prot · G90998 · 1985-12-31 00:00:00 — Vad det egentligen handlar om i detta sammanhang är atfflytta ett antal små stugor, finns och vi är beredda aft acceptera ensådan flyttning. Jag tror aft det sä småningom kommer atf växa fram enmajoritet för ett förverkligande av den södra leden. Jag har själv bottalldeles infill den tillkommande södra leden, och jag har hela fiden hävdat -trots de olägenheter som andra har pekat på - att en sådan åtgärd medför denminsta olägenheten och att ett minimum av människor berörs därav. Om den s. k. Bärbyleden genom Det var beklagligt atf intekunde höra inledningen av mitt anförande. Jag kan dock göra ett kort sammandragoch jag vill då säga följande: Om ansåg aff svaret på frågan vartorftigt, kan def möjligen bero pä att ställde samma frågaför fill den förre kommunikationsministern. som gåttsedan dess har det infe hunnit hända någonting speciellt i denna fråga, säger aft det här är av mycket marginellbetydelse för försvaret. Jag vill infe göra någon bedömning i det avseendet.Jag konstaterar bara atf man infe gör samma bedömning frän försvarets sida utanär angelägen om att få behålla sin mark. Man tycker, som jag sade i svaret, atfskälen för aff inte avstå från det aktuella markområdet snarare har förstärkts- alltså inte försvagats - sedan frågan var uppe fill diskussion under andrahälften av 1970-falef, Def har också framgått av det senaste inlägget att detfinns olika lösningar som diskuteras lokalf, och det kanske finns ytterligarealternntiv utöver dem som har tagits upp, Def är då icke statens snkatf säga atf det skall vara si eller så när det gäller vägsfräckningar, utanman får lokalt försöka klara uf den diskussionen - kanske på ett bättre sätt änhittills - och sedan får man komma till staten när det finns förutsättningarför atf genomföra projektet. Om bevarande av de mindre postkontoren i glesbygdslänen 12OSWALD (vpk): Torftighefen ligger i aftkommunikationsministern hänvisar till 10 är gamla beslut och utan aff närmaremotivera det säger atf den militära myndigheten anser atf det är si eller sä.Det är ju det som är det övergripande och intressanta i den här frågan,eftersom det inte är något användbart argument, Def är helt klart att ledningen för flygflotfiljen,floffiljchefen och hans stab där ute, slår vakt om sina områden - det gör allastatliga myndigheter, och det skall de göra, Def som är intressant är atf olika samhällsintressen måstevägas mot varandra, och det kan bara statsmakten göra. Om kommunen hade fåttett positivt besked från statsmakten för 10 är sedan, aft det var möjligt attta i anspråk mark, hade man kunnat överväga def nordliga alternativet förBärbyleden, eftersom det fanns ett samhällsintresse som var större än behovetav atf bevara litet plats för ferrängövningar m, m, för soldatutbildning påsommaren. Om statsmakfen hade medverkat fill att def alternativet genomfördeshade diskussionen blivit en annan. Det är alltså olika samhällsintressen som sfär motvarandra, och dem kan inte kommunalpolitikerna i ta itu med förrän defår jämföra de olika alternativen. Olika kommunikationsministrar ochförsvarsministrar har tydligen gjort den bedömningen att det är viktigare atfbehålla mark för ferrängövningar med flygsoldaterna undernågra sommarmånader än ntf lösa frågan om en stor och viktig trafikled, som ären av de stora riksvägarna, genom en av landets största kommuner, Def är på detplanet detfa problem skall ses. Överläggningen var härmed avslutad. 