prot · G90959 · 1985-12-31 00:00:00 — Jo, , vi uppfyller målenifall vi är överens om att vi i den förvärvsutredning som förhoppningsvis nukommer till stånd också verkar för att det blir ett deltidsägande och att visläpper litet på rationaliseringskravet. Då får vi den svenska landsbygdenbebyggd, och det är kanske den allra viktigaste delen. Vi skall inte veckla in oss i vad detta kan leda till, mendet kan medföra vissa praktiska problem för den produktionsbalans vi dras medoch som också är något som vi skall lösa. I den meningen att landsbygdskall hållas bebyggd tror jag emellertid att vi är ense om att man bör lättalitet på bestämmelserna och öka möjligheterna att bli deltidsbonde. Det är ettav de mest verksamma instrumenten när det gäller att hålla svensk landsbygdbebodd. Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. AnL 16 (); Jordförvärvslagen har tre huvudsyften. Denskall främja uppbyggandet och vidmakthållandet av effektiva familjeföretag ochdärmed stärka sambandet mellan brukande och ägande av mark. Den skall vidarefrämja en fortsatt strukturrationalisering inom jordbruket och skogsbruket.Dessutom skall lagen främja de regionalpolitiska strävandena. Enligt uppfattning har lantbruksnämnderna vidtillämpningen av lagen i alltför hög grad satt strukturrationalisering föreregionalpolitiska strävanden. Det har lett till ökad avfolkning av landsbygden.Avstyckade gårdsbyggnader blir i regel fritidshus, medan ett mindre lantbruksom får leva kvar förblir bebott året runt. Genom fortsatt avfolkning avlandsbygden försämras förutsättningarna för olika servicefunktioner, såsomallmänna kommunikationer och lanthandel. Man kan lätt passera den gräns därlandsbygden upphör att vara levande. Genom att låta deltids- och kombinationsjordbruk finnaskvar kan ungdomar få "känna sig för" genom att börja som lantbrukarei mindre skala. Det är få ungdomar som kan överta ett heltidslantbruk, dådessa blivit mycket kapitalkrävande, inte minst genom kraftigt ökademaskinkostnader. Bland deltidslantbrukare fanns förr en kategori som äri det närmaste försvunnen: de som kombinerade lantbruk med hantverk av olikaslag. Befolkningen kunde såväl i tätorter som på landet få hjälp medreparationer och tillbyggnader av hus av snickare, murare, målare ochelektriker från landsbygden. finns även för detta ändamål i regel endaststörre byggföretag att tillgå. Samhället bör stimulera till att dennakombinationsverksamhet återuppstår genom att låta mindre lantbruk få leva kvaroch ta bort krånglet kring hantverk i liten skala. Deltidslantbruk kan utöverhantverk utgöra grunden för utveckling av annat värdefullt företagande pålandsbygden. De mindre gårdarna har alltså en stor betydelse för enlevande landsbygd. De använder mindre jordbrukskemikalier, produktionen ärlägre per hektar och därmed bidrar de i mindre omfattning till det förjordbruksekonomin besvärande livsmedelsöverskottet. vill vidare ta bort regeln om priskontroll ijordförvärvslagen. En sådan inskränkning i den enskilda äganderätten kan endastaccepteras under speciella omständigheter och sådana föreligger inte i dag.Lantbruksnämndernas sätt att använda bestämmelsen vid avslag påförvärvsansökningar för små lantbruk under uppgivet behov avstrukturrationalisering har skapat mycken irritation. Jag skall återkomma tillett praktiskt exemf)el härpå. Men låt mig först påvisa en icke önskvärdsidoeffekt som priskontrollen fått. har i sitt betänkande påvisat attjord- och framför allt skogsfastigheter som ägs av flera än två ofta skötssämre. Regeln om priskontroll i jordförvärvslagen har minskat möjligheterna attgenom frivilliga initiativ lösa upp samägande. Vem som helst som samäger ellerär delägare i dödsbo kan få en fastighet försåld genom att ansöka om att tingsrättförordnar god man resp. skiftesman med uppdrag att offentligt avyttra aktuellfastighet. Men rör det sig om jordbruksfastighet och lantbruksnämnden vid sinprövning kommer fram till att priset är för högt, kan man inte tvinga delägarei