prot · G90970 · 1985-12-31 00:00:00 — Här i ser vi som bor härregionalpolitikens fiasko när vi ger oss ut i trafiken, I oktober1985 trafikerades av 30 000 fler bilar än tidigare.Sambandet mellan detta ökade trafiktryck och inflyttningen är uppenbart. Hur mycket kommer t, ex, ungdomens bostadsmarknad attförvärras ytterligare, om den intensiva inflyttningen fortsätter? Vad kommer fortsatt inflyttning att medföra i trafikköer,längre fid för resor till och från arbetet och krav på nya Klarastrandsleder? Redan är luften hälsovådlig, inte minst för barnen. Hurskall det då gå vid ökad koncentration? Svaret på dessa frågor är entydigt. Vi som bor istorstaden kan inte tillvarata och utveckla de positiva sidorna av vår hembygd,om den skall belastas med nettoinflyttningens negativa konsekvenser.Erfarenheterna är förfärande med de sociala ochmiljömässiga problem som då uppstod. Detta får inte upprepas. Vi icenterpartiet kommer att - precis som då - driva en intensiv kamp motförstöring av storstadsmiljön och utarmning av orterna utanför de största ivårt land. Vi måste därför få en kraftfull regionalpolitik, I dennamåste en fortsatt skatteutjämning ingå. För att bara ta ett exempel: Under åren1976-1982 fyrdubblades anslagen till den kommande kommunala skatteutjämningen.Detta ledde till att vård och service kunde byggas ut i kommunerna. Bl, a, somen följd av detta kunde 200 000 fler kvinnor komma ut på arbetsmarknaden. Detär ju i all huvudsak i de näringar där kommunerna anställer dem som kvinnornaarbetar. Någonting som också är mycket viktigt är attlöntagarfonderna måste bort. Svagare regioner dräneras på kapital, som istället förs över till redan starka börsbolag i de befolkningstäta områdena. Vimöts praktiskt taget av rubriker om s. k. klipp och stortransaktionerpå börs och i finansvärld. Många har intrycket att nu leker jättarna: Här måstedet bli en ändring. För det första måste lagändring, som öppnade förmaktkoncentrationen till bolagsstyrelserna, avvecklas. Det skall krävasinkallande av stämma så att även de små delägarna kan göra sin röst hörd.Annars kommer den dränering som talade om här att fortgå.De små aktieägarna kommer att lämna börsbolagen, för de kan inte vara medlängre. På det sättet får de inte sin andel av vinsten. För detandra måste det säkerställas att de som står förden koncentrerade makten inte skär ut de bästa bitarna för egen del och ger desmå delägarna sämre .villkor. Principen om lika behandling måste gälla ävenhär. Arbete åt alla i hela landet förutsätteroffensiva åtgärder inte minst nu när vi kan skönja en nedåtgående konjunktur.Vi har i därför presenterat en lång rad åtgärder för att stärkaoch stimulera främst de mindre och medelstora företagen. Orimliga skatteeffekter måste bort, och nyföretagandemåste stimuleras. a. anser vi att att förmögenhetsskatten på det arbetandekapitalet helt bör slopas. Vi föreslår inrättande av privatainvesteringskonton. Vi vill också kunna ta steg för att minska skatten påarbete. Det skulle underlätta nyetablering och ge nystartade företag en bättregrund att stå på. Som politiker måste vi visa förtroende för företagensmöjligheter att utvecklas, för att deskall kunna ge arbete åt fler, producera mer för vår export och även för vårinterna konsumtion och på det viset ge det nödvändiga bidraget till dentillväxt som är så betydelsefull för den svenska ekonomiska kakan. Därutöver menar vi att egenföretagarnas avgiftsbörda måstelättas. Dessa är betydelsefulla för ett samhälle i utveckling. Blandegenföretagare finner vi nydanare och uppfinnare i produktion ochservicesektor. Här har vi också författare och andra konstnärer - människorutan vilkas insatser värt samhälle skulle vara fattigt. Det är också i dessamänniskors glans vi så gärna solar oss när de har framgång. Det är nödvändigt med insatser för att ökasysselsättningen i alla delar i vårt land, att ta vara på alla goda krafter somvill och kan arbeta. Att vara ung och utan jobb och känna att man inte behövsär nedbrytande. Därför