prot · G909157 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag vet inte hur jag har fått lovordför detta stöd - inte minst från de organisationer som står . som regeringen avvecklar stödet låtsas den som om allafidskrifter kan vända sig fill för att få stöd. Det finnsemellertid inget utrymme för detta. Man ger en fullständigt omöjliguppgift! Sanningen är den, vilket sade, att de kulturtidskriftersom får detta stöd verkligen behöver en uppräkning för att komma tillbakatill en rimlig nivå. Jag sade tidigare att utskottsbehandlingen är till för skall kunna pröva förslagen. I kan vi göra upp om alla möjligastora anslag. Vi gör om regeringens propositioner på det ena området efter detandra. Så kommer till en liten, ganska känslig och sårbar punkt. Dåskulle man kunna tycka att någon enda socialdemokrat sade sig att man kanskeändå kunde modifiera denna besparing; låt oss resonera om detta, skall viverkligen utsätta de ideella tidskrifterna för denna bidragsminskning och dessutomgenomföra den så att de tappar stödet utan att kunna kompensera sig? En sådanöppenhet hade varit lovvärd. Det vikfigaste är inte att man till varje pris vidhållerett förslag, utan att man verkligen intellektuellt prövar om det finns hållbaraskäl för förslaget. Det finns en möjlighet: ett betänkande kan återremitteras,och vi kan fortfarande göra upp om frågan. Vi kanske t. o. m. gemensamt kanhitta de 10 miljonerna på någon annan punkt, där vi kan spara. För mig är det väsentliga alla de människor från olikatidskrifter som kommit med vädjanden i brev och telefonsamtal och sagt: Hjälposs - vi klarar inte detta! Det blir en våg av nedläggning bland de ideellatidskrifterna, och det tycker jag är tråkigt. 41 () replik: Jag tror att varken utskottets majoritet ellerjag har missuppfattat syftet med fraktstödet. Utskottets majoritet skriver; "Detta stöd till småbiografer har visat sig värdefullt för att ge dem en möjlighet attöverleva." I vår reservation utgår vi alltså från utskottets skrivning. Men det är klart att man också kan se frågan frånstatsrådet synpunkt och utgå ifrån att det är ett stöd fill filmensom sådan. Prot.1985/86:157 menat att 50 biljetter på knappast innebär någonanledning för en filmvisare eller biografägare attändra sin repertoar. Stöd till film och kulturtidskrifter, m. m. 42 () replik: Det har gått bidraget tillorganisationstidskrifter infördes. Då fördes många diskussioner om hur stödetskulle utformas, vilka som skulle få det osv. För de större organisationernainfördes en gräns uppåt. Men jag håller med om - och det är väl en uppfattningsom delas av alla - att stödet för en del organisationer har haft en ganskablygsam roll ekonomiskt. När det nu sker en förändring, är det många ideellaföreningar som hör av sig och finner det som är på gång synnerligenbekymmersamt. De tror inte att de orkar prioritera ett fortsatt utgivande avsin tidskrift. Och vi bör väl också ta hänsyn just till den opinion som vuxitfram under ärendets gång och vid behandlingen inte minst i kulturutskottet avdetta ärende. Det är mycket angeläget att vi kan ge det stöd och denuppmuntran som är viktig för att få en bred, allsidig och mångsidigkulturdebatt framöver. 43 (): Fraktreglerna för distribution av svensk filmär det som främst gett mig anledning att begära ordet. Utskottet har tagitinitiativ till ett tillkännagivande till regeringen om översyn av reglerna. Detär bra - en översyn behöver omgående komma till. Även om svensk film haft framgångar är det ett hårt klimat för filmen som helhet att arbeta i just . Detstår helt klart att filmen håller på att dö ut som kulturform i de mindreorterna och på landsbygden. Mindre biografer läggs ned eller lever underständigt hot om nedläggning. av biografintäkterna tillfilminstitutet kommer från biografer som finns i städer med 50 000invånare och däröver. Det är inget absolut mått på filmens fördelning överlandet, men det ger en fingervisning om vart vi är på väg. och och videoarbetar intensivt på att stärka filmen som