prot · G90952 · 1985-12-31 00:00:00 — För en sträcka på 60 mi Laurentii gränd kostade ledningsomläggning och arkeologiska utgrävningar förnågra år sedan . Jagkan således konstatera att utredningen kommer med en hel del positiva förslag,även om de inte är så värst radikala. Iprincip delar jag statsrådets uppfattning, som framfördes till mig i enfrågedebatt , nämligen att vi bär ett gemensamt ansvar för vårtkulturarv. Detta innebär emellertid inte att inte vissa byggnadsföretag, vissamiljöer och viss arkeologisk forskning har ren karaktär av riksintresse och attvårt gemensamma ansvar borde bäras på så sätt att staten tar ansvar för att Om kostnadsansvaret för vissa arkeologiska utgrävningar hjälpabetungade kommuner eller enskilda så att arkeologisk forskning kommer tillstånd. Beträffande forskningen är det så attforskarna oftast inte är initiativtagare till arkeologiska utgrävningar utanfår ta det som bjuds. Tyvärr kommer man då inte åt de verkligt intressantaobjekten, eftersom kommuner och andra byggherrar undviker att bygga därutgrävningar kan bli aktuella, I fallet försökte man få ned kostnaderna för dedyra och omfattande utgrävningarna vid kvarteren Kyrkolunden och Trädgårdsmästarengenom att lägga ihop flera projekt, vilket ledde till ett otympligt stortutbyggnadsförslag som inte alls var lämpligt i Sigtunamiljön, Den grundläggningsmetodman förordar, en betongplatta på pålar, innebär att byggnationen höjs iförhållande till gatunivån på ett egendomligt sätt. Dessutom lägger man ju locköver kunskaper om våra förfäders levnadsmönster, I besvär som anförts från riksantikvarieämbetetbeträffande kvarteret anför riksantikvarien i ett långt avsnitt behovetav forskning kring det material som kan komma fram i samband med utgrävningarm, m, i , och han säger bl, a, "att materialet från kan geoss kunskap om ett skede i landets historia som vi vet ganska litet om". Riksantikvarien påminner i sin skrivelse också om dengenomgång som ämbetet företog av landets mest värdefulla kulturmiljöer därSigtuna såsom miljö betecknades vara av riksintresse för kulturminnesvården. Delar kulturministern uppfattningenatt forskning och arkeologiska utgrävningar i är av stort värde och börske nu? Delar kulturministern uppfattningenatt har ett riksintresse för kuhurminnesvården? och jag är på de allra flestapunkter överens i vår bedömning av värdet av de fornminnen som är föremål förinterpellationen. Jag vill gäma här understryka samstämmigheten iuppfattningen när det gäller behov av och önskemål om tillvaratagande av detsom hör till vårt kulturarv. har föreslagit att man i vissasammanhang skaH kunna få lån för att bära de kostnader som det handlar om. Nuanför att det uppstår vissa problem . Arkeologerna kommerinte åt intressanta projekt, eftersom det finns byggherrar och markägare sominte är beredda att exploatera - och materialet kan då inte ställas tillförfogande. Det är naturligtvis i och för sig ett problem som skulle kunna varabesvärligt, men jag tror att problemets svårighet är något överskattat.Grundläggande är ju ändå att de fornlämningar vi talar om finns kvar också närde är outgrävda. Vi behöver inte, när det gäller att bedrivaarkeologisk forskning, gräva mer än vad vi gör för att få tillräckligt materialatt forska kring. Det finns alltså ganska mycket material tillgängligt. Det är heller inte givet att man på en gång behöver grävaut allfing. Det finns faktiskt praktiska motiv som talar för att en utgrävning,som tar och där man under skilda perioder tar fram fornminnen, harvärden i sig. Det ärinte bara genom att man tillför statliga pengar och gör en totalutgrävning engång för alla som man når det största vetenskapliga resultatet. Jag tror alltsåatt det finns anledning att marginellt peka på detta - och det får vara svar påden sista frågan i anförande. Jag vill, herr talman, understryka värdet av den enighetsom vi ändå redovisar, och jag är mycket tacksam för att harställt denna interpellation, så att vi fick tillfälle att här i kammarendokumentera denna