prot · G909125 · 1985-12-31 00:00:00 — Beträffande en samordning mellan miljöskadelagen ochmiljöskyddslagen kan jag inte se annat än att regeringen har tillräckligt medunderlag för att bedöma detta. Om man ser att det behövs ytterligare samordningutgår vi helt klart ifrån att man vidtar sådana åtgärder. Jag tycker inte attvi behöver misstro någon regering pä den punkten. Om jag sedan uttryckt migvanvördigt i samband rned den fråga som tog upp först omförmögenhetsskador, vill jag säga att det inte var min avsikt. Men förslaget idet sammanhanget kom fram först efter vår behandling. Jag kan inte se att manbevisat att det förslaget är till större fördel för de skadelidande än dethuvudförslag som vi diskuterar. 105MARTIN () replik: Frågan är: Skall någonsin göranågra uttalanden, eller skall man, som sade i sitt förra inlägg,utgå ifrån att regeringen begriper själv vad som behöver göras? Jag trodde attriksdagen var ett forum för bäde debatt och beslut och att bland besluteningick uttalanden om riktlinjer för defl utveckling som vi önskar, i det härfallet när det gäller lagstiftningen på miljöskadeområdet. Flera avreservationerna har just den karaktären. De krav som ställs i den första reservationen, som handlarom obligatorisk miljöskyddsförsäkring, täcks inte av de frågor som håller påatt utredas. Det fick vi klart belägg för under den genomgång som vi iutskottet hade i detta ärende. Det sades då att motionerna, och följaktligenreservationen, har ett vidare syfte. 12 protokoll 1985/86:123-125 Prot.1985/86:125 I reservation 2 aktualiserar vibehovet av en samordning mellan miljö- 23 april1986 skyddslagen och miljöskadelagen. Omriksdagen anser att det bör vara en r- .. r- -I- sådan samordning,ärdet väl riktigt att också gör ett uttalande. Ersättningfor miljo- " e o o o y erinrar om att majoriteten ibetänkandet har sagt att det "kan" finnas skäl för ensamordning, men man har varit rädd för att skall göra ett uttalande. Förmögenhetsskadorna hade jag tillfälle att behandla i denförra repliken. Vad jag då framförde har inte på något sätt vederlagts. Reservation 4 har med preskriptionstiden att göra. Här serman skillnaden i våra strävanden. föreslog en 25-ärigpreskriptionstid. Vi har tagit fasta pä de många remissinstanser som harframfört önskemål om en längre preskriptionstid. En del har stött utredningensförslag. Andra har föreslagit om en preskriptionstid på 15 eller . Här iriksdagen väcktes det tre motioner där motionärerna hade samma strävan menföreslog litet olika lösningar, I reservationen har vi knutit samman det hela och begäratt hos regeringen skall hemställa att man arbetar vidare med frågani syfte att få till stånd en längre preskriptionstid. Vi vet att det kan dröja innan miljöskador visarsig klart. Därför är det mycket anmärkningsvärt att det i propositionen står:"Miljöskador som visar sig senare än tio är efter den skadegörandehandlingen torde i praktiken vara sällsynta," Jag vet inte ompropositionsförfattaren inte alls har upplevt den debatt som har förts och dehändelser som har inträffat på miljöskadeområdet under det senaste årtiondet. Vill man gå litet längre än vad regeringen föreslär i sinproposition, skall man stödja de fyra reservationerna till betänkandet. Centernstär bakom samtliga, 106 () replik: Jag skall inte gå in rner på reservationerna1 och 3, Vi har helt klart olika uppfattningar. Vi vill från reservanternassida förstärka de skadelidandes situation, men det vill tydligen intemajoriteten. När det gäller reservationen 2 tycker jag att det ärallvarligt att säger att vi inte skall tala om för regeringenatt det finns behov av en samordning. Vi måste förvänta oss att regeringensjälv kommer på detta behov ifall man märker att de olika miljölagstiftningarnakolliderar med varandra, hävdar . När vi vet att det eventuelltkan bli problem vid tillämpningen av de olika lagstiftningarna, bör.visjälvfallet tala om det för regeringen. Vi kan inte bara sitta här och förväntaoss att regeringen skall märka behovet av en samordning. Det måste vara en avriksdagens uppgifter att påtala denna typ av problemställningar för regeringen, 107 () replik: Nog kan göra uttalanden, men jag är inte alldeles övertygadom att för den skull behöver slå in öppna dörrar. man skallsamordna lagstiftningarna när det är ändamålsenligt finner jag fortfarandeså naturligt att jag ännu inte har lyckats begripa varför vi härifrån 1'° skall göra ett uttalande. När det gäller preskriptionstidenär en av avsikterna med fondutredningen . 