prot · G909155 · 1985-12-31 00:00:00 — En annan viktig principfråga gäller den okänslighet somsocialdemokraterna visar beträffande konkurrensneutraliteten gentemot deprivatägda varven. Det är ganska anmärkningsvärt att Bo Finnkvist angriper ossnär vi vill att kontantstödet skall ges ett meningsfullt innehåll. Stödetmotsvarar en bråkdel av de kostnader som man är beredd att acceptera när detgäller den statliga varvsnäringen. När jag ser på insatserna kommer jag framtill att det för de privatägda varven handlar om . ,medan det för Svenska Varv rör sig om minst tio gånger så mycket. Den tredje principfråga som jag tycker att Bo Finnkvistinte heller har diskuterat gäller om bristen på informafion ifrån Svenska Varvssida om den långsiktiga strategi och om vilken affärsidé man har. 13 () replik: Bo Finnkvist sade att det skulle kunna blisamordningsvinster genom att man håller samman de företag som finns inom Svenska Varv i en koncern. Vi har från sida, som jag sade i mitt huvudanförande, biträtt förslaget om ett kapitaltillskott av 950 milj. kr. Därför är vi kanske mera än andra intresserade av socialdemokraternas framtidsplaner för Svenska Varv. Enligt vår uppfattning skall statligt företagande hasärskilda motiv för att det skall bibehållas. Sådana motiv fanns när SvenskaVarv bildades. menar vi att det är en angelägen uppgift att utan bindningartill speciellt statligt företagande se hur dessa företag kan göra bäst nyttainom svenskt näringsliv - för svenskarna kort och gott. Det hade varit bra om vi hade kunnat få en litenprecisering därvidlag, för det är oroande att man i så hög grad knyter det helatill s. k. samordningsvinster, vilka för övrigt är mycket överdrivna, om deöver huvud taget finns. Bilar ger ny sysselsättning, sade Bo Finnkvist. Det ger enantydan om den hängivenhet för storskalighet som så ofta belastarsocialdemokraterna, och det vore bra om Bo Finnkvist verkligen ville sättakraft bakom orden även när det gäller de små företagen. Detta är betydligt merangeläget för . Frågan om en bro mellan och kan vi diskutera,säger vidare. Men verkligheten är den att om man bara diskuterar,så låser man utvecklingen. Jag tror inte att det ligger någon realism i taletom en bro, åtminstone inte när det gäller en period av ett tiotal är framåt.Håller man då på och diskuterar utan att ge besked, hindrar man den förbättringav färjeförbindelserna som är angelägen för regionen. Ge klara besked och hängeer inte åt drömmar om storskalighet! I fråga om varven förelåg ett annat förslag 1983. Vitrodde att man löste de kvarvarande nybyggnadsvarvens problem bättre genom attlåta ef/varv vara kvar med fulla resurser och därmed förhoppningsvis en någotbättre konkurrenskraft samt ökade chanser att ta hem order. Jag sade i mittanförande att detta möjligen kunde ha givit ett bättre resultat. Jag var alltsåmycket försonande i detta sammanhang-jaghar ingen anledning att försökaåstadkomma gräl härvidlag. Men lika viktigt är att konstatera att det är ettfaktum att den väg som socialdemokraterna valde i verkligheten har givit detresultat som vi nu ser. Det är ett konstaterande som ingen kan motsäga. Dennaöppenhet tror jag att vi gör rätt i att ha i debatten. 14JÖRN (vpk) replik: Jag vill bara med anledning av den motiveringsorn utskottet använder och som Bo Finnkvist refererar till när det gälleryrkandet om avslag på vår motion om bevarad kapacitet vid säga att vårsträvan, vårt krav, är just bevarad kapacitet. Vi står inte för en politik avdet slag som ni hävdar att vi skulle stå för, nämligen en renöverbryggningspolitik. Det är inte så att det bara handlar om någon sortsurskillningslös subventionering som utgår från en passiv hållning, där mansitter och väntar på att fartygskonjunkturen snart skall vända. Åven omfartygskonjunkturen skulle vända har vi den uppfattningen - den har vi haftsedan många år och givit uttryck åt i många varvspolitiska debatter - att maninte skall vänta sig att nå de nivåer som tidigare förelåg. Vi har också i vårmotion och i andra sammanhang klart sagt ifrån att det handlar om att användakapaciteten på ett delvis annorlunda sätt. Vad vi har saknat är, trots att man har diskuterat dessating , en förståelse på andra håll för att behoven hos ensystembyggande industri som ett storvarv måste knytas till andraindustrigrenars och andra näringsgre- Annars kan produktionen inte upprätthållas. Det krävs ett PrOt.1985/86:155 planmässigt och medvetet tänkande som kan bygga under enrationell användningav en pä detta sätt bevarad kapacitet. Det har vi saknat, och det ,,.,.. .... j T u . 