prot · G909149 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag vill fråga socialdemokraterna och närmast MarianneStålberg: Vad finns det för skäl att inte ge sänkta socialavgifter till ettverkstadsföretag, jordbruksföretag eller åkeri i , ellerVilhelmina, när vissa företag i Norrbottens kustkommuner får lägreavgifter? Där är ändå inte situationen lika allvarlig. Och jag vill komplettera med att fråga: År ett jobb vid t.ex. Harrs mekaniska verkstad i mindre värt än ett jobb vid ettlyxhotell i ? Llppenbart är detta socialdemokraternas uppfattning. Avslutningsvis, herr talman, måste utgångspunkten för eneffektiv regionalpolitik vara att få till stånd en balanserad utveckling ilandets olika delar, där flera delar är satta på efterkälken. Nuvarande folkförflyttning minskar inte heller köerna tillStorstockholms arbetsförmedlingar, men den förlänger storstadens bostadskö.Dessutom utarmas glesbygden genom avfolkning. Detta enorma slöseri med resursermåste få ett slut. Regionalpolitiken behöver ett stödsystem som tar hänsyntill olika regioners behov. Det förutsätter i sin tur kraftiga förstärkningarav nu gällande stödformer. Dessutom behövs det nya offensiva inslag iregionalpolitiken. Den behöver förnyas. Den är icke förnyad, som vissasocialdemokrater hävdar. Regionalpolitiken måste mer handla om att geenskilda människor fördelar, så att vi kan åstadkomma ett bosättningsmönstersom ger liv åt alla bygder i vårt land. består av mer än någrastorstäder. Med detta ber jag attfå yrka bifall till de reservationer som har undertecknat i de tvåbetänkanden som behandlas . Anf.118 (vpk): Regionalpolitiken är ett politikerbegrepp, kanske ett avde få som i all sin kluvenhet tycks sätta fart t. o.m. på de mest illusionslösariksdagsledamöter. Inte för intet har debattdagen självironiskt och kanskecyniskt döpts till "hembygdens dag". Trots att de allra flesta idenna kammare måste ha genomskådat spelet, finns här en chans att plädera förden egna bygden, att göra markeringar som kanske uppmärksammas hernmavid. Enmandatperiod går ju raskt undan, och de flesta måste stå till svars inför sinaväljare. Till det här spelet hör att var och en som vill rädda sinbygd eller region låtsas tro på att just denna pusselbit skall passa in i defastställda målen för regionalpolitiken, såsom har formulerat dem årefter år, att alla människor, oavsett var de bor i landet, skall ges tillgångtill arbete, service och en god miljö. Målen är mycket vackert formulerade och värdaatt uppfylla. De beskriver en vision om en trygg framtid som så många drömmerom. Visionen utsätts dock för ett allt brutalare tryck från verkligheten. Medantjänstemän och förtroendevalda finputsar betänkandetexter som ter sig allt Prot.1985/86:149 mer orealistiska, arbetar de som verkligen harmakten över vårframtid med projekt som kommer att sopa undanvarje liten pusselbit som vill värna om Regionalpolitiken m. m. den egnahembygdens bästa. Min korta erfarenhet som riksdagsledamot har bekräftat vadmina mer erfarna kamrater redan hunnit berätta. I är det nästintillomöjligt att diskutera den utomparlamentariska makt som blir alltmerkoncentrerad till svenska transnationella företag, exportindustrin och deneuropeiska storfinansen. Hur ser då de projekt och visioner ut som kommer attsabotera regionalpolitikens vackert uttryckta målsättning, eftersom målensaknar kompletterande styrmedel? För och andra storföretag handlar det omatt värna om ständigt växande produktivitet. För dem är en liten regioni världen, som måste anpassa sin politik till Europamarknaden och de nya villkorsom största företag har satt upp. De vill driva igenom planer som förändrar helainfrastrukturen i för att uppnå stordriftsekonomi - det är detbegrepp som de själva använder, men jag säger ständigt ökade vinster. Deraskamp gäller att stoppa alla hinder för vad de kallar "framgångsrik enadmarknad". Om detta inte sker, anser de att är på väg att bli ettmuseum - precis så säger de. Rent bokstavligt betyder storföretagens planer