kulturform på de små biograferna,inte minst på mindre orter och i landsbygden. Det arbetet har fått stöd iutskottets skrivning, och det är bra. Det är utomordentligt angeläget att dettaarbete kan drivas vidare. Utskottet erinrar om det projekt som har startats förparallelldistribution av film. Jag kan intyga attparallelldistributionen är en viktig del i strävandena att stärka filmen somkulturform på de mindre orterna och på landsbygden, eftersom jag är ordförandei den arbetsgrupp med representanter för filmbranschen och filminstitutet somarbetar med dessa frågor. Det är viktigt att detta arbete underlättas frånstatsmakternas sida, så att det kan drivas vidare. I motion Kr257 med som första namn, och däräven jag finns med bland undertecknarna, har parallelldistributionen ansetts som så viktig att vi yrkar att ytterligare medel skall kunna anvisas för parallelldi stribution av biograffilm. Detta krav har emellertid utskottet avvisat. Det är naturligtvis att beklaga, men utskottet skriver positivt om parallelldistribu- 38 fionen, och det är bra. Utskottet tar också upp ett annat problem som är mycketviktigt i arbetet med att åstadkomma ökad parallelldistribution av film. Detär, som jag inledningsvis nämnde, reglerna om fraktstöd för film. Enligt nuvarande regler kan inte fraktstöd utgå fördistribution av film. Avtalet avser endast film. Detta är mycketolyckligt. Det är säkert ett förbiseende att utformningen av reglernamissgynnar distributionen av film och beror antagligen på att en meromfattande distribution av film som biograffilm och kvalitetsfilmtidigare inte har varit särskilt aktuell. har tekniken utvecklats, och film är ett mycketverksamt bidrag i arbetet för att rädda filmen som kulturform på de mindreorterna och på landsbygden och för att bevara de små biograferna. Om reglernainte ändras på denna punkt, så att fraktstöd i fortsättningen kan utgå till 16mm film, äventyras det arbete med parallelldistribution som statsmakternatidigare har anvisat pengar till och som pågår i den arbetsgrupp som jagredan har nämnt. Det är motiven för en ändrad fillämpning som ligger bakomatt utskottet tar upp frågan om fraktstödet. Att nuvarande tillämpning inte ärbra kan inte, , tas som intäkt för att fraktstödet skallavvecklas. En avveckling vore förödande, inte minst för glesbygden. Vill manatt kvalitetsfilmen skall dö ut som kulturform på landsbygden, skall man tabort stödet. Då blir det bara de som bor i de största städerna somkan se kvalitetsfilm i hela spektrat. Det blir följden om den moderatareservationen om att stödet skall tas bort vinner kammarens bifall. Jag vill understryka vikten av att en ändring kommer tillstånd. Det är förutseende av utskottet att ta upp frågan om fraktstödet och pådenna punkt föreslå ett tillkännagivande fill regeringen. Jag vill livligttillstyrka detta förslag. Jag förutsätter att regeringen omgående påbörjaröversynen av fraktstödsreglerna, så att en ändring snabbt kan komma till ståndoch det viktiga arbetet med parallelldistribufion av film inte bromsas. Efter kulturministerns inlägg här i debatten tycker jag attjag kan känna mig till freds, då han uttalade sig positivt om fraktstödet ochanslöt sig till uppfattningen att det skall finnas kvar även . Med detta, fru talman, ber jag att få yrka bifall tillreservafionerna 2,5 och 7, vilka har yrkat bifall till, och iövrigt till hemställan i kulturutskottets betänkande nr 20. Stöd till film och kulturtidskrifter, m. m. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten om kulturutskottetsbetänkande 23.) 