4§ Svar på interpellation 1985/86:142 om bevarande av de mindre postkontoren iglesbygdslänen har, mot bakgrund av atfPostverket i år-genom en rad akfiviteter-firar och ersättermindre postkontor med andra serviceformer, exempelvis lanfbrevbäring, frågatmig dels om jag är beredd atf lämna en redogörelse för defaktuella läget vad avser de mindre postkontorens bevarande i glesbygdslänen, dels om jag ämnar vidtaga några åtgärder för att bevara denedläggnings-hotade mindre postkontoren i och då särskilt postkontoreti , har slagit fast atf kassaserviceskall vara rikstäckande, och mycket få hushåll saknar också fillgångtill daglig service. Om posfservicen i de enskilda fallen skall tillgodosesgenom postkontor, lanfbrevbäring eller postväsksservice är def postverkefs sakaff bestämma. gör dä en bedömning från fall till fall med hänsyntill servicebehov och kostnader och ser kontinuerligt över hur servicen börordnas. Det sker givetvis även under jubileumsåret. Sedan 1950-talets börjanhar postkontor med fåbesök ersatts med lantbrevbärare eller postväskor. Postservicen harnaturligtvis inte dragits in genom de förändringarna. Mänga kunder har istället upplevt atf servicen blivit bättre. Svaret på den andra frågan är att regeringen förnärvarande inte planerar några särskilda ätgärder för att bevara mindrepostkontor i , Enligt Posfen har något beslut i fråga ompostkontoret i ännu inte fattats. Prot, 1985/86:98 Om bevarande av de mindre postkontoren i glesbygdslänen 14ULLA ORRING (fp): Jag ber atf få tacka kommunikationsministern för svaret. Vi fick alla ett brev som började så här:"Kära vän, fyller Posten 350 är," Alla landets 3,5 miljoner hushåll fick i samband medjubileet gratis frimärken. Om hushållen utnyttjade gåvan uppgick värdet säkertfill ca 55 milj, kr. Lägg därtill tårtor och andra reklaminsatser för aft firaett i och för sig hedervärt jubileum. Men denna generösa attityd rimmar illa med Postverketsattityd gentemot de små postkontoren, t, ex, i , För att orgnnisernPosten och bedriva en allt intensivare vinstjakt gär verkets rödpenna tillattack mot de små postkontoren. Lönsammare affärer-genom atf organisera posfenså att den bättre tjänar de stora kunderna och de fäforfsrika kommunerna påglesbygdens bekostnad - synes vara parollen, Pä min fråga till kommunikationsministern, om han villlämna en redogörelse om det aktuella läget för de smä postkontorens bevarande,får jag inget svar . Statsrådet hänvisar till att det ankommer påPostverket aff organisera sin verksamhet. Men min fråga gällde statsrådets egenuppfattning om det aktuella läget. Min tolkning är, med ledning av svaret, att regeringeninte känner ansvar och inte heller bryr sig om defta. Eller är min tolkningfelakfig? Jag ber än en gäng kommunikationsministern aft svara päden här frågan. Man skall nog ha bott i en glesbygd för atf rätt insebetydelsen av servicekontoren, ur både service- och samhällssynpunkt. Enindragning av kontoren är eff dråpslag rikfat mot befolkningen och innebärytterligare en påminnelse om hur obekväm bosättning och bebyggelse i Norrlandoch dess glesbygder är ur stntsmakfernns synvinkel, I gär var i , i , statligamyndigheter snmlade till en informafionsdag om förnyelse- och förändringsarbeteinom den statliga länsförvaltningen. Även jag var där. Där sades att defsfatsfinansiella läget nu kräver en mobilisering av befintliga resurser ilänet, Def måste ske genom ett mer samlat uppträdande, en gemensamverklighetsbeskrivning, färdriktning och vilja; en målsättning som enligt mittförmenande nu i sanning måste genomföras. synes def som om denhögra handen inte vef vnd den vänstra gör, I har företag genom samhällets stöd,glesbygdsstöd, getts möjlighet aff utveckla sin verksamhet, 1 hnrbefolkningen genom sitt gemensamma bolag. , låtituppföra en industrilokal för uthyrning till nya eller expanderande företng.Posten är dä en nv de inräftningnr som bäde binnd de lokala invånarna och imarknadsfö- Orn bevarande av de mindre postkontoren I glesbygdslänen ringbetraktas som en resurs, en utomordentligt viktig resurs, vilken utgör ennaturlig del av ortens struktur. Statens förlängda arm i länet och regionen - länsstyrelseoch utvecklingsfond - kommun och ortsbor har satsat mycket av både tid ochmedel för en utveckling av näringslivet i bygden. Det rör sig om miljonfalskronor. Och så kommer med signaler om nedläggning av postkontoret.Man förlorar dessutom fem tjänster i bygden pä grund av indragningen, Å ena sidan satsar en myndighet på utveckling, å andrasidan satsar ett