prot · G909157 · 1985-12-31 00:00:00 — Det är bara atthoppas att ett oförtrutet arbete också skall kunna ge resultat. Jag ber att få yrkabifall till motionen, men jag kommer icke att begära någon votering. 74BENGT SILFVERSTRAND (s): Låt mig först konstatera att ett enigtutrikesutskott avstyrker bifall till motion, i vilken han kräveratt skall ge regeringen till känna att även om de factoerkänt annektering av , och , innebär detinte att därmed rättsligt och formellt, dvs, de jure, erkänt Sovjetsinförlivande av de baltiska staterna. Ett sådant uttalande kan enligtutskottets uppfattning inte vara meningsfullt. När genom samlingsregeringen togställning i frågan utgick man från den faktiskt föreliggande situationen, attden sovjetiska regeringen efter införlivande av de baltiska staterna fick ansesupprätthålla faktisk kontroll över dessa områden och där utöva suveränabefogenheter. Vi både kan och skall fortsätta vår kritiska granskning av debaltiska folkens situation inom den nuvarande gränser, men vigagnar inte Balters dubbla medborgarskap, m. m. dessafolks intressen med till intet förpliktande uttalanden. De baltiska staternas inlemmande i Sovjetblocket är enrealitet - hur illa vi än tycker om detta. Den här uppfattningen understryksinte bara av utrikesutskottet utan också av moderata partivänneri ett särskilt yttrande, där man bl. a. säger följande; "Det kan enligtvår uppfattning knappast vara meningsfullt att , , göranya uttalanden i denna fråga," Även frågan om balternas dubbla medborgarskap har vid ettflertal tillfällen tidigare behandlats här i kammaren. I de bådafolkpartimotionerna 519 och 520 hemställer man att regeringen fortsätter ochintensifierar sina ansträngningar att nå en överenskommelse med isyfte att undanröja det dubbla medborgarskapet. Problemet är att svenska medborgareav baltiskt ursprung, men som är bosatta i , av sovjetiskamyndigheter formellt anses inneha sovjetiskt medborgarskap så länge de inte haransökt om och erhållit befrielse från detta. och tillämpar alltså olika principeri sina medborgarskapslagar vad gäller förvärv och förlust av medborgarskap.Den som förvärvar ett utländskt medborgarskap förlorar enligt den svenskamedborgarskapslagen sitt svenska medborgarskap - en bestämmelse som alltsåinte har någon motsvarighet i lagstiftning. Åven om det iallmänhet inte torde ha förelegat praktiska problem när det gäller att efteranhållan erhålla befrielse från sovjetiskt medborgarskap, har utskottet vid ettflertal tillfällen pekat pä vikten av att sådana förhållanden undanröjs sommåste upplevas som synnerligen besvärande och kränkande för många människor avbaltiskt ursprung. Utskottet konstaterar också att regeringen vid upprepadetillfällen har tagit initiativ till förhandlingar med för attkomma fram till en lösning i frågan. har man dock inte haft någonframgång. Då statsministern sedan besökte Sovjetunionenaktualiserades på nytt problemet med balternas dubbla medborgarskap. Regeringenfortsätter sina ansträngningar - därom råder inget tvivel - för att åstadkommaen förändring av en i hög grad otillfredsställande situation. Mot denna bakgrund, herr talman, finns det enligtutskottets uppfattning ingen anledning för att göra något särskiltuttalande i frågan. Jag yrkar bifall till utrikesutskottets hemställan. 75BIRGER HAGÅRD (m) replik: Enligt mitt förmenande finns det två skältill att borde göra ett tillkännagivande till regeringen. Det första skälet är den oklarhet som råder. HarSverige de jure erkänt den sovjetiska annekteringen eller har integjort det? Som jag tidigare sade har vi haft utrikesministrar sorn gjortdeklarationer, som tyder på att de jure icke skulle ha erkänt densovjetiska ockupationen. Å andra sidan menar chefen för att Sverigei och med den uppgörelse sorn ingicks 1941 de jure har erkänt den sovjetiskaannekteringen. Det finns anledning att skapa klarhet på den punkten. Omvi de jure har erkänt den sovjetiska annekteringen, är det kanske inte alldeleshedrande för Dethar talats om att vi i det