prot · G909148 · 1985-12-31 00:00:00 — uttalade utrikesutskottatt man "förutsätter att regeringen i varje fall under den tidundantagstillstånd råder i någon del av , inte - utom i undantagsfall,då t, ex. uppenbara sociala eller humanitära motiv föreligger - kommer attmedge dispenser från det gällande investeringsförbudet eller sådan rätt tillsärskilda åtaganden som stadgas i Sydafrikalagens 8 §". antog ett uttalande med motsvarande innebörd fören vecka sedan i samband med behandlingen av regeringens skrivelse medredogörelse för de svenska företagens verksamhet i . Nuvarande ordning ger, som jag redan sagt, regeringenalltid möjlighet att avslå en ansökan om dispens med beaktande av bl. a, denpolitiska utvecklingen i . Så länge den nuvarande situationen består,och där det inte finns några tecken på en vilja till en förändring av systemet,kommer regeringen inte att, utom i de undantagsfall talar om, dvs, dåuppenbara sociala eller humanitära motiv föreligger, bevilja några dispensereller medge några särskilda åtaganden. 94 (vpk): Jag tackar för svaret på min fråga. De senaste åtgärderna från apartheidregimen i Sydafrikavisar dess oerhörda brutalitet och hänsynslöshet. Jag tänker påterrorbombningarna mot , och , där oskyldiga människorhar drabbats. Apartheidregimen trappar upp våldet och brutaliteten, och detmåste man naturligtvis möta också internationellt. Vi protesterar mot ochuttalar vårt fördömande av regimens agerande, och det har också utrikeshandelsministerngjort. Frågan äremellertid om man inte måste ta nya tag på detta område. att desvartas organisationer i , exempelvis UDF och ANC, liksomfrontstaternas regeringar har vädjat om en total ekonomisk bojkott. Kan vi inteta det steget, borde vi över huvud taget inte bevilja några dispenser, inteheller undantag av sociala och humanitära skäl. Jag tycker inte att det finnsnågon anledning att bevilja sådana. De svartas organisationer och representanterhar JU inte accepterat ens dessa dispenser. Sådana hjälper dem inte i derassituation. De säger att man så långt som det är möjligt skall isolera dennaavskyvärda regim. Jag tycker att det är ett i och för sig rätt långt stegsom regeringen tagit, men jag förstår inte motiveringen för undantagsfallen iden fruktansvärda situation som vi nu vet råder i södra . Jag tycker attutrikeshandelsministern och regeringen här kunde deklarera att några dispenserinte skall ges ens i undantagsfall. Om indragning av dispenserna för svenska företags investeringari De undantagsfall som har avsett närman talat om sociala och humanitära skäl gäller i första hand situationer avtypen att en maskin står inför ett haveri, varvid man riskerar att arbetareskadas eller kanske dödas, om maskinen fortsätter att gå utan att repareraseller på något sätt åtgärdas. Det är fråga om sådana rent humanitära undantag.Jag tror inte att någon av oss här skulle vilja att man utsätter människor förrisker till deras liv genom att låta maskiner fortsätta att gå utan attersättningsåtgärder sätts in. Det är alltså denna typ av humanitära undantag somregeringen har åsyftat och som regeringen har refererat till. Regeringen avsericke under några omständigheter att lämna dispenser i övriga typer av fall, såsom jag har framhållit i svaret. Vi avser under nuvarande omständigheter hellericke att göra sådana särskilda åtaganden som är möjliga inom ramen för Sydafrikalagen. Jag håller helt med om att det är oerhörtviktigt att vi stärker opinionsbildningen internationellt. Vi försöker ocksåfortlöpande bidra till detta. Så sent som för någon vecka sedan beslötregeringen om ett förbud mot teknologisk överföring till , och vi harockså meddelat att vi avser att vidta ytterligare åtgärder. 