annat statligt organ pä avveckling. Var finns det samladeuppträdandet, var finns den gemensnmmn mobiliseringen nv länets befintlignresurser? Med anledning av detta vill jag frågakommunikationsministern om han ämnar initiera en kontakt mellan länsstyrelsenoch berördn orgnn innan en organisationsförändring sker för postkontoren iNorrfors och Gnrgnäs, som också är aktuell just , dvs, meningsfylldaöverläggningar mellan , länsstyrelse och kommun innnn formella beslutfnttns, I dngens svnr framgår ju också atf nägot beslut om postkontoret iNorrfors ännu inte tagits. Det är alltså hög fid om statsmakterna konstruktivtvill medverka till bevarande av en viktig samhällsfunktion. Det handlar också om regionalpolitik. Den flyttningsvägsom nu råder kommer ntf få kntasfrofaln följder om iiign åtgärder vidtns, Allnberörda statliga organ mäste därför även ta sitt ansvar. För en både social ochklok kombination måste den regionnlpolitiskn tofnlbilden presenteras. Jagsaknar en helhetssyn och en samordning mellan de olikn statlign organen, Defbehövs en offensiv plan för glesbygdens överlevnad och där ingår klart demindre postkontorens bevarande. Först ironiserar över Postenslönsnmhetskrnv och ställer dem i relation till att mnn då och då tvingnsavveckla en del postkontor. Men jag har inte uppfattat det så ntf def pnrfi somUlla Orring representerar här i har lägre sfälldn lönsnmhetskrnv påpostverket eller de övriga statlign nffärsverken än vad regeringen har. Jagtrodde vi var ganska överens om den allmänna inriktningen, nämligen attaffärsverken sknll vnrn lönsnmma och kunnn barn sinn egnn kostnnder, Defbehöver inte hindra att de gör förnuftiga avvägningar som ocksä knn hn regionalpolifiskbetydelse. På den nndra frågan, om regeringen känner ett ansvar föraft den statlign planeringen samordnas så aff den gagnar de regionnlpolitisknmålen, knn jag svara jn. Men diskussionen blir konstig, om vi ä ena sidanframhåller de regionnin organens betydelse och i mänga snmnianhnng diskuterarntt decentralisera beslut och inflytnnde och å andrn sidnn här i riksdngenskall diskutera vnrje enskilt postkontors vara eller icke vnra. Det gär inteihop. Vi hnr nlltså uppfattat det så ntt det enligt vissn nllmännn riktlinjersom gäller regionalpolitiken är de regionnin organen som i förstn hnnd sknll taställning i sädnnn här frågor. Det är den ordningen man sknll försöknupprätthälln, Beträffnnde den konkreta frågan om postkontoret i jng framhålla att def nr i som sknll samordnade regionnin infressenn. och Postens regionkontor skall ha ytterligareöverläggningar innan beslut fatfas om hur servicen skall ordnas i , Hurdessa beslut kommer att bli kan jag inte svara på, Def är ute i länet sädanabeslut skall fattas. Överläggningar kommer alt hållas, och finns deffillräckliga skäl och argument för aft upprätthälla postservicen med postkontori detfa område, förmodar jag att man också fattar beslut i den riktningen påregional nivå. eftersom alln de intressen som Ulln Orring räknade upp ärrepresenterade vid en sädan här bedömning. Det vore fullständigt fel om vi iriksdagen eller regeringen skulle tillämpa en sådan centralisering atf viskulle bestämma var vartenda postkontor sknll finnas och kanske t, o, m, hurlänge de skall hälla öppet. Prot, 1985/86:98 Om hälsoproblemen på daghem 16 (): Jag tackar kommunikationsministern för defhär sennre svaret. Jag knn hålla med om aff def vore fullständigt fel omregeringen skulle bestämma om varje postkontors fortlevnad. Däremot vill jngånyo påpeka aff jag saknar samordningen. De olika statlign instanserna bör haen samlad bild av vad som uträttas i glesbygden, Aff man har lagt ansvaretregionnlf för Posfens verksnmhet är väl i och för sig riktigt, men det behövssärskilda åtgärder för ntt klnrn nv servicen i glesbygdsområden, i de mindrekommu-nernn och byarnn. Med den utflyftningsvägsom för närvnrnnde pågår, då defflyftnr ut över 16 000 människor från våra skogslän, blir det till slut ingamänniskor kvar, Def är klart atf det är