prot · G909150 · 1985-12-31 00:00:00 — Det man talar om i motionerna är just att temporärt föraupp dessa kommuner till annat stödområde för att de skall bli mer attraktivaatt etablera sig i. Det som har hänt är att storkapitalet har sugit ut ochlagt ner stora delar av Bergslagen. Det har inte, som regeringen hoppats, tagitnågot samhällsansvar. Och den satsning som regeringen gjort, det s. k.Bergslagspaketet, är helt otillräcklig. Jag har sagt det förut: Det är ungefärsom att spotta en törstig kamel i halsen. Med dettavill jag yrka bifall till reservation 40. Reservation 55 gäller insatser i övrigt i Bergslagen ochBergslagslänen. 1985/86:150 har vid behandlingen av dessa frågor buntat ihop 23maj 1986 18 motioner med flera yrkanden. När utskottet förfar på detta sätt blir det, ; ~ herrtalman, omöjligt att få en riktig struktur på en debatt om de olika * ' Men jag skall ta upp två motioner: den ena handlar om , denandra handlar om . När det gäller blir man dyster till sinnesnär man ser den utveckling som har ägt rum i kommunen. Och det är inte slut medeländet. kommer man att tappa ytterligare 220 arbetstillfällen mednedläggning av Bångbroverken. Och man kan inte nu se någon typ aversättningsindustri. Får denna nedläggning ske kommer arbetslösheten att uppgåtill . Detta kommer att bli en helt ohållbar situation för enkommun med ca 6 600 invånare. När det gäller är situationen inte alls bättre.Den största arbetsplatsen är . Vid sammangående med det finskaföretaget hade man förhoppningen att stålverket kunde räddas. Men av deninformation jag har fått kommer stålverket att läggas ned, och det betyder attkommunen mister 400 arbetstillfällen. Men man räknar dock med att ytterligare200 arbetstillfällen kommer att försvinna. Man förstår att detta kommer att haen mycket negativ verkan på en liten Bergslagskommun som , som har enbefolkning på ungefär 9 500 invånare. Med detta kommer jag in på en motion som har hamnat blandde 18 motionerna. Det gäller en försöksstation för insjöfisk i . Därkan man konstatera att kommunledningen och facket har fått SKF att satsa en delpå en sådan anläggning. Men om regeringen hjälpte till med medel, som detuttrycks önskemål om i motionen, skulle det ha stor betydelse för Hälleforskommun. Med dettavill jag yrka bifall till reservation 55. 47 (): Allt fler människor, inte minst bland de unga ochvälutbildade, söker sig till en alltmer överhettad storstadsregion. Framförallt rullar flyttlass efter flyttlass från den närmast liggande Bergslagen,icke minst från . , som brottas medbostadsbrist och andra problem, är målet för dessa människor. Det är därjobben finns. Lokala politiker och berörda samhälleliga organ i deutflytt-ningsdrabbade regionerna protesterar. Men ingenting tycks hindra dennegativa utvecklingen. Vad göra i denna situation? Ja, vi i har imotioner om strukturproblemen i Bergslagen pekat på några viktiga insatser sombör göras för att stoppa den negativa utvecklingen i regionen. Goda kommunikationerär ett viktigt område när det gäller att hävda regioners möjlighet attutvecklas. Men det finns andra satsningar som är helt nödvändiga omutvecklingen skall kunna ledas i gynnsam riktning. Utbildningssidan är en sådan. Jag avser därför att i dettainlägg något kommentera just utbildningens betydelse, inte minst för de många unga människorna i Bergslagen och , men också för näringslivet. De, är närmast teknikerutbildningen jag har i åtanke. Regionalpolitiken, m. m. Som bekant är ett av de mest industrialiseradelänen i landet. Medan medeltalet i hela landethar som medeltal. Det är en mycket hög siffra. Det gör att nyteknik, spridning av teknisk kunskap och utveckling är särskilt viktigt i länoch regioner som och Bergslagen. Det handlar helt enkelt omöverlevnad och lönsamhet för industrin och ytterst också orn vi skall kunna gemänniskorna utkomst inom området. Det är därför väsentligt att alla vi som arbetari och för sådana landsdelar aktivt verkar för att stödja utbildning, inte minstökad utbildning av