44 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Kammaren övergår nu fill att debattera kulturutskottetsbetänkande 22 om omorganisation av regionmusiken och Rikskonserter. av regionmusiken och Rikskonserter, m.m. av regionmusiken och Rikskonserter, m. m. 45 (): I kulturutskottets betänkande nr 22 behandlasen centermo-fion, Kr314, med förslag om att ett Folkmusikens år skallarrangeras 1988. Motionskravet är mycket välmotiverat, varför vi tycker att ettFolkmusikens år borde ha kunnat betraktas som angeläget. Utskottet instämmer visserligen i att det är angeläget attsvensk folkkultur på sång-, musik- och dansområdet bevaras och levandegörs. Mennär man sedan läser vidare i betänkandet, får man intrycket att utskottet troratt det är riksdag och regering som skall genomföra ett Folkmusikens år. Så ärdet naturligtvis inte: Det skall sjävfallet de aktuella organisationerna göra.Om detta har utskottsmajoriteten också fått kännedom, eftersom flera organisationerhar gjort framställningar om att ett Folkmusikens år skulle få arrangeras 1988.Organisationerna är alltså beredda att göra det om de får benägnastöd. Det är ett sådant stöd vi ställer oss bakom i vår reservation. Jag yrkar bifall till reservation 2 och iövrigt till utskottets hemställan i betänkandet. 46ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): I betänkandet berörs två vpk-motioner somväckts under den allmänna motionstiden. I motion 236 aktualiserar kommunisternabehovet av ett kraftigt stöd till den breda ungdomliga musikrörelse som växerfram i landet. I den rörelsen skapar fiotusentals ungdomar en ny, egen musik.De gör det i källare och i garage, och deras musik utgör ett levande, kreativtoch betydelsefullt alternativ till kommersialismens krafter. Rockmusikens kraftiga uppsving under 1950- och 1960-talenhar medfört att den har fått en så stor betydelse för ungdomarna att den kanbetecknas som en av de avgörande faktorerna för deras identitetsutveckling.Rockens förmåga att förmedla känslor och upplevelser och att frigöra energi hargjort den till en viktig social kraft. Engagemanget, delaktigheten ochkommunika-fionen mellan utövare och publik skapar en känsla av samhörighet.Rock är identitet, inte bara ett fack att stoppa musiken i. Självfallet kräver de unga i musikrörelsen resurser ochlokaler för att få utveckla sin musik och sin skapande kultur. De har iflertalet fall bemötts med en kall och avvisande attityd med hänvisning tillpressade budgetplaner. försvårar byråkrafi och tröghet mångalokala musikföreningars arbete. Men idealism och engagemang får inte kvävas avoförstående kommunalpolitikers syn på rockmusiken. Därför är det viktigt attstödja de lokala musikföreningarnas verksamhet och att ge stöd åt derassamarbetsorganisation. De kommunala bidragsbestämmelserna börses över, så att lokala musikföreningar kan erhålla bidrag i alla kommuner.Förortskulturen måste uppmuntras och stödjas genom förverkligande av levandeungdomsmiljöer, vilket förutsätter ett eller flera ungdomens och ivarje kommun. Det ärviktigt att understryka betydelsen av uppkomsten av den kreativa. inte minst med tanke på den massmedialautvecklingen och det kulturella utbud som kommer att svämma över oss genom denya medierna. I motion809 aktualiserar vpk folkmusikens och folkdansens situation. Kulturpolitiken skall garantera att äldretiders kultur tas till vara och levandegörs. Så lyder ett av de kulturpolitiskamål som antogs av 1974. Men samhället har saknat en helhetssyn förförverkligandet av denna målsättning. Det har gjorts mycket litet för attbevara och i det närmaste ingenting för att levandegöra svenska folkliga sång-,musik- och danstraditioner. Vpk anser att det nu är hög tid att riksdagenuppmärksammar våra kulturtraditioner. Märkvärdigt nog har många svenskar mycket starkareidentifikation med moderna varianter av grekisk folkmusik, så som den tolkas avt. ex. Mikis , än av motsvarande svensk musik. I den breda svenskaallmänhetens medvetande har det skett en dans- och musikkulturell utarmning.Det saknas ett kulturarv som ger en lokal och nationell identitet. Vpk anser att frånvaron av en egen identitet är farlig.Identitetslösheten skapar risker för identifikation med en ytlig nationalism,som bygger på förakt för andras kultur snarare än på kunskap om och stolthetöver egna traditioner. Den lämnar också utrymme för okritiskt anammande av denkommersiella masskulturen, som utarmar flera av kulturens viktigastefunktioner. Det är framför