1985/86:125 att hjälpa demsom har råkat ut för att deras skadeståndsanspråk har blivit 23 april 1986preskriberade. Jag upprepar vad jag sade i mitt anförande: Kom igen om ni inteär nöjda med utredningsförslaget! 108SVEN MUNKE (m): Den proposition som ligger till grund förbetänkandet innehåller ju förslag om ersättning för miljöskador. Lät miginledningsvis förklara att det är mycket tillfredsställande att vi fått dettaförslag, även om det inte lever upp till vad många önskar. Det har framgåttinte minst av den debatt som just förts häri kammaren. Det finns svagheter iförslaget, och jag skall gå in på några av dem. Man kan tycka att denna proposition tillsammans medmotionerna borde ha behandlats också i något annat forum. Jag kan tänka mig attden skulle ha behandlats av jordbruksutskottet och att det utskottet skulle halämnat ett yttrande. Det gäller ju ändå jordbruksutskottets ämnesområde. Närjag ställde en fråga av liknande art, alltså ommiljöskador, till justitieministern fick jag svar av . Denprodukt som med ett sådant förfarande legat på bord hade kanskevarit betydligt bättre än vad den produkt är som vi behandlar . Jag tycker också att en miljöskadelag, trots allt vad somhar sagts frän olika håll och även frän mitt parti, är ofullständig, om deninte kopplas ihop med en obligatorisk miljöskyddsförsäkring. Jag skall utvecklade tankarna litet grand. Efter bilismens genombrott i vårt land insåg myndigheternaatt det var viktigt att skydda allmänheten från sådana skador som denverksamheten kunde föra med sig. Till en början införde man endast bestämmelsenatt framförande av automobil, som det hette dä, inte fick ske utan att enperson gick före med en röd flagga som en varning. Vem som helst inser ju inte kunde fortsätta på det sättet. Då kom förslaget om en obligatoriskförsäkring för dem som framförde motorfordon. Det systemet har vi ju nu också,och det fungerar mycket bra. Det är ett sätt att skydda tredje man från skador,såväl kroppsliga som materiella. Vi kan väl ställa ungefär samma krav på miljöfarligverksamhet, dvs, att man borde införa en obligatorisk försäkring för attekonomiskt skydda tredje man. Sådana försäkringar finns redan på flera håll ivärlden, bl, a, i , En av utskottets företrädare nämnde att det där har gåttväldigt illa och att det systemet inte har varit bra. Det sammanhänger med attadvokatarvodena i är väldigt höga. Advokaterna passar på att skära strimlorav de ersättningar som betalas ut. Annars har man i vissa stater mycket godaerfarenheter av detta system. Jag har inte hört att det här har framförts någotmotförslag. Utskottets talesman, , sade "Kom igen om ni inteär nöjda" och avsåg väl miljöskadefonden. Den är emellertid inte mer änprecis nämnd i propositionen. Det finns inget förslag om hur den skall varautformad. Jag tycker faktiskt att motionen om att hos regeringenskall begära tilläggsdirektiv till miljöskadefondsutredningen inte alls ärdålig utan tvärtom. Det är väl bra om en utredning tar hand om detta.Intelligentian är ju inte enbart lokaliseradtill lagutskottet - det kan vi väl vara ganska överens om. Att t, ex, låta flera etablerade försäkringsbolagadministrera miljöskyddsförsäkringar skulle enligt min uppfattning innebäraett tryck på dem som bedriver den verksamheten. Reglerna skulle vara desammasom när det gäller att föra motorfordon, dvs, att man om man kan undvika skadorfår bonus i form av lägre . På liknande sätt skulle man kunna göra närdet gäller en miljöskyddsförsäkring. Försäkringsbolagen är också