är ungdomsarbetslösheten ett allvarligt gissel för såvälungdomar som samhälle. Sociala problem kan bli följden. I vår motion omungdomsfrågor föreslår vi att systemet med ungdomslag görs om till yrkespraktikför ungdomar upp till och att yrkespraktiken skall ge . Detta kan bli inkörsporten till varaktiga jobb för våra ungdomar.Det är ju det ungdomarna vill ha, precis som alla andra. En av de viktigaste utgångspunkterna för regeringensekonomisk-politiska strategi är att få fleråriga löneavtal med låga löneökningar.Nu kan vi se hur avtalsrörelsen rullar fram, utan beaktande av regeringenspropåer. 1 Rosenbadssamtalen sade man nej till treårsavtal. De lönebud som nuläggs ligger väsentligt över den nivå regeringens beräkningar utgått ifrån. Den enda slutsats som kan dras av detta är attlöntagarorganisationerna inte tror på vare sig det ena eller det andra av vadregeringen säger. Då måste man ställa frågan: Varför gör de inte det? Svaret är naturligtvis att regeringen inte är att lita pånär det gäller skattepolitik och fördelningspolitik. Så t. ex. har inflationeni i rad blivit dubbelt sä stor som regeringen förutspått. a. motdenna bakgrund föreslår fullt inflationsskydd av skatteskalan.Inflationen får inte gröpa ur inkomsten på det sätt som sker utan eninflationsskyddad skatteskala. Vi håller fast vid att av deskattskyldiga skall ha högst marginalskatt. För detta krävs att den s. k.brytpunkten höjs till ca . Vi föreslår därutöver att det kommunala grundavdragethöjs till . Det ger en skattesänkning för alla med ca . om aret.En sådan skattepolitik skulle underlätta avtalsrörelsen dä den ärfördelningspolitiskt riktig. Den skulle även minska antalet socialhjälpstagare.och den skulle bidra till att höja reallönen. Fördelningspolitiken måste också, herr talman, få slåigenom på det sociala området. har gått i spetsen för införande av bådebarnbidrag och flerbarnsstöd. Höjda barnbidrag är ett familjepolitisktminimikrav. För detta förslag tycks det också finnas majoritet, även omregeringen i budgetpropositionen - som vanligt kan man numera säga - inte harnågra förnyande förslag till förbättringar för barnfamiljerna utan låteroppositionen svara för idéerna. Men det räcker inte att höja konsumtionsstödet tillbarnfamiljerna ens om bostadsstödet höjs, vilket stöder, ochmjölksubventionerna bibehålls, vilket kräver. Om barnfamiljerna skall få det bättre krävs också engenomgripande förändring av stödet till barnens omsorg. Skälen är främst: Barnens bästamåste gå först. Barn ochföräldrar behöver mer tid tillsammans. Småbarnsföräldrarnahar rätt till social och ekonomisk trygghet. Familjernaskall ha valfrihet när det gäller barnomsorg av god kvalitet. Oavsett hur familjen löst sinomsorg om barnen är möjligheten att öka tiden med barnen för de alla flestaberoende av ekonomiska förhållanden. Den förvärvsarbetande småbarnsföräldernförlorar arbetsinkomst om han eller hon vill förkorta sin arbetstid. För denensamstående föräldern, som är en kvinna, är den lösningen oftastotänkbar. I realiteten blir möjligheten att utnyttja den lagstadgade rätten attförkorta arbetstiden för barnens skull en möjlighet endast för den ekonomisktvälbeställde. För den flerbarnsfamilj som valt att låta en förälderstanna hemma helt medan barnen är små blir effekten i allmänhet attensamförsörjarens inkomst inte räcker ens till existensminimum. Tid med barnen kostar pengar. Tid med barnen betyder storglädje men lägre inkomst och sämre sjukförmåner under småbarnsåren. Tid medbarnen kostar också i form av nedsatt ekonomisk och social trygghet förframtiden. Den som förkortar sin arbetstid eller stannar hemma helt under någraår förlorar inte bara inkomst utan också viktiga pensionspoäng. Framför allt ärdet kvinnorna som drabbas. Det är fortfarande framför allt kvinnor som arbetardeltid för barnens skull eller stannar hemma för barnens skull. 