allt två funktioner som har avgörande betydelse, fördet första ett underlag för lokal och nationell identitet, som i sin tur garanterarsjälvständighet, samt för det andra ett kulturellt språk för eget skapande ochkommunikationsmöjligheter. Man kan utan tvivel konstatera att den svenskafolkliga musik-och danstraditionen har hamnat i en undantagssituation. Varförhar det blivit så? - Den frågan kan diskuteras. Den mycket snabba industriellaomvandlingen med medföljande urbanisering, folkomflyttningar och klassförändringarhar säkert varit en av de avgörande orsakerna. Men det som är av primärtintresse är behovet av en kraftfull satsning för att utveckla våra folkligakulturtraditioner. dans samt Svenskaungdomsringen för bygdekultur menar att en'specialsatsning behövs från statenför att höja folkmusikens och folkdansens kulturella status och för attkompensera området för kulturpolitisk negligering. Denna specialsatsning börske genom att 9 milj. kr, anslås av . Avsikten äratt initiera olika lokala insatser för folkmusik och folkdans, bygga ut centralainstitutioner samt föra ut information om den svenska traditionella folkkulturen, Vpk:s mening är att ett Folkmusikens år bör kunnagenomföras . För förberedelser av detta temaår bör redan iår anslå . Huvudsakligen bör dessa medel tilldelas berördariksorganisationer för kvalificerad medverkan i planeringsarbetet. En annan viktig, central uppgift är att förstärkakunskaperna hos musiklärarna om svensk musik- och danstradition. Den svenskafolkmusiken intar en alltför marginell plats i musiklärarutbildningen. I sambandmed genomförandet av den nya lärarutbildningen för grundsko- av regionmusiken och Rikskonserter, rn. Prot.1985/86:157 lan, som beslutat om 1985, bör behovet av kompetensinom av regionmusiken och Rikskonserter, m. m. folkmusik och folkdans uppmärksammas hos de olikalärarkategorierna. Det är av stor vikt att det i de kommandeutbildningsplanerna ges en närmare definition av begreppet"kulturarv", som används utan definition i utbildningsplanen förmusiklärarlinjen. Det är vidare av största vikt att lärarna ges nödvändigapraktiska och teoretiska kunskaper för att de skall kunna förmedla dettraditionella kulturarvet i form av sång, musik och dans. Med detsagda yrkar jag bifall till reservationerna 2 och 31 detta betänkande. 47MATS Q (): betänkande 22 har som sinväsentligaste beståndsdel ett förslag att genom ett godkännande avregeringens proposition 114 tar det andra steget i decentraliseringen avRikskonserter och regionmusiken. Det första steget tog den 11december 1984. Då skedde det till musik, har jag läst i protokollet. En konserti bankhallen inledde den dagen här i . Dagens beslut har tyvärrinte den inramningen. Det andra steget har naturligtvis inte heller sammagenomgripande betydelse. Det handlar nu om ett fullföljande av det förstaprincipbeslutet. Regeringen redovisar i propositionen att avtal har träffatsmed mottagarna av musikansvaret ute i regionerna, dvs. En intensivmusikplanering pågår nu runt om i landet inför det praktiska övertagandet den1 . Propositionen innehåller även förslag till utformning avden centrala musikinstitutionen. Den föreslås få namnet Svenska rikskonserter.Den får formen av en stiftelse, i vars styrelse landsting och kommunerförutsätts vara företrädda. Svenska rikskonserter skall svara förutvecklingsarbete, bl. a, i syfte att nå nya grupper och nya miljöer med musik.Särskild vikt skall läggas vid musikverksamhet inriktad på barn och ungdom. Dencentrala musikinstitutionen skall i utpräglad grad vara serviceinriktad motsåväl landsting, kommuner, folkrörelser och andra i arrangörsledet sommusikinstitutioner, artister och andra musikutövare. Det finns numera en betydande enighet i'kulturutskottet omdenna musikreform. Det är bara som skiljer ut sig på en punkt. Demotsätter sig nämligen att Svenska rikskonserter skall ha en egenfonogram-utgivning. Det är-det har jag lärt mig under detta mittförsta riksmöte-ett mycket användbart argument när man vill