enighet i synen på värdet av fornminnesvård. Om kostnadsansvaret för vissa arkeologiska utgrävningar AnL 18 (); Riksantikvarien underströk i sitt yttrandeatt just var av mycket stort intresse och att vi visste litet om denperiod som det här var fråga om. Det är mycket viktigt, menade han, att vi fåren forskning kring sättet att leva då staden var sommest aktiv. Det var en mycket intressant miljö när var biskopssäte ochsäte för en kung, när många människor levde och verkade i staden. Om forskning och utgrävningar har ett stort värde - vilketvi ju är överens om, i varje fall när det gäller forskning - så måste detfinnas ett system sorn underlättar eller förhindrar forskning, dvs,lagstiftning och bidrag skall utformas på ett sådant sätt att den forskning somanses viktig uppmuntras och får stöd. Om man bygger på det sätt som planeras iSigtuna, men som jag hoppas blir ändrat, så kommer ingen forskning till förränom , och då har vi ingen glädje av den, i varje fall inte vi somlever nu - såvida inte den tekniska utvecklingen leder till andraforskningsmetoder än utgrävningar. Statsrådet antydde ju att detta skullekunna tänkas. Om man å andra sidan tycker att fornlämningarna ligger bradär de ligger till vidare , så undrar jag hur man frånstatens sida skall bevaka sitt intresse av att den omvittnat värdefulla Sigtunamiljönbevaras, om man inte gör det attraktivare att utforma byggnationen på ettsmåskaligt och för staden passande sätt. Det har visat sig att det var merlönande att klumpa ihop byggnationen och slippa utgrävningarna, i den i och försig legitima avsikten att få ner kostnaderna. En hten fråga vHl jag till slutställa till statsrådet. I svaret står det att särskilda hänsyn i vissa fallskall kunna tas för att underlätta finansieringen. Kan det möjligtvis inrymmasärskilda hänsyn till ambitioner numera i fråga om utformningen avplanerna för stadskärna, om den utformningen medför en ekonomiskt storkostnad, en ytterligare belastning i förhållande tHl de beräkningar somtidigare har gjorts? Den sista frågan kan jag inte svara pådirekt. Som jag sade i mitt svar kommer reglerna för arkeologiska utgrävningaratt behandlas i en proposition som jag räknar med att lägga fram undermandatperioden. Då blir det tillfälle att redovisa svar även på den frågan, är naturligtvis ett gott exempel på en stad somhar oändligt många fornminnen. Redan av det skälet finns det alltså anledningatt diskutera begreppet särskilda hänsyn. Det finns alltså en grund för att prövaden frågan. Därutöver vill jag emellertid inte göra några närmare kommentarer. Om ett varvsmuseum i beskriver som en gammal anrik kungastadmed många fornminnen. kommer naturligtvis det moderna meddess befolkning av kanske fler flygkaptener än kungar att lämna bidrag tillkommande generationers fornminnesforskning, och vi skall se till att vimöjliggör också det. Överläggningen var härmed avslutad. 5 §Svar på interpellation 1985/86:62 om ett varvsmuseum t AnL 20 Statsrådet : har frågat mig i vilken utsträckningjag är beredd att medverka till förverkligandet av planerna att starta ettvarvsmuseum i . Frågan om att skapa ett varvsmuseum i har vidolika tillfällen aktualiserats. a. har flera motioner under de senaste årenväckts i . Vid samtliga tillfällen har avslagit förslagenbl. a. med motiveringen att ett varvsmuseum är ett mycket omfattande projektoch att frågan noga bör penetreras. Fastän frågan diskuterats länge finns ännu inte någotkonkret förslag som kommunstyrelsen i har ställt sig bakom. Förverkligandet av ett varvsmuseum är ett projekt somsannolikt kräver stora ekonomiska insatser. Det är därför nödvändigt att olikafinansieringssätt prövas. Jag kan i detta sammanhang påminna om att när det gälltatt skapa ett lantbmksmuseum på har olika branschintressenter samtregionala och lokala myndigheter förklarat sig villiga att svara för såväluppbyggnaden som driften av museet. Jag förutsätter att kommunstyrelsen i övervägersådana alternativ vid beredningen av frågan om ett varvsmuseum, AnL 21 (): Jag