tekniker på olika nivåer. Enligt senaste statistiska uppgifter ligger påandra plats i landet när det gäller datoranvändning. Endast Stockholmsregionenligger före. som jag gör detta konstaterande är verkligheten den attsvensk industri lider stor brist på tekniker på olika nivåer.Enligt tillförlitliga källor skulle underskottet vara, bara på civilingenjörssidan,närmare 1 500 . Bristen på kvalificerade tekniker är allvarlig för densvenska industrins förmåga att hävda sig och inte minst bevara regional balans.Det är därför utomordentligt angeläget att omedelbara åtgärder vidtas för attöka och förbättra utbildningen av tekniker och civilingenjörer. När det gällerteknikerutbildning måste regeringen ta på sig ansvaret för att inte ha kunnatförutse den brist på utbildningstillfällen och resurser som drabbar dennasektor. Jag vill nu kort redovisa vad vi fränfolkpartiets sida vill göra regionalt i Bergslagen för att trygga utbildningenoch tillgången på tekniker, utöver nuvarande resurser, Bergslagenstekniska högskola bör upprättas i samarbete med . Försök bör snarastgöras med femärigt tekniskt gymnasium, avsett att säkerställa utbildning tilloch tillgång på ingenjörer på "mellannivå". De påbörjadesatsningarna på olika teknikcentra i Bergslagen bör fullföljas och göras merlångsiktiga. Åven i övrigtbör Bergslagens utbildningsväsende ägnas stor omsorg, särskilt i fråga omutbildning i data, elektronik och bioteknik. För oss som lever och verkar i ochför Bergslagen är det en viktig uppgift att motverka en överhettning ochcentralisering inom storstadsregionerna, inte minst . Vi måstesätta oss emot en sådan utveckling. En av de viktigaste insatserna i dettaarbete är att lokalt i Bergslagen och trygga tillgången på inteminst tekniskt utbildad personal. Att satsa på en väl fungerande tekniskutbildning är att satsa på en ljusare framtid även inom den här regionen. har min kollega på Västmanlandsbänken OlleGöransson redovisat sin syn på insatserna för att få en ökad sysselsättning iBergslagen. Jag delar många av de synpunkter som tog upp. Menjag reagerade för ett av hans påståenden. sade att de privataföretagen inom Bergslagsregionen har sprungit ifrån sitt ansvar när det gälleratt vid nedläggningstillfällen ordna ersättningssysselsättning åt dem somblivit friställda. Regionalpolitiken, m. m. Jag kan inte se att är närvarande ikammaren, men jag vill Prot. 1985/86:150 ändå ställa ett par frågor tillhonom. Jag hoppas att han hör dem där han befinner sig ochbegär ordet senare i debatten. Menar att det statliga ASSl iSkinnskatteberg har tagit sitt ansvar för att beredaersättningsarbetstillfällen när verksamheten dragits ned? Jag tror inte, OlleGöransson, att de privata företagen mer än de statliga springer ifrån sittansvar. Jag kan ge många exempel på motsatsen. Ett sådant exempel är Uddevalla-och . Här har statliga företag lagts ned. Icke minst har maninom varvsindustrin avskedat tusentals anställda. Vem är det som har fått tahand om soporna efter dessa nedläggningar och ordna medersättningssysselsättning? Jo, det är de stora privata företagen, såsom Volvooch . Jag har med detta, ,bara velat peka på att det inte betyder så mycket om det är ett privat ellerstatligt företag som lägger ned sin verksamhet. brister mångagånger när det gäller att ta ansvaret för att beredaersättningsarbetstillfällen. Ofta går de privata företagen i spetsen och tarändå en viss del av detta ansvar. 