250 000småbarnsmödrar arbetar deltid utanför hemmet. föreslår en vårdnadsersättning om . tillfamiljer med barn i förskoleåldern. Vi menar att det är en mycket viktigrättvisereform som vid en heltidsinkomst om . kompenserarinkomstbortfallet vid sex timmars arbetsdag. För den förälder som arbetar heltid hemma med vård av barnkommer vårdnadsersättningen att ge ett nettotillskott som utgör grunden tillATP-rätt och andra sociala förmåner. Det innebär också att i praktiken anvisar vägentill införande av sextimmarsdagen för småbarnsföräldrar. De får också möjlighetatt göra detta utan att förlora pensionspoäng. Detta är en av våra viktigastejämställdhetsfrågor. Av dem som lyfte sin första ATP var dengenomsnittliga pensionen . för män mot bara . för kvinnor.Det är de eftersläpande löneskillnaderna som ger dessa utslag vid pensionsdagen.Till stor del beror skillnaden även på att kvinnorna ägnat tid åt sina barn ochdärmed förlorat viktiga ATP-poäng. Det är alltså kvinnor som lider svårast av dessaorättvisor. Därför är en vårdnad.sersättning både en jämlikhets- och enjämställdhetsfråga. En sådan reform skulle också stimulera fler män att ge mertid åt sina barn. De skulle ju inte förlora ATP-poäng. Därför vill jag ställa en direkt fråga till i hans egenskap av statsminister som i hans egenskap av ordförande i : Kan förneka att vårdnadsersättningenligt modell skulle gynna förvärvsarbetande kvinnor med små barn ochge en hemarbetande förälder ett bra stöd? Solidariteten skall gälla alla människor.Under vår tid i regeringen genomdrevs kraftfulla förbättringar för dehandikappade. Reformarbetet måste fortsätta så att alla får del av välfärden.Rehabiliteringslön vid utbildning och andra förberedelser för yrkesverksamhetär viktiga medel när det gäller att stärka de handikappade på arbetsmarknaden. Rättvisan och solidariteten kräver attundantagandepensionärerna får upprättelse och del av det grundskydd sompensionstillskottet utgör. Det är en skam att det inte funnitsmajoritet i för ett sådant beslut. Alla äldre i vårt samhälle, allade som varit med om att bygga upp det, har rätt till god pension och trygghet inärhet till vård, omsorg och service. När sjukdom och svaghet kommer måste vikunna vårdas med respekt och värdighet. Detta är viktigt både för den som blirvårdad och för den som vårdar. I satsning på en offensivutbildningspolitik ingår förbättringar av de studerandes ekonomiska villkor.Den sociala snedrekryteringen till högskolan tenderar att öka i stället föratt minska. Åtgärder krävs innan den studiesociala utredningen avslutat sittarbete. Därför har vi föreslagit en höjning av studiestödet. Även avskrivningav studieskulder kan komma att bli en nödvändig åtgärd . Satsning på utbildning och forskning är en investering förframtiden. Därför avvisar vi den besparing på över 600 milj. kr. som regeringeni år vill göra på skolans område. Vi accepterar inte förslaget om en 3-procentig nedskärningav bidragen till lärariöner. De resurser som frigörs i pä grund avminskat elevtal måste få bli kvar där. I stället bör de frigjorda resurserna användas för att ökalärartätheten, möjliggöra mindre klasser och rädda de nedläggningshotadeskolorna. Det är viktigt i såväl glesbygder som storstäder. Det rör sig om 8000 lärartjänster. Vi föreslår också att gymnasieskolan skall få en sådanomfattning att allas rätt till gymnasieutbildning kan tryggas. Vi vill också lösa bristen på tekniker och ekonomer ochöka anslagen till civilingenjörsutbildningen med 165 milj. kr. successivt underde närmaste åren. Det måste vi göra för att förbättra både kvaliteten ochgenomströmningen i utbildningen. Också inom ekonomutbildningen behövskvalitetsförbättringar. Vi vill också ha ett program för en utbyggnad av tvåårigaingenjörs- och ekonomutbildningar runt om i landet. Endecentraliserad.utbildning av god kvalitet är därtill ett betydelsefulltregionalpolitiskt instrument. Bönder och konsumenter har gemensamt intresse av en heltny jordbrukspolitik. Matkvaliteten, djurfabrikerna och den centraliseradetillagningen av mat står alltmer i fokus för debatten. Det är välkommet. Vi harmarkerat mer än andra hur arbetet