sammanhanget skulle ha sålt balterna och att vi istället fick 20 milj. kr. Under alla omständigheter kan jagkonstatera att i sådana fall var den andra makten - den första varNazityskland - som erkände annekteringen. Det andra skälet är av moralisk art. Det skullenaturligtvis vara ett starkt stöd för de baltiska folken i deras ansträngningaratt uppnå önskad självständighet, om deras grannland, - som sedan långtid tillbaka på olika sätt är förenat med de baltiska staterna - klart ochtydligt deklarerade att de jure icke erkänner den här ockupationen,annekteringen. Det skulle vara till hjälp och det skulle även vara ett stöd förde baltiska folken i deras ansträngningar. Prot.,1985/86:157 Balters dubbla medborgarskap, m. m. 76 () replik: Det råder fullständig klarhet i den avgörandefrågan, som gäller det i och för sig mycket beklagliga förhållandet attSovjetunionen efter införlivandet av de baltiska staterna också suveräntkontrollerar hela detta territorium. Vi har i många olika sammanhang kritiserat Sovjetunionensbeteende, sätt att handlägga frågor, försök att bryta ned ett kulturmönster. Påden punkten är vi ju helt överens. Vi understöder starkt på olika sätt debaltiska folkens vilja att upprätthålla sina kulturella traditioner. Då ärenligt vår uppfattning det bästa att man upprätthåller förbindelser med dessamänniskor på olika sätt. Det gagnar deras intressen - inte att göra uttalandensom bara kommer att framstå som slag rätt ut i luften. 77 () replik: Jag delar helt att vi naturligtvis skall ha så nära förbindelser som möjligt ochpå alla sätt understödja relationerna med de baltiska folken. Det är ett sättatt kunna hjälpa dem i den riktning som vi väl bägge vill sträva i. Men likafullt kvarstår frågan: Har de jure erkänteller icke erkänt den sovjetiska annekteringen? Det är när det gäller denoklarheten som vi inte har fått något besked. 78 () replik: Låt mig bara kortkonstatera att i det balanserade ställningstagande som utrikesutskottet harkommit fram till har vi också moderata samlingspartiets stöd. 79PÄR (): Vaktslåendet kring de små folkens rätt attsjälva suveränt forma sin framtid är en mycket viktig del av Sverigesutrikespolitik. I många olika sammanhang har höjt sin röst till starkafördömanden när supermakter pä olika sätt har kränkt denna folkens suveränarätt. Det är naturligt för att göra detta till en viktig del av vårutrikespolitik, eftersom vi själva är ett litet land i skärningspunkten mellanstormaktsintressena. Därför ärdet naturligtvis mycket viktigt att vi inte ger intryck av att vi 5 protokoll 1985/86:157 Balters dubbla medborgarskap, m. m. stillatigandeen gång för alla har accepterat det faktum att tre små grannländer till Sverigehar uppslukats av en av supermakterna. Det är helt klart att annekteringen avEstland, och var ett brott mot folkrätten som aldrigkan acceptera. Åven om många årtionden har gått sedan detta inträffade, är detmycket viktigt att i olika sammanhang markerar att vi aldrig har funnitoss i denna annektering och denna ockupation. Jag tror inte att man skall göra detta till en fråga omerkännande eller icke erkännande. Ett annat viktigt inslag i svenskutrikespolitik är att vi inte gör erkännandefrågor till uttryck för svensktgillande eller ogillande av den ena eller andra regimen. Vi har konsekventdrivit linjen att frågan om erkännande gäller en bedömning av huruvida enregim har suverän kontroll över landet eller inte, och att det alltså intehandlar om ett "värdeställningstagande". Därför tror jag inte att man skall blanda ihop frågan omhuruvida har erkänt eller inte erkänt den sovjetiska annekteringen avEstland, och med frågan huruvida vi anser denna annekteringvara politiskt acceptabel eller inte. Även om vi alltså i varje fall erkännerdenna annektering som ett faktum, får det inte undanskymma vårt ständigaavståndstagande från att dessa tre folk har förvägrats sin frihet. Frågan om balternas dubbla medborgarskap är inte bara såenkel som en teknisk fråga om skiljaktigheter i lagstiftning