prot · G909146 · 1985-12-31 00:00:00 — Det är skillnad mellan den tidigare majoritetens sätt att reagera och dennuvarande. Det är det ena. Det andra som jag byggde min kritik på var att vi aldrigtidigare upplevt att lagrådet sagt att de förslag som presenteras för lagrådetär så dåliga att lagrådet inte kan fullgöra sina granskningsuppgifter. Det ärnågonting nytt som vi fått . Vi har två sådana fall även i åretsgranskningsbetänkande. Frågor rörande bemyndigande och ramlagar är väldigtintressanta. Det är naturligtvis oroande om vi i stiftar lagar somhar ett så vitt spelrum vid tillämpningen att det avgörande blir föreskrifternafrån myndigheternas sida för den praktiska verkställigheten av lagarna. Då börvi ta oss samman och fundera på det hela. Är det inte sä att vi borde återföraen större del av den reella normgivningen till ? Vi får ta på ossmödan att stifta lagar på ett mera detaljerat sätt som mera klart anger vad somskall gälla. Därmed binder vi också självfallet myndigheterna hårdare än meddet nuvarande systemet. Detta har samband med den oro som sade sighysa beträffande ämbetsverkens politiska funktion. Det är givet att ju störrespännvidd som vi från sida i vår lagstiftning ger ämbetsverken,desto större är risken att ämbetsverkens arbete blir präglat av värderingar istället för lagtillämpning. Då måste vi gå till roten med det onda. Beträffande ämbetsverkens fristående ställning gentemotregeringen har jag sagt att jag i varje fall numera - jag hardiskuterat detta med mig själv - kommit fram till den uppfattningen att dethelt enkelt är en bra tradition som vi har därvidlag. Jag tycker inte att det ioch för sig är givet att regeringen skall kunna, för att genomföra sin politik,gå ut med direkta order i stället för att gå den normala lagenliga vägen, dvs.lagstiftning och förordningar. Det är särskilt väsentligt att ett verk som harhand om revision av statlig verksamhet har en fristående ställning. Det är fögamening med en revision av det slag har att göra, om manenbart skall följa regeringens påbud, där regeringen säger: Revidera det meninte det. En av finesserna och en av de viktigaste delarna avriksrevisionsverkets verksamhet är just att man på eget initiativ tar upprevisionsuppgifter och genomför omfattande granskningar utan att ta ställningtill om detta passar regeringen eller inte. Man gör det därför att man tyckeratt det är intressanta och viktiga revisionsobjekt. Vi skall slå vakt om enfristående, självständig och initiativrik revision i vårt land. Det stärkertilltron inte bara till det administrativa systemet utan också till detpolitiska och medverkar rimligen också till att besluten i samhället blirbättre. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. tn. Granskningsarbetets inriktning, m. m. 16OLLE (): Jag tror att vi måste tänka somstår till kammarens förfogande, varför jag avrundar med att säga att vi ändå äröverens pä en viktig punkt, nämligen om att de uppgifter som tilldelatslagrådet enligt de nya bestämmelsena i regeringsformen har kunnat fullföljaspåett gott sätt. Lagrådets ställning är nu accepterad. Detta innebär att lagrådetinte kommit i Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. konfliktmed den politiska demokratin beträffande möjligheterna att få någontinguträttat på ett positivt sätt. Det har skapats ett rådgivande organ som kanförbättra lagstiftningsprodukterna. I fråga om regeringens relation till verken har jag litet olikartad syn angående demokratin. Jag utgår från enansvarskedja, där vi har folket som väljer och där vi har en regeringsom fullföljer intentioner. Med dettasätter jag punkt efter den inledande rundan. Sedan de under avsnittetGranskningsarbetets inriktning, m. m. anmälda talarna nu haft ordet övergårkammaren till att debattera avsnittet . 