara att svara ett rakt ja på den frågan.Därför ställer jag nu frågan till : Ja eller nej? Vad kommer statsminister att säga tilldanskarna i detta avseende vid sitt besök i landet ? 1985/86:137 ' Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken Med hänvisning till katastrofen i Tjernobyl harcenterpartiet i en partimotion krävt följande: En konkret avvecklingsplanför all kärnkraft i måste upprättas , Barsebäcksverketskall inleda en sådan avvecklingsplan, Ringhals2-beslutet omprövas och reaktorn tas ur drift . En kort kommentar till 2-beslutet: Vi beklagar djupt att regeringen inte tog möjligheten attstänga reaktorn och använda de tänkta 1,2 miljarderna till andra och bättreändamål: hushållning, effektivisering av energianvändning, satsning påalternativen, inte minst biobränslen, solenergi och vindkraft. Detta beslutledde till att en del, främst på industrisidan, vädrade morgonluft här iSverige och började ifrågasätta trovärdigheten i agerande ochuttalanden, I den kommentar som jag gjorde med anledning av dettabeslut försökte jag markera att jag tror på när hon säger att honstår fast vid folkomröstningens beslut och att regeringen är inriktad på attkärnkraften skall avvecklas senast är 2010. Men jag måste säga att det ärförfärligt allvarligt att skapa ett intryck av något annat hos dem som vi vethar en annan målsättning och som likt inte är beredda att ändrasig strängt taget för någon händelse i omvärlden, kanske inte heller här hemma. Jag tycker att det var en helt onödig debatt som densvenska regeringen därmed drog i gång i trovärdighetsfrågan. Det är verkligeninte av skadeglädje som jag tar upp detta. Men det borde lära oss något förframtiden, nämligen att det krävs ett oerhört hårt samband mellan ord ochhandling. Vi politiker blir inte trovärdiga om vi inte i handling förmår följaupp det vi har gett uttryck för i ord. Sedan handlar det naturligtvis om attforma de politiska majoriteterna. Där har vi olika restriktioner - de finnsalltid. Men i denna fråga, , hade det aldrig varit något tvivel omatt det hade funnits en politisk majoritet för att avveckla Ringhals2, Det vet miljö-och energiministern. Jag tycker också att det är viktigt att säga att jaguppskattade uttalande mycket när hon fick de nya uppgifterna påmiljöområdet. Det är uttalanden som också gär igen i titulaturen, dvs, attmiljön kommer före energin, att miljön är överordnad. Men det ställer oerhörtstora krav på att man lever upp till detta. Jag anser fortfarande att det finnsett antal mycket markerade frågetecken att räta ut i denna fråga just medanledning av Tjernobyl. Jag hoppas att de antydningar som fanns istatsministerns regeringsdeklarafion kommer att leda till en omprövning hossocialdemokratin och hos den socialdemokratiska regeringen också när detgäller kärnkraften som energikälla. Ni har fortfarande möjligheten, men väntainte för . Det är också en fråga om trovärdighet. Låt mig också tillägga några saker utöver de trehuvudkraven som vi har rest i en partimotion med anledning av den inträffadehändelsen i , Vid det presidiemöte som och pågår iKöpenhamn kommer att ta upp den sorts långväga gränsöverskridandeluftförorening- ar somradioaktiva utsläpp utgör. Det borde vara en viktig del i den diskussion somskall ske i regi, t, ex. vid den miljökonferens som avses ägarum här i . Från sida har vi genom vår representant ikonstitutionsutskottet, , också krävt en granskning av regeringensåtgärder med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl avseende beredskap,samråd med svenska myndigheter, information och internationella kontakter. Dethar vi inte gjort därför att vi misstror regeringen. De åtgärder som harvidtagits har varit många och kraftfulla. Såvitt man kan utläsa av deninformation som vi har fått har de också varit adekvata. Men vi behöver ensamlad redogörelse för detta händelseföriopp, och det snart. Jag tycker attolika organ kan agera härvidlag, inte enbart energirådet. I dagens debatt deltar, som jag tidigare sade, flerainterpellanter från . Detta är ett uttryck för värt fortsatt storaintresse för energifrågorna och det allvar vi tillmäter i diskussionen om denomprövning som vi nu återigen måste göra när det gäller kärnkraftens framtid ivårt land. Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken 8LARS (vpk): Länge sade man att kärnkraften var en"ren" och "ofarlig" energikälla. När vikärnkraftsmotståndare hävdade kärnkraftens risker och farlighet för människor,natur och miljö och varnade för kärnkraftssamhällets konsekvenser, blev vitill en början utskrattade och beskyllda för att bedriva skräckpropaganda. När vårt parti började att driva kravet pä folkomröstningom kärnkraften gjorde vi det av flera olika skäl, delsföratt få till stånd densakliga debatt om kärnkraften som vi dittills aldrig hade haft i , delsför att frånta kärnkraftsindustrin den exklusiva rätten att bestämma omkärnkraftens framtid i . Vi var ganska ensamma i början. Vi var det i världen som drog slutsatser av kärnkraftens förödandekonsekvenser för natur, miljö och samhällsutveckling. Vi blev mycket hårtkritiserade både från höger och från vänster, både från öst och från väst. Detblir vi än , om än i en mera lågmäld ton. Inte minst socialdemokratin kritiserade oss hårt ochbeskyllde oss för att vilja vrida tiden tillbaka. är mycket av dettahistoria, och vi konstaterar att medvetenheten om kärnkraftens risker finnsföreträdd i alla partier i det här huset. Det finns i detta sammanhang ändå anledning att särskiltunderstryka insatser. Enskilda medlemmar, och senare partiet idess helhet, insåg tidigt kärnkraftens risker och behovet av en folkomröstning. Kärnkraftsindustrins och kärnkraftsanhängarnas glättigapropaganda avslöjades ganska brutalt i och med den osannolika olyckan iHarrisburg - den som inte kunde ske men som likväl ägde rum. Jag minns att detvar bara någon dag efter olyckan i som de andra riksdagspartiernaröstade ned vårt förslag om en folkomröstning om kärnkraften. Den socialdemokratiska partiledningen tog dock intryck avbäde olyckan och människornas oro och ändrade sin tidigare avvisandeinställning till förslaget om en folkomröstning. Därmed skapades ocksåförutsättningar för Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken en sakligdebatt om kärnkraften och för folkomröstningen . Jag tror att detdock inte är något tvivel om att många människors misstro gentemotsocialdemokratin på detta område beror på att det har behövts olyckor utomlandsför att partiet skall visa lyhördhet och förståelse för människors oro förkärnkraften. beslöt det svenska folket att kärnkraften i vårtland skall avvecklas. Alla partier utfäste sig före folkomröstningen attrespektera folkviljan, och har enhälligt bekräftat att kärnkraftenskall avvecklas . Beslutet om en folkomröstning och resultatet avfolkomröstningen var ett nederlag för kärnkraftsindustrin i detta land ochutomlands. Folkmajoritetens beslut var ett nederlag. Jag tror att de flestaden gången tog för givet att frågan om kärnkraften i värt land därmed varavklarad. Man tog för givet att inte bara partierna utan ocksåkärnkraftsindustrin och dess anhängare respekterade folkviljan och denparlamentariska demokratins beslut om att avveckla kärnkraften. Kärnkraftsindustrin förlorade folkomröstningen menaccepterade aldrig sitt nederlag. Man satte i stället sin tillit till glömskansmakt. Man hoppades att vi skulle glömma bort både olyckan i ochriskerna med kärnkraften och avslöjade därtill en mycket föraktfull inställningtill demokratin; det skojades och skämtades friskt om folkomröstningen. Medtiden blev man inom kärnkraftsindustrin också alltmer optimistisk om att intebara kunna riva upp beslutet från folkomröstningen utan också kunna börja göraaffärer och tjäna pengar på kärnkraften igen. Det kan naturligtvis verka som ödets ironi att just närkärnkraftsindustrin vädrar morgonluft inträffar återigen en"osannolik" kärnkraftsolycka, i Tjernobyl utanför iSovjetunionen, Men och de andra "kärnkraftshökarna" geraldrig upp. efter olyckan utropar i en av destora tidningarna; Vi behöver 50 kärnkraftsreaktorer!