96 (vpk): Jag noterar med tillfredsställelse de härbegränsningarna vad avser dispensförfarandet. Beträffande undantagen av humanitäraoch sociala skäl vill jag säga att en maskin som är trasig och som fortsätteratt gå naturligtvis kan skada människor. Då kan man ordna det på ett annatsätt. SKF, , eller vad det nu är för företag får stänga avdenna maskin. Det är ett sätt att förhindra att människor skadas i stället föratt utnyttja undantagsmöjligheten och ge dispens för att maskinen skall kunnarepareras. Jag hänvisar fortfarande till de svartas vädjanden. Även isådana här fall säger de väldigt klart ifrån. Jag tror att situationen nu ärsådan att ett ställningstagande - det lilla ytterligare steget, om jag får sägaså - är väldigt betydelsefullt för att förbättra situationen i södra . Om radpriset på V 65-spelet Jag tror inte att det hjälper i den här fråganatt föra en diskussion om den typ av undantag som avsåg med sitt, såvitt jag vet, enhälliga beslut - jag har för mig att även vpk ställde sig bakomdet. Avsikten är inte att hamna i orimliga situationer där man genom att integöra insatser direkt skadar människor. Det kan vara fråga om utsläpp av giftereller haverier som medför skada eller ohälsa för människor eller ekonomiskförlust. Vad vi skall koncentrera oss på är naturligtvis de viktiga frågorna,den vanliga typen av dispensansökningar. Där har konstaterat attsådana skall beviljas under nuvarande omständigheter. Det är också viktigt attnäringslivet självt lojalt följer regeringens rekommendationer i fråga omhandeln med . Jag kan också nämna att när det första halvårets statistikär klar, kommer vi att göra en ordentlig genomgång och se om näringslivet följtvåra intentioner eller inte. I annat fall får man införa övervakningslicenser.Samtidigt tar vi internationella initiativ. Vi hoppas att vi med ensidigaåtgärder som vidtagit inom ramen för de internationella reglerna kanpåpeka för andra länder att det är möjligt att vidta ensidiga åtgärder, såsomSverige gör, och därmed får åtgärderna internationell vidd. 98 (vpk): Jag vill till utrikeshandelsministern säga attriksdagen fattade det beslut som vi åberopar före den senaste händelsen, alltsåapartheidregimens terrorbombningar mot de tre frontstaterna. Det var inte en enig riksdag som fattade beslutet, för vpkhade en reservation där vi föreslog införandet av en total ekonomisk bojkottmot . Vi tyckte ändå att det var ett ganska långt gående steg somutrikesutskottet gjorde när man begränsade dispenserna så mycket. nu skulle diskutera frågan, skulle man kanske också avskaffadet här undantaget. Överläggningenvar härmed avslutad. 27 §Svar på fråga 1985/86:562 om radpriset på V 65-spelet i har frågat mig omregeringen kommer att vidta åtgärder om Aktiebolaget och Galopp (ATG)beslutar återgå till det gamla radpriset () om V 65-omsättningen visarstadig minskning. Jag vill först erinra om att det är somsjälv bestämmer insatsbeloppets storlek för V 65. Det finns ingen anledning förmig att nu ha några synpunkter på det hypotetiska fallet att ATG:s styrelseskulle besluta om en sänkning av insatsbeloppet. Jag vill tillägga att det enligt min mening är för tidigtatt av utvecklingen efter radprishöjningen dra några slutsatserbeträffande omsättningen . 100STEN i (m): spelades för nästan 1,4 miljarderpå V 65 av 700 000-800 000 personer i det populära spelet. För tvåmånader sedan höjdes insatsen per rad från till . Många hade dåuttalat sina farhågor över att omsättningen skulle minska och att travsportenoch staten skulle få lägre inkomster. Dessa farhågor delades inte av statsrådetJohansson - tyvärr, och det säger jag utan någon form av skadeglädje.Statsrådet hade fel, och vi som varnade hade rätt. Det har, fru talman, från flera håll - och det är dettasom är bakgrunden till min fråga - talats om att det inte var som ville genomföra höjningen, utan detta skedde efter påtryckningarfrån i syfte att få in mera i skatt. Om detta är fel, kanjag bara beklaga att svensk travsport är i händerna på en sällsynt samlinginkompetenta styrelseledamöter i Aktiebolaget och Galopp, vilka borde sökaannan verksamhet. Efter statsrådets svar här är det heltklart att om denna omsättningsminskning kvarstår finns det ingen anledning förAktiebolaget och Galopp att inte återgå till det tidigare priset på V 65 ä60 öre. Det är bra att vi har fått ett klargörande, så att ingenderaparten, varken ATG eller , kan skylla på att det är denandre som ligger bakom höjningen. Om radpriset på V 65-spelet Två saker: Den ena är att man bör avvakta medatt lämna ett omdöme om omsättningens utveckling. Den andra är att jag hardeklarerat att det är styrelsen som fattar besluten om radpriset. 