för en bättre djurmiljö måste gå till. Vi harvelat stoppa djurfabriker och främja familjejordbruket och har tagit flerainitiativ för att förbättra livsmedelskvaliteten. Jordbruket pressas av orimliga villkor, och det fårtill följd att en halv miljon hektar odlad åker inte kommer att kunnabibehållas. Landskapsbilden kommer att förändras. Det är ett resultat avsocialdemokraternas livsmedelspolitik.Såväl bönder som konsumenter har drabbats av deras Prot. 1985/86:70 stordriftstänkande. Denna ödesdigra utveckling måste brytas. Vår jordbruks-och livsmedelspolitik kan sammanfattas i fyra punkter. Familjejordbruket ger de bästaförutsättningarna för miljövänlig produk tion och human djurhållning. God matkvalitetförutsätter kunskap. Därför måste konsumfionsutbild-ningen i skolan förbättras. Maten skalllagas nära den plats där den skall ätas. Varje daghem, sjukhus och skolaböi" ha ett eget kök. Jordbruketsekonomi måste stärkas. Storskalig uppfödning av djurskapar problem främst när det gäller djurens hälsa, gödselhanteringen och annanmiljöpåverkan. Därför måste den socialdemokratiska jordbrukspolitiken ersättasav en polifik som inte förutsätter strukturrationaliserad stordrift ochutslagning av stora åkerarealer. Odling av energigrödor kan ge ett värdefullt bidrag tilllandets energiförsörjning som hela åkerarealen utnyttjas. Landskapetkan hållas öppet, den kemiska bekämpningen minskas och avfolkningshotade bygderleva vidare. Alla länder måste ta sitt ansvar för att hindramiljöförstöring och främja en god hushållning med naturresurserna. Sverigemåste ta sin del av ansvaret. - Koldioxidproblemet måste angripas på bred front genom minskad förbränning av kol och olja. - De försurandeutsläppen måste pressas ned fill en nivå som naturen långsikfigt kan ta emotutan att skadas. - Alla förslagtill större trafikanläggningar skall prövas av koncessionsnämnden förmiljöskydd. Jordens resurser måste utnyttjaseffektivt men varsamt. De måste bibehållas genom hushållning och vård, så attde även i fortsättningen kan ge maximal avkastning utan att förbrukas ellerförstöras. Vi har ett långsikfigt ansvar, som kan illustreras med följande oftaanvända talesätt: Vi har inte ärvt jorden av våra föräldrar. Vi har den tilllåns av våra barn. äroch förblir en garant för att miljöfrågorna ges hög prioritet. Även om vi här i landet har ekonomiskaproblem att kämpa med, får detta inte gå ut över solidariteten med tredjevärldens folk. Vi får inte hänge oss åt navelskådande och glömma solidaritetenmed världens svältande miljoner. Centerparfiet kan inte acceptera attu-landsbiståndet urholkas så som regeringen har föreslagit i sin budgetproposition.Vi har därför lagt fram förslag om en uppräkning med 280 miljoner. Vi villockså ändra u-hjälpens inriktning. U-landsbiståndet är splittrat på många olika länderoch projekt. En omläggning och koncentration måste till för att vi skall nå bättre effekt, och nå dem som bäst behöver vårt stöd. Enligt uppfattning skall stödet i ökad utsträckning sättas in för att rädda åkerjord, skogar och vatten. Jorden rymmer fler fattiga, sjuka, analfabeter och andra eftersatta . Värst ärsituationen i de delar av som ligger söder om . Därför bör stödeti dessa områden successivt ökas. Frivilliga organisationer gör betydelsefulla insatser iu-landsarbetet och i kampen för fred och rättvisa. Stödet till dessaorganisationer bör därför räknas upp. De frivilliga organisationerna är envärdefull tillgång också i arbetet för att skapa opinion för solidariteten medmänniskorna i de fattiga länderna. Människors längtan efter fred måste mötas med respekt ochansvar. Det gör vi genom att också stödja de människor som seriöst deltar ifredsarbetet. Vårinternationella solidaritet måste omfatta världens alla förtryckta folk. Närde mänskliga fri-och rättigheterna trampas underfötterna, då måste vi reagera. Det gäller de svarta i , som lider under den vitaminoritetens förtryck. Det gäller diktaturens offer i . Det gällerjudarna i . Det gäller det ockuperade folket