18ANDERS (); Förra årets kännetecknades avbetydande förvirring på flera viktiga punkter. Det räcker med att inledningsviskonstatera att t. ex. olika uppfattningar gällde om varslens förenlighet medgällande lagstiftning. Arbetsdomstolen fick kopplas in i just det sammanhanget. förra aret utbröt en konflikt av betydandeomfattning. Man kan lugnt säga att en starkt bidragande orsak till konfliktensutbrott och omfattning var den valhänthet som kännetecknade regeringens ocharbetsgivarverkets handläggning av ärendet. Huvudproblemet var den rådandeoklarheten i arbetsfördelningen mellan regeringen och arbetsgivarverket. Denoklarheten var inte bara en del av systemet utan berodde bl. a. på flera av deinblandade personernas agerande. herr talman, säga att frågan på flerapunkter handlades på ett mindre lyckat sätt. Det är naturligtvis inte bra när det gäller enarbetsmarknadskonflikt av den aktuella omfattningen. Effekterna för tredje manblev också kännbara. ingrep statsministern i konfliktengenom att ta direkt kontakt med TCQ;s ledning. fram ett bud, som båda parterna kunde acceptera,varefter konflikten upphörde. Ett direkt ingripande av landets statsminister i enarbetsmarknadskonflikt är mycket ovanligt. Statsministerns kontakter togs itysthet och utan att de flesta ansvariga var informerade och än mindre hademöjlighet att ge sin syn på innehållet i det budskap som framfördes. Det är självklart att denna typ av ingripanden, även omdet sker med det bästa uppsåt och även om det leder till ett lyckosamtresultat, kan få vissa bekymmersamma konsekvenser; dels skapas oklarhet omförhandlingsarbetet och medlingsarbetets uppläggning, dels blir det svårt förde inblandade att ta ställning till vem som egentligen har det ytterstaansvaret för hur en konflikt av det här slaget skall hanteras. Arbetsgivarsidanoch , om en sådan finns, kan inte uppträda med tillräckligauktoritet. Arbetstagarsidan vet också att den kanske kan fä bättre villkor, omuttrycket tillåts, om frågan skjuts ett snäpp uppåt. Men det finns också en annan aspekt. Om parterna vet attett ingripande av det aktuella slaget kan ske, skapas förväntningar om att så ifortsättningen ocksåkommer att ske. Risk föreligger alltså att parterna avvaktar initiativ eller defacto hänskjuter det slutliga avgörandet till statsministern, oavsett vad hannu råkar heta vid det tillfället. Detta är självfallet en olycklig situation.Man kan tänka sig en utveckling som leder till att parterna avvaktar för att,som jag sade, få bättre villkor när frågan har skjutits tillräckligt högt upp. Det finns mot denna bakgrund anledning att vara tveksamtill det inhopp som gjordes av statsministern, även om man- jag villunderstryka det - kan ha förståelse för det goda syftet. För framtiden finns det, som understryks i den borgerligareservationen nr 2, vilken jag ber att få yrka bifall till, anledning att ha enklarare uppdelning mellan regeringens och arbetsgivarverkets ansvarsområde. Detfinns också skäl att varna för framtida inhopp av det slag som skedde förraåret, om man skall undvika att skapa en praxis som kan få olyckligakonsekvenser. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. 19Tredje vice talman (): Jag kan i detta ärende fatta mig ganska kort.Orsaken till att jag anmälde som granskningsärendetill utskottet var alla de uppgifter som cirkulerade i massmedia om olika stegi processen, framför allt de sista. Jag tänker då på diskussionen om statsministernsingripande och om huruvida det slutliga budet gavs utan finansministernskännedom eller ej. Det fanns emellertid också ett annat intresse från minsida när jag anmälde frågan. Jag tyckte att det var mycket viktigt att mera idetalj få klarlagt hur ett sådant här komplicerat ärende faktiskt hanteradesoch hoppades att nian på grundval av denna genomgång skulle kunna draslutsatser om hur det borde vara. Jag var naturligtvis redan då, och är fortfarande, medvetenom att det här rör sig om en mycket komplicerad materia och att det inte finnsnågra enkla och i alla lägen giltiga lösningar som kan rekommenderas. Men detär alldeles uppenbart att frånvaron av en debatt om hur staten, särskilt ikonfliktlägen, skall hantera sin arbetsgivarfunktion har gjort alt