1 ...11 .. c- Varvsindustrin harförvånat oss litet grand. Det har ju i sin tur lett till att man infor varje ny krissituationnär det gäller varven har varit hänvisad till kortsiktiga och alltför provisoriskalösningar och inte kunnat foga in det hela i ett mer långsiktigt industripolitiskttänkande, där vi menar att en systembyggande industri som ettstorvarv har en naturlig och viktig plats. 15 BO FINNKVIST (s) replik: Jag får ta det här i tur och ordning, så fårvi se hur långt jag hinner. Det är framför allt två saker som jag vill bemöta iChrister Eirefelts och Per inlägg. De är ideologiskt emot statligt företagande. Det äregentligen på de grunderna de angriper olika saker, sorn t, ex, dåliginformation. Jag kan hålla med om att vi skall ha en så bra information sommöjligt, men den information som vi har fått i den här frågan är definitivtinte sämre än den som har förekommit . Det händer också i privata företagatt det är dålig information. Det skulle aldrig falla mig in att stå här ochsäga att vi inte vill ha bättreinformation, för kan man få fram bättre information så skall vi ha det, , men jagtycker att vi har fått tillräcklig information. Vidare vill man sälja företag, och så efterlyser man ettbättre kontantstöd. Jag tror att jag talar för hela utskottsmajoriteten när jagsäger att jag gärna skulle ha velat förklara att vi skall dela ut ett antalmiljoner eller miljarder till de privatägda varven, men är det en gång såatt ekonomi inte ser ut på det viset att vi kan hålla på med sådanstödverksamhet till företag. För övrigt går det ju an att säga så här också:Det har kommit vissa signaler även från den nya norska socialdemokratiskaregeringen om att man skall lägga om industristödspolitiken. var inne på vad jag tyckte om bilfabriker.Jag sade att det måste vara bättre att satsa pengarna på ny industri, även omdet är bilfabriker. Det är klart att det skulle vara bäst om man kunde ha kvarKockums varv med minst nuvarande sysselsättning, men man har hamnat i det lägetatt det är omöjligt att driva verksamheten vidare med de stora förluster somhar uppstått. Jag tror inte att det går att få gehör för detta, oavsett vartman vänder sig politiskt. 16 PER () replik: För att börja med kontantstödet och direkt reda ut detta, citerarjag ur reservation 5 angående kontantstödet: " dock utan avsteg frånprincipen att stödformen inte skall innebära en utvidgning av nuvarandestöd". Det är alltså ingen ökning det är fråga om, utan en annan form avkontantstöd. När det gäller redovisningen av beslutsunderlaget tyckerjag det finns mycket att göra i den offentliga delen som föreligger i propositionen. Jag redogjorde i mitt huvudanförande för de brister som man på goda grunder kan misstänka skulle ha placerat Svenska Varv, om det hade varit med på börsen, i samma situation som och befinner sig i vid dagens 23 börsstyrelsesammanträde:anmälan om oriktiga uppgifter och bristande uppgifter. Det är beklämmande attvi skall behöva ha sådant. Motivet för statliga företag ansågs ju från börjanbl. a. vara att ge särskilt stor insyn och information, och det lever man intepå något vis upp till i dagens läge. I fråga om att sälja ytterligare företag i stället för atttillskjuta medel, håller jag gärna med Bo Finnkvist om att det är ny industrivi skall satsa på och inte att driva förlusttyngda varv vidare, som saknarförutsättningar för att nå resultat inom rimlig tid. Det vi har vänt oss emot är att stödet har koncentreratstill stora företag i storstadsregioner i stället för att ge lika möjligheter isynnerhet för företagsamhet i glesbygdsområden, i Bergslagsbygden m. m. Vad vianser är att om några lättnader skall göras så är det i de mest utsattaområdena, och det är faktiskt inte så att och hör till demest utsatta områdena ur sysselsättningssynvinkel. 