prot · G909112 · 1985-12-31 00:00:00 — I ett läge då statens insatser för brobyggandet kraftigtbegränsas borde vi ta vara på andra möjligheter som står till buds för attbygga angelägna broar och för att förbättra vårt vägnät. Det är en stor vinstför hela samhället om t. ex. byggbranschen kan hålla en jämn sysselsättning. Denya möjligheter till brobyggande som vi vill öppna dörrarna för skulle kunna gebåde anställda och företag möjligheter till sysselsättning när andra alternativsaknas. skulle trafikanterna få bättre trafikförhållanden. Det finnsenligt uppfattning i varje fall anledning att pröva modellen med låne-och leasingförfarande. Därför ber jag att få yrka bifall till reservation nr 3. När det gäller motorvägarnas påverkan på vår natur ochmiljö - detta berörs i reservation nr 6 - kommer att ta uppden frågan i sitt anförande. Då det gäller bidraget till drift av kommunala vägar ochgator så har en stor majoritet i utskottet ansett att kommunerna bör ta på sigett större ekonomiskt ansvar för detta vägnät. För vidkommande delarvi denna uppfattning. Vi är t. o. m. beredda att gå något längre än vadregeringen förordat. Därför ber jag att få yrka bifall till reservation nr 11. I fråga om bidragen till driften av enskilda vägarbeklagar vi att majoriteten i trafikutskottet har låst sig för ett orättvist och byråkratiskt system. Låtmig först belysa det orättvisa i systemet. För löntagare eller företagare som är bosatta utmed en enskild väg kan bidragssystemet innebära stora ekonomis ka skillnader från det ena fallet till det andra. I ett fall kan man ha tur ochfå sin väg klassad statsbidrag. I så fall blir den enskildes bidrag till 11 driften av vägen ganska litet. Har man däremot otur ochbor utmed en väg med i huvudsak fritidsboende kan man få sin väg klassad till40 % statsbidrag. För människor som råkar illa ut blir det att plocka upp 60 %av vägens kostnader ur egen plånbok. Detta tvingas man till trots att manbetalar sina vägskatter precis som alla andra. Det går sannerligen inte att på någon saklig grundförsvara detta orättvisa system. Därför borde alla som är anhängare av rättvisaprinciper rösta för reservation nr 16. Jag yrkar bifall till denna. Men det är inte enbart rättviseskäl som talar för ettbifall till reservationen. Vägmyndigheternas medarbetare ställs inför omöjligauppgifter när de skall föra in vägarna i den ena eller den andrabidragsklassen. Att med några klara och entydiga principer klassa in vägarnamed 40, 50, 70 resp. statsbidrag är en ganska omöjlig uppgift. Den härtypen av bidragsregler är tyvärr ett skrämmande exempel på byråkrati som väckervrede och irritation ute hos allmänheten. För del håller vi fast vid de gamla reglerna somgällde . De reglerna följde principen om lika behandling. Destatsbidragsregler som vi argumenterar för är både rättvisa och enkla atttillämpa. Vi har haft att i detta betänkande behandla ett stortantal motioner skrivna av enskilda riksdagsledamöter från samtliga partier.Flertalet motioner tar upp krav på vägförbättringar i olika delar av vårt land.Det anförs både regionalpolitiska och trafikpolitiska skäl för dessaväginvesteringar. Därför har det i och för sig funnits mycket goda skäl för atttillstyrka motionärernas krav. I varje fall utifrån centerpolitiskautgångspunkter finns det både rättvisepolitiska och regionalpolitiska skäl föratt många av dessa vägförbättringar blir genomförda. Utskottet och skulle dock ta på sig en omöjliguppgift om vi går ut och försöker ta över det ansvar som vilar pålänsstyrelserna och på regionala vägmyndigheter. Det måste rimligtvis vara såatt man lokalt har de bästa förutsättningarna att bedöma vilka vägprojekt somär mest angelägna. Vi i bör inte ta över dessa regionala beslut genomatt peka ut vissa vägar som borde prioriteras framför andra. Det voreprincipiellt fel att centralt fatta dessa beslut. Däremot kan man ha stor förståelse för motionärerna när deuttrycker oro över att allt fler vägförbättringar skjuts . Det kan bli ännu värre om regeringen