prot · G909137 · 1985-12-31 00:00:00 — Det är inte baravanligt folk som har blivit oroliga när den officiellt säkra och renakärnkraften visat sig vara 4 Riksdagensprotokoll 1985/86:137-138 Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken varken detena eller det andra. Också experterna tvingas nu ompröva de sanningar somhittills legat till grund för bl. a. det svenska kärnkraftsprogrammet. Kraftindustrin och kärnkraftsetablissemanget, understöddaav sina politiska grenar, var , när reaktorhaveriet i Tjernobylinträffade, mitt uppe i en storstilad kampanj för att få avvecklingsbeslutettill omprövat. Olyckan i Tjernobyl har på ett mycket påtagligt sättraserat teserna om kärnkraftens ofarlighet och driftssäkerhet i den kampanjen.Det kan inte vara för mycket begärt att även slutsatserna för det svenska kärnkraftsprogrammetskulle få påverkas av den nya verkligheten. Professor brukar kalla den civilakärnkraften för de militära kärnvapnens siamesiska tvilling. Ingen enda, inteens de svenska korna, kan glädja sig åt effekterna av Sovjetunionensensidigt proklamerade stopp för underjordiska militära kärnvapensprängningar.Lika angeläget som det är att få till stånd ett fortsatt sovjetiskt militärtkärnvapenprovstopp är att man verkligen stoppar världens största civilakärnkraftsreaktor i i . Den ligger från ochär av samma grafitmodererade typ som den havererade reaktorn i Tjernobyl. Visst har vi rätt att känna oss upprörda, närsovjetiska försäkringar om att alla reaktorer av motsvarande typ har stoppatsnu vederläggs som lögner av satellitbilder bearbetade i . Men vi måsteockså förstå det danska folket och majoriteten av det danska , somkräver förhandlingar med om en stängning av Barsebäcksverken.Barsebäcksverken är mera påtagliga och kan därmed te sig mera hotfulla förinvånarna i och än Pershing II och utplacerade påömse sidor av gränsen mellan och . Avfyrandet av militärakärnvapen tror vi oss ju genom ett aktivt fredsarbete kunna påverka och stoppa.Motsvarande möjlighet att påverka och stoppa förödande kärnkraftsolyckorexisterar enbart om verken helt stängs av. Redan reaktorsäkerhetsutredningengav oss ju beskedet att kärnkraften var säker, bara vi gjorde om människornasom skall sköta om den. Den mänskliga faktorn har varit sig ganska lik. Den somhar en annan uppfattning får man litet tillspetsat rekommendera ett förnyatstudium av historieböcker. Slutsatsen av ett sådant resonemang blir att bådestatsministern och energi-och miljöministern borde hysa lika stor respekt förde danska kraven på stängning av som man hyser inför danska ochsvenska krav på avveckling av kärnvapnen i . Dessutom borde man lyssna påsina egna sidoorganisationer: SSU, , ochUnga örnar, som under valrörelsen i ett miljömanifest krävde en stängningav . Socialdemokratiska tidningar - exempelvis Arbetet och ÖstraSmåland - kräver nu att olika typer av åtgärder vidtas "för att få bortkärnkraften snabbare än vad den nuvarande, opreciserade tågordningenförutsätter" - jag citerar . har regeringen gett energirådet i uppgift att granskaoch ta fram fakta om , för att man därefter skall ta ställningtill en eventuell avveckling av i första hand Barsebäcksverken. Detta attbegrava politiskt besvärliga frågor i en utredning, tills känslorna lugnat nedsig, korna kunnat släppas ut och den värsta radioaktiviteten klingat av i gröngräset,är en typiskt svensk åtgärd. Man behöver inte vara särskilt klärvoajant för attana att energirådet kommer att konstatera att svenska kärnkraftsreaktorer ärmycket säkrare än sovjetiska och därmed borde få drivas vidare. Redan har representanter för den mest metafysisktförankrade kärleken till kärnkraften fört fram att det bara är den sovjetiskakärnkraften som är osäker och primitiv, medan den svenska är helt säker.Varför, menar man, skall vi stänga av vår säkra svenska kärnkraft, när vi ändåomges av andra länders kärnkraftsreaktorer, som uppenbarligen kan sändaradioaktiv smitta från