17 () replik: Det är naturligtvis alldeles riktigt, som BoFinnkvist påpekar, att bakom ställningstagandena ligger en skillnad i synsättnär det gäller statligt företagande. Vi avvisar inte helt och hållet att detvid särskilda tillfällen kan finnas skäl att ha ett statligt ägarengagemang.Men i det här fallet anser vi att det inte föreligger sådana skäl. Vi kan inte förstå varför staten skall producera rör,pannor, oljeplattformar eller CAD/CAM-system, när man precis lika gärna kangöra det i privat regi. Det fanns skäl tidigare, när vi fick det statligaengagemanget. Då gällde det att klara anpassningen i en bransch med problem. Nuföreligger inte det skälet. Och vi kan klara avvecklingskostnaderna genom attsälja ut t. ex. Calor Celcius, och andra enheter. Beträffande information tyckerockså jag att det är riktigt att vi skall ställa krav även på det privatanäringslivet. Vad vi säger är att vi skall ställa krav både på det privatanäringslivet och i fråga om en sådan här begäran om kapitaltillskott. Vad vitycker är anmärkningsvärt är att man från socialdemokratiskt håll kräverbättre information vid nyemissioner inom det privata näringslivet, men tar sålätt på informationsfrågan när det gäller ett stort kapitaltillskott till ettstatligt företag. 18IVAR () replik: Det var inte så, Bo Finnkvist, att jag ställdebilindustrin mot ett fortsatt byggande av stora handelsfartyg vid varv.Vad jag efterlyste var en kraftfull deklaration från det regeringsbärandepartiet om att småföretagen var av mycket central betydelse för Malmöregionenoch att det var den vägen man skulle få en stabilare framtid. Vi kan aldrigkomma ifrån att ensidigt stora företag har andra riskmoment än vad en företagar-strukturuppdelad på många branscher och mindre företag innebär. I brofrågan fick jag inget besked. Tydligen skall det varaen diskussionsklubb framöver, vilket kommer att låsa upp utvecklingeni . Jag fick inte heller något klarläggande beträffande dekonkreta framtidsmålsättningarna för Svenska Varv. Jag vill upprepa: De motivsom fanns för attbilda Svenska Varv finns . De samordningsvinster som PrOt.1985/86:155 socialdemokraterna hoppas på kommer man sannolikt inte heller attuppnå. Då bordedet vara rimligt att verkligen fundera över vad som är bäst för j j , r- Varvsindustrin Sverigeavseende den har gruppen av foretag. Vi harbiträtt förslaget om 950 milj. kr. för att vi skall få rådrum för att underbästa möjliga förutsättningar göra det som är absolut vettigast av den Det vore mycket värdefullt om socialdemokraterna utanförutfattade meningar ställde upp på den analysen och också fullföljde 19 BO FINNKVIST (s) replik: Per pratar återigen omkontantstödet. Vad man egentligen är ute efter är att få ett bättre kontantstödtill de privata varven. Vad jag kan förstå kostar det pengar. Det innebär högresubventionering. Det går ju an att konstruera stödet så att det helst inteupptäcks utomlands. Det är sä det hela skall gä till - det vet vi. Men är vi med i den här karusellen, och vi ger i högregrad subventioner till industrin. Jag tror att ni moderater inte tycker att viskall föra en sådan politik utan att ni egentligen är rätt belåtna med det viföreslår. Men ni måste ju kritisera oss för någonting. Jag vill i ärlighetens namn säga att jag ärtillfredsställd med att Per har varit i Bergslagen och försökt sättasig in i de problem som där finns. Jag är ju själv därifrån. Jag tycker däremotinte om när man ställer område mot område på det sätt som det här har gjortsvissa försök till. Situationen i Bergslagen blir inte bättre om vi misshandlarvarvsorterna. Jag tycker att vi skall ha rätt stor respekt.för vad