i . Många flerexempel finns. Det viktiga är att vi aldrig glömmer dessa människor, utanalltid gör vad vi kan för att i varje fall opinionsmässigt stödja dem. Mänskligheten utsätts ständigt för hot. Det gäller såvälhot mot världsfreden som hot mot människors hälsa och liv. Fattigdom, svältoch ohälsa är allvarliga fenomen. Vår tids nya hot mot människan är sjukdomen aids. Fråncenterpartiets sida vill vi varna för tendensen att se sjukdomen som enbart ettmedicinskt problem. En infektionssjukdom som det inte finns möjligheteratt medicinskt förebygga eller bota kan leda till att vår syn på människorsvärde och rättigheter förändras. Det finns exempel i historien på detta. Därförmåste vi ta aids på allvar. har ett övergripande och totalt ansvar för atthejda sjukdomen, men också för att förebygga den opinion som jag tidigarenämnde kunde uppkomma. Vi måste vara beredda att ställa resurser tillförfogande för forskning och förebyggande insatser när det gäller vård av aidssjuka. Enligt grundlagen kan vi också tillsätta ett särskiltutskott för att bereda ett visst ärende. Vi anser att frågan om insatser föratt hindra sjukdomen aids är av sådan karaktär att detta är motiverat. Denordiska länderna bör gemensamt gripa sig, an detta svåra problem. värnar om den människosyn somvilar på humanismens grund. Varje människa har ett eget värde, lika stort somandra människors. Samhällets uppgift är att värna och skydda människors rätt.Lagar och förordningar är instrumenten för detta. Vi läser om enskilda som drabbas hårt av detlagsystem som syftar till trygghet för människan. måste ta varning avdessa enskilda händelser. Om allmänhetens tilltro till rättssystemet och dessmöjligheter att skipa rättvisa minskar, kommer även vår människosyn attpåverkas. Vår människosyn sätts på verkligt prov i förhållandet tillvåra invandrare och de flyktingar som söker sin här. Speciellt barnenmåste få en sådan behandling att inte deras framtid spolieras. Ansvaret ärstort att visa alla invandrare och flyktingar den respekt och omsorg som anstårett land som säger sig värna om de mänskliga fri- och rättigheterna. Vi börerinra oss att det inte är många generationer sedan var ettutvandrarland. En rättvis fördelningspolitik, socialt ansvaroch ekologisk balans är centerpolitiska hörnstenar. Solidariteten har inte baraen dimension i . Den gäller också kommande generationer. I är vimedvetna om detta vårt ansvar för både dagens och morgondagens människor. Efterdetta kommer också vårt riksdagsarbete att inriktas. 4LARS (vpk): Det är självfallet många frågor som bordekommenteras och diskuteras i denna allmänpolitiska debatt. Olikainternationella solidaritets-, freds- och nedrustningsfrågor, t. ex. denåterupptagna nedrustningsdialogen mellan och , det sovjetiskanedrustningsförslaget om att få bort alla kärnvapen ,om förtroende-skapande åtgärder, händelseutvecklingen iSydafrika, skuldkrisen i tredje världen, spelet inför nästa årsförsvarspolitiska beslut, för att bara välja några viktiga frågor. Det finns kanske särskilda skäl för att väntamed behandlingen av dessa viktiga frågor till utrikespolitiskadebatt och koncentrera debatten till inrikespolitiska frågor,eftersom regeringens finansplan och budgetförslag har skapat oro och blivitföremål för en bred och skarp folklig kritik. När regeringen lade fram arets budgetförslag kunde den noginte föreställa sig att reaktionerna skulle bli så starka som de blev. Om inteannat märks det på regeringens egna reaktioner. Statsministern har sagt att budgeten fått ett välvilligtmottagande. Detta är ett något märkligt påstående, märkligt med tanke på attvälviljan i första hand kommer från de borgerliga partierna och näringslivetsrepresentanter. Sanningen är ju annars att budgeten har fått en utomordentligthård kritik, inte bara av oss i vpk utan också av pensionärsorganisationerna,hyresgäströrelsen, LO och TCO och av olika fackförbund, från arbetsplatser ochlokala fackliga organisationer, från socialdemokratiska kommunpolitiker