man. närkonflikten verkligen har uppkommit, har tvingats att improvisera på ett sättsom inte är tillfredställande, vare sig från praktisk synpunkt eller frånkonstitutionell synpunkt. Vi finner här att regeringen har agerat meraresoneniangsvis. Vissa statsråd har varit inblandade ibland och vissa statsrådvid andra tillfällen. Det är i huvudsak statssekreterarna som har medverkat iprocessen, och det är osäkert vilka de har resp. inte har orienterat. Det har intefattats några formella regeringsbeslut, osv. Detta innebär naturligtvis att detkonstitutionella ansvarsutkrävandet blir besvärligt. Det fanns kritik inbyggd i de frågor som jag ställde ochsom utförligt har behandlat. är ju detstörsta ärendet i årets granskningsbetänkande, och utskottet geren mycketvärdefull redovisning av en komplicerad materia. De företrädare förregeringssidan som vi har hållit förhör med i utskottet har varit mycketöppenhjärtiga och gett den information som de har kunnat ge. En följd av attdenna fråga väcktes i utskottet har faktiskt blivit att det har kommit enändrinc till stånd. Prot,1985/86:146 kanske bästa resultatet av behandlingen av detta ärende, Vi fick en löneminister, och hantog ganska snabbt tag i dessa frågor. Granskning av statsrå dens tjänsteutövning in. har nublivit en representation i arbetsgivarverket som skiljer sig ganska radikalt från den som tidigare gällde. De tre statssekreterare som var med i styrelsen finns med. Löneministern har också klart deklarerat att det skall vara en funktionsfördelning mellan arbetsgivarverket våren och regeringen. Regeringen skall ange förutsättningarnaför arbetsgivarver- 1985 kets hantering avförhandlingsfrägor, och sedan ligger ansvaret hos arbetsgi- varverket.Det tycker jag personligen är en riktig ordning. Jag hållergärna med , när han här säger att det är farligt om parterna påden offentliga sidan får det intrycket att det bara gäller att krångla så längesom möjligt, för sedan hoppar regeringen in och hjälper till. Det skulleinnebära att man så att säga satte en spärr för förhandlingsviljan, särskilt dåfrån de anställdas sida. De skulle veta, att bara de hotar tillräckligt mycketså tvingas den politiskt känsliga och ansvariga regeringen att ingripa. Denordning som efter det att debatten om statens arbetsgivarfunktion startade harskisserats av den nye löneministern, och som också delvis har genomförts, ärbra. Vi får snart se hur den fungerar i praktiken, då vi nu igen står inför enbesvärlig arbetsmarknadssituation på det offentliga området. Det skall blispännande att följa hur man frän regeringens sida kommer att tillämpa de nyaprinciperna. Med detsagda, herr talman, ber jag att få yrka bifall till reservation nr 2, 20 (): Också jag skall försöka leva upp tillföresatsen att fatta sig kort, I betänkande 25 redovisas delshändelseförloppet i den s, k, . dels regeringensåtgärder i samband med denna konflikt. Utskottet har därmed granskat de tvåstora arbetsmarknadskonflikter som har ägt rum ,Utskottet har i årets betänkande också uttalat att nian i fortsättningen nogakommer att följa handläggningen av avtalsfrågor i regeringen. Enligt min mening är det mycket viktigt att riksdagenhåller sig informerad om och bevakar dessa frågor, inte minst från densynpunkten att eventuella konflikter på dagens arbetsmarknad får sådanaförödande konsekvenser för samhällsekonomin. Den s,k, , som i detalj har granskats avutskottet, innebar också ett mycket allvarligt hot mot landets ekonomi. hade fått bryta ut. hade möjligheterna att sanera den svenskaekonomin med all sannolikhet helt gått förlorade. Genom ett aktivt medlingsarbete, där kommissionenutnyttjade olika kontakter med parterna, kunde dock konflikten avblåsas innanstridsåtgärderna på allvar hann utlösas. För attbedöma regeringens agerande i ärendet har utskottet inhämtat upplysningar, bl. a. genom skriftliga promemorior och utfrågningar av medlingskommissionensordförande samt representanter för regeringen. Utskottethar därmed fått ett mycket omfattande