prot · G90952 · 1985-12-31 00:00:00 — Detta överensstämmer knappast med rättspraxis och denuttalade viljan att häktade skall vistas så nära sina anhöriga som möjligt närrättsundersökning pågår. Sammanfattningsvis;Frågan om den rättspsykiatriska kliniken i är både en rättssäkerhets- ochen regionalpolitisk fråga. Vi begär en utredningsverksamhet och en vårdenhetför människorna i norr. Den nuvarande situationen är ohållbar. Väntetiderna ihäktena kommer att förlängas, och undersökningarna kommer att ske i en annandel av och av personer som, trots sin kompetens, har en mycketbegränsad kännedom om förhållandena i norr. - det är min andra fråga - att det för svenska medborgare skalltillämpas olika system avseende den rättspsykiatriska vården beroende på vilkenlandsända av man bor i? Omden rättspsykiatriska kliniken i AnL 54 (): Jag tackar statsrådet för svaret på interpellation, 1974tecknade ett avtal med staten om att landstingetskulle bygga lokaler för statens rättspsykiatriska klinik i , Lokalerna varfärdiga 1978, Avolika anledningar har inte de planerade vårdavdelningarna tagits i bruk. De varavsedda för de patienter som dömts till vård på sluten anstalt. Utredningen förrättspsykiatrisk bedömning sker vid khniken, 1984fördes förhandlingar som gav till resultat en preliminär överenskommelse somvar avsedd att träda i kraft , Enligt förslaget skall envårdavdelning med elva platser för utredning om och vård av patienter tas ibruk i regi. Detnya avtalet, som alltså var klart , har ännu inte godkänts avregeringen. Detta medför att ett antal utredningar inte kan utföras i utanfår ske kanske ända nere i , Det strider mot den närhetsprincip som skallråda inom psykiatrin. Prot.1985/86:52 också fått lov att visa stor återhållsamhet när det gäller attbegära 16 december1985 rättspsykiatrisk utredning. Av hälso- och sjukvårdslagen framgår det klart att måletför hälso- och sjukvården är en god hälsa och vård på lika villkor för helabefolkningen, I samma lag fastslås dessutom att hälso- och sjukvård skall varalättillgänglig n h tt tv kf " " människor. När detgäller rättspsykiatrin uppfylls inte dessa mål. il I Konsekvenserna har blivit att dehäktade norrlänningar som skall genomgå rättspsykiatriskundersökning sänds till . Detta händer alltsåsamtidigt som det står en klinik i och väntar på att tas i bruk, en väntansom har pågått . Det är en mycket angelägen fråga som hartagit upp i sin interpellation. Det avtal som träffades 1974 mellan staten ochVästerbottens läns landsting förverkligades tHl hälften då landstingetuppfyllde sin del av avtalet och uppförde en byggnad för ändamålet. Så har årengått, och avtalet har reviderats denna höst. Det enda som fattas är regeringensformella godkännande. Statsrådet talar i svaret om hur vården och behandlingenskaH se ut . Men det är också nödvändigt att lösa frågan för dem somnu behöver hjälp. Då kan man inte skjuta på avtalet så som regeringen gör. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Meddelande om svar på interpellation 1985/86:74 AnL 55 Justitieminister : Jag vill meddela att jag inte inom denföreskrivna tiden kommer att besvara Per Stenmarcks interpellation omrättegångskostnaderna i skatteprocesser. Skälet är att Per Stenmarck inte kanta emot svaret vid den ursprungligen avsedda tidpunkten. Jag har kommit överensmed Per Stenmarck om att interpeHationen skall besvaras tisdagen den 4 februari1986. 