Tjernobyl till ? Detta är en helt ohållbar logiksom lika väl skulle kunna motivera att skaffade sig kärnvapen, när nualla andra har det. Vi skulle ju ändå bara använda dessa defensivt efterbetryggande demokratiska beslut! Den enda logiska konsekvensen av den nyasmärtsamma erfarenhet vi fått av är att regeringen tar ettkonkret ansvar för den politiska situation som har uppstått. Låt gärnaenergirådet utreda , men regeringen måste för det förstaomedelbart på egen hand starta arbetet med att ta fram en konkretavvecklingsplan och inte vänta med detta till 1995, Det arbetet måste, för detandra, prioritera framtagandet av en plan för stängning av Barsebäcksverken, såatt förhandlingar kan inledas med den danska regeringen. För det tredje bordebeslutet att investera 1,2 miljarder i nya ånggeneratorer i rivasupp och pengarna i stället satsas pä alternativen till kärnkraften. Tvä dagar före försökte jagatt här i kammaren fästa uppmärksamheten vid att regeringen, genom sineltaxepoli-tik och genom att dra in statsbidragen till kommunernasenergisparrådgivare och till andra energisparåtgärder, i själva verket bidragitmed ett helt nödvändigt element till kraftbolagens och linje l;s kampanj för enomprövning av kärnkraftsavvecklingen. Jag hävdar fortfarande att dennaenergipolitik målmedvetet leder landet in i ett alltmer gigantiskt elberoende,där målsättningen verkar vara att ställa och svenska folket inför ettfullbordat faktum. Den har t, ex, redan lett till en explosionsartad ökning avelförbrukningen. Får denna politik fortgå är risken stor att elenergibehovettrissas upp till den grad att kärnkraften - trots alltmer förslitna och farligaanläggningar - inte kan undvaras. Är det något energirådet borde användas tillså är det att utreda eltaxepolitikens effekter på möjligheterna att avvecklakärnkraften utan att bygga nya kol- och oljekondenskraftverk. Här vilar ennästan sovjetisk tystnad över vad som i själva verket håller på att ske, ochregeringen själv tycks ha ett stort behov av ny och relevant kunskap om dessasamband. Olyckan i Tjernobyl har förändrat förutsättningarna förden civila kärnkraftens roll i demokratiska länders energisystem. Det som intekunde inträffa har redan inträffat två gånger- i och i Tjernobyl, Nufår vi dessutom veta att det förekommit ca 150 mer eller mindre allvarligaincidenter i civila kärnkraftverk . Regeringen skall- inte utsluta att det redan nu finns enmajoritet här i kammaren för att starta arbetet med enavvecklingsplan, där en Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken snabbavvecklingav prioriteras, och för att ändra beslutet att investera 1,2miljarder i , Låt mig avslutningsvis få understryka att jagverkligen hoppas att det i vårt land inte finns eller kommer att finnas ett unsav den finlandisering som vårt grannland tydligen fått finna sig i i sambandmed Tjernobylkatastrofen, Jag måste få säga att jag tyckte att såvälstatsministern som energiministern var väl undfallande gentemot isina förstamajtal. Faktum är att det var och inte regeringen somstämplade för cynism. Jag är klar över att det inte är kraftfulla ordsom alltid förändrar verkligheten, men vi har en viss historisk vana vid attsådana nyttjas av socialdemokratiska regeringars talesmän. Sojvetunionens flirt med västvärlden, för attframstå som mer genomskinligt och mänskligt, har då sannerligen drabbats av ettkolossalt bakslag. Anf.27 (); Jag skall göra något så ovanligt i politiskasammanhang som att ge energiminister ett erkännande för henneshandlande i samband med . Honhar, i trängda lägen, där trötthet och yttre tryck kunnat förledahenne till oöverlagda uttalanden, visat balans. Även SKI, SSI och vårakärnkraftverk har visat sig leva upp till det förtroende som vi har anledningatt hysa för alla våra myndigheter. Vi kan lita på våra statliga myndigheter-de har alla gjort ett gott arbete. Den allmänna uppfattningen ute i landet är att vi iSverige sköter kärnkraften bättre än i