enkelt för atf redovisn dessasiffror och sägn ntt här behövs inga postkontor. Så tnr den ena myndighetensitt beslut och vidnrebefordrnr det fill nästa myndighet, och fill sist finnsdet ingen service kvnr. Det var ocksä det jag ville påpeka i min interpellafion'aft det är viktigt med , samordning av samtliga insatser för att bevarapostkontoren i glesbygden. Det är bra aft överläggningar kommer fill ståndmellan och posfen i , men för min del befarar jag nttmnn vid Posten rednn har bestämt hur man skall göra, och då har länsstyrelseningenting ntt sätta emot. Överläggningen vnr härmed avslutad. 5§ Svar på interpellation 1985/86:127 om hälsoproblemen på daghem har frågat mig vilkn åtgärderjng avser att vidfn med anledning nv rapporterna om hälsoproblemen för bnrn ochpersonal på dnghem. Debatten om infektionsrisker inom barnomsorgen rör intenågrn nyn frågor och hnr heller inte uppstått på grund nv några nytillkomna problemmed infektioner inom bnrnomsorgen. Diskussioner kring dessn frågor försständigt, och de måste givetvis ständigt uppmärksnmmns. De frågor som debatten gällt har vnrit delsfrågan om det meningsfulln i aft låtn smittskyddsnspekfer nvgöra huruvida ettsnuvigt bnrn Om hälsoproblemen på daghem kan varapå daghem eller bör vara hemma, dels frågan om riskerna för skador och men påsikt av upprepade infektioner. När det gäller den första frågan har det under lång tidrått enighet om att det infe är meningsfullt aft låta smitfskyddsaspekter styrahuruvida ett barn kan vara pä daghem eller inte. Barnets allmänna tillstånd böralltid vara det som avgör. Det är den inställning som finns i socialstyrelsensallmänna råd om hälsovård i förskolan, som är under utarbetande.Dessa har tillkommit i nära samarbete med , och efter remisstill bl, a, och har enighet råttom dessa principer. Bakgrunden till denna inställning är atf när bnrnen väl harsnuva har smittspridningen redan ägt rum. Den andra frågan är mer komplicerad. Det är väl känt attde små barnen får tätare infektioner än de större barnen, särskilt närbarngruppernas storlek ökar. Om detfa flnns inte några skilda uppfattningar,och inte heller finns det någon motsättning när det gäller betydelsen av atfvara uppmärksam pä barn med täta infektioner. Motsättningen uppkommer däremotnär def gäller bedömningen av hur allvarligt man skall se på täta infektionerhos de små barnen och vilken risken för skador är . De uppgifter jag inhämtat visar att det i själva verketinte finns några vetenskapliga belägg för aft barn tar skada avupprepade infektioner. Men jag vill trots detta återigen poängtera attproblemet givetvis inte fär nonchaleras. Viktig i sammanhanget är den möjlighetsom ligger i aft barnomsorgen bedrivs i olika verksamhetsformer, som kan fyllaolika behov. Omplacering av särskilt infektionskänsliga barn från daghem tillfamiljedaghem görs och bör enligt min mening också göras när sä är påkallat. Mänga småbarnsföräldrar känner en viss oro efter debattenom infektionerna hos daghemsbarnen, är därför glädjande attsocialstyrelsen, enligt vad jag inhämtat, avser aff göra en kartläggning avproblemet. En sådan kartläggning skulle kunna ge en mer nyanserad bild av lägetän vad som framgått av debatten. Den kan också ge vägledning för vilkaeventuella åtgärder som kan vidtas för aft minska problemen. 18GÖTE (): Jag ber aft få tacka statsrådet försvaret pämin interpellafion. Men jag mäste säga aff jag infe är nöjd utan snararemissnöjd med svaret. Jag tycker att detfa visar pä tre saker. För def första:Regeringen tar inte dessa signaler på allvar. För def andra: Inriktningen avfamiljepolifiken, och framför allt barnomsorgen, har fundamentala brister. Fördet tredje: Det är inte barnens bästa som står i första rummet när det gällerregeringens samlnde familjepolitik och barnomsorgspolifik. Det är fre ganskaviktiga faktorer som jng här påtalar, och jag menar att det finns påtagligabrister fotalt sett när det gäller familjepolitiken. När det gäller hälsoproblemen vid våra daghem måste vi