fastigheten att acceptera ett lägre pris. Därmed förfaller ofta möjlighetenatt lösa upp samägandet av fastigheten. Jag har, herr talman, intill dess jag blev invaldi varit verksam i företag inom spannmåls- och foderbranschen och somjurist även haft ansvar för en avdelning som medverkat vid gårdsöverlåtelser.Därför känner jag rätt väl lantbrukarnas situation, och jag har följtbehandlingen av en del jordförvärvsärenden som handlagts av lantbruksnämnden iSkara, Denna nämnd har för det mesta visat stor klokskap - man ställs ju oftainför svåra avväganden - men det finns exempel där nämnden på grund av bådelagstiftningen och egen tillämpning enligt mitt förmenande hamnat fel. Jag villåterge ett sådant fall, avled en småbrukare på ett ställe om 7 ha åker och 2 ha skog beläget i en mellanbygd i norra , Änkan, som saknade körkort,önskade flytta till tätort, varför gården annonserades ut. Härvid togs kontakt med ägaren till granngården, ettfamiljelantbruk om 40 ha åker och 45 ha skog. Denne meddelade att han inte var intresserad av byggnaderna, men att han kunde betala , för jord ochskog, om det fanns någon annan intresserad köpare till byggnader och tomt. Hanbetonade dock, att om någon var intresserad av hela gården skulle han inte yrkapå delning, ty hans familj hade intresse av att få grannar som bodde året runt.Det senare inträffade och upprättades köpekontrakt på , med ett par lantbruksutbildade ungdomar. -i mittenav augusti - avslogs förvärvsansökan med motivering att marken behövdes förstrukturrationalisering och att priset dessutom var för högt. Jordförvärvslagen föreskriver att avslag skall ske ompriset "icke endast obetydligt överstiger egendomens värde med hänsyn tilldess avkastning och övriga omständigheter," Nämnden har personal som ärsakkunnig när det gäller att bedöma värdet av jord och skog. Men vid smågårdar, där det största värdet ligger i bostadshuset, har man inte kompetensatt - som i detta fall - efter ett hastigt besök sätta värde på bostadshuset. Alltnog, den granne som nämnden ansåg skulle ha jord ochskog hade tidigare bjudit , härför. Efter förnyad annonsering fickman fram en köpare till hus och tomt som var villig att betala 110 000 kr.Änkan fick alltså reducera köpeskillingen med . Ny förvärvsansökan inlämnades i början avoktober, och förvärvstillstånd utlovades omgående efter muntlig kontakt. Efternågra dagar inträffade dock något som helt förändrade situationen. - jag har i överklagandet till lantbruksstyrelsen kallat vederbörande"världsförbättrare" - upptäckte att den lantbrukare som hadeförvärvat jord och skog i sin tur hade en utmark som han borde gå med på attöverlåta till en annan granne. Lantbrukaren vägrade dock kategoriskt attöverlåta sin utmark på 4 ha och förklarade att han hellre då avstod från detursprungliga förvärvet. För att sätta press på dödsboet, köparen till byggnaderoch tomt och den "vrenskande" lantbrukaren avslog lantbruksnämnden imitten av november ånyo förvärvsansökan. Eftersom kravet att lantbrukaren i sintur Prot,1985/86:59 , 1985/86:5915 januari 1986 skulleavstå utmark var helt olagligt, skedde avslaget med motiveringen att 100 000kr, för åker och skog var för högt pris. Positionerna var för tillfället låsta, varför det inteåterstod annat än att överklaga lantbruksnämndens beslut tilllantbruksstyrelsen. Det visade sig dock vara meningslöst att på saklig grundöverklaga ett litet förvärvsärende, 1 mitten av avsloglantbruksstyrelsen besvären utan att någon företrädare besökt gården. Härefterlät en tjänsteman på lantbruksnämnden i meddela att man skulle godkännaen köpesumma på , och att man släppte kravet på att förvärvaren skulleöverlåta sin utmark, upprättades ett nytt köpekontrakt. Därmed hade lantbruksnämnden genom sin handläggningåstadkommit följande: Ett litet lantställe, som alla med undantag för nämndenansåg borde få leva kvar, styckades, bostadshuset blev i fortsättningen föremålför fritidsboende. En änka med vanlig folkpension utan ATP fick vänta på en köpeskilling