material till sitt förfogande. mening finns det ingenting i detta material som ger underlag förkritik mot regeringen. Granskningen har tvärtom visat att regeringen har ageratpå ett mycket ansvarsmedvetet sätt. Genom sina representanter i styrelsen förstatens arbetsgivarverk har man från regeringens sida hållit sig välunderrättad om förhandlingsarbetet, och i samband med att förhandlingarna brötsamman tillsatte regeringen , på eget initiativ, , för att på sä sätt aktivt bidra till att parterna återskulle sätta sig ned vid förhandlingsbordet. När sedan medlingsarbetet hamnadei ett dödläge kunde detta brytas tack vare att regeringen snabbt ordförande vidarebefordrade vissa informationer som manhade fått från arbetstagarparten. Förhandlingsarbetet återupptogs och kundesedan slutföras. Tack vare regeringens agerande kunde således en mycketallvarlig konflikt undanröjas. Mot den här bakgrunden framstår därför den borgerligareservationen som ytterst märklig. De borgerliga påstår nämligen att det harrått betydande oklarheter i vad gäller ansvarsfördelningen mellan regeringenoch arbetsgivarverket samt att handläggningen inom regeringen har varit ägnadatt skapa missförstånd. Vidare påstås att det inte är klarlagt huruvidafinansministern var orienterad om det slutbud som lämnades till parterna och.slutligen, att formerna för beslutsfattandet i regeringen har varit oklara. Något fog för dessa påståenden finns inte i det materialsom utskottet självt har tagit fram, och i reservationen finns ingen som helstskriftlig argumentation. Det vittnar klart om att reservanterna i grund ochbotten inte har några egentliga sakskäl för sin kritik i detta ärende. För attändå åstadkomma en reservation hänvisar de nu till att' regeringen har brustiti den formella hanteringen. Det är enligt min mening väl naivt att på formalistiskagrunder rikta kritik mot regeringen i detta ärende. En avtalsrörelse går aldrigatt i detalj förutsäga och därmed inte heller att reglera i anvisningar ellertillämpningsföreskrifter - varje avtalsrörelse är nämligen unik. Det måstedärför finnas -särskilt i lägen när en konflikt är förestående - ett visstutrymme för improvisationer. Den som inte inser detta är naiv och känner intetill verkligheten. Med detta yrkar jag bifall till utskottetshemställan i denna del och avslag på reservation nr 2, Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. 21ANDERS (); Pä regeringssidan och inom dess stödparti ärman uppenbarligen inte blygsam i orden. Här fick vi nu höra att alla somvågade stå för den aktuella reservationen var naiva, och det upprepades ettantal gånger. För att citera framlidne statsminister vill jag säga nog bör vara litet försiktig med orden. kan rimligtvis inte ha rätt när han sägeratt regeringen skött allt detta på ett utomordentligt bra sätt. att efteråt vidtog regeringen, just på grund av erfarenheten av dennakonflikt, som sä riktigt har påpekat, ganska rejälaförändringar på området. En del av ansvarsfördelnincen mellan retierinuen ocharbetsgivarverket klarades Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Ensärskild löneminister tillsattes, och det departement som tidigare hade hand omdessa frågor miste dem. Det finns anledning att säga att det var i stort settkloka och bra förändringar som regeringen vidtog. Regeringen gjorde detta heltenkelt därför att den insåg att den tidigare ordningen och handläggningen varklart otillfredsställande. Det är ingen hemlighet att det inte minst från densocialdemokratiska riksdagsgruppen riktades hård kritik mot handläggningen -denna kritik kom också till offentlighetens kännedom. Denna reservation, som sannerligen är mildoch skonsam i sin kritik och som även uttrycker uppskattning av de förändringarsom har skett är-till skillnad från vad anser-väl värd ettkammarens bifall. 