102 i (m): Jag noterar att det är manhöjde radpriset från till . - en höjning som är heltenastående vad gäller svenskt totalisatorspel. Under samtliga harman noterat en minskning. lämnades det in 241 000 kuponger, ochdet är 100 000 mindre än motsvarande vecka . Det är helt klart attintresset för denna mycket populära spelform, som för övrigt är grunden för deni dag mycket framgångsrika svenska travsporten, är vikande. Jag tycker det är bra och tackar för att statsrådetbetonar att statsrådet och hans departement inte har någon anledning att gå inmed pekpinnar till Aktiebolaget och Galopp om hur man skall besluta omradpriset. Därför finns det ingen anledning för Aktiebolaget och Galoppatt inte återgå till det tidigare radpriset. Jag vill rätta i på ett par punkter. Det har inte varit en minskning av omsättningen under sjuveckor, däremot i fem av de sju. Dessutom kan mycket väl synpunkter på radpriset framförasav de statliga representanter som finns i . 6 protokoll 1985/86:148-149 104STEN i (m): Statsrådet kan alltså trots allt hasynpunkter. Men då kvarstår frågan: Finns det anledning, i ett läge dåomsättningen stadigt har sjunkit, att vidta en så kraftig höjning som , närsamtliga inblandade talarom att det är detta som är orsaken till att så mångasvenskar har tappat sitt intresse för Jag hoppas att det sista statsrådet sade inte var inledningenpå något agerande bakom kulisserna för att bibehålla det nuvarande, för svensktravsport helt förödande radpriset, utan att man i Aktiebolaget och Galoppi gärning själv kommer att få bestämma vilket pris man vill ha på V 65-radernai fortsättningen. Överläggningenvar härmed avslutad. 28 §Svar på fråga 1985/86:574 om kollektiva hemförsäkringar har frågat mig varför regeringeninte föreslår en lagreglering av kollektiva hemförsäkringar. Bakgrunden till frågan är attförsäkringsverksamhetskommittén i sitt delbetänkande Gruppförsäkring (SOU1985:34) föreslagit ett tillägg till försäkringsrörelselagen, innebärande attledningen för ett försäkringsbolag skall se till att gruppförsäkringsavtalinnehåller en föreskrift om rätt för medlemmar i gruppen att inte omfattas avförsäkringen, dvs. att de skall ha s. k. reservationsrätt. Jag har ansett attnågon sådan lagregel inte erfordras om garantier på annat sätt kan skapas föratt den enskilde skall ha reservationsrätt. har underremissbehandlingen och i andra sammanhang klargjort att den delar kommitténsuppfattning att en medlem i en sammanslutning alltid skall ha rätt att ståutanför en gruppförsäkring. Vidare vill jag erinra om att några remissinstanseransett att en lagreglering skulle innebära ett ingrepp i föreningsrätten. Motdenna bakgrund har jag avstått från att föreslå en lagreglering av kollektivahemförsäkringar. 106 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret. Det är beklagligt att har berövats möjlighetenatt debattera en så viktig fråga som kollektiva hemförsäkringar. Det finnsflera skäl till det. Det första är att försäkringsverksamhetskommitténsbetänkande togs av knappast möjliga majoritet. I utredningen sitter det åttaledamöter jämte ordföranden samt tre experter. Fyra ledamöter reserverade sig,liksom två av experterna. Ordföranden fick alltså utslagsröst. För det andra anser vi i att myndigheternaredan i dag har ett hårt grepp om den enskilde individen och att det i detfortsatta lagstiftningsarbetet är viktigt att stärka individernas ställninggentemot myndigheter och starka organisationer i stället för tvärtom. Somexempel på det sista kan nämnas att konsumentlagstiftningen, som tillkom 1980,just gick ut på ge konsumenternastarkare ställning i förhållande till försäkringsbolagen när det