som reducerats med . Sedan skuldervar betalda skulle återstående del utgöra hennes ålderstrygghet. Övrigainblandade fick onödigt arbete med ny annonsering, upprättande av nyaköpekontrakt och överklagande. Slutligen uppstod irritation mellan tvålantbmkarfamiljer; den som nämnden ansåg borde överlåta utmark och den somnämnden utsett till köpare av denna. Det finns ett flertal liknande exempel påensidig ambition att storleksrationalisera från lantbruksnämndernas sida ochexempel på hur bestämmelsen om priskontroll används på ett omotiverat sätt försmå lantbruk. Det är en fördel för samhället om vi inte har fler lagar ochbestämmelser än vi absolut behöver. Därför bör vi avskaffa både priskontrolloch bosättningsplikt i jordförvärvslagen. Jag yrkar bifall till reservationerna1, 3, 4 och 7, AnL 17MARTIN (): Den nu gällande jordförvärvslagen trädde ikraft , Dess syfte är enligt jordbrukspolitiska mål attfrämja att effektiva familjejordbruk byggs upp. Därmed stärks sambandet mellanägande och brukande, ett viktigt argument när vi nu börjar diskutera andraformer av jordbruksföretag än familjejordbruken, företag där jordbruksdelenbara är ett komplement till annan sysselsättning, Lagen skall även underlätta en fortsattstrukturrationalisering samt överensstämma med de regionalpolitiskasträvandena. När ansökningar om förvärvstillstånd prövas måste alltså beaktasatt rationella företag inom jordbruk, skogsbruk och trädgårdsnäring skallfrämjas. De regionalpolitiska hänsynstaganden som jordförvärvslagen ger utrymmeför är emellertid betydande, vilket vi också har redovisat i betänkandet, I förhållande till dessa övergripande mål har utvecklingenpå strukturområdet inte varit tillfredsställande. Dåvarande jordbruksministernAnders formulerade det så här i direktiven till strukturutredningenden ; "Den nuvarande ägo- och ägarstrukturen vad avserjordbmks-och skogsfastigheter är helt otillfredsställande i vissa delar avlandet. Utvecklingen ger heller inte vid handen att någon större förbättring är att väntaom inte ytterligare åtgärder vidtas från samhällets sida," Längrefram i direktiven pekar han på att det behövs brett upplagda insatser för attmarkägare skall göras mer benägna att medverka till strukturförbättringar elleratt avyttra sina andelar i fastigheter. Han ser det i dessa direktiv somnödvändigt med både sådana åtgärder som underlättar önskvärda förändringar ochsådana som försvårar ett passivt ägande eller förhindrar att det ökar.Strukturutredningen avlämnade sitt betänkande , och dettabetänkande har remissbehandlats, Idet nu aktuella utskottsbetänkandet har utskottet framhållit att erfarenheternaav den nuvarande lagens tillämpning visar att det finns problem. Problemen ärav den arten att de bör bli föremål för närmare överväganden. Dessaöverväganden bör ske med hänsyn till såväl strukturutredningens avlämnadebetänkande som synpunkterna i dödsboutredningen, som är inne i slutskedet avsitt arbete. Hur denna översyn mera i detalj skall utformas bör ankomma påregeringen att besluta om. Arbetet med direktiven pågår , enligtvad som meddelats i departementet. Dereservationer som är fogade till betänkandet handlar till övervägande del om deavsnitt av förvärvslagstiftningen som kommer att beröras av den aviseradeöversynen. Reservationerna 1 och 2 tar upp de regionalpolitiskabedömningsgrunderna - eller har i varje fall i betänkandet hamnat under denrubriken. Såvitt jag kan se handlar det i stor utsträckning om tillämpning avredan gällande lagstiftning. Lagstiftningen ger, som jag tidigare nämnt, godamöjligheter till regionalpolitisk hänsyn. Här går dock tydligen en sprickagenom det borgerliga lägret, vilket vi också har hört redovisas här. Omman läser de båda reservationerna noggrant, kan man se hur trycker påfamiljeföretaget som en önskvärd enhet, vilket dock inte finns omnämnt ifolkparti-moderat-reservationen. Att bilda rationella enheter bör enligtfolkparti-moderat-reservationen vara "tillåtet och möjligt". Centernförsöker dock i