inte ändrar sinvägpolitik. Vi har alltså från sida bedömt läget så allvarligt att viföreslår att 500 milj. kr. - utöver regeringens anslag - anvisas när det gällerunderhållssidan för att hindra en fortsatt eftersläpning. Det här är enambitionsnivå som vi anser måste gälla framöver för att vi skall kommai kapp och få ett bättre vägnät. Får vi gehör för vår linje så skullesjälvklart många av motionärernas krav kunna tillgodoses. Dessa våraståndpunkter har vi utvecklat bl. a. i ett särskilt yttrande. Vad slutligen gäller motionen angående ortnamnsmärkninghar vi från sida i trafikutskottet inte kunnat gå på majoritetensavslagsyrkande. Så länge som vissa myndigheter intar en kärv attityd motortnamnsskyltningen borde regeringen reagera. En otillräcklig skyltning kanvara farlig ur trafiksäkerhetssynpunkt. När trafikanterna blir osäkra om var enviss ort eller byligger innebär det en viss risk. Vi har dessutom alltför många exempel på attambulanser och brandbilar haft svårigheter att hitta den plats där man skallhämta en sjuk person eller ingripa mot brand. Det är en direkt trygghetsfrågaför människorna att ortsskyltningen är så bra som möjligt. Det går inte an attta den här frågan med en klackspark så länge som myndigheterna inte tillgodoservälmotiverade lokala behov. Jag vill alltså yrka bifall till reservation nr 20 tilltrafikutskottets betänkande. 5VIOLA (vpk): Är vår nye statsminister en Skogsmulle? Jagåterkommer till den frågan . kommer att fatta trafikpolitiska beslut,där alla folkvalda i kammaren kan välja mellan ökad skogsdöd och skogsskövlingeller miljövän-ligare alternativ. Besluten i vägfrågorna kommer också att visavilka ledamöter som står för "betongpolitik" och vilka som kännersolidaritet med kommande generationer. I eftervalsdebatten användes ordet betongpolitik som ensymbol i kritiken mot de politiska makteliter som på olika nivåer brukar köraöver folkliga opinioner. Betongpolitiker är kända för att de alltid i förstahand tar kortsiktiga och krasst ekonomiska hänsyn. Det brukar handla om enfanatisk tillväxtoptimism som står exportkapitalet nära. I detta toppskikt avden politiska och ekonomiska maktpyramiden finns ett brödraskap som talar ettspråk som mycket få inom arbetarrörelsen förstår. I det språket föds ord ochbegrepp som nästan ingen inom arbetarrörelsen förstår. tyder det på attde män detta handlar om kanske aldrig har känt doften av en granskog ellernjutit av en blåsippsbacke. Socialdemokratiska kändisar har av sina egna väljarekallats för just betongpolitiker. När under en kort tidfungerade som landets förste miljöminister analyserade han kritiken på följandesätt i ett mycket intressant och insiktsfullt anförande i : Fortfarandegapar bristerna emot oss. ----- Samtidigtmåste vi dock tillstå att våra kunskaper om miljön och miljöfrågornainte varit lika självklara som våra kunskaper om arbetslösheten ochlönepolitiken, inte lika gedigna som våra kunskaper om pensioner, dagis ocharbetarskydd, inte lika brinnande som dem om fred och rättvisa. De som haftkunskaperna och det brinnande engagemanget har hur som helst varit alldeles förfå. I alltför många situationer har vi, som en följd av detta, kommit stegetefter, tvingats sätta in en slags Novalucolbehandling mot miljökatarrerna,försökt läka naturens magsår med plåster. för sin del lanserade i en ledarartikel ettmysigt smeknamn på vår dåvarande miljöminister - kallades förSkogsmulle. Under vinjetten "en ny vänsterpolitik" ansåg Aftonbladetatt det för regeringen nu bara gällde att stå upp till bevis: - Manmåste visa samma handlingskraft när det gäller att rädda mark, skogar, luft ochsjöar som när det gällt att få fart på hjulen i exportindustrin. Bara enSkogsmulle i regeringen är inte nog, skrev alltså när IngvarCarlsson utnämnts till miljöminister. Prot.1985/86:112 idé om en superautostrada från till ,döpt till Scandinavian Link, får allaäkta Skogsmullar att gråta av ilska och vanmaktinför de vuxnas dårskap. Har reagerat på samma sätt? Finns detöver huvud taget