tackar statsrådet försvaret, men det gör mig besviken. , då Svenska Varv genom startadeprojektet varvsindustri i har framstående professorer vidGöteborgs universitet, museichefer, medarbetare från de fackligaorganisationerna vid varven och företagen arbetat på ett förslag till hur ettvarvsmuseum skulle kunna se ut. Deras värdefulla och bestående kulturellainsatser har dokumenterats i flera omgångar, kom "Varvsmuseum i ", en50-sidig skrift under 13 rubriker beskriver hur ett fullständigtvarvsmuseum kan se ut. Där finns också en kostnadsbeskrivning. Denna utredningleddes av museigruppen under ordförandeskap av chef , utgav Svenska Varv skriften "Ettvarvsmuseum? Ett svenskt Prot. 1985/86:52 varvshistoriskt centrum?" Den slutar med följande sammanfattning: 16december 1985 "1 Ett varvsmuseum är omistligt. En unik miljömed tillhörande historia kan räddas 2 Fritids- och undervisningsintressen tillgodoses 3 En mängd institutioner och organisatoner arbetar redan nu medprojektet 4 Forskning och arkivarbete torde kunna slutföras påanslag från Svenska Varv och olika myndigheter 5 Ett museum däremot kostar pengar och måstefinansieras av kommun och/eller stat 6 Kostnaderna uppgår till /år under7-10 år. Det borde vi ha råd med 7 Ett riksmuseum i är ingen orealistisk idémed tanke på den roll som handel och industri spelar för staden ochlandet," Under rubriken "Ett varvsmuseum? "redogjordes för projektet i "Senaste nytt från museer" nr 21980. Dendigra lunta som den av kommunstyrelsen i tillsatta kommittén nuäntligen - efter alltför - överlämnat är en sammanställning av vadsom hänt. Den utmynnar i det förslag jag citerade som avslutning på mininterpellation. Av det ovan sagda torde framgå att det inte är fråga om någotlokalt bygdemuseum, utan det är fråga om att skapa världens enda varvsmuseum iautentisk miljö. Vihar här en möjlighet att till eftervärlden spara historien om industrinsframväxt och utveckhng även sedd ur den anställdes förhållanden. Vitalar ofta om att museiverksamheten måste förnyas. Museerna måste göras merlevande och specialutställningar ordnas för att locka allmänheten till flerbesök. Museerna får aldrig bli enbart förvaringsrum för insamlat material, somendast beskådas av skolklasser under skoltid. Ett varvsmuseum enligtGöteborgsmodellen skulle innebära en förnyelse därvidlag. Innehållet utformasså att det blir värdefullt både för en bred allmänhet och för en initieradyrkeskår. Genom att ge utrymme för mer djupgående studier av sociala, fackligtpolitiska och tekniska förhållanden verkar museet inte endast för kännedom omtidigare förhållanden utan även för ett fortsatt utvecklingsarbete. Kulturministernssvar vittnar, tycks det mig, om att han ej tillräckligt satt sig in i ärendet.Jag upprepar min fråga: Är statsrådet beredd att aktivt medverka till att vikommer ur det dödläge, i vilket frågan om ett varvsmuseum hamnat? Motbakgmnd av statsmakternas bristande intresse att engagera sig i just dettaprojekt vill jag fråga kulturministern vilka museer som de senaste tre årentillkommit med hjälp av statliga bidrag. Om ett varvsmuseum iGöteborg AnL 22 Statsrådet : Jag besvarar den sista frågan först. Det har tillkommit ett mycketstort antal museer med statligt bidrag. harlänsmuseiorganisationen i landet så att vi nu har ett länsmuseum ialla våra län. invigdes ett länsmuseum i , som är ett av de främsta i fråga omutformning och verksamhet. Därutöver har tillkommit ettstatligt bidrag till ett arbetets museum i , till vilket statenemellertid inte är initiativtagare och där stat eller län/landsting inte ärhuvudman. Det är en särskild stiftelse som har fått ett statligt bidrag. LarsAhlström är besviken över att jag i mitt svar inte sagt att jag som företrädareför regeringen är beredd att överta planerna på ett varvsmuseum i , Påden punkten är jag rädd att jag måste fortsätta att göra honom besviken. Jagser inget skäl att regeringen nu skulle ta över de planer som finns. Tvärtom ärdet angeläget att de intressenter som ägnat uppmärksamhet åt