andra länder. Här har vi en god grundatt bygga vidare på, för att öka förståelsen för och insikten om den svenskakärnkraftens tillförlitlighet och dess personals goda kompetens och känsla föransvar. Det var vi i som först upptäckte utsläppet från - detär värt att lägga på minnet. i aren katastrofsom kommer att fä konsekvenser på många områden, inte bara på det tekniska utanäven på det utrikespolitiska planet. Med vindarna har över nationsgränser ochBerlinmurar spritts radioaktivitet över stora delar av norra halvklotet. Oron,ja t. o. m. skräcken inför den smygande faran är förståelig. Vi måste kännaödmjukhet inför det som hänt och ta till oss alla de erfarenheter som vi kanvinna av olyckan. En av förutsättningarna för detta är bl. a. en ökad vilja hosden sovjetiska ledningen att underordna sig internationella säkerhetskrav.Olyckan har visat världen att kärnkraften måste hanteras med förstånd ochrespekt. Den svenska kärnkraften är mycket säker. Men bristen påsäkerhet hos kärnkraftverken i närliggande länder har vi bryskt blivit medvetnaom, och det är därför vi skall koncentrera oss här i på att försökauppnå förbättringar på det internationella planet. Kärnkraften har kommit föratt stanna på vårjord oberoende av om vi i avvecklar eller inte. Allt annat är ettönsketänkande, som inte vilar på någon realistisk grund. Det finns anledningatt konstatera detta. eftersomdet måste vara utgångspunkten för vårt eget handlande gentemot oss själva ochandra. Runt omkring oss i , runt omkring kommer,när stormen bedarrat, allt fler kärnkraftverk att uppföras för att produceraelektricitet för uppvärmning av bostäder och för att förse den europeiskaindustrin med energi. En färd genom ger ett talande och samtidigtskrämmande vittnesbörd om den miljöförstöring som under de senaste årtiondenahar sargat länder och dä särskilt östländerna, något som gör att vilättare kan förstå satsningen på kärnkraften i det området. Det är kolet somvarit boven. Runt omkring oss kommer allt fler kol- och oljebaserade kraftverkatt ersättas med kärnkraftverk. Detta sker i ett där luft, mark, vattenoch inte minst skog och annan växtlighet tagit skada. Svavel, kväveoxider,tungmetaller, radioaktivt stoft från kolet och inte minst avfallet har sattsina spår. Förändringarna kommer lika smygande på oss när det gäller detta somnär det gäller kärnkraften. Det är därför naturligt att man i vill gå över tillandra energislag som inte lämnar lika störande bidrag i form av förstörd natur,cancer, svåra allergier och förgiftningar av skilda slag som ligger iförlängningen av användningen av fossila bränslen. Kärnkraften svarar för en allt större del av världenselproduktion, är den . Skulle den nuvarande kärnkraften ersättas avannat, som några vill - av kol t, ex, - skulle man behöva omkring 250 miljonerton kol att bränna upp. Det är något mindre än den kvantitet som i tillgänglig på världsmarknaden. Det går lätt att räkna ut vilkenmiljöförstöring detta skulle leda till. Men den debatten är uppenbarligen intelika spännande och spektakulär att föra. Det finns någonting av mystik, sciencefiction och häxprocess över kärnkraften som den inte förtjänar. Det här är enteknik som vi efter hand kommer att behärska. har debatten här i mycket hög grad varitinriktad på , Jag tror att vi måste vidga och nyansera vår debatt. Detgår inte att bara kräva en ensidig avveckling av kärnkraften i . Det görinte vär jord så mycket bättre. Det löser inte våra problem, även om den oro vikänner i som denna kan förleda oss till att tro det. Vi måste diskutera alternativen och konsekvenserna av enavveckling. De alternativ som finns lockar inte. Regeringen har intenågon avvecklingsplan och kan inte presentera någon avvecklingsplan.Alternativen är bara kol och olja vid sidan av en härd ransonering avelektriciteten, som leder till högre priser och lägre rumstemperaturer.Konsekvenserna - om vi sätter oss in i dem, och det är vår skyldighet - manartill