gälldeförsäkringar för enskilt ägande. Genom regeringens agerande blir denlagstiftningen satt ur spel, och individen får ett försvagat rättsskydd på dethär området. För det tredje har regeringen själv sagt i sin kommunikéatt kollektiva obligatoriska hemförsäkringar kan strida mot principen om ensund utveckling av försäkringsverksamheten. Ändå vill regeringen, tillskillnad från kommittén, låta obligatoriet bestå beträffande redan aktuellaförsäkringar. Därför är min fråga till statsrådet: det regeringensmening att inte reglera den här frågan på annat sätt än genom det beslut somredan har offentliggjorts? Regionalpolitiken, m. m. Mitt svar till är ja. Regeringenhar tagit ställning fill det förbud mot godkännande av kollektivahemförsäkringar som beslutades . Vi ville först utreda frågan. Det är nugjort, och vi har stannat för att en lagreglering inte behövs. Vi har ensärskild försäkringsinspektion som kan slå larm, om utvecklingen skulle gå ifel riktning. Det har vi slagit fast i det här beslutet. Utredningens majoritet slog fast vissa principer, och detär dem som regeringen nu har ställt sig bakom i sitt beslut. Statsmakterna anklagas ofta för att reglera medborgarnastillvaro för mycket. Här har vi funnit att vi kan avstå från en lagregleringoch ändå uppnå vad vi vill åstadkomma, och det tycker vi är bra. Sedan vill jag säga till : berövasinte möjlighet att debattera kollektiva hemförsäkringar därför att regeringeninte föreslår en lagreglering. a. har vi en sådan diskussion. 108 (): Jag menade möjligheten att debattera hur viskulle utforma den lagstiftning som skulle skydda individerna i den här frågan.Det är riktigt att försäkringsinspektionen nu kan se på vad som har sagts iförsäkringsverk-samhetskommitténs betänkande. Men som jag redan sagt togs detbetänkandet med knappast möjliga majoritet, och att använda det som någoträttesnöre för försäkringsinspektionen förefaller mig litet säreget. Dessutom är faktiskt lagstiftning ganska bra för attskydda individen. Vad har individen för möjligheter att skydda sin ställningmed det uttalande som regeringen har gjort? Överläggningen var härmed avslutad. 29 § Regionalpolitiken, m. m. (forts, från s. 47) Fortsattes överläggningen om arbetsmarknadsutskottets betänkande 1985/86:13 och näringsutskottetsbetänkande /86:30. Prot.1985/86:148 Anf. 22 maj1986 Fru talman! Någon tog illa vid sigav att jag pekade på den borgerliga Regionalpolitiken, m. m. oenigheteni fråga om regionalpolitiken, om man fick utläsa den via utskottsbetänkandet.Det jag tillät mig göra var bara att peka på det faktum att endast 1 av 75reservationer till utskottsbetänkandet är en gemensam borgerlig reservation.Den samlade borgerliga enheten är inte större än så. Det är ett gott betyg frånborgerligheten för den socialdemokratiska regionalpolitiken, eftersom mansamlat på den borgerliga sidan accepterar uppläggningen av denna politik. Pååtskilliga punkter har man också, efter vad jag har förstått, respekt för attden regionalpolitik som förs ligger rätt, med hänsyn till de problem som vihar. Jag skall ta upp två frågor som har aktualiserats idebatten. Man har försökt göra ett nummer av att man har föreslagit en höjningav länsanslaget. Någon hävdade att det skulle finnas en majoritet för en dylikhöjning. Jag förstår inte riktigt den tolkningen. Jag har inte kunnat se någonsådan majoritet. Man har också försökt ge sken av att det är enanslagshöjning som fordras för att viskall lösa de regionalpolitiska problemen.Det är närmast den frågan som jag skulle vilja ta fatt i. Om det vore sä enkelt som här har gjorts gällande, skulleregeringen inte ha tvekat. Det vore en nåd att stilla bedja om att på detsättet kunna lösa skogslänens allvarliga problem. Dess värre är det inte sålätt. Jag har tidigare i sagt till företrädare att detär oansvarigt att försöka inbilla människorna att har någon sådansimsalabimlösning. Vi har verkligen ansträngt oss från regeringens sida. Vihar mer än fördubblat bidragen sedan vi tillträdde . Men jag villför den skull