intresserade aven sådan. Företag som bedriver verksamhet, vad det vara månde, brukar ha enansvarsförsäkring. Det är emellertid inte alla som har det, och därför vore ettobligatorium bra. Man har i utskottets skrivning talat litet löst och ytligtom att en kollektiv försäkring skulle vara bättre, och så hänvisar man till atten sådan försäkring finns pä läkemedelsområdet. Jag vill då ställa frågan: Villföreträdarna för utskottet att vi skall ha en kollektiv försäkring när detgäller motorfordon? Jag yrkaralltså bifall till reservation 1 om tilläggsdirektiv, I propositionens avdelning 2,2,3 konstaterardepartementschefen att ett strikt ansvar för miljöskador normalt inte skallgälla förorts- eller allmänvanliga störningar. Enligt min mening kan detinnebära att miljöfarlig verksamhet lokaliseras till vissa områden som redanär nedsmutsade och där utsläpp kan betraktas som ortsvanliga. Jag bor själv ien kommun där vi har sådana verksamheter. Att yttra sig på det sättet tyckerjag är felaktigt. Undantag från det strikta ansvaret på grund av orts- ellerallmänvanlighet kan i praktiken leda till att det totala föroreningstrycket ihela kommer att bli större. Det finns även i min hemkommun exempel på att miljö- ochhälsoskyddsnämnden måste gå ut med annonser i tidningarna och varna invånarnaför att äta av sina egna odlade grönsaker. På vissa ställen i vårt land har manalltså samlat en mängd fabriker vilkas samlade utsläpp ger dessa konsekvenser. Jag är medveten om att vissa undantag från det striktaansvaret mäste göras. Men dessa undantag bör skrivas in i lagtexten. Jag kan t,ex, tänka mig att man för jordbruksbygder skulle skriva in attskadeståndsansvaret inte gäller för lukt frän animalieproduktion och attsamhällen som har massaindustri eller liknande också undantas, I övrigtställer jag mig helt bakom regler om strikt ansvar. Jag vet att jag inte kan yrka bifall till mitt yrkande imotion 300, eftersom yrkandet inte åtföljs av ett lagförslag, I avdelning 2,7 i propositionen konstaterardepartementschefen att någon ändring av preskriptionstiden inte skall görasutan att nuvarande regler skall gälla, gäller enligt preskriptionslagens2 § en tioårig preskriptionstid, alltså samma preskriptionstid som päen massa olika områden. Den fyller säkert sin uppgift, men i miljöärenden råderalldeles speciella förhållanden. Jag har t, ex, följt BT Kemiaffären från dess början. Jagvar den förste som i egenskap av hälsovårdsnämndens ordförande anmäldeföretaget till för dess utsläpp. Det dröjde sju är innannågonting över huvud taget hände. Det dröjde innanrättegångarna var klara. Med den lagstiftning som vi då hade kunde företagetinte fällas till ansvar. Däremotfick i ett civilmål en skadelidande ersättning frän bolaget - eller frånmoderbolaget, för BT Kemi hade ju då hunnit gå i konkurs. Och att den Prot.1985/86:125 rättegången blev av berodde på att folk ställde upp och lånade ihoppengar, Där hade en miljöskadeförsäkring fyllt ett stortbehov. När det gäller rättshjälpen, som jag också snuddade vid,har vi haft en utredning vars betänkande heter Ersättning för miljöskador (SOU1983:7), Där konstateras att rättshjälpen även skall innefatta kostnader förmiljöoffrens tekniska bevisföring. Men man avstår från att föreslå detta, dådet i direktiven inte har medgetts några kostnadshöjande förslag. Jag anser att det, enligt den allmänna rättsuppfattningen,är en demokratisk anständighetsfråga att den skadelidande, om det rör sig omen enskild person som saknar ekonomiska resurser, via rättshjälpen skall fåekonomiska möjligheter att genomföra de utomprocessuella tekniska ochmedicinska utredningar som är nödvändiga för en skadeståndstalan,och har också tidigare poängterat att reglerna omrättshjälp och rättegångskostnader i mål om miljöskador får anses mindrefillfredsställande. Därför har jag tagit upp detta i min motion. Jag vill också, när vi talar om preskriptionstidens längd,understryka att detta inte är någonting som motionärerna suttit och hittat påsjälva. Det är faktiskt