avslå motioner, atthänvisa till pågående utredningar eller beredningar. Argumentet kan vara mereller mindre väl underbyggt från gång till gång, men sällan har välhänvisningen varit mer berättigad än i fallet med stöd till fonogramutgivningen. Kulturministern redovisar i propositionen att förslag omfonogrammen har framlagts av Rikskonserter, att en utvärdering harredovisats av , att diskussioner om distribution av och informationom fono-gram pågår, där bl. tar aktiv del, samt att arkivet för ljudoch bild undersöker förutsättningarna för utgivning av en nationaldiskografi. Mot dennabakgrund aviserar statsrådet ett förslag, efter en samlad bedömningav allt som gäller det framtida statliga stödet till fonogram, och i detsammanhanget inbegrips även nya Svenska rikskonserters roll. Efter denna redovisning trodde vi alla att ävenmoderaterna skulle vara nöjda och att de skulle ansluta sig till utskottetsmajoritet. Men detta med fonogram är tydligen en så inkörd käpphäst blandmoderaterna att de valde att avge en reservation även i detta betänkande. Jaglägger märke till att inte argumenterar för den , och det kanvi ta som ett hälsotecken. Av de fristående motioner som behandlas i det härbetänkandet har två uppenbarligen samma ursprung. I motionerna som harundertecknats av och vpk föreslås att skall proklamera ettFolkmusikens . I kulturutskottet finns det inte någon deladuppfattning om vikten av stöd till och utveckling av såväl folkmusik somfolkdans. Men slaget av stöd och behovet av att härifrån utpeka ett visst årför denna del av kulturlivet har utskottsmajoriteten inte kunnat acceptera.Enligt vår åsikt är det de livaktiga organisationerna på området som har attförbereda och förankra en sådan här manifestation. Så har skett i andrasammanhang. Ett exempel är Kyrkomusikens år som vi firade . Vi är inteövertygade om att folkmusiken bäst behöver en engångsinsats av det här slaget,utan vad som behövs är kontinuerliga insatser för ett ökat stöd. Detta skullebäst tjäna det syfte som jag vill understryka att vi är överens om. Vpk står bakom den i betänkandet sist behandlade motionenoch reservationen. Vpk vill att skall uttala sig om hur kommunernaskall stödja ungdomsmusrk och musikhus. I och för sig finns det många godatankar i motionen. Enligt min mening är felet bara det att motionen har hamnatpå fel bord, eftersom det inte är som skall bestämma hur kommunernaskall stödja ungdomskultur i olika former. Jag skulle vilja råda vpk att väckamotioner med liknande innehåll i de kommuner där vpk är representerat. Jag yrkar med det sagda bifall till utskottetshemställan och avslag på samtliga reservationer. av regionmusiken och Rikskonserter, m. m. 48ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk) replik: Fru talman! redovisar isitt huvudanförande en viktig erfarenhet från sitt första riksdagsår, nämligenden att den mest användbara metoden för att avslå motioner är att hänvisa tillpågående utredningar. Tyvärr finns det ingen utredning att hänvisa till, om manvill avslå motionen om insatser för folkmusik och folkdans samt genomförandetav Folkmusikens år, som vi har föreslagit. Den argumentation somutskottsmajoriteten använder för att avslå motionen är i alla fall felaktig.Man säger att organisationerna själva bäst kan bedöma angelägenheten av ettFolkmusikens år och sättet att genomföra detta. Hur skall man tolka utskottets skrivning? Är detorganisationerna själva eller de folkrörelser som sysslar med folkmusik ochfolkdans som bestämmer regeringens kulturpolitiska satsningar på detta område?Skall man tolka det så, att regeringen inte har någon uppfattning i dennafråga? Anser utskottsmajoriteten att de enda som är kapabla att yttra sig ochkomma med Prot.1985/86:157 förslag till ett genomförande av ett särskilt folkmusikens ochfolkdansens år av regionmusiken och Rikskonserter, m. m. är deorganisationer som finns utanför de politiska partierna och att vi inte kan hanågon mening om saken? Följaktligen skulle det vara omöjligt att vidta åtgärderför