tnden diskussionen och de problemen pä störstn nllvar, eftersom det gäller våraungar, det gäller den kommnnde generationen. Då går det inte ntf bara avvisadessa signaler och säga aff det vetenskapligt ännu infe hnr visat sig att detfinns några långsiktiga risker. Men framstående läkare har framhållit atf dessarisker med stor sannolikhet finns - om man bara sätter sig ner och verkligen Det är därför väsenfligt atf vi får detfa gjort. Lät mig peka pä tre faktorer. Först öronbarnen: visar entydigt atf de barn som vistas pä barnhem drabbas av akutofit i klart större utsträckning än de barn som vistas hemma eller ifamiljedaghem. Ju yngre barnen är dä de börjar pä daghem, desto oftare får dedenna sjukdom. Andelen öronbarn var bland de barn som skrevs in på daghemföre tvä års ålder, jämfört bland de barn som skrevs in på daghem ålder, och bland de barn som vistades hemma eller hos dagmammorde första fyra åren. Flera vetenskapliga undersökningar från underde visar entydigt att barn pä daghem drabbas av fler infektioner iövre luffvägar och akuta öroninfektioner än barn som vistas hemma eller ifamiljedaghem. Täta virusbetingade i och för sig banala infektioner iövre luffvägar ökar risken för aft ett barn blir ett s, k, öronbarn, vilket förden enskilda familjen innebär betydande medicinska,ekonomiska och sociala bekymmer, Def här är fakta som man har kommit fram fillgenom vetenskapliga undersökningar. Uppenbarligen är def sä aft jag och mängamed mig, bl, a, de som företräder Malmöundersökningen, ser betydligtallvarligare på våra minsta barns öronsjukdomar än vad regeringen ochföreträdare för gör. Det här tycker jag är mycket allvarligt.Vi får inte nonchalera dessa problem. Den andra faktorn som jag vill peka på är den psykiskamiljön. Det har kommit rapporter om aft mänga barn pä våra daghem är oroliga.Man säger atf det kan bero på väldigt täta och ofta återkommande byten blandpersonalen. De smä barnen behöver identifiera sig med en, två - ett mycketlitet fätal - vuxna personer. Men vi vet aft personalomsättningen på våradaghem i många fall är mycket stor. Man har också påtalat att de långavisfelsetiderna på daghemmen kan utgöra ett problem när def gäller barnenspsykiska förhållanden. Detta är ocksä allvarligt inför framfiden. En tredje faktor är atf det finns vissa tecken som tyderpå eff ökat antal missfall bland personalen, Defta får vi heller intenonchalera. Det är möjligt atf def finns felkällor i de rapporter som vi harfått, men vi vet atf väldigt många av dem som hör till den aktiva personalen äri fertil ålder. Därför måste vi ta också dessa larmsignaler på allvar. Dettanämner statsrådet ingenfing om i sitt svar. Målsättningen måste ju vara en godhälsomiljö för barnen och för personalen. Från moderat sida kräver vi en långtgående vetenskapligutvärdering och undersökning av hälsoförhällandena på våra daghem. Vi menar attMalmöundersökningen mycket väl kan ligga som bas, atf man kan bygga vidare pådenna undersökning. Jag vill fråga statsrådet: ni frän regeringens sida,när ni lade fram proposifionen om daghem ät alla barn frän ett och eff halvtårs ålder, verkligen medvetna om aft många av de barn som hamnar pä daghemkommer aff fä öroninfektioner i en större utsträckning än de skulle ha behövtfå om vi hade haft en annan inriktning av familjepolitiken ochbarnomsorgs-politiken? Frän moderat sida har vi hänvisat till alternativ ifråga om familjepolitik och barnomsorg som skulle förskona barnen frän detfalidande och också innebära atf föräldrarna skulle känna en ökad trygghet. Om hälsoproblemen på daghem 6 protokoll 1985/86:95-98 Om hälsoproblemen på daghem arbeta ochha små barn på daghem måste man känna trygghet i fråga om barnens förhållandenunder den tid som man arbetar. Jag vill fråga: Var ni medvetna om detfa när nilade fram proposifionen? Jag är tacksam över aff Ciöte inleddemed att peka på tre fundamentala skillnader i uppfattning mellan def parfi hanföreträder och det parfi jag representerar. Det gäller alltså