attriksdagens beslutade mål om arbete, service och en god miljö åt varje människai landet hör hemma i ett museum, ett hembygdsmuseum skulle man kanske kunnasäga. Om demokratiskt fattade beslut förverkligas är det alltså etthinder. Detta sägs klart ut i industriledarnas strategi. Villkoren för attderas storslagna projekt skall kunna genomföras är att - och jag citerar nudirekt ur ett projektmaterial - förflyttning av varor, människor, kapital ochidéer görs så smidig som möjligt. i står i spetsen för ett projektsom är så människofientligt. Projektidéerna har lanserats i bl. a.regeringskretsar och fackförbundstoppar och bland andra smart handplockade urden politiska makteliten i . Idéerna gick hem där, långt innanriksdagens ledamöter hade en aning om vad som var på gång. Qm vi nu tvingas inse att de allra mäktigaste av deutomparlamentariska krafterna redan är i full färd med att steg för steggenomdriva sina planer, hur kan då någon i denna kammare låtsas som om han trorpå besluten i riksdag om regionalpolitikens mål? Det hjälper inte om hembygdsdräkten tas på iriksdagsdebatten , om det utom vår nuvarande kontroll finns män som serpå oss människor som vore vi varor eller kapital som skall cirkulera ochflyttas om pä Europamarknaden. har en gång sagt nej till EG. Människorna dethandlar om och deras drömmar om ett bra liv får inte hanteras så vårdslöst attriksdagen inte erkänner att utvecklingen omöjligen kan ske på Volvoimperiets,villkor. Volvoborg - vår andra stad. Så lyder ett nytt uttryck sominte bara bekräftar Volvoimperiets grepp över , utan som också visar hur regionen har påverkats av centralisationen, internationaliseringen av kapital och en ny kommersiell koncentration till storstadsområdena. Hierarkin 106 mellan regioner skärps. Områdenutanför kommersiella maktcentra kommer än mer istrykklass, osv. Vpk har i olika sammanhang beskrivit just som enstat i staten, som förskjuter makten i det här landet. Det kan också uttryckasmed Göteborgsprofessorn ord: med 10 miljarder i vinstbara får stå för visionerna och festen, medan stat och kommun hartomma plånböcker och bara vill spara. Se på den av de borgerliga uppbackade privatiseringen avvarje vrå av samhället som exportkapitalet riktar in sig på! Se på Volvosnyväckta engagemang i kultur- och idrottsliv! Bara de områden som iframtiden kan göras till "kalla stålar" från bilförsäljarsynpunkt fårdenna tvivelaktiga' chans. Inom snus- och svettsporter finns det inga blivandekunder. Volvochefen beställer motorvägar av ochfår dem, trots att varken folket, regeringen eller vill ha dem, har tagit de nordiska frågorna på entreprenad underparollen att den nordiska känslan måste återupprättas. Bilföretaget betalar en professur på i ,där är hedersdoktor. har av aktierna i ,ett privat hjärtsjukhus för folk som har råd att betala. Att många inom arbetarrörelsen ser Göteborgsimperiets maktöver rikets andra stad som ett hot är ganska självklart. Men när en av stadensledande moderater också kan uttala farhågor inser kanske ävensocialdemokratiska riksdagsledamöter att något kan vara galet med denna enormaprivatkapitalistiska maktapparat. Ett citat från denna ledande moderat:"närmar sig allt mer ett brukssamhälle avhängigt av ett litetantalstora företag där är störst." Ja, man anar skräcken över enutveckling där anser sig ha satsat nog på bilindustri och med 23000 anställda inom en enda koncern. De borgerligas salvelsefulla tal, där man inte drar sigför att utnyttja SIND:s publicerade chockartade siffror över landetsindustriutveckling, kan nog inte betraktas som annat än hyckleri. Med demaktaspekter som hör till problemkomplexet och som jag har tagit upp här är dethelt orealistiskt med ståndpunkter som de borgerliga har, där de kräver ännustörre frihet åt privatkapitalet. Det har redan skett från den här talarstolen.Det innebär ju att man vill stärka själva grunden för den stora koncentrationenoch ytterligare minska styrningen över regionalpolitiken. Den mest dramatiska effekten av minskningen avindustrisysselsättningen med 90 000 arbetstillfällen hartrots allt dämpats genom ökningen inom den offentliga sektorn. 