inte hävda att de regionalpolitiska problemen är lösta. Det ärfaktiskt jag som har stått i talarstol och gång på gång sagt att vihar utomordentligt stora problem och att utvecklingen på flera områden nu gåråt fel håll. Jag har angripits därför att jag har varit så öppenoch självkritisk när jag har betraktat utvecklingen. Men det värsta man kangöra för framtiden är faktiskt att lura sig själv genom att beskrivautvecklingen på ett annat sätt än som den verkligen är. Det viktigaste är vad insatserna innehåller. För att nå enlösning på de regionalpolitiska problemen krävs ett långsiktigt, tålmodigtarbete på att bygga upp regionernas egna förutsättningar att utvecklas. Detgäller att bygga upp infrastrukturen, sprida tekniken och satsa mer påutbildning och teknikutveckling. På dessa områden har vi åstadkommit oerhörtmycket. En lång rad teknik- och utvecklingscentra har dragit i gång.Ytterligare ett stort antal är under planering och kommer att bli verklighetunder . Det är ingen brist på pengar till denna typ avinsatser. Det finns sedan regeringsskiftet inget ekonomiskt sunt och iövrigt vettigt projekt som har fallit på grund av penningbrist. Det får inteheller ske i fortsättningen. Jag är naturligtvis på det klara med att mångalänsstyrelser gärna skulle ha mer pengar till sitt förfogande, men det är någonting helt annat än att tro att 84 ytterligare 250 milj. kr. i ettslag skulle lösa alla problem. Så några ord om den regionala utvecklingen. Jag har här ikammaren, i tidningar och från talarstolar i politiska sammanhang haft mångadebatter med om den regionala utvecklingen. när jag haravslutat dessa debatter har jag varit stärkt i min uppfattning attregeringspolitiken är rätt. Men jag skall gärna erkänna att det är litettålamodsprövande att ständigt behöva be centerpartisterna hålla sig tillsanningen då de beskriver den regionala utvecklingen. Jag upphör aldrig attförvånas över centerpartisternas sätt att handskas med fakta. 1976 när tog hand omregionalpolitiken var skogslänens befolkning i ökande. Ökningen avtog sedan årfrån år , och 1980-1981 förbyttes ökningen i enminskning. Det år då fick överlämna ansvaret för regionalpolitikenminskade befolkningen i skogslänen med 4 300 personer. Det är klart att denminskningen inte upphörde på valnatten bara därför att det blev regeringsskifte.Detta var ju den politik som hade fört med hjälp av de andraborgerliga partierna och som hade lagt grunden till en fortsatt negativbefolkningsutveckling och en fortsatt negativ utveckling ute i regionerna. Nubeskriver det här som en framgångsrik politik, och jag kan inte göranågonting åt det. Men då frågar jag mig: Vilka ambitioner har man, om manbeskriver detta som en framgångsrik politik? Industrisysselsättningen iskogslänen minskade ju med 34 000 personer under dessa år. Är det denutvecklingen som vill ha tillbaka? Något sådant kommer ensocialdemokratisk regering naturligtvis aldrig att ställa upp på. Arbetslöshetenökade år i skogslänen . Är det den utvecklingencentern vill ha tillbaka? Var det uttryck för en bättre regional balans, attfolk ute i skogslänen gick arbetslösa och satt hemma i stugorna utan chans attflytta till ett nytt arbete? Man var helt enkelt arbetslös. Vi vill fortsätta att öka sysselsättningen och minskaarbetslösheten i skogslänen. Detta är den enda väg som leder framtill regional balans. Fler människor i arbete i skogslän och stödområdenbetyder ju att fler människor stannar kvar. Ungdomen gifter sig, skaffar sigbarn, folkmängden ökar och effekterna blir positiva på område efter område. Nutror jag naturligtvis inte att verkligen vill ha tillbaka denutveckling som man hade under de år då man ledde regionalpolitiken. Jag måsteerkänna att jag mellan skål och vägg inte har mött en enda centerpartist somvill någonting sådant, möjligen med undantag för . Han måste hamissat utvecklingen under de borgerliga åren. Jag har stark sympati för att hani i mina debatter med honom ständigt har talat om viljan. Men det därkänner jag ju igen från