mellan ochSovjetunionen. För den enskilde svensk med baltiskt ursprung som också har ettsovjetiskt medborgarskap innebär det att han eller hon utan egen önskan hartilldelats ett medborgarskap i det land som upplevs som fiendemakten, somockupationsmakten. Det måste naturligtvis rent psykologiskt vara en mycketsvåracceptabel situation att tvingas vara medborgare i det land som har erövratens ursprungliga och att tvingas vända sig till den makten med enansökan om befrielse från detta medborgarskap. Därför är det väldigt viktigtatt Sveiige mycket konsekvent även i fortsättningen agerar för att vi skallkomma ifrån systemet med dubbla medborgarskap, så att svenskt medborgarskap förpersoner med baltiskt ursprung automatiskt innebär att de befrias från sittsovjetiska medborgarskap. Jag har inget annat yrkande än bifall tillutskottets hemställan, men jag har å vägnar velat göra de härmarkeringarna av vår syn på de frågor som har att göra med de baltiskarepublikernas situation och läget för de svenskar som har baltiskt ursprung ochdubbelt medborgarskap. 80 (): Det säger här är intressant. Omjag tolkade honom rätt innebär detta att , enligt hans mening, enbartgör de facto-erkännanden och att begreppet de jure-erkännande alltså heltskulle sakna aktualitet för vidkommande. Det är i så fall en relativtny tolkning som görs av . 81PÄR (): Jag kan inte påminna migatt jag har gjortnågot uttalande av det slag som nu försöker göra gällande. Vid engranskning av det snabbprotokoll som kommer tror jag att BirgerHagård kommer att kunna se att jag inte heller har gjort något sådantuttalande. Det jag har konstaterat är att när det gäller erkännande ivarje fall de facto går efter vilken regim som har kontroll över sittterritorium och att det inte är uttryck för gillande eller ogillande av denregimen. 82 (): Därom råder väl inga som helst tvivel. Vi äralla överens om att de facto-erkännanden förekommer. Det har inte debattenheller gällt. Frågan är just om institutet de jure, det rättsliga och formellaerkännandet, över huvud taget inte finns enligt svensk rätt. Det var en sådantolkning jag ville göra av det sade. Men har jag missuppfattathonom är det bra, då är vi helt överens. 83 (): Denna överensstämmelse är naturligtvisglädjande och därmed kanske den här debatten kan avslutas. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten omarbetsmarknadsutskottets betänkande 14.) Kammaren övergår nu till att debattera utrikesutskottetsbetänkande 29 om situationen i . 85BERTIL MÅBRINK (vpk): Bakom betänkande 29 finns ett enhälligtutskott, och jag kommer naturligtvis att ansluta mig till utrikesutskottetshemställan. Vi vet att den regim som styr och har gjort detett antal år bryter väldigt grovt mot de mänskliga fri- och rättigheterna.Amnesty har gjort en undersökning och kan dokumentera att ettstort antal människor har avrättats efter godtyckliga summariska rättegångar.Amnesty säger att det kan vara fråga om många fler. Det finns en annan organisation. , som arbetar både inne i och utanför , Denna organisationhar lagt fram en enligt vad jag förstår säker dokumentation som visar att 40000-50 000 människor har avrättats enbart på grund av att demotsatt sig skräckregimen i . Utskottet har markerat att regimen bryter mot de mänskligarättigheterna, och har också i internationella sammanhang påpekatdetta, inte minst i FN ett otal gånger. Det är naturligtvis viktigt att Sverigefortsätter att agera idenna fråga. får man en känsla av att styrkan i det svenska agerandetskulle vara avgörande för hur goda handelsrelationer man kan ha med ett landdär regimen bryter mot de mänskliga rättigheterna. Det får inte vara på detsättet, och jag hoppas att det inte är så. Oavsett vilket land det är sombryter mot de mänskliga rättigheterna måste det skarpt fördömas, och det måstevara enhetlighet i agerande i dessa frågor. Det har naturligtvis en viss betydelse att man inte ökarhandeln med en sådan regim som den i utan snarare försöker hålla tillbakaden så länge regimen utövar sitt skräckvälde. Det är också viktigt att demotståndsorganisationer och -partier som verkar inne i och utanför fårbåde materiellt och moraliskt stöd från . En av dessa viktigaorganisationer är, som jag nämnde tidigare. Det ärviktigt att denna organisation ges all den hjälp som begärs för att förkortaregimens existens. Med detta yrkar jag bifall till utskottets hemställan. 