14 § Svar på interpellation 1985/86:69 ombrottsutvecklingen i AnL 56 Justitieminister ; i har frågat mig om jagär medveten om den oroande brottsutveckhngen i samt om malmöborna kanförvänta åtgärder från regeringen i syfte att göra tryggare. Det är givetvis inte godtagbart om ordningen ochsäkerheten på allmänna platser i , eller någon annanstans i , är sådan att människor av oro för sin säkerhet inte vågar besöka sådana platser, I de riktlinjer för prioritering av pohsverksamheten som regeringen har beslutat för det löpande budgetåret har också framhållits vikten av insatser mot bl, a, våldsbrottshgheten och att resursinsatserna på detta område om möjligt bör öka, I första hand ankommer det emellertid på de lokala polismyndigheterna 46 att själva besluta om hur mycketresurser som skall sättas in mot våldsbrotts- Hghet ochandra angrepp mot enskilda medborgare. Jag har vid frågestund i årbesvarat en fråga av om polisverksamheten i , Jag sade då,och jag framhåller det än en gång, att tecknar en oriktig bildav ordningssituationen i , Situationen i skiljer sig inte från förhållandenai övriga jämförbara orter i landet. har emeHertid satsat extra resurser på attkomma tiH rätta med den våldsbrottslighet som förekommer. Polisen räknar medatt dessa satsningar skall ge goda resultat och är beredd att satsa ytterligareresurser om så skulle behövas. Jag anser alltså att beskrivning av Malmösom ett till en början är kraftigt missvisande. Vidare är StenAnderssons återkommande påståenden i fråga om ordningssituationen i Malmöallvarliga från en annan synpunkt. De väcker nämligen en heh oberättigad orobland medborgarna, inte minst bland pensionärer. Pensionärer i löperinte alls den risk att bli utsatta för våldsbrott som påstår. AnL 57 i (m); Jag tackar för svaret. Låt mig först konstatera att statsrådet tydligenhar sökt och fått medlemskap i den förening av statsråd som inte har något somhelst begrepp om vad som försiggår söder om den s. k. landsvägen. Han sysslar idetta svar med en verksamhet som är tveksam och kan vara mycket besvärhg,nämligen att hoppa över en avgrund i två steg. Det brukar misslyckas. Sedan tycker jag att statsrådet borde ha läst mininterpellation. Jag har inte påstått att är , Jag harsagt att många malmöbor upplever som och att det bordevara oroande. Statsrådet påstår att det är jag som ger en oriktig bild avkriminaliteten i , Jag vågar påstå att så inte är fallet. Jag skall ta tillfället i akt och läsa uppnågra citat, I ett pressmeddelande, som gick ut , talas detom att polisens resurser är utomordentligt hårt ansträngda och att en känsla avuppgivenhet spritt sig bland chefer och personal. Det talas också om att manräknat ut att man skulle behöva en kompensation med 1 100 årsarbetskrafterför att poHstillgången skulle motsvara den som fanns 1979, Det är mycketbesväriigt att ta ut kontant ersättning för övertid, eftersom penninganslaget är starkt begränsat. Man säger att en ytterligare försämring skulle ledatill stora svårigheter att behålla en effektiv polisorganisation. Redan numärks stora svårigheter, som tillgången på polispersonal har minskat,"Våldet på gator och allmänna platser har ökat, det gäller även antaletrån. Utryckningsberedskapen måste därför fortfarande prioriteras högt, men detgår i det rådande personalläget - trots ambitioner om motsatsen - ut överfotpatrullering och kvarterspolisverksamhet," Det talas också om att allmänhetens förväntningar påpolisens möjligheter att klara upp brotten har minskat kraftigt. Dessa uttalanden har inte gjorts av i Malmöutan av . Prot.1985/86:52 Ett annat citat från lyder: "Jag harbörjat tro att makthavarna - ja, jag menar de som sitter högst upp - inte villgöra något åt brottsligheten och missbruket. Kanske är det så attbrottsligheten håller den offentliga sektorn igång?. Kan detvara så? I så fall är det oerhört cyniskt,----------------------- Jag har fått uppleva fruktansvärd misär, . Manbhr beklämd när man ser baksidan av det som, särskHt i valtider, kallasVälfärdssverige, Folk i allmänhet har ingen aning om hur det ser ut. Destyrande kan inte ha en aning. Eller har de det? Men låter det pågå för atthålla igång den offentliga sektorn, samhället? Ja, jag har funderat mycket på den här saken. Det här ärden enda förklaringen jag kan komma på till att de låter det fortsätta," Detta är inte ett citat av någonting som iMalmö har sagt utan av vad en polis med tjänst, varav somkriminalpolis, har sagt. För att sprida gracerna till de olika Malmötidningarnaskall jag citera också ur tidningen , där en krönikör, , sommåste vara mycket känd i statsrådets krets, skriver