48ALF (): Den politiska uppgiften att skapaarbetstillfällen och fördela samhällets resurser rättvist till alla delar avlandet är en svår uppgift men en av de mest angelägna. Den regionala obalansenär inget nytt problem, men frågan har fått ökad aktualitet och måste åtgärdasnu, Flyttlasströmmarna och den allt kraftigare utarmningen av glesbygden kaninte få fortgå. Vi upplever också befolkningskoncentrationens avigsidor istorstadsområdena i form av ökad arbetslöshet, miljöförstöring, bostadsbristoch social utslagning, Alla känner vi till att det råder en ytterligt bekymmersamsituation i vissa Norrlandslän, men faktiskt också i större delen av hela vårtland. En aktiv regionalpolitik måste bedrivas för att vi skall kunna vändautvecklingen och skapa ett samhälle som kan erbjuda sina medborgare arbete inärheten av hemmet och den sociala miljö, trygghet och gemenskap som vi människorbehöver. Under den förra flyttlassepoken på 1960-taletfördes en ekonomisk politik som innebar att människor fick flytta från sinhemort till storstäderna, där den lönsamma industrin, den utbyggdainfrastrukturen och den nära marknaden fanns. Denna utveckling var en frukt avtron på att tillväxten löser allt och i allt är av godo. Det oroande är att1960-talets tillväxtfilosofi tycks ha kommit tillbaka och alltmer präglar denekonomiska politiken och debatten. Naturligtvis skall den ekonomiska tillväxtenfrämjas, men regional balans måste också vara ett centralt mål i den ekonomiskapolitiken. Regionalpolitiska aspekter måste läggas på all samhällsplanering ochfinnas med i alla politiska beslut. Den regionalpolitik som byggdes upp under slutet av 1960-och 1970-talen bygger på selektiva stödformer, dvs. olika typer av bidrag tillföretag och projekt som uppfyller vissa villkor. Det resultat vi kanavläsa av det regionalpolitiska stödet ger tyvärr en ganska dyster bild.Långsiktigt har glesbygden utarmats och centraliseringen fortsatt. Regionalpolitiken, m. m. noterabefolkningstillväxt i glesbygdslän har det berott på att centralorten harvuxit, som den inomregionala obalansen ökat. De selektivastödformerna har också inneburit att förhandlingsskicklighet och förmåga attformulera bidragsansökningar tycks ha premierats, medan incitamenten att drivaföretag, finna samordningsvinster och anpassa sin verksamhet till rådandeförhållanden inte skapats. På s. 54 i det betänkande vi behandlar skriver utskottetföljande: "Generella stimulanser som nedsättning av socialavgifter bördock enligt utskottets uppfattning ses som värdefulla komplement." Jagtror att det är dags att utforma det regionalpolitiska stödet utifrån det raktmotsatta synsättet. Generella stödformer måste vara grunden, och det selektivastödet komplementet. Vi måste skapa ett positivt företagsklimat i glesbygden.Krisstämpeln på näringslivet i glesbygdsområdena måste tvättas bort. Här harbåde näringslivet, kommuner, landsting och, inte minst, staten ett stortansvar. Vi måste också hjälpa regioner med en besvärlig arbetsmarknadssituation,så att man i dessa regioner själv verkligen får utnyttja de resurser som finns.I dag hämtar vi resurser av oanad mängd från de s. k. glesbygderna. Sedandebatterar vi storstilat hur vi skall ordna stöd till dessa regioner. Ettexempel på hur man skulle kunna vända detta är att införa rätt för devattenkraftsproducerande länen att behålla en del av elskatten. Därigenomskulle resursrika län få en viss avkastning på den producerade elenergin, somäven försörjer övriga med billig energi. På detta sätt skulle storaekonomiska resurser skapas till näringslivsutveckling utan att det betecknaseller upplevs som ett bidrag. Det skulle helt enkelt ses som en avkastning påutnyttjandet av regionens egna tillgångar. Ett positivt klimat för näringslivet i dens.k. glesbygden måste också manifesteras genom att sådana villkor skapas förnäringslivet i dessa områden att de kompenseras för geografiska avstånd, bristpå infrastrukturer, brist på färdigutbildad arbetskraft och andra konkurrensnackdelar.Exempel på sådana generella stödformer som kds förordar är sänktasocialavgifter i stödområdena, avskaffande av löntagarfonderna, sänktbensinskatt i glesbygden, decentralisering av beslutsfunktioner inom denoffentliga sektorn samt ökad satsning på småföretagsamheten. Jag vill gärna peka pä att det har skettett omtänkande i det socialdemokratiska lägret. Sänkningen av socialavgifternai är ett steg i rätt riktning och ett viktigt avsteg från deprinciper som socialdemokraterna förfäktade . Men jag menar attdet är fullständigt absurt att man i kommun får en reducering