att förverkliga ett mål som för övrigt anses viktigt. Här krävs det enförklaring. En sådan argumentation, och denargumentation som används för att avslå vår motion om insatser beträffandeungdomarnas musikaktiviteter, har prägel av att tjäna till att avslåmotioner och mindre prägel av förståelse för de problem som vi här haraktualiserat. Under detta anförande övertog talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 49 () replik: Jag känner inte igen verkligheten imotionärernas beskrivning av folkmusiken som något slags krisbransch inomkulturverksamheten. Tvärtom har jag en stark känsla av att det rör sig om enmycket livaktig och stark rörelse i vårt land. Inte minst gäller dettaförhållandena . Det här har också gett utslag i olikaavseenden. Folkhögskolor har profilerat sig på folkmusikområdet. Vidare har vifått pedagogutbildningar inom området folkmusik och även inom områdetfolkdans. har pedagogutbildningen när det gäller musiken,och beträffande dansen. har också startat ensärskild pedagoglinje inom just folkmusiken. Huvuddelen av betänkandet gällerreformen beträffande Svenska rikskonserter. Här föreslås i organisationskommitténatt folkmusiken skall bli ett särskilt programområde inom den nyainstitutionen. Företrädare för folkmusiken säger att det är ett historisktbeslut att på detta sätt uppmärksamma folkmusiken att göra den till en särskildgenre inom det totala musiklivet. Utskottsmajoriteten förutsätter att de nyahuvudmännen, landstingen, ger folkmusiken en stark ställning, när de nu taröver och bygger upp regionmusiken och Rikskonserter. Vi räknar med att detkommer att avdelas resurser som saknas i länen, i avsikt att främja enutveckling av folkmusiken. Det stora samhälleliga stödet kommer genomstudieförbunden. Det anordnas studiecirklar. Nyckelharpor byggs som aldrigförr, inte minst i mitt hemlän, län, varifrån nyckelharpan kommer.Programmen över spelmansstämmor i landet växer frän år , och det ärfråga om breda aktiviteter. Motsvarande gäller också på dansens område. Jag tror alltså inte att det behövs ett Folkmusikens år.Däremot är det nödvändigt att fortsätta att långsiktigt stödja folkmusik ochfolkdans. Beträffande den andra vpk-reservationen, om stöd tillungdomarnas musikverksamhet och musikhus, vill jag framhålla att finns detoförstående kommunalpolitiker kan inte vi här i genom beslut avskaffadem, utan det måste ske genom en argumentation ute i kommunerna. 50ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk) replik: Man kan ha olika bedömningar om hur mycketsom görs eller inte görs för att stödja den svenska folkmusiken och folkdansen.Naturligtvis kan man ha olika utgångspunkter och olika värderingar. En sak ärvi emellertid eniga om. Utskottet instämmer ju i motionärernas bedömning attdet är angeläget att insatser görs för att svensk folkkultur på dansens ochmusikens område kan bevaras och utvecklas. som detta konstateras säger man attorganisationerna själva bäst kan bedöma om det behövs ett Folkmusikens år ochhur detta skall organiseras. Då menar jag alltså att den inställningen bara kantolkas så, att man trots att man bedömer att det är nödvändigt att stödjafolkmusik och folkdans, överlämnar ansvaret åt vissa organisationer utanför denpolitiska beslutsprocessen. Dessa organisationer skall tydligen göra denödvändiga bedömningarna av vad som behövs och hur mycket som behövs när detgäller insatser, t. ex. beträffande Folkmusikens år som ju är något somverkligen skulle kunna hjälpa fram kulturen på detta område. Sedan till vårt andra förslag, ungdomarnas alternativamusikverksamhet som växer fram här i landet. Denna verksamhet uppfattar vi medrätta som en levande och kreativ rörelse, som utgör en motvikt tillkommersialismens utbud på detta område. Enligt vår åsikt är utskottets argumentohållbara. Det går inte att hänvisa till vad kommunalpolitiker i olika kommunergör eller inte gör. Inte heller kan man hänvisa till att det finns lokaliteteri olika kommuner som kan utnyttjas för ifrågavarande ändamål.