bl, a, följande; "Mendet är en medborgerlig rättighet att kunna vistas ute i relativ trygghet. Denrätten är förmenad gamla, svaga och nästan alla kvinnor," Vidare skriverhan: "Tro aldrig att det håller så värst länge att sopa problemet undermattan," Jag vågar påstå, fru talman, att det inte är jag som gjortmig skyldig till överdrifter. Herr statsrådet säger att polisen i har nått godaresultat. hade man 36 500 anmälda brott, Ijanuariseptember 1985 hade man 43 500 anmälda brott. Om statsrådet menar attdenna ökning är ett resultat av en lyckad polisverksamhet, vill jag, frutalman, säga att jag icke delar statsrådets uppfattning. Vidare säger statsrådet att situationen i inte ärvärre än situationen på andra jämförbara orter. Men om min bostad brinner vadhjälper det då mig att det brinner hos grannen också? Jag försöker inte skrämma upp pensionärerna. Det är istället så, att det nu är dags att ändra tilldelningen av poliser, som äralltför snål. Jag är dock fullt klar över att viljan att begå ett brott inteminskar ifall det finns fler poliser. Men det är definitivt så, attmöjligheterna att begå ett brott minskar. , fru talman! Det är beklämmande att statsrådet,som det verkar, med så stor nonchalans behandlar frågorna kring brottsligheteni . AnL 58 (): Om brottsutvecklingen är värre i än iandra delar av landet är svårt att veta. Men det är inte heller så viktigt.Däremot är det både oroande och viktigt att veta om situationen på andrajämförbara orter inte är bättre än den är i . Många människor har, utan att det statistiskt kan bevisas,en känsla av att det grova våldet har ökat. Möjligen har det grova våldet ökatmer i -som ju är en storstad, en hamnstad och en port mot kontinenten -än på andra orter. Således konfronteras där många olika livsstilar. kan man läsa om utbrott av våld på gator och torgi vardagliga 48 situationer. Det kusliga med dettavåld är att det långt ifrån alltid är fråga om uppgörelsermellan inbördes rivaliserande gäng. I så fall skulle ju människor som stårutanför dessa kunna känna sig trygga. Men så är det inte. drabbas heltoskyldiga människor på ett oberäkneligt sätt av emptivt våld som drabbar blint.Vem som helst kan alltså drabbas. Jag skall anföra några exempel på våld som det undersenare tid stått att läsa om i pressen och som konkret illustrerar hur det kangå till. Följande exempel är hämtade ur Sydsvenska Dagbladets artikel serie ombrottsutvecklingen i , Det första exemplet gäller en man som vid23-tiden stannade på för att knyta skosnörena.Han överfölls av ett gäng pojkar. Först slog pojkarna honom så att han föllomkull. Sedan sparkade de honom i huvudet. Därefter försvann pojkarna frånplatsen. Så till det andra exemplet. passerade enman och en kvinna ett gäng ungdomar på , Mannen låtsades inte höragängets tillmålen utan passerade bara utan att göra en min. Han fick då enkaratespark i ansiktet och måste föras till sjukhus. Det tredje exemplet gäller en man som kom gående påÄngelholmsgatan, Efter att ha rundat ett gathörn gick han rakt emot ettungdomsgäng. Utan anledning blev han nedslagen. Det fjärde exemplet gäller en 17-årig pojke som överföllsen kväll och rånades på . Detta hände på Sorgenfriskolansgård. Först blev 17-åringen nedslagen tiH marken. Sedan blev han sparkad imagen av en jämnårig pojke i det anfallande gänget. Enligt finns det många exempel på att sparkarbhr aHt vanligare i samband med slagsmål och rån. Den slutsats man kan dra är att justitieministern har allanledning att fästa uppmärksamheten på utvecklingen av förhåHandena i ochpå jämförbara orter. Om statsrådet blir uppmärksam på förhållandena, kanskeäven statsrådet delar den oro som många medborgare känner. Om justitieministernkänner sig oroad, upplevs det faktiskt som lugnande. Om justitieministerndäremot känner sig lugn och oberörd inför utveckhngen, kan det upplevas somoroande. Vad som är mycket eller litet när det gäller olika formerav brottsHghet är svårt att bedöma. Polisen i har undersökt förhållandenabeträffande de 