bådefamiljepolitiken generellt och inställningen till barnomsorgen, Närdet gällerden tredje punkten, , tror jag ändå aff vi egentligen menar oss hasamma uppfattning, nämligen aft vi sätter barnens bästa i centrum. Jag trorinte att vi skall gräla om vem som gör detta på bästa sätt. Vi har naturligtvisolika uppfattning om vilken polifik som leder fill defta vikfiga mål. För mig måste def vara en debatt om infektionerna pådaghem och ' inte en allmän familjepolitisk debatt om barnomsorgens plats ifamiljepolifiken. Jag kan inte annat än uppleva inlägg som enkärkommen möjlighet för att misstänkliggöra barnomsorgsverksamhetenmera generellt. När det gäller exempelvis missfallen är den vetenskapligagrunden - något som för övrigt talar mycket om - för att kunnapåstå atf ett samband föreligger väldigt klen. Den psykiska oron hos barn inombarnomsorgen är naturligtvis något som man mäste fa allvarligt pä, precissonrman måste fa allvarligt på oron hos barn i skolåldern - def måste man görai alla skeden. Skulle klara samband mellan barnomsorg och dessa olika problembland barnen kunna etableras, måste man naturligtvis ocksä göra någonfing ätdet. Jag vill påstå aff regeringen är ytterst uppmärksam påhälsoproblemen och hälsotillståndet inom barnomsorgen. Jag är också övertygadom att landstingen genom sin primärvård, sin mödra- och barnavård, har mycketkvalificerade möjligheter atf bedöma hur def faktiskt står fill och ocksåingripa när sä behövs. Sedan vill jag peka pä att medutgångspunkt i de rön som i dng föreligger tänker göra en knrtläggning av hälsoproblemeninom barnomsorgen, Def är ett tecken på aff också tarallvarligt pä detfa, och def har jag uttryckt min glädje över. Hur bred, hurallomfattande en sådan undersökning skall bli fär diskuteras i fortsättningen.Men det ligger naturligtvis ett erkännande av atf hithörande problem skall faspå stort allvar i def faktum atf en sådan här undersökning sätts i gäng. Därmed tycker jag att varken regeringen ellersocialstyrelsen behöver misstänkliggöras på denna punkt, 20 (): Det är inte så att vi från moderat sidagenerellt vill misstänkliggöra den kommunala barnomsorgen. Vad vi vill göra äratt få till stånd förbättringar. Om det skall lyckas måste vi vara beredda ntfdiskutera de brister som finns, Def har redan klart framgått - defta ärotvetydigt och det har statsrådet själv vidimerat - att många barn far illa påvåra daghem . Dä mäste vi ta upp dessa frågor och diskutera dem samt se tillatf det finns alternativ för barnen. Det här är ingen kritik vare sig motföräldrarna eller mot personalen eller mot barnen, därför atf kritiken rikfarjag mot regeringen som infe är beredd att skapa de alternafiv som är bäst förföräldrar och barn och som är bäst även för personalen i dessa sammanhang. Detmåste vara fruktansvärt svårt aff arbeta inom barnomsorgen pä grund av dessaproblem med upprepade infektioner bland barnen. Vi mäste se till helheten -vimäste peka pä alternativen i familjepolitiken för atf kunna klara def här. Statsrådet säger att detfa med missfallen inte ärvetenskapligt belagt. Nej, det har jag också sagt, men jag har framhållit atfvi infe får nonchalera problemet utan atf vi måste fä vetenskapligt belagthuruvida def här är ett problem eller inte. Men detta avvisar statsrådet ochsäger atf det endast rör sig om svartmålning frän sida. Det ärinfe det. Detta är allvarliga signaler. Tänk om vi pä andra arbefsmiljöområdenute i samhället infe skulle ta sädana här signaler på allvar! Def förs enlångtgående debatt om hälsoriskerna för gravida i samband med arbete framförbildskärm, och den debatten tar vi pä allvar. Varför skulle vi då inte ta ocksåden här debatten på allvar? Det är av omtanke om personalen som vi har väckt frågansom sådan. Vi hävdar att def gär aff få fill stånd en bättre barnomsorg, om defskapas alternativ i olika sammanhang, Stafsrädet hänvisar fill alternativ och säger aftinfektionskänsliga barn bör kunna få komma till familjedaghem i stället förfill kommunala daghem.