eftertanke och besinning. Någon ny teknik som kan ersätta kärnkraften ochde fossila bränslena finns inte - tyvärr. De som hävdar motsatsen görsina medmänniskor en otjänst. Kärnkraftsdebatten har gett belägg för att en delpersoner i framträdande politiska positioner försöker utnyttja olyckan förpartitaktiska syften. Men jag tror- inte minst efter den intensiva undervisningvi svenskar fick i samband med folkomröstningen på energiområdet - att vi kanoch vet för mycket om kärnkraft och energi för att falla för alla de osakligaargument som förs fram från allehanda uppdykande experter. I en nyligen publicerad kan man läsa att världens Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspolitiken storstäderväxer sig allt större, bor två av fem av världens människor i städer.Omkring kommer cirka varannan person att bo i stad. Omflyttningenunder kommer att vara ofantlig. De som lämnar ett liv på landet, där värme och matlagningoch även arbete sker på ett annat och mindre energikrävande sätt, kommer när deflyttat till staden att efterfråga el och annan energi i en mängd som världeninte skådat. Det behövs energi för att bygga bostäder ät alla dessahundratals miljoner människor. Det måste byggas vägar och hamnar för att lösaalla de distributionsproblem som befolkningskoncentrationer för med sig. Stadenmåste kunna erbjuda elektricitet för matlagning, lyse och värme. Behovet avelektriska maskiner kommer att öka. Människorna behöver ett arbete att gå till.Arbetsplatsen - om den är en industri eller något annat - kräver el för attfungera. Energibehovet kommer enligt beräkningar att fördubblas . Varifrån skall all denna energi tas? Skall vi ta den från koleller från olja? Känns det här rätt? Vi i de mer högindustrialiserade länderna, som lärt ossatt behärska mer avancerad teknik, skall använda den och inte minst efter handlära ut den till andra. De som ropar på en ensidig svensk avveckling avkärnkraften uppnår inte några av de syften de arbetar för, nämligen en mermiljövänlig värld att leva i för dem själva och för kommande generationer.Deras verksamhetslust måste ges en annan inriktning. Kärnkraftsmotständarnamåste få en mer positiv syn . är de pessimister. De måstebörja tro på framtidens möjligheter. De måste tro pä forskning och teknik. Deunderskattar människornas kreativa förmåga. Vi får inte glömma bort attkärnkraften bara har på nacken och att många stora framsteg pä områdethar gjorts . Detta mäste vägas in i en förnuftigkärnkraftspolitik och inte minst i en förnuftig energipolitik. Enligt min mening skall vi - och här harregeringen redan tagit lovvärda initiativ - försöka förmå de andra länderna attdelta i ett samarbete pä kärnkraftsomrädet - ett samarbete som alltså blirinternationellt. Erfarenhet och öppenhet skall leda oss fram till en allthögre grad av säkerhet. Det är skrämmande hur liten respekt för den enskildamänniskan som Sovjetledningen visat. Man har helt enkelt kalkylerat med störrerisker bara för att med kärnkraftstekniken i bl. a. Tjernobyl förena civil ochmilitär kärnteknik. Den teknik som utvecklats i västländerna är en teknik sominte går att utnyttja militärt. Västländerna har satsat på en teknik med myckethögre säkerhetskrav. Häri ligger skillnaderna, och de är värda att notera. Enskillnad som har framkommit under dagens debatt är den storaöppenhet som präglar det västeuropeiska samarbetet. Det är detta som vi nu iförsta hand skall övertyga om. Vi skall inte säga nej till fortsatt forskning i Sverigepä det kärntekniska området. Vi har pä många områden kommit mycketlångt. Vi kan bidra till att kärnkraftstekniken ytterligare kan utvecklas ochgöras ännu säkrare. Detta kan ske genom att vi exporterar vårt kunnande inteminst på säkerhetsområdet. Vårt sätt att lösa avfallsfrågan har vunnitinternationellt erkännande. ASEA-ATOM:s Securereaktorer är en andragenerationens kärnkraftsteknik, som bör tillåtas få utvecklas vidare. Här har skickliga svenska