några Skogsmullar i regeringen eller finns det - för atttravestera tal i - kanske bara plåsterlappar? Och vad skall man tro om trafikutskottets ledamöter, som ibetänkandet om vägarna anför att de tycker att det är värdefullt att bygga enmotorväg mellan och i trots att det inte behövs?Vägen kommer enligt beräkningarna att kosta över en miljard för , ochvägen har beställts av P. G. som ett villkor för att bilfabriken iUddevalla skall byggas. Den passar som hand i handske för hans ScandinavianLink-projekt, men den passar inte alls in i det ekologiska systemet eller iBohusläns vackra landskapsbild. Inte kan man kalla herrarna och damerna i trafikutskottetsmajoritet för Skogsmullar eller -mullor, eftersom den påkostade och onödigavägbyggnationen kommer att knäcka den redan allvarligt skadade skogen. Utskottets pliktskyldiga fraser när det gäller hänsynentill miljön är beklämmande, tycker jag. Där heter det att utskottet utgår frånatt vederböriig hänsyn tas till de av statsmakterna tidigare gjorda uttalandenai dessa frågor. Jag tycker att detta står i skarp kontrast till det mycketviktiga beslut vi tog här i kammaren i samband medbehandlingen av den katalytiska avgasreningen och uttalanden som gjordes då. Enservil hållning till planer går naturligtvis hem i maktens korridorer,men den är ett hån mot allt vad miljörörelse och brinnande engagemang heter. Jag vet att kommer upp i talarstolen eftermig, och han kommer att påstå att det är en ren tillfällighet att regeringenvill satsa på motorvägsbygget vid samtidigt som råkarkräva detta. Jag skulle vilja passa på att fråga trafikutskottets ordföranderedan nu: Hur kunde det vara möjligt för finansminister förraåret att skryta över samarbetet med den s. k Gyllenhammargruppen iScanLink-frågan och varför är det nu så tabubelagt att tala om detta samarbete?Vore det inte hederligare att bekänna färg och tala om attregeringsrepresentanter har förhandlat sig till Volvos Uddevallaetablering motatt Scandinavian Link skall få genomföras? Den enda skillnaden är ju attregeringen vill driva igenom en bit i taget och under annat namn änScandinavian Link. Man säger att det är handlingsplan, och detkommer förstås också att säga här om . förutspådde vpk i sin partimotion"väg" att krisen i skulle komma attutnyttjas på samma sätt som krisen i . Det dröjde ju inte länge förränmönstret upprepades: Först togs beslutet om nedläggning av varvet, därefter komdet räddande paketet med en bilfabrik och löften om nya jobb genom motorvägaroch ä la Scandinavian Link. Fast kommer självfalletatt säga att det är förslag! har jag försökt att få tag på deunderlagsrapporter 14 som togs fram under ledning av ErikÅsbrink i 1984/85 och somhandlär just om Gyllenhammargruppens förslag. Prot.1985/86:112 fick jag beskedet att dessa rapporter var sekretessbelagda medhänvisning till att de utgjorde arbetsmaterial. När jag senareupprepat min begäran har jag fått veta i nu nämnd ordning: 1. att handlingarna hade kastats ipapperskorgen, 2. att handlingarna varhemligstämplade, 3. atthandlingarna över huvud taget inte existerade och 4. att ansvaretinte längre vilade på utan att jag måste vända mig tillNordiska ministerrådets presidium med samma begäran som jag hade -detta enligt uppgift från , som jag talade med för någon veckasedan. Vad är detta? Det är verkligen ettsätt att sopa undan alla de demokratiska möjligheter som statsmakterna ochandra säger att vi har, vi som sitter i denna kammare. Om det inte vore så allvarliga ting det gällde, skulle mankunna se som en figur från . Med litet välvilja skulle jagkunna nöja mig med att se det beskrivna beteendet kort och gott som förakt fördemokratin. Vad är det man vill dölja i utredningsgruppens arbete? Om inteheller eller har den informationenoch kan svara här , kommer det att dröja mycket länge innan vpksriksdagsgrupp får insyn, eftersom beslutanderätten nu gjorts internationell ochöverstatlig, trots att det gäller ett helsvenskt departements handlingar. På samma odemokratiska maner har