ett varvsmuseum,vilket jag ser som ett mycket intressant bidrag till det svenska museiväsendet,får fortsätta. Jag tror att det måste bedrivas på samma sätt som man drivitandra projekt. Jag har i mitt interpellationssvar hänvisat tiH Julitalantbruksmuseum som ett mycket gott exempel på hur intressenter med olikaanknytning till ett projekt och med ohka resurser kan samverka för att lösaangelägna museifrågor, lantbruksmuseum kommer med all sannolikhet attkunna komma till stånd inom den angivna tidsplanen, och det innebärnaturligtvis också ett antal åtaganden av kommun, landsting och stat. Jagförutsätter att de som är intressenter i varvsmuseet i driver denfrågan på samma sätt för det museets räkning. AnL 23 (); Jag menade inte att statsrådet skulle ta över planerna påvarvsmuseet. Vad jag efterlyste var ett större intresse från kulturministernssida när det gäller att hjälpa till att få det här projektet att utveckla sigmot ett varvsmuseum. Jagtycker att det vore verkligt tragiskt om en stelbent byråkrati, där man har ettrevirtänkande, skulle lägga hinder i vägen. Staten kan inte ensam ta ansvaret,kommunen orkar inte ta det, osv. Men varför kan man inte se till den goda sakenoch ta ett initiativ så att det blir en gemensam angelägenhet för stat, kommunoch även angränsande landsting, så att man äntligen kan få ett nytt grepp påden här frågan? Jag utgår från att kulturministern är överens med mig om detangelägna i att skapa ett varvsmuseum. Jagvill påminna kulturministern om att socialdemokraterna vid sin kongress 1984dess värre avslog en motion från socialdemokratiska fackklubb, därman underströk vikten av att det skapas ett museum i och framhöll attdet var ett mycket stort riksintresse, Alla de människor som oförtmtet ochhängivet har arbetat med detta projekt skulle med entusiasm och glädje ta sigan det inspirerande arbetet att skapa världens första varvsmuseum i autentiskmiljö. Närvi nu har vår kulturminister på Göteborgsbänken, tycker jag att han skulle tasig ytterligare en funderare över om det inte trots allt vore möjligt att gå inoch ta ett initiativ, så att vi äntligen kan komma ur detta dödläge. Jag är både glad och överrumplad över att enföreträdare för ett parti som normalt bmkar be statsråd hålla sig borta frånvarje initiativ och överlämna varje handling av värde till den enskildemedborgaren nu starkt vädjar om ett ingripande för att kunna bevara minnenafrån en viktig industrigren. Jag noterar denna vädjan och tar den till mitthjärta, AnL 25 (): Jag finner det inte alls underligt att jag idet här ärendet vädjar till kulturministern. Det är ju ändå han som har detövergripande ansvaret. Industrin har verkligen ställt upp i det här avseendet.Svenska Varv kände sitt ansvar , och har man lagt ner6 milj, kr. Det tycker jag är ett imponerande belopp, som vittnar om den ansvarskänslaman har för det arbete som gångna generationer har utfört och också om enkänsla av pHkt att väl förvalta detta arv så att kommande generationer får enuppfattning om vad svensk varvsindustri har betytt för , Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på interpellation 1985/86:60 om invandrarpolitiken har i eninterpellation ställt tre frågor om den framtida invandrarpolitiken. Den förstafrågan är om regeringen kommer att lämna förslag på grundval avinvandrarpolitiska kommitténs betänkande och, i så fall, när förslag kommer attlämnas. Sedan invandrarpolitiska kommittén (IPOK) ochdiskrimineringsutredningen avlämnade sina slutbetänkanden harett intensivt beredningsarbete pågått inom , med utgångspunktatt samlat redovisa regeringens ställningstaganden till både invandrarpolitiskakommitténs och diskrimineringsutredningens förslag, Betänkandena från de bådautredningarna har remissbehandlats, och remisstiden utgick ,Med anledning av diskrimineringsutredningens förslag till åtgärder för attmotverka diskriminering på arbetsmarknaden har jag dessutom i början av år 1985låtit anordna ett antal hearingar. Beredningsarbetet med anledning av de båda utredningarnasförslag