avsocialavgifterna , medan man i kommun iVästerbottens län - med en betydligt mer bekymmersam arbetsmarknads- ochbefolkningssituation - inte får någon nedsättning. Kds förordar, liksom denregionalpolitiska utredning som presenterade sitt förslag 1984, attnedsättningen skall ske i hela stödområde A. Dessutom bör reduceringen avsocialavgifterna successivt trappas ned i stödområdena B och C. I vår regionalpolitiska motion A472 redovisaskds synpunkter pä regionalpolitiken närmare. Innan jag avslutar, vill jag docklyfta fram familjepolitikens roll i regionalpolitiken. Det nuvarande barnomsorgssystemet är inte konstruerat förglesbygden. För att skapa valfrihet mellan olika barnomsorgsformer måste envårdlön, ett system som är riktat direkt till familjen, införas. En vårdlöngaranterar att människor oavsett bostadsort får del av samhällets stöd. Det ärpraktiskt och ekonomiskt omöjligt att bygga daghem i närheten av allabarnfamiljer. Ett system med vårdlön skulle också ge många barnfamiljerekonomiska möjligheter att bo kvar i en glesbygd trots brist på sysselsättning.Kom nu inte och påstå att en vårdlön skulle tvinga en förälder att stanna hemmaoch vårda barn. För det första är det orimligt att tala om tvång när det gällerhemarbete och barnomsorg, och för det andra borde alla veta att det verkligeninte är sä enkelt för alla familjer i glesbygd att erhålla två arbeten även omman skulle vilja. Ett stort problem vid rekrytering av personer tilltjänster i glesbygdsområden är att möjligheterna att ordna arbete åt make/makaofta är små. Eftersom nuvarande skattesystem gör det mycket svårt för en familjatt leva på en inkomst, kan den begränsade arbetsmarknaden i glesbygdsområdenaförsvåra möjligheterna att fä kvalificerade personer på ledande tjänster. Mångatvingas också flytta från sysselsättningssvaga områden därför att bara enaparten i en familj har arbete. En tudelning av inkomsten vid beskattningen,som innebär att föräldrarnas totala inkomst delas så att de skattar för hälftenvardera, innebär en skattelättnad och ekonomisk hjälp för barnfamiljer med enförvärvsinkomst. kan denna skattereform underlätta rekryteringen tilloch dämpa utflyttningen från glesbygdsområden. Jag hörde i förrgår många engagerande inläggom hur angelägna alla partier är om att skall ha en levande landsbygdmed öppna landskap. Man kan inte tro sig om att ena dagen med ord kunna trollafram Sörgårdenmiljöer för att sedan en annan dag ivrigt agera för att jordbrukskall läggas ned, skog planteras och bidrag till flyttning erbjudas. Det krävslångsiktiga handfasta politiska rättviseprogram för att rädda de öppnalandskapen åt eftervärlden och att skapa möjlighet för unga människor attslippa ryckas upp från de miljöer där de har sina rötter. Jag vill yrka bifall till motion A472yrkandena 1 och 4 samt reservationerna 1,2, 5, 7, 10, 11, 12, 15,16, 17,18,21,26,37,38,41,43,47, 50, 56, 57, 58, 66 och 71, Regionalpolitiken, rn. 49ROSA ÖSTH (c): Så sent som uttalade attde regionalpolitiska målen skulle ligga fast, nämligen att alla människoroavsett var de bor i landet skall ges tillgång till arbete, service och en godmiljö. när det gång på gång redovisas, inte minst från regeringen, att vihar en i flera avseenden positiv utveckling, tvingas vi konstatera attskillnaderna vad det gäller de här uppsatta målen ökar såväl mellan som inomregionerna. Bristen på arbetstillfällen på många platser och stimulanser iform av flyttnrngsbidrag m. m. leder till en negativ befolkningsutveckling istora delar av landet. Det är inte så att vi i tror att vi kanvända den här utvecklingen genom något enstaka riksdagsbeslut. Nej, det krävskommunicerande åtgärder på en rad områden, såsom det har framhållits icentermotioner. Det fordras ett nytänkande och en insikt om att det på siktmåste vara Prot,1985/86:150 Regionalpolitiken, m. m. såvälekonomiskt som socialt och miljömässigt försvarbart att få till stånd en bättrespridning av näringsliv, sysselsättning och service. Centerreservationerna ibetänkandet ger