som har skett och fortfarande sker på varvsorterna. Det innebär ju mycketstora bekymmer om 20 000-25 000 människor i förlorar jobben - oavsettom det sker i glesbygd eller i storstadsregion. Om staten äger det företag somberörs måste den försöka hjälpa till genom att sätta in åtgärder. Jag vet inte om det var något ytterligare av det jag sadei mitt anförande som har tagits upp. Det är möjligt att jag är dålig på attläsa när jagstår här i talarstolen, men jag tror inte att jag över huvud tagetnämnde något om en bro över . Jag sade bara att propositionen innehållerförslag om Öresundsförbindelser. Jag har inte kommenterat denna fråga i mittanförande, och jag har inte tänkt att göra det. Jag vet att frågan diskuterasi , och det är nog där som den är mest intressant. Utöver satsningen påbilfabrik satsas också på att utveckla småföretagandet i . Förste vice talmannen anmälde attPer , och anhållit att tillprotokollet få antecknat att de inte ägde rätt till ytterligare repliker. Pä grund av dagens regeringssammanträde kundejag tyvärr inte vara med från början av debatten. Jag kom in i kammaren närJörn läxade upp de borgerliga för deras hyckleri när det gäller industristödetoch även det regionalpolitiska stödet. Det var en välgörande 25 omgång hanstod för. De borgerliga regeringarnas linje var ju att hålla allmöjlig olönsam industri och dödsdömda företag under armarna. Under deborgerliga åren låg ju checkhäftet ständigt framme inte bara påindustriministerns bord utan t. o.m. även på bordet ute i väntrummet tillakutmottagningen. Den borgerliga ekonomiska politiken, och industripolitiken,var ju orsaken till det moras som uppstod och den kris som ekonomiförsattes i. står inför ytterligare ettbeslut om varvspolitiken-ett i en läng rad under 70-och 80-talen. Deregelbundet återkommande debatterna och besluten är närmast att se som ett uttryckför den i stort sett permanenta kris som varvsindustrin i och i störredelen av vår omvärld befunnit sig i . Det har rätt en kraftigobalans mellan kapacitet och efterfrågan. Det internationella stödet tillvarvsindustrin har pressats upp till en helt orimlig nivå. De riktlinjer för varvspolitiken som gällerfastställdes riksdagsbeslut, som innebar en betydande neddragning avvarvskapaciteten och ett första steg i en avtrappning av subventionerna tillvarven. var den första nation som fattade beslut om att verkligenanpassa varvskapaciteten till rådande efterfrågan. Jag skall erkänna att vårneddragning är mycket kraftig: efter avvecklingen av ochneddragningen vid har vår varvskapacitet reducerats sedan1975. Många nationer har varit tvungna att följa efter, och andra-jag skallinte räkna upp dem-har denna svåra uppgift framför sig. Det regeringsförslag som behandlar innebäratt inriktningen på varvspolitiken ligger fast. Förslaget utgör enligt minmening ett gott exempel på den industripolitik regeringen driver, nämligennedtrappning av subventioner till företag och branscher i kris och en kraftigsatsning på utveckling och förnyelse av svensk industri. Med förslaget villregeringen ta vara på det utvecklingsbara, det sorn kan bli morgondagensproduktion och jobb. Att driva denna linje har krävt mycket av målmedvetenhetoch konsekvens. Det har också fordrats svåra och obehagliga beslut, som berörtmånga människor och skakat många regioner: nedläggningen av Uddevallavarvet ochavvecklingen av den civila fartygsproduktionen vid . Det har varitbeslut som skurit in i hjärteroten hos många människor och som gälltyrkestraditionerna, yrkesstoltheten och risken för en ny osäker framtid iarbetslöshet. Men det har varit nödvändiga beslut. med dem harregeringen satt in en mångfald åtgärder för att skapa nya arbetstillfällen, föratt bredda arbetsmarknaden och för att förstärka utbildning och infrastruktur,åtgärder som lagt grunden till en långsiktig trygghet för människorna ochregionen. Det är min och regeringens övertygelse att dennahuvudlinje i industripolitiken bör fullföljas, när vi nu står inför ett nyttvarvsbeslut