80 000 nya jobbinom landsting och primärkommuner har inneburit att klarat sig under enkortare period. Detta har räddat oss hjälpligt. Men vad kommer att ske när deborgerligas och socialdemokraternas nedskärningspolitik fullt ut slår igenom påden offentliga sektorn? Läget kommer att vara förödande för servicen i kommuneroch landsting och för alla de människor som. är beroende av jobb som tidigareförbättrade denna nödvändiga service. Högervridningen verkställer attackerna mot den offentligasektorn och ingår i spelet på privatkapitalets villkor. Än en gång:"Arbete åt alla överallt och god service och miljö" blir tomma ordsom banar väg för kris, medan Regionalpolitiken, m. m. Prot.1985/86:149 visionerna frodas och festen pågår i slutna direktörsrum och påbörsen. Vad vill de borgerliga göra för attförändra denna politik? Vad har ni att Regionalpolitiken, ni. säga omVolvos och övriga exportföretags makt? Och vad tänker regeringen göra för attminska sårbarhet, den sorn nu ligger i den ekonomiska maktelitenshänder? SIND:s nya siffror bekräftar också hur avflyttning,omflyttning och tillflyttning, såsom vi beskriver detta i vpk-motionen av IngaLantzm. fl., har lett till en ständig storstadskoncentration och tillväxt avbl. , medan flyttlassen rullat från Norrlandslänen. Brist påarbeten i hårt drabbade regioner leder till denna omflyttning, och det ärföretagen som till största delen bestämmer vart flyttlassen skall rulla i värtland. Det är besluten i företagsledningarna som avgör om jobben i en bygd skallförsvinna. Kommunerna har ingenting att sätta emot. Ericssonkoncernen bestämmer t. ex. över 38 000 arbeten.Närmare 30 orter är beroende av de beslut om produktion och vinstplaceringarsom fattas av direktionen hos . Både nedläggningar och nyetableringarbestäms utifrån företagsekonomiska motiv. Några sociala eller regionalpolitiskahänsyn behöver man inte ta med nuvarande politik. lade ned fabriken i 300 arbetstillfällen. Detta har lett till en storbefolkningsminskning, hög arbetslöshet och kraftigt ökade socialutgifter. Effekter i form av det sorn nu kallas överytor, elleronödigt mycket lokaler, kan tjäna som symbol för det som drabbat allt flerorter i värt land i spåren efter kapitalets framfart. Många liknande exempelkommer att nämnas i debatten . Men frågan är om några andra än vivpk-ledamöter över huvud taget kommer att nämna att det måste bli ett slut påmaktspelet om våra bygder, att regering och riksdag måste skaffa sigstyrinstrument som innebär att man utgår från en helhetssyn påindustriutveckling, på offentlig sektor och på människornas behov som kan styrautvecklingen bort frän en ännu värre storstadskoncentration och en samtidigödeläggelse av orter som ligger vid sidan om. Inte förrän vi får en politik som bygger på hushållningmed alla viktiga resurser som förändrar maktstrukturen i samhället kanmänniskornas hela livsmiljö förändras, så att det finns en omsorg omde enskilda människornas behov. Politikernas feghet när det gäller attkritisera den allt friare marknadens ekonomiska krafter är osund.Socialdemokrater och borgerliga har börjat använda företagens egna termer. Manstår på tå för det som kallas motorer i den ekonomiska utvecklingen. Dettauttryck hör högern till. Men när det används av socialdemokraterna innebär deten avideologise-ring i och med anpassningen till de ekonomiska makthavarnasintressen. Ett ökande intresse för regionalpolitik eller svävande ordom att vissa åtgärder för att dämpa storstadskoncentrationen inte är uteslutna, som . har framfört här , är självfallet inte nog. Inte heller räcker det med hans påpekande om att de borgerliga inte vågar kritisera företagen. Det måste i stället handla om att man tar konsekvenserna av den analys sorn måste leda till denna kritik. Jag skulle väldigt gärna vilja höra kommentera detta. 