en hel rad trafik- ochtransportpolitiska frågor handlagts. När det gäller finansieringen av flera avmotorvägsobjekten har dessa i praktiken lyfts ut ur budgetbehandlingen genomatt ett nytt specialorgan har inrättats inom Nordiska investeringsbankens ram,detta för att verkställa de kanske mest kontroversiella delarna av ScandinavianLink. Men det finns ett märkligt inslag i finansieringen av bl. a. motorvägenStora Höga-Uddevalla som jag ber trafikutskottets ordförande att kommentera omen stund. Det fattas ju minst en halv miljard till objektet . Varifrån skall dessa pengar tas, när Nordiska investeringsbankenhar lovat att bara låna ut pengar till halva investeringskostnaden? Därom sägsinget i budgetpropositionen och inte heller i trafikutskottets betänkande. beslut om skärptaavgasreningskrav fattades av hälso- och miljöskäl. Bilarnas kväveoxidutsläpp och de mängder det handlar om med nuvarande biltäthet ar förödande för människa och natur. Kväveoxiderna spelar en huvudroll när det gäller försurning och skogsdöd. Tyvärr kommer effekten av minskade utsläpp med hjälp av katalytisk avgasrening att ätas upp av ständigt ökande trafikmängder om utvecklingen inte vänds. Vi har redan sett att de prognoser som presenterades och som låg till grund för kraven på katalytisk avgasrening harvisat sig felaktiga, och det var dessa siffror som man byggde kraven på. Denna kunskap fanns redan när riksdagsbeslutet fattadesförra året. Därför innebar överenskommelsen om miljöaspekter på trafik- och motor vägsfrågorna ett viktigt steg i rätt riktning. Den skrivning som kom tillstånd" efter överläggningar mellan socialdemokraterna och vpk här i 15 måsteupprepas ständigt för att påminna om den inriktning som vi då bestämde oss för. I jordbruksutskottets betänkande, som låg till grund förriksdagens beslut, sägs: Verkan av avgasreningen beror inte endast påreningsåtgärderna och deras utformning. Större betydelse har den framtida utvecklingenav trafikmängder, trafikstruktur och samhällets satsningar på olikatrafiksystem. Reningsåtgärdernas verkan riskerar, som påpekas i vpk-motionen,att i hög grad neutraliseras om t. ex. tunga landsvägstransporter kraftigtökar. Vidare sägs att förslag till stora, resurskrävandemotorvägssystem, vilkas syfte är att prioritera landsvägstrafiken, måste bliföremål för en omsorgsfull och kritisk prövning. Miljöaspekterna måste särskiltbeaktas i arbetet med vägplanerna för tiden fram . Detta tar vpk för sin del fasta på. Vi tar ansvar för detbeslut som fattade . Genom att jag själv deltar i miljöarbetet och finns med imiljörörelsen vet jag att man där liksom i organisationen , som stårför en helt annan trafiksyn än Volvos strateger, var mycket nöjd medriksdagsbeslutet . Med den inställning som präglar trafikutskottets majoriteti det betänkande som behandlas här tror jag att föraktet för de etableradepartierna och parlamentet kommer att öka. Miljöopinionen tål snart inte mer avparlamentariska piruetter och opportunistiska manövrer. De människor som hoppats att motorvägsbyggen typ och andra delar av ScanLink inte skulle kunna komma till ståndefter riksdagsbeslutet kommer naturligtvis att än en gång anklagariksdagsmajoriteten för svekfullhet. Den starka opinionen för enmiljövänli-gare trafik- och transportpolitik har, liksom flera fackliga ochpolitiska organisationer, också pekat på att hamnarna hotas om ScanLink byggs.Det kommer att bli sjöfarten, hamnverksamheten och järnvägssatsningarna somdrabbas om och får som de vill i defortsatta stegen på den s. k. tredje vägen. Men vad säger ochBirger Rosqvist om dessa varningar? Och hur kommer att kunnaförsvara trafikutskottets ställningstagande, när han och ofta drar enlans för regional rättvisa? Jag har tittat närmare på protokollet från Nordiska rådetssenaste möte i . Jag tycker att där gjorde ett mycketförnuftigt inlägg. Men varför görs det inte här i den beslutande församlingen?Kanske kommer det, och därför skall jag lugna mig litet. Riskerna med ScanLink, vid sidan av alla viktiga