22 Tredje vice talman (); I vad gäller naiviteten slår den nog tillbakapå regeringens oskuldsfulle försvarare . Personligen brukar jagundvika sädana epitet, och returnerar jag bara hans egen karakteristik avmotståndare. Vi har kunnat se de förändringar som regeringen har gjortmed anledning av att dessa frågor har väckts, och jag har uttryckt minuppskattning av detta. Om inte annat visar det att situationen inte vartillfredsställande tidigare, och det var bra att regeringen fick rycka upp sig. Å. uppriktiga och klararedovisning av denna fråga i utskottet. Det är alldeles uppenbart att det pågrund av att ledningen av dessa ärenden flyttades från tillfinansdepartementet har blivit en annan ordning. ' säger att regeringen lyckades mycket bragenom sitt inhopp. Tyckte finansminister också det? Vi liderju fortfarande av sviterna av det oklara avtalet och dispyterna om innebördenav överhäng av alla möjliga slag. säger vidare att vi skall akta oss förformalistisk kritik. Det är litet farligt att rikta den kritiken motkonstitutionsutskottet, som skall se på formerna. Det är en av våra viktigasteuppgifter att se till att de former -som det litet föraktfullt heter - dvs. delagar och bestämmelser som gäller följs. Det är en av de uppgifter som vi ärålagda i regeringsformen. I vad gäller stridsfrågan om huruvida varorienterad eller ej - han var på andra sidan jordklotet när det hela hände -ställde jag frågan direkt till . Å. vid utskottsförhöret. Jagskall citera ur utskottets stenografiska protokoll: "Bernl Fiskesjö: Han hade alltså givit klartecken förslutbudet med alla överhängoch annat som förekom? : Ansvaret för det tog jag i styrelsen. BertilFiskesjö: Jag är inte klar över innebörden av ditt svar. Jag krävde inget sådant godkännande av Det är alltså statsrådet . Å, Johanssonsvittnesmål, vilket såvitt jag förstår står emot uppgifter. Jagförlitar mig mer på , Å, , eftersom han var närmare inblandad ivad som faktiskt hände än , 23 SQREN LEKBERG(s); Jag vågade påstå att reservanterna var naivanär de hängde upp sin reservation på enbart formalistiska skäl, I replikernaförsöker de nu föra in nya omständigheter i frågan och blandar de olikaförhandlingar som ägde rum om detta avtal. Själva avtalet tillkom 1984, och 1985 handlade tvisten omen omförhand-lingsklausul i avtalet. Det är den delen av frågan som vi här hardiskuterat, liksom regeringens agerande i samband med att konflikten blev akutnär förhandlingarna hade brutit samman och medlingsarbetet kört fast. Det ärdärför som jag anser att det är väl formalistiskt att anklaga regeringen föratt den har tagit vissa initiativ och underlättat för idess arbete. När det gäller de organisatoriska förändringar som hargenomförts inom regeringen vill jag bara erinra både AndersBjörck och om att de innebar att det gjordes ett avsteg från deprinciper som beslutade om 1978. På förslag av det dåvarandestatsrådet ansågs det att i styrelsen för arbetsgivarverket skulle ingårepresentanter för . Den kopplingen har tagits bort, som enmarkering av avtalsverkets självständiga hållning och ansvar på detta område. När jag lyssnar till denna litet formalistiska kritik avregeringens agerande i ett mycket kritiskt läge, kommer jag osökt att tänka pä historienom brandchefen som inte fick vara med om att släcka någon eld. Någotår innan han skulle gå i pension kom larmet. Det brann på en bondgård långt utepå landet, och när brandchefen äntligen kom fram hade gårdens folk lyckatssläcka elden. Där gick brandchefen bedrövad och nedslagen i askhögarna, ochplötsligt rätade han på ryggen och utbrast: Den är fel släckt. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. 24 (); Jag har ingenting emot att statsministerneller regeringen är ute och släcker bränder. Sådant uppskattar vi mycket. Detär bara det att vad som skedde - och här rör det sig sannerligen inte om någonformalistisk kritik - kan leda till att man i stället för att släcka framtidabränder sätter eld på en rad besvärliga avtalsbrasor. Det är detta vi harkritiserat, Sedan de under avsnittet anmäldatalarna nu haft ordet övergår kammaren till att debattera avsnittet Regeringensåtgärder beträffande jämställdhetsfrågor, 26 (): Regeringens åtgärder Herr talman! När det gäller regeringens åtgärder beträffande jämställd- beträffande jämställd hetsfrägor så är vi eniga i utskottet, dvs, vi anser "det angeläget attarbetet hetsfrågor med jämställdhetsfrägorna i m. m. intensifieras". 