108 Det vore rejälare avindustriministern att låta de vindar som blåstegenom LO-ledningens tal i Bergslagen genomsyra regeringens tal ornframtiden. LO-ledningen har i ord bekräftat att "morötter" åtstorfinansen inte leder till satsningar i svaga regioner. Kort sagt kräver manen styrning. Det gör man under hot om vinstindragning. Det är ju så, att"företagen vadar till axlarna i pengar" -sorn uttrycktesaken i förrgår. Även om unga människor känner en förlamande maktlöshetinför framtiden, finns det exempel på att visioner och kamplust t. o. m. i deallra mörkaste stunder kan överleva. Människornas vrede och förtvivlan överTjernobylkatastrofens nästan oövervinnerliga följder i delar av vårt land haråteruppväckt en av de allra starkaste folkrörelserna . Det ärför sent för att människorna här på jorden skall förväntas ta hänsyn tillatomkraftrnaffians och exportindustrins krav pä tillväxt och vinster. När hotetorn att den natur som skall försörja oss för alltid kan vara förgiftad är såakut som det är i Gävleområdet och när experterna helt har förlorat sinterapeutiska förmåga att lugna vad man ser som en okunnig massa av Sverigesfolk. går det inte längre att stoppa den folkrörelse som vill åstadkomma ett bättreliv på människornas egna villkor. På samma sätt har rörelser uppstått, över partigränserna,tillsammans med facket och nya politiskt engagerade människor för att räddaolika bygder undan arbetslöshet, förnedring och rniljöförstörelse. Så uppstod"Motlän-ken" för att stoppa drömmar om ett nytt ochännu hårdare , och så skapades för att värna om jobb,järnvägar, utbildning och miljö i ett antal kommuner i sydöstra . Vi inom arbetarrörelsen har lärt oss detta av historien;För att någon förändring över huvud taget skall vara möjlig, måste man gåsamman. Innan man lärde sig detta om kollektivets inneboende styrka, hadearbetarna inte ett uns att säga till orn i det här landet. De nya rörelser som mer eller mindre uttalat står för dengamla arbetarrörelseideologin står också för en ny ekonomisk syn. som mednödvändighet kolliderar med tillväxtfilosofins förvrängda kvantitetsberäkningar.De nya rörelserna är alltså antikapitalistiska. SIND har visat, utan argumentation, vilken storbetydelse samhällssektorerna har för regionernas situation. Sårbarheten kommeratt öka i takt med att högerkrafterna tvingar fram och får stöd av regeringenför en nedrustning av den offentliga sektorn. Enligt vpk måste löntagarfonderna spela en aktiv roll iregionalpolitiken. Det vore allvarligt om fonderna skulle bidra till att sugaut de mest utsatta länen på medel, på grund av att de snabbaste pengarna och debekvämaste projekten, som storkapitalet presenterar för andra delar av landet,går hem. Med en riktig, låt oss kalla det arbetarrörelseinriktad styrning i enhushållningsstrategi kan investeringar göras för att minska de regionalaorättvisorna i landet. Vpk fortsätter också att kräva indragningar av s. k.övervinster på äldre vattenkraftsanläggningar för regionala satsningar.Produktionen av vattenkraft kan ses som ett dubbelt utnyttjande av regionermed råvaruberoende från övriga landets sida. En fondering genom skatt påvattenkraftsvinsterna måste enligt vpk användas till satsning på Norrlandsutveckling. Regionalpolitiken, m. m. Regionalpolitiken, m. m. Det räcker inte att ställa moraliserande krav på detprivata näringslivet, om man inte skaffar sig de nödvändiga styrmedelsom kan förändra regionalpolitiken i rättvis riktning. När koncerner ochföretag vill etablera sig i redan överexploaterade regioner måste regeringenkunna pröva och styra dessa till de mest drabbade områdena, skogslänen m.m. Meden sådan medveten styrning skulle man också kunna få instrument för att användalöntagarfonderna på ett progressivt sätt. Främlingskapet inför den nuvarande dominerandepolitiken och drömmen om ett samhälle där makten inte kan fjärma sig frånmänniskornas vardag är djupt rotade. Om regeringen mera lyssnar påexportindustrins krav än på folkligt förankrade rörelser och deras positivamotförslag får detta förödande följder. Uppgiften måste bli att slå in på en helt ny väg, bortfrån och exportindustrins väg, på en väg som leder till ettsamhälle där alla har arbete och där de arbetande kan vara stolta över det somproduceras-ja, inte bara det, utan också över hur det produceras, därmiljövärden och en levande kultur utanför exportföretagens dominans kan geständigt nya kunskaper och impulser. Jag vill med detta yrka bifall till samtligavpk-reservationer i de betänkanden som vi nu diskuterar. 