konstruktörer i samma anda som , ,och tagit naturlagarna till sin hjälp på ett helt annatsätt än vad man gjort inom dagens kärnkraftsteknik. Den nya enklareoch säkrare tekniken som ASEA-ATOM och svenska kärnkraftstekniker utvecklatkan vara lösningen på världens ofantliga energiproblem framemotmitten på nästa sekel, då förhoppningsvis nya och ännu miljövänligareenergislag har sett dagens ljus. Vi i skall gå i bräschen för den säkrakärnkraften. Vi skall ligga så långt framme med vår forskning och teknik ochsäkerhet att andra länder känner det vara angeläget att ha oss med i all deninternationella forskning som sker på det kärntekniska området. Erfarenhetenhar visat att det alltid är bättre att vara med än att stä utanför. Jag troratt man t. o. m. i har börjat tänka i dessa banor. Många i vårt land är övertygade om att kärnkraften intekommer att avvecklas förrän andra mer miljövänliga alternativ står till vårtförfogande. Att därför sätta en gräns för avvecklingen är oklokt. Torven,kolet, oljan och biobränsle i olika former är inte lösningen pä våra svenskaenergiproblem, och inte heller vindkraften. Vi bör därför besinna oss när detgäller avvecklingen av kärnkraften. I stället skall vi inrikta våraansträngningar på att övertyga de kärnkraftsländer som står utanför detinternationella samarbetet på kärnkraftsområdet om att de - på det sätt somregeringen tänker sig - skall komma med och underordna sig kontroll ochinternationella säkerhetskriterier. Här bör det vara lämpligt att från svensksida försöka verka för att lAEA ges ökad makt och ökade befogenheter.Kärnkraften är inte en nationell angelägenhet. Det har olyckan i Tjernobylvisat. Grogrunden är god . Jag är övertygad om att varkenSovjetunionen eller dess satellitländer framöver kommer att hantera kärnkraftenpå samma sätt som . De har upptäckt att alltför stora värden står påspel och att alltför många människor kommit till skada. I allt vidare cirklarkommer det inträffade att sprida sig även i ett land som . Världen kommerinte att bli densamma efter olyckan i Tjernobyl. Jag är övertygad om att insikten om ochtilltron till internationellt samarbete på den fredliga kärnkraftens områdekommer att visa vägen mot en bättre värld. Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärnkraftspoUtiken Anf.28 (): Ja, , väriden kommer inte att vara siglik efter Tjernobyl. Jag tror att också kommer att vilja försökaskaffa sig annan information än den han nu har så att han kan öppna sitt sinneför alla de fantastiska möjligheter som finns när man serenergisystemet som en helhet, börjar effektivisera energianvändningen ochnyttjar de förnybara energikällorna. Han har uppenbarligen stängt till sinaöron för all den informationen, men kanske är det möjligt att han så småningomvill börja ta till sig den. Jag har anmält mig till denna del av dagens debatt, därföratt jag är ledamot av statens strålskyddsinstituts styrelse. Jag kommer senarei dag att i en interpellationsdebatt tillsammans med ta upp justalla de alternativ som står oss till buds när det gäller kärnkraften. Men jagvill först säga någonting om kärnkraftens faror. Om en såstor olycka som den i Tjernobyl inträffade i och vädret Debatt med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl samtsvar på interpellationer om kärn kraftspolitiken varogynnsamt, skulle förstöras. Jag tror inte att de som arbetat förkärnkraften på allvar räknat med att en så stor olycka över huvud taget skullekunna inträffa. Men det har den gjort . Därför borde det här i kammaren kunnabli enighet om att påbörja avvecklingen genom att stänga de mesthotfulla reaktorerna. Om fattade ett sådant beslut skulle det få ettoerhört genomslag i världen - det är jag övertygad om. Vi skulle då med fullkraft kunna vädja till andra länder att göra detsamma. Och vi skulle kunna visaatt det går att klara en god energiförsörjning utan kärnkraft och andramiljöstörande energikällor. 