viss mån inta två olika ståndpunkter genom att längrefram förorda en förstärkning av möjligheterna till förvärv och innehav avkombinations-, deltids- och fritidsjordbruk. Såvitt jag kan se måste det då skepå bekostnad av mark som skulle kunna läggas till ett familjejordbruk om detuppstår en konkurrenssituation. Om inte någon konkurrens om jord föreligger,finns ju en möjlighet för lantbruksnämnden att ge förvärvstillståndför deltidsjordbrukaren. Detkunde här vara på sin plats med ett klarläggande: Var står ? Är detfamiljejordbruket som är riktmärke i strukturpolitiken?Ställer man upp på LRF;s jordbrukspolitiska mål, med den definition man där harpå ett familjejordbruk - ett jordbruk som ger sin innehavare bådesysselsättning och bärgning? Vimenar för vår del att dessa frågor skall ytterHgare belysas av den nämndaöversynen. Med hänvisning till detta yrkar jag avslag på reservationerna 1 och2, Reservationerna3 och 4 tar upp priskontroll och bosättningsplikt. Priskontrollen infördes iförvärvslagstiftningen i syfte att i samspel med andra åtgärder motverkaomotiverade prisstegringar och stärka sambandet mellan ägande och brukande.Såväl priskontroll som bosättningsplikt kommer upp 6Riksdagens protokoll 1985/86:56-59 till diskussioni samband med den tidigare nämnda översynen. Jag yrkar avslag påreservationerna 3 och 4, I reservation 5 tas frågan om ett utvidgatsläktskapsundantag upp till behandling. Erfarenheterna visar att de undantagsom gällde enligt tidigare lagstiftning utgjorde ett avsevärt hinder för etteffektivt Strukturarbete, Utskottsordföranden har ytterligare argumenterat iden här frågan, och jag yrkar avslag på reservationen, I reservation 6 förordas att offentligt ägd mark avyttrastill privata ägare. Reservation 7 går ut på att såväl offentlig mark sombolagsmark skall stå till förfogande för enskilt ägande. Likartade motionskravbehandlades av föregående och avslogs då av . Utskottet framhåller att det åligger lantbruksnämndernaatt inom ramen för tillgängliga resurser bedriva ett aktivt inköps- ochförsäljningsarbete i strukturrationaliserande syfte. Markbyten är också enmycket viktig del av strukturarbetet, I detta rationaliseringsarbete, som ärtill nytta för alla om det utförs på ett riktigt sätt, skall alla typer avmarkägare, såväl privata som bolag och offentiiga, medverka. Ett offentligtmarkinnehav är en viktig stabiliserande faktor för allmän samhällsplanering,för att motverka spekulation och framför allt, inte minst i skogslänen, föratt medverka till ökad sysselsättning. Jag yrkarsåledes avslag på reservationerna 6 och 7, Jag yrkar bifall till utskottets hemställanoch således avslag på samtliga reservationer. AnL 18KARL () replik: I mitt anförande sade jag att principen attfamiljelantbruket skall utgöra basen i jord- och skogsbruket måste ligga fast.Så står det också i reservation 2 i detta betänkande. menar att den ståndpunkten är oförenlig med vad vi säger litet längre frami samma reservation, nämligen att man också måste ta hänsyn tiH att säkerställaen levande landsbygd och att säkerställa underlaget för affärer, skolor ochannan service. Dessutom bör man ta hänsyn till att många människor har ettintresse av att etablera sig som deltids- och fritidslantbrukare. Eftersom lagen går ut på att förvärvstillstånd skall kunnaförvägras, måste man ställa rationäliseringsmålet motlandsbygdsmålet eller det regionalpolitiska målet. Det framgår också avutskottets skrivning. Vad vi vill få prövat i den översyn som enligt vad MartinSegerstedt säger kommer att göras är om inte enheter, som är av så begränsadstorlek att de har mindre betydelse för familjejordbruket i trakten, skall fåfinnas kvar. De skulle alltså ha en större betydelse för att garanterabefolkningsunderlag och service än den betydelse som marken har, om dentillförs andra enheter. Ett exempel som vi ger i vår reservation är att manskulle kunna ge lantbruksnämnderna möjlighet att undanta just sådana härmycket små enheter från prövning enligt JFL 4 § 1 