119MARIANNE (): Jag har till uppgift att kommentera i förstahand reservationerna 18 och 19, 23-40 samt 63-75. I de två första av dessa reservationer, som har avlämnatsav resp. , behandlas frågor som berör landsbygdensutveckling. Det är inga delade meningar i utskottet om att en positivutveckling av landsbygden skall främjas. Det som diskuteras är frågan om hurdet skall kunna ske. I reservationerna påstås bl. a. att det skulle varasocialdemokratisk politik som har medfört en ogynnsam utveckling avlandsbygden. I alla industriländer sker en koncentration avarbetstillfällen och därmed också av befolkningen till städer och störretätorter. Den fortgående produktivitetsökningen inom jord- och skogsbrukberövar landsbygden arbetstillfällen. De ersätts inte av industriarbetsplatser,eftersom marknads-ekonomiska överväganden leder till att dessa arbetsplatser istället koncentreras. Marknadsekonomi är en bra metod för att generera resurser,men den leder inte till en levande landsbygd, utan snarare tvärtom, nämligentill en utarmning. I stället tvingas samhället till omfattande åtgärder för attkorrigera effekterna av marknadsekonomin, om vi nu vill ha arbetstillfällen ochbefolkning kvar på landsbygden. Detta är en svår och kostsam uppgift, men detfinns all anledning att kosta på både arbete och pengar för att lösa denuppgiften. Det är möjligt att det skulle gå att lösa problemet genom eneffektiv etableringskontroll, men det har inte funnits vare sig stödför eller förslag till sådana åtgärder i . I reservationerna betonarman, liksom utskottet, betydelsen av en positiv utveckling. Några förslag frånreservanternas sida på hur man får en bättre utveckling redovisas inte. Hademan haft några förslag hade de givetvis genomförts av deras partier under de perioderdå de hade regeringsmakten och då landsbygdens utveckling var PrOt. 1985/86:149 ogynnsam. Regionalpolitiken, m. m. Framför allt den moderata reservationen behöver ensärskild kommentar. I den står det att utbyggnaden av den offentliga sektornskulle ha utgjort ett hinder för en positiv utveckling av landsbygden. Detfinns självfallet inget stöd för en sådan uppfattning. Det är tvärtom så, attarbetstillfällena inom den gemensamma sektorn är långt bättre fördelade än inomden privata sektorn. Utbyggnaden av den gemensamma sektorn har under de senastedecennierna varit den främsta anledningen till att det inte är en ännuvärre situation i våra glesbygder. Däremot har det privata näringslivet visatmycket litet intresse för att hjälpa till med utvecklingen. En reducering av den gemensamma sektorn skulle inte varatill gagn för glesbygden utan ett allvarligt bakslag, inte minst för denindustri och privata verksamhet som finns, eftersom de gemensamma jobbenförbättrar den s. k. infrastrukturen, som är livsviktig för både människornaoch näringslivet. anför vidare i sin reservation:"Människors rätt att slå sig ned och söka försörjning där de själva önskarmåste respekteras." Ja, den rätten är t. o. m. garanterad i grundlagen.Har upptäckt det först nu? Sanningen är den att kommunerna står i kö för den som villstarta verksamhet i glesbygden. Och inte nog med det. Kommunerna ger iallmänhet frikostigt stöd till sådan etablering, inte sällan i störreomfattning än vad kommunallagen tillåter, och jag förstår dem. Därtill utgårsom vi väl känner till olika former av regionalpolitiskt stöd, ochutvecklingsfonderna tar långtgående finansieringsrisker. Den seriöse privatperson som vill satsa påverksamhet i glesbygden får stöd av sarnhäMet och personlig service