tidigare. Jag är på det klara med att centerpartietville så oerhört mycket under de borgerliga åren, men man förmådde ju inte såmycket. Det är ju detta som är facit av de borgerliga åren. Viljan fanns kanskeinom under dessa år, men man förmådde ju inte att göra någontingåt kriserna inom basindustrin, åt den negativa utvecklingen. Jag har aldrig hävdat att regeringen har löst deregionalpolitiska problemen. Gång på gång har jag sagt, även , attutvecklingen är allvarlig, att jag är oroad över vissa tendenser och attytterligare insatser måste till. Men jag har försökt att göra debattenrealistisk genom att säga att det krävs tålamod och uthållighet - främstuthållighet. Det är de långsiktiga åtgärderna Regionalpolitiken, m. m. Prot.1985/86:148 som skall resa de regioner som har det svårt. Man lurarfolk, om man påstår att det från till ettannat går att åstadkomma regional balans. Regionalpolitiken m. m. enkelt ärdet inte. trorjag, fru talman, att vi trots all retorik egentligen inte ligger så särskiltlångt ifrån varandra. Här delar jag uppfattning: att vi i detregionalpolitiska arbetet kanske ligger ganska nära varandra. Det är genom attföra en ärlig och konstruktiv dialog om det fortsatta regionalpolitiskaarbetet som vi bäst hjälper skogslänen och de människor som bor där. Slutligenvill jag säga att jag har ett svar till om det regionalpolitiskarådet. Jag ber att få ta detta som första punkt i min nästa replik. 110 () replik: Tack industriministern för löftet att jagskall få en värdefull replik i nästa omgång, som är den sista. Jag är mycketförväntansfull. Industriministern var besviken över att vi som tillhörandra partier inte har kommenterat företagens roll. Jag tror emellertid inteatt vi skall stå här i kammaren och hötta med fingret. I stället bör riksdagenlägga fast riktlinjer och ramar. Sedan har alla att rätta sig efter detta.Skulle det inte stämma så får vi naturligtvis ändra förutsättningarna. Jag vet inte på vilket sätt tänker gå utoch ta företagen i örat. Hur skall industriministern kunna övertala andraföretag att göra regionalpolitiska insatser, när regeringen har öst belopp imiljardklassen över två av de mest vinstrika företagen för att de skalletablera sig i storstadsregionerna? Hur skall man komma till rätta med andraföretag och förmå dem att göra regionalpolitiska lokaliseringar och insatser isvaga regioner, när man släppt iväg så mycket pengar till orter och tillföretag där återhållsamheten borde ha varit betydligt större? Industriministern har inte kommenterat det som jag sade omindustriverkets rapport i mitt första inlägg i debatten. I denna rapport sägsatt det är oroande att från den tidigare gynnsamma utvecklingen slår pendeln nutillbaka, åt fel håll, mycket kraftigt. säger sammanfattningsvisi sin studie: Över hela landet tappar s. k. industrikommuner sysselsättning ochfolk. I en kommentar till denna studie säger chefen för industriverketsregionala enhet: "Vår studie bekräftar och understryker allvaret i desiffror som pekar på en ny våg av utarmning av stora delar av landet. Får dettafortsätta blir framtiden ytterst besvärlig i glesbygden och på de mindreindustriorterna." Det är mycket allvarliga ord från ett statligt verk somhar ansvar för just regionalpolitiska frågor. Läget är alltså inte så ljust somvi kanske har hoppats på och industriministern här har försökt göra gällande. bara kort om länsanslagen. Industriministerntror inte att det finns någon majoritet för höjda länsanslag. Jo, det finns enmajoritet här i kammaren som säger: Stärk länsanslagen! Det löser självfalletinte alla problem, men det löser många nära problem. Det är ett billigt sättatt föra småskalig verksamhet ut till de svaga länen. Ta fasta på det och räknaupp länsanslagen! 111BÖRJE () replik: Jag förstår att är irriteradöver mina DN-artiklar och mina inlägg, men se dem som ett led i att väckaregeringen och till en bättre regionalpolitik. Det är det det ärfråga om. Sedan har industriministern sin sedvanligaregionalpolitiska historiebeskrivning.