hälso-och miljöaspekter, är att redan drabbade regioner kommer att drabbasytterligare. Pengarna kommer att gå till satsningar som betyderstorstadstillväxt och stordrift, medan det kommer att saknas resurser förarbetslöshetsorter i , Bergslagen och Norrlandslänen. Hamnar kommer attslås ut osv. För vpk är det ett självklart ställningstagande att stoppaalla delar i en utbyggnad som leder till Scandinavian Link. Jag vet att vårauppfattningar delas av samtliga ungdomsförbund - utom - och attsocialdemokratiska kvinnoförbundet, som är ganska väl representerat här iriksda- gen, haruttalat sig mot planer. Inför riksdagsbeslutet Prot.1985/86:112 är det dock bara två partier, och vpk, som på ett samlatoch klart sätt står på miljörörelsens och övriga kritikerssida. Jag hoppas att enskilda ledamöter från de övriga partierna skall ha råg iryggen att stödja våra reservationer om ScanLink. Jag berdärmed att få yrka bifall till reservationerna 5 och 7. Efter denna kritik, som kanske kan verka ganska hård, villjag ge trafikutskottet en eloge. Det gäller dess ställningstagande tillallmänna färjeförbindelser, en fråga som vpk har motionerat i. Utskottet gårfaktiskt vpk:s motion till mötes och säger att det inte går att spara påfärjeverksamheten utan att servicen försämras. Man uttalar sig också mot ettgenerellt beslut om avgiftsbeläggning. Det tycker vi är mycket bra gjort.Utskottet har med råg i ryggen vågat ta ställning mot regeringens förslag i denhär frågan. Regeringens förslag om en ändring i väglagen, som innebärett ökat väghållningsansvar för kommunerna, leder till en orättvis fördelning.Flera andra talare har berört detta. Vpk anser att det behövs en grundligutredning av hela kommunalskatteproblemet och en översyn som vi många gångerhar krävt. Därför säger vi självklart nej till fortsatt övervältring avkostnader på kommunerna. Därmedyrkar jag bifall till reservation 8. Regeringens besparingsförslag, som innebär en minskning avstatsbidragen till drift av kommunala vägar och gator och till byggande avdesamma, för med sig ett tryck som många kommuner inte kommer att kunna bära. Om regeringsförslaget genomdrivs, kommer den miljövänligarekollektivtrafiken att drabbas och fördelningspolitiken att innebära ökadeklyftor. Det är en huvudlös politik att satsa på dyrbara motorvägar ochlyxbroar, så som regeringsföreträdare aviserat om , när detsamtidigt finns för litet pengar till kollektivtrafiken och upprustning avvägstandarden på så många orter. Det blir de äldre, kvinnorna, barnen och dehandikappade som drabbas - trafikfarorna ökar, osv. Jag yrkarsåledes bifall till reservationerna 12 och 15. Jag hoppas att talarna i debatten bekännerfärg när det gäller deras syn och miljön. För vpk:s del anser videt som en självklarhet att alla riksdagspartier borde kunna enas i såövergripande frågor som Scandinavian Link och vår framtida trafikstruktur. Förmänniskor som tillhör arbetarrörelsen går det inte längre att bedriva en rödpolitik utan gröna insikter, om man vill behålla självrespekten. 6 (): Vårt vägväsende är vårt viktigaste transportsystem. Ungefär50 % av alla godstransporter sker på väg, och som sade i sittinlägg kommer av alla persontransporter till stånd på vårt vägnät. Mot denbakgrunden är det inte förvånande att vägfrågorna visas ett stort intresse frånkammarens ledamöter. I anslutning till budgetpropositionen har inte mindre än63 motioner väckts med över hundratalet yrkanden. Vi som arbetar i trafikutskottet tycker naturligtvis attdet är värdefullt att kammarens ledamöter visar den här viktiga delen av samhällets funktioner stor uppmärksamhet. Innan jag går in på att närmare kommentera utskotts- 17 2 protokoll 1985/86:112 Prot.1985/86:112 betänkandets innehåll och de förslag som ligger på riksdagensbord, vill 9 april1986 jag göra den markeringen att i detstora hela är utskottets ledamöter, oavsett I I partitillhörighet, överens. ° ° Det finns ett antal reservationer,men när det gäller huvudlinjerna och inställningentill den framtida vägpolitiken