remissinstanserna, liksom en enig utredning, som harkommit fram till att preskriptionstiden borde vara betydligt längre. Inte minstnär det gäller genetiska personskador, som kommer smygande, som det tar långtid att upptäcka och som det sedan är otroligt svårt att bevisa orsakerna till,hade det varit befogat. Det är också befogat i fråga om markskador, därför attdet kan dröja innan skadorna upptäcks. Om man t, ex, gräver ner tunnormed kemiskt avfall kanske det tar innan de rostar sönder ochinnehållet läcker ut. Om bolaget inte finns då, men vi vid det tillfället haren miljöskadefond, kan den träda in. Jag har pläderat för miljöskyddsförsäkringar. Man kantänka sig att de bolag som har dessa försäkringar bildar en pool, varifrånmedel kan tas när man inte vet vem som har orsakat skadan eller när företagetsom har gjort det kanske inte finns längre. Man gör ju på samma sätt när detgäller biltrafiken. När man inte vet vem som åsamkat skadan finns det en poolsom bestrider de kostnader som uppkommit. Jag yrkar bifall till de tvåcenterreservationerna 1 och 4 samt till motion 300, yrkande 3, 109 (): Propositionen om miljöskadelagen har på dethela taget godtagits av . Jag noterar också med tacksamhet, liksomjustitieministern, att det föreligger samförstånd, en enighet om de storalinjerna. Det finns några skönhetsfläckar. De har redan berörts såjag skall inte räkna upp dem igen. Jag vill bara beröra det som jag tycker är den viktigaste kritiken. Den hänför sig just till den skadelidandes möjligheter att få ersättning för förmögenhetsskada vid miljöskador. Utgångspunkten är lagförslaget, som föreskriver att skadestånd vid miljöskada skall utges för ren förmögenhetsskada, dock endast om skadan är av någon betydelse, som det står i lagtexten. Den avgörande punkten bhr då var gränsen går mellan ersättningsgill och inte ersättningsgill skada. 1985/86:125inledningsvis kan man fastslå att full enighet föreligger om regelns ordalydelse men stor oenighet om regelns tolkning.Majoritetens uppfattning är tydligen att tolkningenskall anknytas till de motiv som anges i PBL-propositionen. Detta leder tillatt förmögenhetsskador på fastigheter av taxeringsvärdet inteskall vara ersättningsgilla. Detta är av flera skäl en beklaglig inställning.Jag vill först behandla frågan från rättssäkerhetssynpunkt. Lagtextensordalydelse "av någon betydelse" innebär att det endast skall vara enlåg tröskel att passera för att skadeståndsskyldighet skall inträda.Allmänhetens inställning är väl att det endast är bagatellartade skador somskall behöva tolereras. Denna allmänhetens uppfattning får först också klartstöd av departementschefen, som själv använder begreppet"bagatellartat" i propositionen och vid etttillfälle här i kammaren. På motsvarande sätt och med samma intensitet använderlagutskottets majoritet uttrycket "bagatellartat". Mensedan blir det mothugg när både departementschefen och utskotts-majoritetengenom via hänvisning till PBL menar att med bagatellartat skallavses av taxeringsvärdet. För en fastighet - jag vet inteom våra fastigheter är något dyrare än vad är - med etttaxeringsvärde på ca . handlar bagatellen om . - ochdå är jag mycket generös. Ett sådant resultat är naturligtvis både överraskandeoch motsägelsefullt, för att inte säga obegripligt för allmänheten. Manblir ännu mer osäker när man hör försöka analysera den här punkten.Hon säger att det måste ske en skälighetsbedömning i det enskilda fallet.Dessutom är hon beredd att kasta loss från PBL-anknytning-en, och det lämnarfältet helt fritt. Det är naturligtvis ett viktigt faktum i enlagtolkningssituation att vi har fått det inlägget här i riksdagsdebatten. Menännu mer intressant hade det varit, när justitieministern nu är här, att fåhöra justitieministerns tolkning. Om justitieministern inte har något atttillägga utan delar uppfattning, ligger den egentligen rent avmycket nära reservanternas uppfattning. Detvar om rättssäkerhetsaspekterna. Dessutom är de ekonomiska konsekvensernaoacceptabla. Det