86VIOLA FURUBJELKE (s): Kriget mellan och sägs vara detblodigaste och grymmaste av dagens krig. som kriget pågått harett oerhört mänskligt lidande drabbat folken på båda sidor. I strid med folkrättens regler har civila mål bombats ochkemiska stridsmedel använts, och enligt rapporter bl. a. från AmnestyInternational har mänskliga rättigheter kränkts på de mest avskyvärda sätt.Massavrättningar, ofta efter summariska rättegångar, tortyr ochfrihetsberövanden på godtyckliga grunder, grym, omänsklig och förnedrandebehandling är ingredienser i detta meningslösa krig, som enligt den iranskamotståndsrörelsen orsakat mer än en miljon döda och sårade på den iranskasidan. Det är svårt att gradera ohyggligheterna, men värst avallt i detta krig är enligt min mening utnyttjandet av barn som soldater och"levande minsvepa-re". För något årsedan såg jagen bild i TV som jaginte kan glömma. Det var bilden av en liten pojke, . I vänstrahanden hade han ett kulsprutegevär, i den högra en snuttetrasa och tummen imunnen. Jag tror inte att någon svävar i tvivelsmålom att tar avstånd från detta grymma krig. Vi kan möjligen ha olikamening om hur vi skall manifestera detta, men att vi i grunden är överensvittnar det föreliggande betänkandet om. Där finns inga reservationer men välett särskilt yttrande från vpk. I detta anförs att ett ökat handelsutbyte medIran bör förhindras så länge som förtryck råder, vidare att regeringen skallutnyttja alla möjligheter att kritisera den iranska regimen samt ge dendemokratiska motståndsrörelsen materiellt och ekonomiskt stöd. Handeln med har minskat kraftigt , ochunder 1985 har den gått ned med mer än hälften, I detta avseende kan alltsåBertil Måbrink anse sig bönhörd. Vad beträffar kritik mot den iranska regimen, sä harSverige i olika sammanhang kritiserat de allvarliga och upprepade brott mot demänskliga rätttigheterna som förekommer i . Vi har påtalat situationen ilandet i för mänskliga rättigheter, och vi har uppmanat deniranska regimen att samarbeta med den nya representant som ordföranden iMR-kommissionen fått mandat att utse, så att han på platsen kan informera sig omläget i . Detta innebär naturligtvis indirekt också ett stöd till Prot. 1985/86:157 motståndsrörelsen. Med det anförda vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan i betänkandet. 87 (): Situationen i har inte förbättrats.Tvärtom - massavrättningarna, de summariska rättegångarna, tortyren, denomänskliga behandlingen av fångar och utnyttjandet av barn på slagfältenfortsätter. Jag har tidigare här i kammaren och i andra sammanhang berättat omde iranska kvinnor som jag mött vid besök hos Nationella Motståndsrörelsen iParis och dess ledare . Jag skall inte upprepa detta, men jagkan ännu framför mig se kvinnornas ärrade kroppar, t. ex. den unga flickan somfått ordet Mujaheddin inbränt tvärs över bröstet och armarna sönderskurna, närhon i fängelset satte upp dem som skydd för ansiktet, då hon drogs fram och tillbakagenom en glasruta. Regimen iIran är grym, säkerligen en av de grymmaste i världen. Vi vet också att den utsedde FN-representanten intetilläts-komma in i . Någon FN-undersökning om de mänskliga rättigheternahar det alltså tyvärr inte blivit, men en hel värld känner till det mesta omregimens tortyr och förtryck. Jag har ofta i skilda sammanhang klandrat regeringen fördess menlösa uppträdande när det gäller att kritisera Khomeiny-regimen. Ochinom den iranska motståndsrörelsen har man gång på gång uttryckts sinbesvikelse över socialdemokraternas bristande stöd. Jag är naturligtvismedveten om att det som avhållit regeringen från att framföra starkare kritikhar varit det faktum att vår förre statsminister var medlare ikriget mellan och . Jag hoppas att regeringen, när det nu inte finns någotsvenskt medlaruppdrag, skall bli mer skärpt i sin kritik av Khomeiny-regimen.Jag tror att i grunden har vi inte alls skilda uppfattningar då det gällerregimen i . Det är viktigt att vi alla hjälps ät att skapa opinion motförtrycket i och/ö> det iranska folkets rätt till tanke- ochåsiktsfrihet. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. Överläggningen var härmed avslutad, (Beslutet redovisas efter debatten omarbetsmarknadsutskottets betänkande 14.) Kammaren övergår nu till att debattera utrikesutskottetsbetänkande 30 om . 89 (vpk): Även bakom det här betänkandet står ett enigtutskott. Jag har fogat ett särskilt yttrande till betänkandet. Frågan om - jag använder faktiskt denbeteckningen och inte beteckningen , men det skall vi väl inte trätaom - har ju två sidor. Ett problem är den vapenexport till som sker.Den saken behandlas emellertid inte i betänkandet, och därför skall jagnaturligtvis inte gå in på frågan. Jag vill bara nämna detta. Jag anser att utskottet har gjort en mycket klar markeringnär det gäller olagliga annektering eller ockupation av Östtimor.Utskottet har också sagt att det pågår strider mellan Östtimorsbefrielserörelse och indonesiska trupper. Det tycker jag är en klarmarkering. Utskottet säger att det i brist på information emellertidär vanskligt att göra säkra bedömningar om situationen såväl i som iIrian . Det är väl möjligt att det är så. Men vi har ju ändå en ambassad iJakarta. Vad jag förstår bör man väl kunna ge den i uppdrag att på ett aktivaresätt skaffa fram information om vad som sker i . Det har gjorts en gångför . Den information som vi då fick är jag faktiskt litetskeptisk till. För den händelse att det nu skulle vara svårt att göra det, villjag peka på att en av Fretilins främsta representanter, . Han lämnade faktiskt en utförlig information omvad sorn händer i Östfimor. Befrielserörelsen omfattar ungefär 3 000människor. Indonesiska trupper utgörs ju naturligtvis av mångdubbelt flermänniskor. I Östfimor förs alltså från Fretilins sida en aktiv kamp motIndonesien. Det sker naturligtvis under mycket svåra förhållanden. När vi diskuterade detta ärende i utskottet var det ocksåfråga om ställningstagande. Som bekant har svängt i sinaställningstaganden när det gäller frågan om , att tidigare - föredet borgerliga regeringsövertagandet - i FN ha röstat för rätt tillsjälvbestämmande har under den borgerliga regeringsperioden svängt ochlagt ned sin röst de gånger frågan har varit uppe. Inte heller den nuvaranderegeringen har sedan regeringsskiftet röstat aktivt för Östtimorssjälvbestämmande. På grund av att FN har ett mandat att medla som ett led iförsöken att hitta en lösning på konflikten har frågan under intevarit uppe på FN:s dagordning. Vad jag har hört kommer frågan upp pådagordningen i FN nu . Jag utgår från att , om frågan kommerupp på dagordningen, återgår till sitt ursprungliga ställningstagande, som ärdet enda riktiga, nämligen att rösta för rätt till självbestämmande. Med det anförda yrkar jag bifall tillhemställan i utrikesutskottets betänkande 30, 90VIOLA FURUBJELKE (s): Till utrikesutskottets betänkande 30 om ÖstraTfimor har vpk fogat ett särskilt yttrande i vilket man anför att böröka sitt agerande i FN och i andra internationella organ, att i FNskall rösta för Östra Timors rätt till självbestämmande och vidare skall följautvecklingen i och . Omständigheterna kring den indonesiska ockupationen ochutvecklingen i området har ju behandlats här i kammaren tidigare.Senast detta hände var , alltså för bara ett halvår sedan.Det är därför redan väl dokumenterat, men jag upprepar här och att Sverigealdrig har godkänt annekteringen av och att både i FN ochdirekt hos den indonesiska regeringen har fördömt densamma och krävtsjälvbestämmande för östtimoreserna. övergrepp och grymma förtryck har upprört ochupprör många människor i vårt land och ute i världen. I sin