avkommunen. Jag måste fråga vad de menar. På vilket sätt respekterasinte människor som vill bosätta sig och söka sin försörjning på landsbygden? Kanske är det så att påståenden i denreservationen i själva verket är ytterligare ett uttryck för att moderaternasaknar egna förslag och försöker dölja detta genom klichéliknande uttalanden? I reservation, som jag i långa stycken kanansluta mig till, föreslås att skall ta initiativ till ettutvecklingsprogram för landsbygden. Som utskottet har uttalat är begreppetlandsbygd ytterst heterogent, så att ett samlat utvecklingsprogram inte blirmeningsfullt. Även denna fråga var upp till diskussion under fjolåretsregionalpolitiska debatt, och jag tyckte att de argument som vi då anförde stårsig även . Jag vill påminna om glesbygdsdelegationen, som är enmycket aktiv och pådrivande delegation. känner mycket väl tillden, eftersom han tidigare var ordförande i den. I reservation nr 23 föreslår moderaternaliksom att lokaliseringssamrådet skall avskaffas. Syftet med samrådet äratt skapa förutsättningar för att även industrin tar regionalpolitiska hänsynvid sina investeringar. Samrådet omfattar både industriföretag och företag inomden privata service- och tjänstesektorn. Eftersom samrådet innebär att de slutliga besluten liggerkvar hos företagen och att dessa fortfarande kan göra sina bedömningar utifrån vad de anser bäst, kan majoriteten inte inse skälen till att avskaffa samråden - som 111 Regionalpolitiken, m. m. måsteanses vara ett mycket hovsarnt krav på industrin, men ändå en möjlighet förstatsmakterna att på ett tidigt stadium få samhällets regionalpolitiska måldiskuterade och förhoppningsvis beaktade av näringslivet. I likhet med föreslår attlokaliseringsbidrag, offertstöd och sysselsättningsstöd skall avskaffas tillförmån för ett nytt stöd, som de kallar riskgarantilån. I många sammanhangpläderar för att de regionalpolitiska stöden i allmänhet borde blimera generellt verkande, men såvitt jag förstår skulle ett riskgarantilån, somdet skisserats, verkligen bli ett selektivt stöd. Utskottet kan inte se någrafördelar med det nya lånet, utan det skulle snarare innebära en försvagning avde regionalpolitiska medlen, och det finns ingen anledning att bifalla någotsådant. Både moderater och folkpartister tycker att offertstödetskall avskaffas, eftersom speciellt menar att detta stöd är såkonstruerat att det medger förhandlingar mellan staten och enskilda företag,vilket skulle medföra risker för missbruk. är det ju så att bådelokaliseringsstöd, investeringsbidrag och offertstöd är selektiva stödformer,och förhandlingar förekommer i alla dessa stödärenden. Vad som är bra med offertstödet är dessutom att det inteär en i förväg preciserad stödform, utan de närmare villkoren avgörs från falltillfall. Det är avsett att användas när andra stödformer inte är tillämpliga.Offertstödet kan lämnas främst för framtidsinriktade åtgärder somproduktutveckling, marknadsföring och utbildning. Vidare är stödformen lämplignär det gäller projekt inom den privata tjänste- och servicesektorn därinvesteringarna i byggnader och maskiner ofta är små och sålunda inte utgörnämnvärt underlag för lokaliseringsstöd. Det finns ingen anledning att avståfrån denna regionalpolitiska stödform. Tvärtom är den betydelsefull just föratt påverka investeringarna eller lokaliseringen av privata tjänster somutvecklas kraftigt. Jag skulle vilja veta vad har att föreslå förden privata service-och tjänstesektorn om vi skulle ta bort offertstödet. Länsanslaget har diskuterats av flera talare i de tvåförsta debattomgångarna. Reservanterna har olika förslag när det gäller bådeuppräkning och finansiering. Utmärkande för samtliga reservanter, med undantagför företrädare, är att de i varierande grad vill räkna upp länsanslagetpå bekostnad av andra regionalpolitiska stödmedel. finansierar sombekant med de arbetsmarknadspolitiska medel vilkas användning kammaren redanför beslutat om. Det är medel som vi nu näppeligen kananvända till annat ändamål.