handlar här inte bara om "bagateller", utan dethandlar om stora belopp som slår hårt mot den enskildes ekonomi. Vid enförsäljning av fastigheten får konsekvenserna fullt genomslag.Försäljningspriset sjunker men länen står kvar. Därigenom urholkas denenskildes sparkapital. Denna effekt underskattas verkligen av lagutskottetsmajoritet och även av justitieministern. Jag vill säga till attdetta inte är bara en teknikalitet utan en bister ekonomisk verklighet för defamiljer som har satsat sina enda kronor i sin fasta egendom. Reservanternasförslag som vill fastställa en högsta nivå till är mera balanserat.Därigenom skapas ett bättre skydd för de skadelidande, vilket också var detövergripande syftet med lagstiftningen. Det har faktiskt justitieministernsjälv understrukit här. Om han ville fullfölja sin generositet, skulle denkunna utsträcka sig till att han faktiskt går med på reservanternas mycket merförmånliga linje för de skadelidande. Överläggningenvar härmed avslutad. Lagutskottetsbetänkande 24 Prot. Mom. 1(marknadsföring av tobaksvaror) Utskottetshemställan bifölls med 227 röster mot 67 för reservationen av ~ och , 3 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 2 och 3 Utskottets hemställanbifölls. Mom. 1 (obligatorisk miljöskyddsförsäkring) Utskottets hemställan bifölls med 220 röster mot 77 förreservation 1 av m,fl. (fp) anmälde att hanavsett att rösta nej men markerats ha röstat ja. Mom. 4 (samordning mellan miljöskyddslagen ochmiljöskadelagen) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 2 avMartin m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 5 (förmögenhetsskador) Utskottets hemställan med godkännande av utskottetsmotivering bifölls med 154 röster mot 144 för utskottets hemställan medgodkännande av den i reservation 3 av m.fl. anfördamotiveringen. Mom. 7 (preskriptionstiden) Utskottets hemställan bifölls med 255 röster mot 41 förreservation 4 av och . Mom. 8 (rättshjälp) Utskottets hemställan - som ställdes mot utskottetshemställan med den ändring däri som föranleddes av bifall till motion 300 avSven Munke i motsvarande del - bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 1985/86:27Rättsligt biträde vid förordnande av god man Utskottets hemställan bifölls. 1985/86:125 14 §Ändring i patentlagen v j . , ,, Föredrogs lagutskottets betänkande 1985/86:29 omändring i patentlagen Ändring i patentlagen 00 oro (1967:837) m. m, (prop.1985/86:86). Anf.110 (): Det är med en viss tillfredsställelse som jag har tillfälle attrösta för bifall till ett förslag till ändring i patentlagen, med hänsyn tillatt jag varit en flitig motionär när det gällt att förbättra möjligheterna förpatenthavare att göra sina rättigheter gällande. Jag har vid flera tillfällenuppmärksammat på de problem som finns. Även om nästan alla motionerblir avslagna, så är det tydligt att det gamla ordspråket är rikfigt som sägeratt det inte finns något så dumt som att förtvivla, när det gäller politik. Ävenom det utskottsbetänkande som vi har att ta ställning till på många sättär förträffligt - jag vågar säga att det är ganska bra, trots att jag sitter ilagutskottet själv - vill jag framföra någon kritik, av den anledningen att jagvar frånvarande när detta betänkande utarbetades. Ävensolen har sina fläckar. Utskottet har passat pä att föreslå avslag på två avmina motioner. Om detta har jag en del att säga. Denförsta av dessa motioner, 1985/86:304, har fått en avslagsmotivering som jagfaktiskt är mycket nöjd med, eftersom mina farhågor undanröjs genommotiveringen. Enligtpropositionens förslag måste den patenthavare som vill utverka ettinterimistiskt förbud för en intrångsmakare ställa säkerhet för motpartensskada, om patenthavaren är ute i ogjort väder. Min motion gick ut på att ingensäkerhet skulle behöva ställas, på grund av att patent ju är beviljade genommyndighets beslut. Vad jag tänkte på var sådana fall då patent blirogiltigförklarade på grund av att uppfinningen var känd tidigare, fast ingenvisste om det. Det låter konstigt, men