och 3, dvs, pris- ochrationaliseringsprövningen. På det viset skulle man ge dessa enheter, som ärtypiska deltids- eller fritidsjordbruk, en chans att överleva, sommålet om familjejordbruk finns kvar som huvudmålet för fastighetsstrukturen påsikt, MartinSegerstedt började sitt anförande med att citera ur Dahlgrensdirektiv till strukturutredningen. Jag skall inte kommentera det Prot,1985/86:59 annat än så att jag förstår att ochsocialdemokratin för närvarande, precis som andrapartier,-är beredda att i någon mån ompröva den ståndpunkt som man harhaft. AnL 19 i () replik: Det kan väl synas vara i oträngt mål att haen längre debatt om hur detaljerna i en översyn skall se ut. Likväl framstårdetta som det kanske enda tillfället då vi litet mera kan precisera vår syn påhur en översyn skall göras och vi för den skull ägnar oss något åt detta. Jag ser inte, så som gav uttryck för, någonkonflikt mellan familjelantbrukets intressen och de intressen som skulletillgodose ett ökat fritidsbrukande, av det enkla skälet att jag ser detta somen fråga som har intresse i första hand i skogs-och mellanbygderna,lDå tror jagnog ändå-inte nödvändigtvis för att locka upp igen - att omlagstiftningen, som jag sade i mitt första anförande, fungerar så att den ledertill glesbygdsbildning, är lagstiftningen inte bra för de områden som det härär fråga om, I dessa områden är därför det primära intresset inte attbilda, som det så vackert heter, bärkraftiga enheter, I första hand är detfråga om att kunna ha ett socialt liv jordbrukande befolkning emellan. Eftersomjordbrukets situation är kritisk i långt "bättre" bygder än dem vi nutalar om, tror jag nog vi får se saken så som den i själva verket är, att ävenlitet större enheter -t, o, m, de som med strukturrationaliserarnas mått mättkallas bärkraftiga -är beroende av en deltidssysselsättning vid sidan av. Dåvet jag inte riktigt vad de här rationaliseringssträvandena har lett till. Följaktligen finns det anledning att göra avkall på kravetom rationella enheter i de delar av landet där det är viktigare att det borfolk än att vi har s, k, bärkraftiga enheter. Jag vill med detta, herr talman, hasagt att vi ser frågan om förutsättningatr na för deltidsbrukande som en av deallra viktigaste delarna i den översyn som ändå tycks vara på gång. Jag villgärna tacka regeringspartiets företrädare för att han, om än inte mer änindirekt, bekräftar att en sådan översyn kommer att göras. Jag hoppas att detblir en parlamentarisk utredning och att den får göra alla de grannlagaöverväganden som vi nu diskuterar. AnL 20BENGT () replik; frågar om intelängre värnar om familjejordbruket. Jo, det gör vi, och vi vill att manfortsätter att bygga upp rationella heltidsjordbruk. Men vi menar, som jagframförde i mitt första anförande, att lantbruksnämnderna för ensidigt har gåttin för att storleksrationalisera och att det finns mindre behov avstorleksrationalisering i mellan-och skogsbygder. Fortsätter den utvecklingen,blir landsbygden än mer avfolkad, och den upphör att vara levande. Det finns också andra skäl för att titta över en ensidigstorleksrationalisering, , som var chef för , har påvisat att kostnaderna för de rationella enheterna,främst på Prot,1985/86:59 maskinsidan men även för andra produktionsmedel, har blivit såhöga att en jordbrukarfamiljmed nuvarande ränteläge inte får något större överskott att leva av på ettjordbruk mellan 50 och än på ett jordbruk mellan 30 och . Även det är ett skäl för att ompröva en ensidig storleksrationa-lisering. AnL 21 () replik; Efter den här replikomgången har väl alla nuvarit uppe och försökt redogöra för den fråga som är problemets kärna, men jagkan inte påstå att jag har blivit så mycket klokare av det. Det handlar ju oftaom konkurrens om marken, och då kan man inte stå här med båda synpunkterna: attvi skall ha ett utvecklat familjejordbruk, som då behöver marken, och att viskall skapa en bärkraftig enhet, som alltså också behöver marken. För övrigt ärdenna mark - i varje fall i