227 fall av grovt våld mot okänd person som har inträffat frånårets början och fram till . Polisen bedömer siffrorna somoroande. Att allmänheten också gör det finns det otaliga bevis på. Osäkerheten och otryggheten inför den bhnda slumpen - somavgör om man skall drabbas av ett plötsligt uppbrusande grovt våld, som kanskeinnebär att utseendet vanställs som en följd av sparkar i ansiktet och somkanske gör människor handikappade inte bara fysiskt utan också, och kanskeframför allt, psykiskt - får inte bagatelliseras. Polisen i har varnatför när det är störst risk att råka iHa ut i de mest utsatta områderna i city.Den tidpunkten infaller , och då skall man akta sig föratt vistas ute. Detta betyder inget annat än att och en plats lämnasutanför ordningsmaktens kontroll, där det bUr andra lagar som gäller. Det finnsalltså all anledning för justitieministern att följa brottsutvecklingen iMalmö, 4 protokoll 1985/86:52 AnL 59 JustitieministerSTEN : Som jag sade i mitt svar har poHsen i satsat extra resurser föratt komma till rätta med den våldsbrottslighet som förekommer i - jagförnekar den alltså inte. Dethar i denna debatt talats mycket om gamla människor och pensionärer. Polisen iMalmö säger att det dess bättre är mycket sällan som äldre människor råkar utför oprovocerat våld på allmän plats, I stället är det yngre alkoholpåverkademän som är inne i centrum under helgnätter som slåss med varandra. Det är iallt väsentligt den brottsligheten det handlar om. Detta stämmer också med meraallmänna erfarenheter. skriver följande i en rapport: Den övervägande delen av våldet mellanmänniskor som inte känner varandra förut sker i nöjeslivet. Det är sällan somfrämlingar slåss under andra omständigheter. Det rör sig oftast om män som slårmän. Parterna är ungdomar eller yngre vuxna. Vanligtvis utspelar sighändelserna på sen kvälls- eller i städernas cityområden, i och kringrestauranger och andra nöjeslokaler. Jagkan nämna ett par siffror med anledning av de jämförelser som görs mellan Malmöoch andra delar av landet. Antalet anmälda misshandelsbrott utomhus per 1 000invånare är i 2,5 och i och 1,5 resp, 1,6, Det är inteheller så att våldsbrottsligheten nämnvärt ökar i just . Det här var några sakliga tillrättalägganden. Jag vill emellertid intepå något sätt förringa våld och brutalitet. Det är ett allvarligtsamhällsproblem, inte bara för , utan för hela landet. Detta problem kandock inte annat än i begränsad utsträckning motverkas genom att man i dagslägetökar antalet poliser. Jagvill i detta sammanhang erinra om att antalet poliser i aldrig harvarit så högt som , fanns det drygt 1 400 pohsmän fler än de16 000 tjänster som enligt beslut skall finnas. För Malmös del ärdetta överskott drygt 80, Jagkan därför omöjligt hålla med om synpunkterna att polisen i skulle ha försmå resurser. Jag är i stället helt övertygad om att poHsledningen i hargjort en riktig bedömning av ordningsläget, att man har de resurser som manrimligen kan begära och att de insatser som man gör ger resultat. Den härbedömningen är i stort sett giltig också för annan brottslighet och annanpolisverksamhet i , Mot denna bakgrund anser jag inte att några särskildaåtgärder behöver vidtas från min sida . AnL 60 iMalmö (m): Statsrådet talar på ett sådant sätt att man kan få uppfattningen attMalmöpolisen har situationen under kontroll. Vi kanske har olikauppgiftslämnare, för enligt mina uppgifter stämmer inte detta. Tvärtom firinsdet en stor desperation inom . Den ena veckan säger polisen till folkatt de inte bör gå ut på gator och torg . säger mantill folk att de skall gå ut tillsammans, därför att risken att råka ut för råndå är mindre. Föratt skoja litet om dessa ganska allvarliga saker bör man ge pensionärerna dennarekommendation: Kl, 08,00 träffas vi allihop och går ut med våra hundar. Kl,10,00 träffas vi kollektivt och går och handlar i ICA eller , Den dag imånaden då vi hämtar vår pension går vi också i samlad trupp. Detär främst mellan unga män som våldsbrotten förekommer, påstår