det är faktiskt sant att patent kan bliogiltigförklarade på grund av gamla skrifter som ingen känt till utan somuppletats i efterhand. Utskottetförklarar nu att vad man måste ställa säkerhet för är det fall att motpartenfaktiskt inte gör något intrång, alltså att det motparten gör inte faller underpatentskyddet. Som utskottet framhåller sker ju en eventuellogiltighetsförklaring i en helt annan process, inledd av svaranden i intrångsprocessen.När intrång föreligger men patentet befinns ogiltigt, kan således ingenskadeståndsskyldighet föreligga. Detta står ju i god samklang med vad som påsin tid uttalades av två av lagrådets ledamöter i proposition 1966:40, attresning i fråga om intrångsdom inte är möjlig pä grund av patentets senareogilfigförklaring. Dethar tidigare inträffat att domstol fastställt att intrång förelegat, trots att patentet förklarats för ogiltigt, Patenthavaren hade då blivit stämd för förtal när han beskyllt motparten för patentintrång. En motsvarande fastställelse synes nu kunna bli nödvändig för att fria patenthavare med ett, som det visat sig, ogiltigt patent frän att betala skadestånd på grund av att han fått ett interimistiskt förbud beviljat. 1°4 Jag är glad över att utskottet klargjort attsäkerheten inte kan tas i anspråk annat än när patentintrånginte förelegat, och min motion har därför fill väsentlig del fullgjort sittsyfte. Jag ser därför ingen anledning yrka bifall till denna min mofion. Så fill den andramotionen, 1985/86:L227, Detförekommer faktiskt ett omfattande missnöje med mönsterlagens oklaraformulering. Detta gäller särskilt s, k, funktionella mönster. Avsikten medmönsterlagen var ju att slå två flugor i en smäll och i samma till utseendetknutna skyddsform ge plats åt både nyttomönster och smakmönster. Därmed ansågman sig kunna undvika att införa en särskild skyddsform för bruksmönster.Patentverket har i praxis i väsentliga avseenden accepterat detta, men högreinstansers praxis har medfört en stor rättsosäkerhet för många, ja, kanske deflesta innehavare av mönster, Minaflera gånger tidigare motionsvis gjorda propåer har blivit avvisade, senast medangivande av att frågan skulle anses mogen först när ett nordiskt intressevarsnades. Som framgår av vårt betänkande har precis detta varsnats.Utskottet vill ändå inte höra på det örat. Trotsatt man nu i tagit upp frågan och tillsatt en utredning, och trots intresserar sig för denna fråga även i inom sakkunniga kretsar,vill utskottet inte att vi skall göra någonting . Jagvet nog hur det går. Det går som hemmavid när bordsgästerna inte äter upp. Detkommer att bjudas om, . Med eller utan yrkanden från min sidakommer denna fråga att komma upp igen. Den kommer att få en lösning som ärbättre för våra svenska formgivare av praktiska produkter. nu avvisar den nödvändiga förändringen innebär bara att rättsosäkerhetenför våra svenska mönsterskapare blir förlängd i tiden - i onödan. Jag har föravsikt att återkomma i frågan, om jag får tillfälle till det. Meddessa kritiska synpunkter vill jag härmed yrka bifall till utskottets förslag. Åndringav vid forsen Vähänärä i älv Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls, 15§ Ändring av vid forsen Vähänärä i älv betänkande 1985/86:30 om ändring av mellan Sverigeoch vid forsen Vähänärä i älv (prop. 1985/86:87). 111 PER-OLOFSTRINDBERG (m): Det betänkande som vi nu har att behandla är enhäUigt, Men det är junumera inte så vanligt att vi avstår från vare sig mark- eller vattenområdentill något av våra grannländer, varför jag helt kort vill kommenterabetänkandet. Riksdagenbeslutade om en gränsreglering med dels påskäret Märket i , dels i vattensystemet , Muonio och Könkämä älvar.Gränsregleringen skedde på basis av en 1981 Åndring av vid forsen Vähänärä i älv Som ledamöter måhända minns skedde gränsregleringeninte utan erinringar. Tveksamhet uppstod om hur gränsen skulle dras i enälvsträcka norr om . Enligt fredsfördraget mellan och träffati skulle i huvudsak följa djupfåran i älvarna.Gränsen har justerats.