är i en slutfas med sikte på att i början av mars 1986skall föreläggas en proposition om invandrarpolitiken. Vissa av förslagen bördessförinnan remitteras till lagrådet. Propositionen avses bl, a, innehållaförslag om en precisering av målen och riktlinjerna för invandrarpolitiken ochom ett nytt system för stöd till invandrarnas riksorganisationer. En del andrafrågor som tagits upp av invandrarpolitiska kommittén, och som inte redan harberetts i annat sammanhang, kommer också att behandlas i propositionen. Vidarekommer propositionen att innehålla bl. a. förslag om inrättande av en särskHdombudsman med uppgift att bekämpa yttringar av etnisk diskriminering,främlingshat och rasism i det svenska samhället. 1985/86:52 .Som ett resultat av beredningsarbetet har regeringen förelagt en proposition (prop. 1985/86:7) omutlänningars rättsliga ~ ~~~ ställning. Propositionen har nyligenbehandlats av . AlexanderChrisopoulos har vidare frågat om det är min uppfattning att invandrarnassituation i samhället har förbättrats på ett sådant sätt att ytterligarereformer är överflödiga. Det jag sagt visar att jag anser att ytterligarereformer är nödvändiga. Slutligen frågar om regeringen står fast vid riktlinjer förinvandrarpolitiken eller om man eftersträvar en ökad grad av assimilering.Genom riktlinjer angavs målen för invandrarpolitiken vara socialjämHkhet, kulturell valfrihet samt solidaritet och samverkan. Regeringensinvandrarpolitik utgår års riktiinjer, AnL27 (vpk): Jag tackarinvandrarministern för svaret. Somjag framhöll i min interpellation har invandrarpolitiken ända fram till börjanav varit föremål för reformarbete. Det baserades på en relativpartipolitisk enighet om dels de problem som invandrarna möter i , delsmålsättningen för invandrarpolitiken. Sedandess har invandrarnas situation gradvis försämrats, beroende dels på att desamhälleliga insatserna på aHa invandrarpolitiska områden har minskat reelltmen framför allt på den förändring som kännetecknat utveckhngen på den svenskaarbetsmarknaden. Invandrarna drabbas av en ökad yrkesmässig,utbildningsmässig, social och ekonomisk segregation som tenderar att heltisolera invandrarminoriteten från det övriga svenska samhället. Denökade utslagningen, de onormalt höga arbetslöshetssiffrorna, de ökaderasistiska tendenserna och den ökade diskrimineringen av invandrare påarbetsmarknaden talar sitt tydliga språk, som inte borde kunna undgå någon iden här församlingen. Motdenna bakgrund är regeringens passivitet och bristen på konkreta förslag medanledning av de många utredningar som för länge sedan har slutfört sitt arbetepinsam och oroväckande, säger invandrarministern i sitt svar: "Beredningsarbetet med anledningav de båda utredningarnas förslag är i en slutfas med sikte på att riksdageni skall föreläggas en proposition ominvandrarpolitiken," Beredningsarbetet med anledning av de två stora utredningar som harföregått den eventuellt kommande och efterfrågade propositionen ominvandrarpoHtiken har varit ovanligt tidskrävande, Idet första löftet om propositionens framläggande angavs somriktpunkt. Det förutsattes att beredningsarbetet då skulle vara slutfört. I detandra löftet angavs månad 1985 som tidpunkt för propositionensframläggande, I det tredje löftet angavs höstriksdagen 1985 efter valet, och nuhar vi alltså för fjärde gången utiovats en tidpunkt för propositionensframläggande. Enrad motioner har avslagits av med hänvisning tHl 26 den till olika tidpunkter utlovade propositionen. Underdenna tid har det också skett en kraftig överföring av resurserna inominvandrarverket från invandrarverksamhet till flyktingpolitiska åtgärder, såatt invandrarverket nu nästan uteslutande arbetar med flyktingpolitik. Motdenna bakgrund är den tilltagande oro över invandrarpolitikens framtid somframför allt invandrarorganisationerna visar helt förståelig. Detär därför positivt att regeringen nu anger den definitiva tidpunkten förpropositionens framläggande till . Detär även glädjande att invandrarministern