ochpartimedlemmar. Vad tjänar det till att förneka att den debatten pågår och attden kritiken finns? Kritiken innebär framför allt att man har angripitfördelningspolitiken, de otillräckliga insatserna mot arbetslösheten, denskamligt låga höjningen av arbetslöshetsersättningen, avsaknaden av åtgärdermot börsspekulation och nyrikedom och frånvaron av insatser mot nyfattigdomen. Protesterna har varit så starka att regeringen redantvingats ge vika. Arbetslöshetsersättningen, som föreslagits bli höjd med 20kr. per dag, föreslås nu höjd med ytteriigare . per dag, menär fortfarande . lägre än vad LO, TCO och arbetslöshetskassorna harbegärt. Det finns olika tidningsuppgifter om att det förberedsfler eftergifter. Det är bra om så sker. Men jag tror att regeringen begår ettallvarligt misstag om den inte inser att det är många års outtalad besvikelseoch kritik som ger sig till känna, att det handlar om regeringensfördelningspolitik och hela ekonomiska politik och att enstaka eftergifter intelär blidka kritiken. "Inför årets val inbjuder socialdemokraterna allaväljare att delta i försvaret och förnyelsen av det svenskavälfärdssamhället." Med dessa stolta och förpliktigande ord inleddessocialdemokraternas manifest inför förra årets val. I valrörelsen for statsministern och andra som ingår i dennuvarande regeringen land och rike runt och talade om sin "framgångsrikapolitik", om den tredje vägens politik, samt varnade för vad som skullekomma om de borgerliga vann valet. Den skarpa kritiken av de borgerligapartierna, det mycket hårda avståndstagandet från deras förslag om socialanedskärningar och från attackerna mot kommunernas ekonomi, var någontingriktigt. Det skapade också förhoppningar och väckte förväntningar om en bättreoch helt annorlunda socialdemokratisk regeringspolitik. har det gått valet. Hur har det dåblivit med försvaret av och förnyelsen av det svenska välfärdssamhället? Ja,ett uttryck för detta är att exempelvis var tionde person här i Storstockholmoch totalt en halv miljon människor i tvingas begära socialbidrag föratt klara sin ekonomi. Inkomst- och förmögenhetsklyftorna växer,exportindustrin gör rekordvinster, på börsen gör man miljonklipp. Spekulationenbreder ut sig och antalet miljonärer ökar. Självfallet kan inte allt detta läggas den nuvaranderegeringen till last. Vi har ett tungt arv efter de borgerliga regeringarna,och storfinans och kapitalägare borde bära sitt ansvar. Men en regering som står passiv inför denna utveckling, som inte agerar till försvar förlöntagarnas och flertalets intressen och livsvillkor, blir ju medansvarig-omden inte ingriper och försöker vända utvecklingen. Vad var valrörelsens vackratal om försvar av och förnyelse av det svenska välfärdssamhället egentligenvärt? Var finns de konkreta förslagen och åtgärderna? Budgeten har fått ett välvilligt mottagande av deborgerliga partierna -det har vi hört även här - och av direktörerna inomArbetsgivareföreningen och av dem som gör klipp på börsen. De borgerliga är sånöjda, att de egentligen bara har kritik att framföra mot regeringen på enpunkt. Det är att regeringen efter valet gör tvärtemot vad den sade undervalrörelsen, alltså före valet. Och vad annat kan de borgerliga partierna göra?De kan ju inte rimligen kritisera sin egen politik. Jag skulle vilja fråga de borgerliga partierna: Vad har niatt gnälla över när det gäller den här budgeten? vill ha lönestopp. Före valet kritiseraderegeringen detta. , efter valet, säger regeringen precis detsamma somfolkpartiet. vill ha nedskärningar i fråga om kommunernas ekonomi.Före valet kritiserade regeringen även detta, men , efter valet, sägerregeringen inte bara detsamma som utan vill dessutom skära bort 2,5miljarder kronor från bl. a, skolan, kollektivtrafiken och knattetandvården -detta nya förtjusande ord. vill skära i den sociala grundtryggheten. Förevalet kritiserade regeringen även det, men efter valet lägger den fram förslagsom medför att arbetslöshetsersättningen blir lägre än t.o.m.socialbidragsnormen.