11960 ärs riksdagsbeslut om atomskyddslagen sades det attorganisationen för att skydda oss mot kärnkraftens eventuella olyckor inteskulle "dimensioneras med sikte på sädana svåra och avlägsna verkningarav en olycka som visserligen teoretiskt låter sig tänkas men som i praktiken äri det närmaste uteslutna". Vi har fått höra resonemang av typen att det ärlika liten risk för en stor kärnkraftsolycka som för en person att träffas aven meteor. utredde beredskapsplaneringenmot kärnkraftsolyckor och lämnade rapporten beredskap i sexstencilerade volymer. Jag kommer i fortsättningen av mitt anförande att citeraur volym nr 1 och gör då bara en sidhänvisning. Vår nu gällande kärnkraftssäkerhetslag bygger bl. a. pådenna rapport. Där sägs att 1960-talets bedömning när det gäller sannolikhetenför en stor olycka står sig. Den är mycket liten, även om alla omdömen i vissmån måste bli osäkra. bygger vär lagstiftning alltså på att storaolyckor egentligen inte kan hända. Däremot insåg strålskyddsinstitutet i rapporten attkonsekvenserna av en stor olycka skulle bli mycket allvarligare än man trott1960. Det sägs att mycket stora landområden kan förorenas med radioaktivbeläggning och bli ohälsosamma att bo i och bruka för flera decennier. Fosterkan skadas om modern utsatts för mer än 0,1 Gy (gray) eller 10 rad . Inom parentes vill jag säga att alla de olika måttenheter mananvänder sig av - rem, rad, röntgen, becquerel, , gray, osv. - inte gördet lätt att avgöra när en stråldos är för hög. Statens strålskyddsinstitutredogör för att läkare ofta rekommenderar abort om kvinnan utsatts för mer än0,1 Gy - det står på s. 53. Därutöver finns risken för sköldkörtelskador,elakartad lunginflammation, risken för ärftliga skador och den ökadecancerrisken i kärnkraftverkets närhet. rekommenderar länsstyrelserna vidvarje kärnkraftverk att besluta om en plan att kunna evakuera befolkningenfrän ett område med en radie kring kärnkraftverket på mellan 4 och 8 mil.Evakueringen bör ske inom 24 fimmar om man vill undvika akuta skador - denuppgiften återfinns på s, 3, Skulle en större tätort ligga vid den gräns manfinner rimlig bör den omfattas av beredskapen snarare än uteslutas, sägerstrålskyddsinstitutet på s, 5, Jag kommer att räkna upp några av de tätorter somligger inom högriskområdet för våra kärnkraftverk. Vid Forsmark: , , , ,, , , , , , , , och Ålandi . Vid : , , ,, , , , , , och . Vid : , , , ,, , , , , , ochHalmstad. Vid ; , , , ,, , , , , och och iDanmark , och . Det är självfallet inte möjligt att evakuera stora städer.Det går inte att skydda oss vid en stor kärnkraftsolycka. När jag 1978 tog initiativet till en utredning inomstrålskyddsinstitutet om konsekvenserna av en mycket stor olycka var det inteför att öka beredskapen utan för att jag trodde att om människor fick veta vaden stor olycka skulle innebära skulle de besluta sig för att avskaffakärnkraften, förutsade också det vi nu fåttuppleva, nämligen att det radioaktiva molnet färdas mycket lång väg. På s, 3sägs det; "En liten cancerrisk till ett mycket stort antalmänniskor på avstånd av hundratals eller tusentals kilometer innebär emellertiden på grundval av försiktiga antaganden beräkningsbar kollektiv skada.Sannolikheten för att ett stort utsläpp av radioaktiva ämnen, om det äger rum,någonstans skall förorsaka en besvärande radioaktiv markbeläggning, antingen itätbebyggda områden eller i värdefulla jordbruksområden, kan för reaktorlägenavid vara betydande. Det är därför de kollektiva skadorna och desociala och ekonomiska konsekvenserna för samhället som i första hand måstebeaktas vid konsekvensbedömningen. Tyvärr kan dessa skador i de flestafall endast obetydligt minskas genom beredskapsåtgärder, Det är enligtinstitutets uppfattning viktigare att skapa säkerhet genom preventiva åtgärderoch utsläppsbegränsande system än genom vittgående beredskapsinsatser," Det finns en stor osäkerhet om de långsiktiga effekternaav låga stråldoser. Det är svårt att tolka mätvärdena.