förklarar att det ovanligt långadröjsmålet med framläggandet av propositionen beror på beredningsarbetet ochinte på att regeringen håller på att förändra invandrarpolitikensmålsättningar. Detär också positivt att regeringen deklarerar, åtminstone programmatiskt, att1975 års riktlinjer för invandrarpoHtiken ligger fast. Detenda som återstår är att uttrycka förhoppningen att löftena kommeratt realiseras. har, inte bara i denna interpellationsdebattutan också i flera andra sammanhang, försökt skapa intrycket att regeringenunder senare år inte har drivit de invandrarpolitiska frågorna med kraft. Jagskulle vilja påminna Chrisopoulos om att det under dessa år med jämna meHanrumhar lagts fram förslag av regeringen. Vi har tagit ställning till språk- ochkulturarvsutredningens arbete, som har lett till betydande förbättringar iundervisningen av invandrarbarn i skolan. En delvis ny syn på interkulturellkommunikation i skolvärlden håller på detta sätt på att etablera sig. Svenskundervisningenför invandrare har varit en svår fråga att slussa vidare, både iberedningsarbetet och här i . Men fr, o, m, får vi ett nyttsystem på detta område. Somjag sade har vi också, i form av en proposition till ,behandlat frågan om utiänningars rättsliga ställning. Vid sidan om detta pågår ett aktivt arbete, inteminst för att vi skall komma till rätta med invandrarnas bekymmersammasituation på arbetsmarknaden. På det området pågår ettintensivt projektarbete i bl. a. , där kommun och industritillsammans försöker lösa problemen. I skall man nu arbeta med de nyagrupper som kommer, och i har man ett mycket intressant projekt, i vilketman speciellt skall se på hur man skall kunna hjälpa invandrarkvinnorna påarbetsmarknaden. Jag tror att vi ändå skall komma ihåg att arbetsmarknaden ärett område där vi ständigt behöver ta initiativ, och det är också vad som görs. AnL 29 ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk): Jag tycker det är fel att påstå att jag i många sammanhang har försöktframställa regeringen som initiativlös på invandrarpolitikens område. Jag haringet som helst intresse av att göra det. Det som är intressant i sammanhangetär faktaunderlaget. Om den främmande undervattensverksamheten När det gäller fakta förhåller det sig så att fem storautredningsarbeten inom detta område har slutförts här i landet. Utredningarnahar lagt fram sina betänkanden, remissbehandlingen är slutförd, men någonproposition har inte lagts fram av regeringen. Utredningen om hemspråksträningi förskolan, utredningen om rösträtt för invandrarna, diskrimineringsutredningenoch den stora invandrarpolitiska utredningen är alltså slutförda, men de harinte resuherat i någon proposition. har regeringen awisat alla motioner ochförslag som lagts fram i med hänvisning till pågåendeutredningsarbete. Fyra gånger har regeringen avgivit löften om att enproposition skall komma, men någon sådan har inte presenterats. Jag påpekardetta uteslutande med hänsyn till invandrarnas intressen och den utomordentligtoroväckande situation som exempelvis invandrarorganisationerna befinner sig i.För deras del är det fråga om deras framtida existens som organisationer. Det är ingen hemlighet att aktiviteten inominvandrarverkets verksamhetsområde fullständigt har försvunnit. Det enda sominvandrarverket sysslar med är flyktingpolitik. Det är enligt minmening till nackdel för utformningen av den framtida invandrarpolitiken ochtill nackdel framför allt för invandrarna. Deras situation försämras, och derasistiska tendenserna och diskrimineringen av invandrare på arbetsmarknadenfortgår och accele- Överläggningenvar härmed avslutad. 7 § Meddelande om svar på interpellation 1985/86:51 AnL 30 Försvarsminister : har den 18 novemberframstäHt en interpellation till mig om de värnpliktigas resemöjligheter. Honär förhindrad att motta svaret . Enligt överenskommelse medinterpellanten kommer interpellationen att besvaras tisdagen den 14 januari1986, 8 § Svar på interpellation 1985/86:61 om den främmandeundervattensverksamheten