för att ge återstående delar av svensk varvsindustriförutsättningar för en fortsatt verksamhet och för att ge de berörda regionernautvecklingsmöjligheter. Jag kan , några månader efter det attpropositionen lades på bord, konstatera några saker: Det första konstaterandet är att den dystra bedömningen avutsikterna för den civila fartygsproduktionen vid står sig och t. o.m. förstärkts.De kalkyler som gjordes när det blev klart att inte kunde klara detkrav på lönsamhet som ingick beslut innebar att staten varje årskulle ha behövt skjuta till minst 400 milj. kr. i stöd till . Det varfråga om stöd i olika former. Beloppet var dessutom kalkylerat på basis avfullt kapacitetsutnyttjande och hög kostnadstäckning. Varje avsteg från dessahöga ambitioner skulle ha inneburit ytterligare krav på subventioner. Vi bördessutom ha klart för oss att stödet med stor sannolikhet skulle ha behövts enbra bit in , och ovissheten om varvsindustrins situation efterdenna tidpunkt är stor. Jag kan alltså konstatera att det efterneddragningsbeslutet inte har inträffat något som motsäger dessa dystrakalkyler. Dessutom kommer det in beskrivningar av hur allvarligt lägetär för varvsindustrin i , där varven trots enormt stora subventioner intehar sysselsättning. Det kommer också in rapporter om stora svårigheter förvarven i - det gäller såväl som . Inte heller där ärdet möjligt att bibehålla full sysselsättning vid varven. Utvecklingen av oljepriserna har lett till spekulation omen förbättring för tankertonnaget. Hur den utvecklingen kommer att slå förvarven är helt omöjligt att förutspå. Det är dock klart att europeiskavarv med sin kostnadssituation har svårt att konkurrera om order påstandardtonnage. Jag vill tillägga, med anknytning till den industripolitik somjag haft ansvaret för , att det otvivelaktigt aren dålig politik attdriva verksamhet inom områden som inte kan ge långsiktig lönsamhet och därmedöverlevnad för företaget och trygghet för de anställda. Det andra konstaterandet jag vill göra är attinsikten om att beslutet var välmotiverat vuxit sig starkare. I näringsutskottets behandling har bedömningen som lågtill grund för regeringens beslut inte ifrågasatts från något håll. Visserligenförs kravet på fortsatt produktion av handelsfartyg vid fram i någramotioner, men inte ens motionärerna hävdar att den civila fartygsproduktionenvid har några framtidsutsikter. Mitt tredje konstaterande är detta: Arbetet med att förnyaoch bredda arbetsmarknaden och utveckla näringslivet i harstartat. Av flera skäl var det viktigt att komma i gång snabbt.Regeringen valde att tillkalla en regional samordningsgrupp under ledning avlandshövding . Därigenom har vi kunnat utnyttja den bästasakkunskapen om regionens problem och möjligheter. Jag anser det varaprincipiellt viktigt att regionens egna företrädare i möjligaste mån kanmedverka och ta ansvar för åtgärdernas genomförande. Det är också medtillfredsställelse jag kan konstatera att gruppen fungerar väl. Man har lämnat förslag till hur de 10 milj. kr. skallanvändas som regeringen har föreslagit skall ställas till länsstyrelsensförfogande. Förslaget omfattar bl. a. satsningar på en rad framtidsinriktadeprojekt, som syftar till att utveckla och förnya regionens näringsliv. Ettgemensamt drag för projekten är att de utnyttjar den kompetens i regionen somfinns på universitet och högskolor samt i företagen. Projekten finns inomområden som marin- och undervattensteknologi, mikroelektronik,produktionsteknik och läkemedelsteknologi. Beträffande förslaget att förstärkaden regionala utvecklingsfonden med 8 milj. kr. i statliga medel kan jag rnedtillfredsställelse konstatera att kommun och beslutat attbidra med ytterligare 4 milj. kr. Ett handlingsprogram för attutnyttja de utökade resurserna om totalt 16 milj. kr. har redan utarbetats.Förslaget innebär bl. a. insatser, som förutom till fondens ordinarie målgruppriktar sig speciellt till tidigare anställda vid försmåföretagssatsningar, till underleverantörer försmåföretagssatsningar samt till underleverantörer till bilindustrin försmåföretagssatsningar. Jag anser att detta är ett bra exempel på samverkanmellan statens och regionens intressen. 