statsrådet. Jaghade velat hoppas att han hade rätt. Jag kan i och för sig inte lägga mig istatsrådets arbetsschema, men om han får en ledig dag tycker jag attstatsrådet skall åka ner till , gå ut och prata med pensionärerna på olikapensionärscentra och låt dem ge sin bild av hur de uppfattar sin verklighet.Jag tror inte att de kommer att påstå att det jag har sagt här äröverdrifter. Medsiffror kan man bolla hur som helst. Jag bara konstaterar att haft enstörre brottsutveckling är riket i övrigt. Jag skall försöka bena upp siffrornaytterligare. Jag nämnde i mitt tidigare anförande perioden januariseptember1983 jämfört med . Av brott som faller under 8kap. - stöld, rån och andra tillgreppsbrott -hade man 25 000 år1983 och 31 1985. Går det att säga att denna situation är underkontroll? De siffror jag uppgav i mitt första anförande kom frånrikspolisstyrelsen. Om man där har angett felaktiga siffror bör det bli enaffär mellan och statsrådet. Tillsist, fru talman, talar man om att fler poHser inte hjälper. Men vad vi skallgöra i stället svarar man aldrig på. AnL61 (): Jag vill bara till justitieministern säga, när han bollar med siffror,att det finns många gränsfall som aldrig kommer in i statistiken-Människor lärsig helt enkelt att dra sig undan. Den otryggheten upplever naturligtvis mångafler människor än de som finns bakom statistiken och då kanske aHdelesspeciellt pensionärer. Därför godkänns inte resonemang som enbart pekar på kallasiffror vid beskrivandet av brottsligheten. Det döljer sig säkert många flerfall än som redovisas, och det är ännu många fler som känner sig hotade. Jag skall av många skäl inte förlängadebatten, bl. a. därför att för var gång i och UllaTilländer yttrar sig här ökar ni oron, inte minst hos gamla människor. Ni gördet på ett faktaunderlag som är i vart fall tveksamt och delvis felaktigt. Jagskulle vilja vädja tiH er att i stället säga som det är till pensionärer ochandra: Ni kan ge er ut på gator och torg, både i och på annat håll iSverige. Ni kan göra det med lugn och utan oro. AnL 63 iMalmö (m): Statsrådet säger att han inte vill förlänga debatten. Med tanke på detunderlag som han har, förstår jag det mycket väl. Men han får förstå att det ärpå tiden att folk reagerar mot den situation som uppstått i och säkert ien del andra tätorter i vårt land. Det är bekymmersamt att så många människorskall känna sig så rädda att de inte vågar gå ut. Som jag ser det finns deti dagsläget bara en möjlighet, och det är att vi får ett större antal poliser.Som jag sade i mitt första inlägg; Människans vilja att begå ett brott minskarinte om det finns en polis till hands eller om man vet om en polis snabbt kantillkallas. Men jag är absolut övertygad om att förmågan att begå brottetdefinitivt minskar i den situationen. Jagvill upprepa min invitation till statsrådet att komma till . Det är inteså att jag eller försöker skrämma upp pensionärer ellerandra. Vi har läst tidningar och vi har fått brev och telefonsamtal frånmänniskor som är mycket rädda. Då anser jag att det är min skyldighet att taupp det i riksdag och med den minister som är ansvarig för dessafrågor. Jag kan bara beklaga att ministern inte har den kraft som hade behövtsför att vi skulle kunna få ett större antal poHser i och på andraställen. Det kan inte vara en tHlfredsställande situation dels att människor ärrädda, dels att brottsstatistiken klart och tydhgt visar att man hitintills harmisslyckats. Överläggningenvar härmed avslutad. 15§ Meddelande om svar på interpellation 1985/86:75 Jag vill meddela att jag inte harmöjlighet att besvara Per Stenmarcks interpellation till industriministern omregional börshandel i inom den föreskrivna tiden. Skälet är att PerStenmarck inte har möjlighet att ta emot svaret . Interpellationen kommerenligt planen att besvaras . 