råder det god samstämmighet Jag tror att det är värdefullt för framtiden att vi har en VägpoHtikens inriktning går tillbaka på 1979 årstrafikpolitiska beslut. Enligt detta beslut skall vägpolitiken syfta till attge en tillfredsställande vägtransportstandard till lägsta samhällsekonomiskakostnad. Med utgångspunkt i den allmänna formuleringen har vägverketkonkretiserat huvudmålet i ett antal delmål. I fråga om driften och underhålletav det vägsystem som vi har är syftet att uppnå tre viktiga saker. Det första målet är att upprätthålla standarden påvägarna. Vägunderhållet skall alltså vara utformat på så sätt att det svararmot den åriiga förslitningen. Det andra målet när det gäller underhållet av vårtvägsystem är att genom särskilda åtgärder och insatser återställa de delar avvägnätet som är förslitna, så att vi får en från allmänna synpunkter acceptabelstandard. Därför har vi sagt att man bör sträva efter att klara hem den häreftersläpningen på tio . Det tredje målet är att öka serviceåtgärderna på framförallt det lågtrafikerade vägnätet. Det gäller då i första hand insatserbeträffande vinterväghållningen. Det är ett stort kapital som finns investerat i vägar ochbroar. Därför är det viktigt att vägarna underhålls och att vägnätet kanutnyttjas effektivt. Om vi brister i underhållet får vi sämretransportförutsättningar, och vi skjuter på det sättet en reparationstoppframför oss. Det innebär förstöring av ett kapital som det blir mycket dyrt attåterställa . Både för näringslivets transporter och för de enskildamänniskornas resebehov är det således viktigt att vi har en god standard påvåra vägar och en bra framkomlighet. De här synpunkterna och principerna harvarit utgångspunkten för regeringen när den har tagit upp vägfrågorna i budgetpropositionen. När det gäller vägunderhållet föreslås en ökning avanslagsramen på 226,5 miljoner. Det totala anslaget för underhåll uppgår enligtförslaget till 4 420 milj. kr. Trots den statsfinansiella situation som råder harvi alltså kunnat ta fram en ökning av dessa anslag på . Man kankonstatera att när det gäller underhållet och driften av våra vägar harvägverket fått en gynnsam situation jämfört med många övriga statliga verk ochmyndigheter. Detta anslag tillstyrker utskottet enhälligt. har i motion krävt att man utöver de medelsom finns anvisade i budgetpropositionen skulle inrätta ett särskilt anslag på 500 milj. kr. för åtgärder mot eftersatt underhåll av bärighet, beläggningar och broar. Detta har under föreslagit, men och övriga partier i utskottet har alltid gått emot det. I underhållsanslagen finns det ju medel för åtgärder för att förbättra bärighet, vägbeläggningar och 18 broar. Vi anser dessutom att vi iett statsfinansiellt läge som det nuvarande A nslag till väg väsen det inteklarar av att plocka fram ytterligare en halv miljard. 1985/86:112 heller inte anvisat varifrån pengarna skall tas. Av de 500miljonerna vill man ta ytterligare 200 miljoner från dekommunala anslagen. Det tycker vi inte är någon framkomlig väg, och därföryrkar vi avslag. I budgetpropositionen föreslog departementschefen vissaförändringar när det gällde statsbidragen och hanteringen av färjetrafiken.Enligt förslaget skulle man göra det möjligt att lägga över ökade kostnader påkommunerna och införa speciella färjeavgifter. Från utskottets sida har vi intevarit beredda att acceptera detta. Vi vill inte vara med om att öppna någragenerella möjligheter till avgiftsbeläggning, som detta förslag skulle kunnainnebära, och vi säger därför i ett särskilt tillkännagivande till regeringenatt endast i de fall en kommun är beredd att tillskjuta medel för attåstadkomma kompletteringstrafik på våra färjor kan vi acceptera denna tanke. Enförutsättning är att och vederbörande länsstyrelse ger sitt medgivandetill en sådan utökad trafik. Vi menar att skall man spara pengar när det gällerfärjeverksamheten, är det bästa sättet att se till att ersätta färjorna medbroar. Det har utskottet sagt tidigare, och det säger vi nu också.