många förslag, som kan innebära viktiga steg på vägen i det härsammanhanget, och jag ber att få yrka bifall till samtliga. län betraktas ofta som en gynnad och tämligenproblemfri del av landet. Man utgår då frän kommun, som fortfarande haren positiv utveckling. Men för andra kommuner i länet, framför allt de i dennorra delen, ser det betydligt mörkare ut. har t. ex.Tierps kommun minskat frän 20 608 personer till 19 818. Det är en minskning med800 eller . , som är den minsta och nordligaste kommunen, harunder minskat frän 9 736 till 9 270, dvs. 466 personer eller . Det här beror till största delen på en utflyttning, vilkenhar ökat markant under det allra . En del har förstås flyttat tillUppsala, men åtskilliga har bidragit till den kraftiga befolkningsökningen iStockholmsregionen. Det är en betydligt högre arbetslöshet än riksgenomsnitteti såväl i norr som i söder. Inte minst är arbetslösheten storbland kvinnor. Två av länets kommuner, nämligen och , hörtill Bergslagsområdet och har följaktigen drabbats av den strukturomvandlingsom har skett inom gruvindustrin, inom stålindustrin och inom skogssektorn.Åven , som inte räknas till Bergslagen, har dragits med i den härnegativa utvecklingen, som har inneburit en rad företagsnedläggningar. Detfinns inte mycket som tyder på att den här nedslående trenden ärpå väg att brytas. Flera mörka moln tonar upp sig vid horisonten. Ett exempel är de beslutade kraftiga nedskärningarna vidRockwools fabrik i , som tillverkar isolerprodukter. Det år i själva verketett bra exempel på hur politiska beslut på olika områden negativt kan påverkaett företag och i förlängningen också den regionala utvecklingen. Fabriken, som till ingick i ,byggde upp sin produktion efter vissa förutsättningar, nämligen att byggandetav lägenheter skulle vara förhållandevis stort, att industrins investeringar ibyggnader och anläggningar skulle öka och att energipolitiska beslut skullemedföra en stor efterfrågan på isolermaterial. Att utvecklingen har blivit enhelt annan vet vi alltför väl. Ett annat exempel är sulfitfabriken i , för vilkenman har en tämligen dyster prognos. Skulle den läggas ned, som många befarar,påverkar det i sin tur fabriken i , som för sin produktion avspånplattor är beroende av att kunna rekvirera sågspån från , Dettagäller några hundra arbetstillfällen som om de skulle gå förlorade måsteersättas med något. län är ett skogs- och jordbrukslän. Vart fjärdehushåll är beroende av sysselsättningen inom livsmedelskedjan och förädlingenav skogsråvara. Av antalet sysselsatta i länet i sin helhet är beroende avjord och skog. Det kan vara värt att nämna att för är motsvarandesiffra . Det säger sig självt att nedläggning av blir ytterstkännbar för ett sådant område. Vi kan inte räkna med att vår svenska konsumtionav livsmedel totalt sett ökar särskilt mycket. Men det finns flera andra synnerligenstarka skäl att bevara åkermarken, vilket har redovisat i andrasammanhang. Inte minst gäller det för produktion på andra områden, som energi-och industriråvaror, fodermedel, m.m. En produktion för framställning av etanoloch en fabrik för det ändamålet skulle vara ett lämpligt objekt att satsa på iTierps kommun. Även om statistiken för befolkningsutveckling ocharbetslöshet är dyster nog, skulle den se betydligt sämre ut om det inte voreså att tusentals människor pendlar till sitt arbete, över kommungränserna och,mycket ofta, över länsgränsen, och framför allt dä till Stockholmsområdet.Många gör det säkert helt frivilligt, men förde flesta är det naturligtvis ennödlösning, något som man måste acceptera för att det saknas arbetstillfällenpå hemorten. I ett sådant läge är det förstås extra viktigt attkommunikationsmöjligheterna är goda. I detta sammanhang har givetvis också det mindrevägnätet en stor betydelse, och det är mycket olyckligt när det tillåtsförfalla. Det är därför vi från har föreslagit en i förhållande tillmajoritetens förslag kraftig uppräkning av detta anslag. I en center- och folkpartimotion har vi