3 Riksdagensprotokoll 1985/86:146-147 Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Regeringens åtgärder beträffande jämställdhetsfrågor ningentill detta är bl, a, att den snedfördelning som finns när det gäller kvinnorsoch mäns medverkan i statliga utredningar och kommittéer i stort sett är oförändrad.Jag tycker inte att kan betecknas som en ökning för kvinnornas del. Jag har sett igenom de senaste årensgranskningsbetänkanden och kan konstatera att jämställdheten utgör en följetongmed få variationer. Också konstaterade nämligen ett enigt utskottatt "i fråga om utnämningar av kvinnor på högre tjänster inomregeringskansliet vill utskottet ånyo understryka angelägenheten av kraftfullainsatser för att öka jämställdheten på detta område". Även var utskottet enigt om att"strävandena att öka kvinnornas deltagande i t, ex, kommitté- ochutredningsarbetet måste fortsätta". Man betonade särskilt betydelsen avaktiva jämställdhetsåtgärder när det gäller regeringens eget kansli. följer således jämställdhetsfrågornauppmärksamt, men år får utskottet konstatera att det inte händersärskilt mycket positivt i vad gäller tillsättningsärendena i regeringen, 1983 fick en arbetsgrupp i uppdrag av civilministern attutarbeta ett handlingsprogram för jämställdhetsfrågor i , Ijuni 1984 överlämnades ett sådant förslag, vilket också redovisades i förraårets granskningsbetänkande, , som då företrädde igranskningsdebatten, kommenterade förslaget och tyckte att det var bra. Bl, a,föreslogs att det 1987/88 skulle finnas kvinnor i lönefältet F 21-23, 40 %kvinnor i lönefältet F 23-26 och kvinnor på chefslöne-planet exkl,statsråd och statssekreterare, påtalade dock en stor brist, nämligen attförslaget då, alltså , fortfarande var föremål för beredning iregeringskansliet, kan vi konstatera samma sak. Något beslut att antahandlingsprogrammet har ännu inte fattats. Det vittnar, tycker vi, om ettointresse hos regeringen, I årets betänkande kan vi notera att även om det finnsförhållandevis mänga kvinnor bland de politiskt sakkunniga, sä råder markantaskillnader mellan män och kvinnor i lönehänseende. Kvinnorna finns främst i delägre löneskikten. Ett handlingsprogram vore alltså på sin plats. Beträffande den procentuella fördelningen av kvinnor i destatliga kommittéerna, så har t, ex, andelen kvinnliga ordförande och ledamöterminskat , då socialdemokraterna tog över. Det är inte acceptabelt. Depolitiska partierna och andra organisationer som får nominera kandidater tillkommittéer och statliga styrelser skall ombedjas föreslå enföreträdare för vartera könet. Men det är mycket osäkert vilken tyngd deenskilda departementen i praktiken har gett denna uppmaning. Det uteblivnaresultatet tyder i alla händelser på att det krävs mer kraftfulla åtgärder. Jag kan inte underlåta att påpeka att densocialdemokratiska regeringen efter valet valde att lägga ned denjämställdhetskommitté som den borgerliga regeringen på initiativ av folkpartiettillsatte , 1 stället har man nu inrättat ett jämställdhetssekretariatinom . Dessutom tillsattes en delegation förjämställdhetsforskning och ett rådgivande organ där de politiska partierna ochen rad organisationer ingår. En följd av denna förändring blev attjämställdhetskommitténs Sent omsider återupptogs utgivningen av dess informationsbladJämsides, Men en rad andra opinionsbildande insatser har otvivelaktigt blivitlidande. Den parlamentariska förankringen har kraftigt försvagats, eftersompartierna nu inte engagerats i själva arbetet utan enbart i ett råd med fåsammanträden och oklara arbetsuppgifter. Resultatet har blivit attjämställdhetsarbetet i regeringen har avstannat. Vi i tycker att det därför finns skäl att pånytt ta upp frågan om jämställdhetsarbetets organisation.