1 regeringens program har förslag lämnats om att bilda ettregionalt investmentbolag. Den statliga insatsen, högst 50 milj. kr., skallmotsvaras av en insats av bundet eget kapital från privata intressenter, somskall vara minst 1,5 gånger den statliga insatsen. Den regionalasamordningsgruppen har lämnat ett förslag beträffandeinvestmentbolaget. Gruppen har fått starka indikationer på att regionensnäringsliv är berett att satsa de 75 milj. kr. som krävs för att bolaget skallkomma till stånd med en statlig insats på 50 milj. kr. Regeringen skall inomkort ta ställning till förslaget. Syftet med dessa båda insatser är att breddanäringslivsstrukturen i - insatser för att få fler småföretag. Desom hävdar att regeringens Malmöinsatser inte är småföretagsinriktade talar motbättre vetande. Och dessutom - en bilfabrik är väl ändå inte fy skarn förunderleverantörerna och för småföretagen! Ett marin- och undervattensteknologiskt centrum i Malmöskulle kunna få en positiv inverkan på utvecklingen av de kvarvarande delarnaav . , Uveon, har bildats av , ochlänsstyrelsen. I stiftelsens styrelse är även chefen för marinen representerad.Stiftelsen kommer att aktivt delta i uppbyggnaden av det planerade centret. Förnärvarande utreds frågor om verksamhetsinriktning, organisation ochfinansiering av den regionala samordningsgruppen, Närdet gäller etableringen av , som är densysselsättnings-mässigt tyngsta delen av regeringens åtgärder-drygt 2 000 nyaarbetstillfällen inom - fortskrider arbetet planenligt. Denödvändiga kontakterna mellan regionala och lokala myndigheter, inkl. denregionala samordningsgruppen och , har upprättats. Förhandlingarpågår mellan och Svenska Varv om villkoren för en etablering pådelar av det nuvarande varvsområdet. Ett arbetsförmedlingskontor har upprättats på Kockumsvarvsområde. Planeringen för användningen av de särskilda medel somlänsarbetsnämnden disponerar samt medlen för beredskapsarbeten pågår. Bland andra aktiviteter - för att bara nämna ett exempeltill - med anknytning till regeringens åtgärder finns planer pä ett symposiummed kommuner för att åstadkomma en bättre samordning dem emellan,förberedelser inför ett beslut om Öresundsförbindelserna och bildandet avnäringslivets arbetsgrupp m.m. Jag vill tillägga, fru talman, att det vore skräp omMalmöregionen, näringslivet i och vid Lundsuniversitet och tekniska högskolan, som har så stora möjligheter, efter dagensbeslut inte skullekunna förnya och utveckla . och har avsevärt störreförutsättningar att lyckas i detta svåra arbete än många andra regioner ilandet. Den strukturomvandling som har påbörjats och som harmöjliggjorts genom regionalpolitiska insatser visar styrka somindustriland, där staten i samverkan med kommuner, företag och fackligaorganisationer samverkar vid kortsiktigt svåra men långsiktigt riktiga beslut. Det förslag som behandlarinnebär att vi fullföljer den politik som påbörjades i och med 1983 årsvarvsbeslut. Jag vill ta upp några frågor. Förstnågot om stödet till varvsindustrin. Det svenska varvsstödet har sedan det i större omfattninginfördes kostat skattebetalarna oerhört stora belopp. Det harvarit ett brett spektrum av insatser som omfattat förlustteckning, direktbeställarstöd och räntestöd. Vidare har staten fått vidkännas mycket omfattandeförluster på redan producerade fartyg, bl. a. genom att rnan i storutsträckning har tvingats infria utställda fartygskreditgarantier. Sammantagetbetyder detta att de totala kostnaderna för de senaste tio årens insatser försvensk varvsindustri uppgår till . Givetvis är detomöjligt att fortsätta på den vägen. Därför har också nedtrappningen avsubventionerna inletts. Det direkta produktionsstödet till de privata varvenupphörde i och med utgången av - i enlighet med riksdagsbeslutet från1983. Vi bör nu gå vidare på den vägen.