under flera årtagit upp frågan om tågstopp i ett antal av länets orter. I stannar alltfärre tåg, och tagen är sä få att järnvägen knappast är möjlig attutnyttja för arbetspendling. För kommuns del är det ändå sämre. Där rusartåget förbi kommuncentrumet utan att någonsin stanna.Inte heller från , som är centrum i , har rnanmöjlighet att använda tåget. Vi motionärer menar att det måste vara rimligt atttåg som går genom en kommuns centralort också skall kunna utnyttjas därifrån ilämplig omfattning. Ett område som det blir särskilt kännbart för när man fären negativ befolkningsutveckling i en region är utbildningen. Nedläggning avskolor är ofta det första tecknet på att en bygd är i kris. För människor somöverväger att flytta fill en plats är förutsättningen ofta att det finnsutbildningsmöjligheter på orten för barnen. Det här är ett stort bekymmer förNorduppland, och inte minst för , som saknar gymnasieskola och måsteskicka sina barn till andra kommuner för teoretisk utbildning. När de yngre människorna, som i allt störreutsträckning förvärvsarbetar, lämnar en kommun minskar skattekraften, oftaradikalt. Tyvärr kompenserar inte skatteutjämningsbidraget på långa vägar denhär effekten. Följden blir givetvis att det blir allt större svårigheter attupprätthålla en försvarbar servicenivå. Det har i detta sammanhang kommit ettnytt orosmoment in i bilden. Jag tänker då på den proposition som lagtsfram beträffande ändrade regler för garantibeskattningen. I denna propositionföreslår man att garantibeskattningen av fysiska personers fastigheter slopasliksom det extra avdraget för schablontaxerade fastigheter samt att inkomstalltid skall beskattas i hemortskommunen. Här finns, som jag ser det, en riskför att kommuner som har ett stort antal fritidshus, och dit räknar jag denordliga kommunerna i län och i södra delen, kommer attförlora ytterligare medel. Skulle det här förslaget gå igenom är det heltnödvändigt att också besluta att sådana kommuner skall kompenseras fullt ut. Jag harhär pekat på några områden där utvecklingen, om den går i viss Regionalpolitiken, m. m. Prot.1985/86:150 riktning, sammantaget leder till att ett tidigare problemfrittlän alltmer Regionalpolitiken, m. m. kommer i en mycket allvarlig situation. Jag vill därförsluta- med att understryka vikten av det förslag som läggs fram i reservation 5av angående en ny utredning om regionalpolitiken. Om vi skall kunna haen chans att få regional balans, är det nödvändigt att alla verksamheter ochbeslut underordnas de regionala målen. 50GUDRUN (): Något måste ske med Bergslagen! Och det somskall ske måste ske fort! Vi har överhettning på vissa orter i och motsatsenpå andra håll. inland har blivit avfolkningsbygder. FörBergslagens del är det inget uppkommet problem. Situationen uppstodegentligen och har därefter förvärrats år . ärläget sä känsligt ätten större industrinedläggelse betyder inget mindre änkatastrof för en hel bygd. Jag syftar i första hand på de båda hårt ansträngdaBergslagskommunerna i län. Bergshanteringen har i 450-äriga traditioner.Under 1940-och 1950-talen var ett tiotal gruvor i produktion. återstårendast gruvan i 100 anställda. Framför allt utvinns där ,som tyvärr prismässigt är ett i högsta grad konjunkturkänsligt . Pågrund av sjunkande världsmarknadspriser på och dollarkursens nedåtgåendetrend är företagets framtid hotad. I äldre tider var flera järn- och kopparhyttor medgjuterier i verksamhet. Den sista hyttan med tillhörande gjuteri lades ned imitten av . Ett antal mindre järnverk har funnits tidigare. Det sistaav dessa i produktion, Bångbroverken, hade drygt 450 anställda.Nu har företaget 220 anställda, och ägarna har fattatbeslut om nedläggning av Bångbroverken. Skogsbruket i hade tidigare storsysselsättningsandel i bygden, men har . En tid omfattade skogsindustrin tre sågverk och enmassafabrik, och är alla nedlagda. En fibertygsfabrik som sysselsätter ca280 personer har tillkommit. Vad som hänt inom näringsliv avspeglar sig ibefolkningsutvecklingen.