16 § Svar påinterpellation 1985/86:55 om lönepolitiken har frågat mig om regeringen är beredd aU övergelönenedpressningspoHtiken och i stället underlätta en avtalsrörelse där dearbetande kan tHlkämpa sig reallöneförbättringar på rekordvinsternas bekostnad,att angripa de verkliga orsakerna till inflationen - företagens vinster ochprissättning, räntor och importpriser - i stället för att angripa de arbetandeslöner och att överge den statHga inkomstpolitik som syftar till att begränsadet lokala förhandhngsutrymmet i avtalsrörelsen. Jag skall fatta mig kort. Regeringenbedriver ingen lönenedpressningspolitik. Tvärtom är det vår ambition att skapafömtsättningar för höjda reallöner. Våra erfarenheter visar, att sådana barakan uppnås om de nominella löneökningarna blir låga. Endast på det sättet kankonkurrenskraften bevaras och förstärkas, så att tillväxten ochsysselsättningen tryggas i den svenska ekonomin, Isin andra fråga fömtsätter att priserna inte har något medlönerna att göra. Det menar jag att de har, vilket kan avläsas av det enklaförhållandet att nationalinkomsten tHl består av löner. Om företagen ärvana vid att lönerna stiger och förväntar sig samma stegringstaktframöver, så tenderar också priserna att stiga . Detta är vårerfarenhet tHlbaka, Det har framtvingat en rad devalveringar ochresulterat i svag eller obefintlig tillväxt under en följd av år. Där vill viinte hamna igen. Det är denna trend som vi måste bryta. Tillsist vill jag framhålla att regeringen inte heller bedriver någon statliginkomstpolitik. Däremot har naturligtvis regeringen ansvaret för denövergripande ekonomiska utvecklingen. Staten är också en stor arbetsgivare. Detär bakgrunden till regeringens aktivitet på det lönepolitiska området. Prot; 1985/86:52 AnL 66 (vpk); Jag tackar löneministern för svaret. Det är kort och det är tydligt -svaret är nej. Några löneökningar skall det inte bli, lönema är orsaken tillinflationen. Och den statHga inkomstpolitiken skall regeringen fortsätta med isamma former. Svaretbekräftar att regeringens ekonomiska politik vältrar över de av systemetskapade problemen och bördorna på de arbetande. hyllar regeringenprincipen om ökade vinstnivåer och en skatte- och fördelningspolitik som i sinkonsekvens är bra för de välbeställda i samhället. Privilegierna ochklassklyftorna skall inte rubbas. Det finns inga tecken på det. Förvpk är svaret naturligtvis intressant; det bekräftar att regeringen är starktpåverkad av de nyliberala ekonomiska teorierna. Svaret orsakar samtidigtväldiga reaktioner inom arbetarrörelsen. Det har, löneministern, bl, a, kommitett upprop från några fackföreningar inom Metall i om krav på ekonomiskomfördelning. I detta upprop sägs det klart ut att en halv miljonlåginkomsttagare står i socialbidragskön som antalet miljonärermångdubblats och lyxkomsumtionen ökar. Mansäger vidare: "Rekordvinster, marginalskattesänkningar och tio årsreallönesänkning har gjort att de ekonomiska och sociala klyftorna vidgats. Trotsatt lönsamheten inom industrin är mycket god, avlöser SAF-direktörer,'experter' och politiker varandra i en enda lång klagolåt över läget. Efter attkraftigt höjt sina egna ersättningar uppmanar de arbetarna till återhållsamhetoch pekar finger åt de lågavlönade," Iuppropet sägs vidare: "Vi låter inte lura oss till inbördes strider medandra lågavlönade. Industriarbetarnas skäliga krav på mänsklig löneform ochförbättrade ekonomiska och sociala villkor skall inte ställas mot t, ex, lågtavlönade vårdbiträdens lönepåslag, Istället skall vi gemensamt angripa spekulation och oskäliga vinster,skatteförmåner, förmögenhetstillväxt och lyxkonsumtion liksom chefsförmåneroch politikerprivilegier, som urholkar ekonomi," Detsägs också i uppropet att "Det är dags för en omfördelning till dearbetandes förmån" och att man kräver rejäla lönelyft, så att arbetarnakan försörja sig utan socialbidrag. Man vill göra avtalsrörelsen till en kampför rättvisa, Imin interpellation har jag framfört krav på att regeringen som enarbetarregering skulle möjliggöra en sådan utveckling och underlätta dettaarbete för fackföreningarnas medlemmar, framför allt lokalt. Regeringens politik kanknappast sägas präglas av rättvisa.