de trakter jag väl känner - ofta utarrenderad jordbrukare som har den som underlag för de investeringar som redan ärgjorda. När den marken kommer ut på marknaden gäller det vem som skall ha rättatt köpa den. Skall det bli en deltidsjordbrukare som vill göra en nyetablering- givetvis med mycket goda regionalpolitiska motiv - eller skall den som redanhar arrenderat jorden också få köpa den? Det är den verklighet vi leveri, ochhärgällerdet för ossatt kunna specificera oss. Vi kommer naturligtvis att få upp denna fråga fleragånger, men det är väldigt viktigt att vi i det här skedet, när en översynskall komma till stånd, också får det hela specificerat. Som jag tidigare sadehar RLF i sitt markpolitiska program specificerat sig och talat om, var manstår. Därför vill jag gärna också veta hur man ser på denna konfliktsituation. Ett bättre besked fick vi av i . Jagnoterar med intresse att han tydligen står kvar vid jordförvärvslagen och ärberedd att begränsa rätten till att bygga upp större enheter. Det skall bliintressant att följa den vidare debatten, då jag vet att motionärer med heltandra uppfattningar kommer upp. Jag menar ändå att vi måstebibehålla det familjejordbruksmål som vi har haft, inte minst för attge leveranstrygghet åt den livsmedelsindustri som de mindre glesbygdsorternaofta är mycket beroende av. AnL 22KARL () replik; Jag kan ha förståelse för om MartinSegerstedt har svårt att begripa de delvis nya tankegångar som vi för fram här,men inte desto mindre tror jag att det är nödvändigt att ta fasta på dem. frågar om igen vad familjejordbrukegentligen är och om vi vill stå fast vid två ståndpunkter . Menförsök då att definiera begreppet familjejordbruk! Det har man naturligtvisförsökt tidigare, men öm vi ser hur utvecklingen har varit vet vi att enminoritet av jordbrukare har sin huvudsakliga inkomst från jordbruket. Ordet familjejordbruk består ju av två delar; familj ochjordbruk. Ur den synpunkten är det för mig och för klart att ettfamiljejordbruk också kan vara ett lantbruk där man inte har fullsysselsättning för en eller två familjemedlemmar men där familjen ändå leveroch bor. Man skall också komma ihåg att om man tar hänsyn tillmöjligheten att använda jord och skog och bedöma dem sont en helhet,får man lättare underlag för familjejordbruket. Det är också möjligt attkomplettera med annan sysselsättning och bevara målet familjejordbruk, även omjordbruksdelen i vissa sammanhang blir mindre. Vi kommer då inte ifrån att mani fråga om glesbygden - som är mycket aktuell i debatten, och i vilkensocialdemokraterna ibland också deltar - måste göra något för att satta kraftbakom orden. Vi måste ta det regionalpolitiska målet mer på allvar. Jag vill fråga om det finns något allvarfrån socialdemokratins sida i detta tal, eller om man bara glider undan. Vifår inte tro att det går att fortsåtta på den inslagna vägen, att bara minskaantalet jordbruksenheter på lång sikt. Det tror jag är mycket fariigt. Prot, 1985/86:59 AnL 23 i (rn) replik; Pinsamt nog lyckades på engång säga att han inte hade blivit klokare av den förra replikomgången. Sedanharangera-de han mig för någonting, och det var väl inte snällt om han intehade förstått något av detta. Helt kort; Vad vi vill åstadkomma vid en översyn avjordförvärvslagen är att den skall medge olika tillämpningar i olika delar avlandet. Jag tror bestämt att vi skall sträva efter att få bärkraftiga enheter,men inte in absurdum. Det betyder att lagen, i de glesbygder som faktisktblir glesare på grund av den nuvarande lagstiftningen, skall medge sådanaundantag, eftersom det är viktigare att det bor folk i dem på litet mindreenheter än att till äventyrs någon stackars bonde med ett stort jordbruk bordär och saknar grannar, saknar socialt liv och saknar förutsättningar för attkunna leva vidare. Där hjälper det inte att vara s. k. rationell bonde enligtjordförvärvslagens mening. Detta skall vi försöka komma till rätta med. Dettycker jag är en mycket viktig fråga. AnL 24 () replik;