årsrapport för198,5 rapporterar Amnesty om omfattande och allvarliga kränkningar av demänskliga rättigheterna. Amnesty beskriver också de svårigheter som finns attöver huvud taget få upplysningar om förhållandena i . Utskottet konstaterar i betänkandet att det väpnademotståndet alltjämt pågår. Det är dock svårt att göra sig en säker bild av hurstarkt Fretilins motstånd är, eftersom information inifrån saknas. Efterbetänkandets justering har jag, precis som , samtalat medFretilins FN-representant och fått uppgiften att ca 7 000 män och kvinnorstöder Fretilins kamp. Vi står alltså litet bättre rustade vad gällerinformationen, om än detta är en partsinlaga. Regeringen följer, så gott det låter sig göras,utvecklingen i området och är liksom tidigare beredd att lämna humanitärtbistånd, om Internationella röda korset skulle begära det. Vpk-yttrandet tar också upp agerande och röstningi Östtimorfrå-gan i FN. 1975 röstade för en resolution som togställning mot den indonesiska ockupationen och för Östra Timors rätt tillsjälvbestämmande. Liknande resolutioner framlades i FN de påföljande åren, ochSverige röstade för dem. 1977 införlivades området formellt med ochblev dess 27:e provins. Efter hand blev stödet för allt svagare igeneralförsamlingen. Vid omröstningen i generalförsamlingen 1980 avstod Sverigefrån att rösta. I röstförklaringen anförde den svenska delegaten att Indonesiengenom sin invasion brutit mot principen om självbestämmanderätten. Mensamfidigt konstaterades i anförandet att det förelåg en de facto-situation påÖstra , till vilken det inte fanns något realisfiskt alternativ. I stället betonade man vikten av att den internationellahjälpen till öns befolkning kunde fortsätta. För att så skulle kunna ske varman beroende av samarbete med den indonesiska regeringen. Mot denna bakgrundavstod alltså från att rösta 1980, och ungefär samma skäl för att avståanfördes 1981. resolution hade det fillkommit en sak, nämligenatt FN;s generalsekreterare uppmanades att uppta konsultationer med direktberörda parter i konflikten, i syfte att klarlägga vilka vägar som kunde ledatill fred. Ett sådantuppdrag ansågs från svenskt håll dömt att misslyckas. Eftersom vi vill ha ettstarkt FN, ansåg vi det olämpligt att ge generalsekreteraren ett uppdrag som påsikt skulle skada FN:s auktoritet och undergräva tilltron till FN:s förmåga.Med endast fyra rösters övervikt röstades dock resolutionen igenom. Den svenskadelegaten lade ned sin röst av nämnda skäl. har inte förekommit på FN:sdagordning. Varken 1983, 1984 eller 1985 har det funnits någraresolutionsförslag. Generalsekreterarens uppdrag pågår alltjämt.Han har upptagit inledande samtal med och , men det ärnaturligtvis ett bekymmer att Fretilin inte är representerat vid dessa samtal. I avvaktan på de eventuella resultat som kan komma ut avgeneralsekreterarens mödor har inte haft anledning att på nytt taställning i frågan. Som sade, förefaller det enligt FretilinsFN-representant som om frågan på nytt skulle komma upp på FN:s dagordning ihöst. Det är dä min förhoppning att resolutionen får en sådan utformning attSverige återigen kan rösta för den. Med det nu anförda vill jag yrka bifall tillhemställan i utrikesutskottets betänkande nr 30. 91PÄR (): Till skillnad från kommer jagatt något beröra också frågan om vapenexport till , eftersom det ären mycket vikfig del av relationer till konflikten på . Först vill jag göra en liten kommentar till röstningarna iFN. När man lyssnade till , fick man intrycket att så fort detblev en icke-socialistisk regering ändrade sitt röstbeteende i FN. Mensom även framgick av anförande röstade i radför resolutioner om Östra Timors, eller , självständighet även efter regeringsskiftet.Sedan gjorde man bedömningen att det hade uppstått en faktisk situation, sominnebar att annektering var oåterkallelig. Om det var en riktigbedömning eller inte kan man diskutera. I skenet av senare erfarenheter är detmycket som talar för att det inte var en riktig bedömning som gjordes dengången.