prot · G90972 · 1985-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1985/86:72 Förhandlingarna leddes till en början av förste vicetalmannen. 1 § Föredrogs och hänvisades 1985/86:86till lagutskottet 2 § Föredrogs och hänvisades 1985/86:15till finansutskottet 3 § Allmänpolitisk debatt (forts, från prot. 1 (): I går framhöll partiledare mycket eftertryckligt den vikt som vi i tillmäter justutbildningsområdet. Vi har klargjort att det är ett område där vi inte anseratt det finns utrymme för besparingar. Anledningen till att vi gettutbildningsområdet denna höga prioritet, i ett läge där vi i övrigt förordarmycket sträng hushållning med statens resurser och föreslår besparingar som gårutöver regeringens, är att vi anser att kunskap spelar en avgörande roll förhela vår framtida utveckling. Vårt samhälle blir mer och mer kunskapsintensivt.I den mån vi lyckas hävda oss på kunskapsuppbyggnadens område avgörs också våramöjligheter att som nation hävda oss i världen framöver. Den struktur som viskapar på vår utbildning och forskning avgör i mycket hög grad densamhällsstruktur som vi får i vårt land. Den enskildes möjligheter.att få engod utbildning är i stor utsträckning avgörande för både yrkesmöjligheteroch möjligheterna att hävda sin rätt i vårt samhälle på olika sätt. Det här ligger alltså bakom vår mycket klara prioriteringav utbildningsområdet. Det har förts en mycket hård debatt omkvalitetsfrågor i vårt utbildningsväsende. Det har gällt ungdomsskolan ochhögskolan. har kanske debatten varit litet överdriven, med övertoner sominte riktigt haft sitt ursprung i verkligheten. Men den har inte varit utangrund. Det finns naturligtvis utrymme för många åtgärder för att förstärkakvaliteten i vårt utbildningsväsende. Vi har fått en hel del skrämmanderapporter som visar hur mycketsom egentligen återstår att göra. Efter en period av stor kvantitativ utbyggnadav såväl ungdomsskolan som högskolan är det nu dags för en kvalitativförstärkning. Man skulle tro, fru talman, att regeringen i sådant lägeskulle ha satsat väldigt kraftfullt på just utbildningsområdet för att möta destora behov och undanröja de betydande brister som fortfarande finns. Mentyvärr kan man inte anse att regeringen gjort det. Det finns naturligtvis enhel del behjärtade försök till förstärkningar, men helhetsbilden är den attregeringen inte är särskilt kraftfull. I är situationen rent av den att grundskolanstår inför ett hot när det gäller resurser som är värre än vad vi upplevt påmycket . Detta hot hänger samman med de minskande elevkullarna, som i sintur med automatik, om man inte gör någonting åt det, leder till kraftigtreducerade statliga bidrag till skolsektorn. kommerelevkullarna i att minska med en femtedel, . Statsbidragen gårdå samma väg, om man inte gör någonting. Men kostnaderna minskar inte på sammasätt. Det finns stora fasta kostnader i vårt skolväsende. Det är svart attomplacera personal. 8 000 lärare riskerar att slungas ut i arbetslöshet underaren framöver. Vad som kommer att hända om man inte gör någonting åtstatsbidragssystemet är att kommunerna får ta på sig en ökande del av ansvaretför vår ungdomsskola. Men också här lägger regeringen ett rejält krokben genomatt föreslå en 3-procentig nedskärning av statsbidragen till kommunernaför skolväsendet, någonting som kommunerna förutsätts fylla på med egna medel.Därmed har man naturligtvis kraftigt försvårat kommunernas möjligheter att gåin med ytterligare insatser när basresurserna börjar minska. Regeringen avsertydligen att dra in hela basresursminskningen i form av besparingar när detgäller statskassan. Man är inte ens beredd att acceptera det förslagskolöverstyrelsen har lagt fram om att behålla av resurserna. Detmärkligaste är kanske motiveringen: man säger att de inte behövs! föreslåratt hela den resursen skall finnas kvar i och innebärakvalitetsförstärkningar. Vi har också förslag till förstärkningar på gymnasieskolansområde. Vi noterar att det vackra talet om en totaldimensionerad gymnasieskolaknappast har resulterat i några reella förslag från regeringen. Får jag vidare bara nämna någonting om högskolan. Ocksåhär finns det stora behov av förstärkningar och förändringar. Enligt centernsuppfattning är det viktigt att satsa på kvalitetsfrågorna då det gäller högskolan.Det är vikfigt att åstadkomma en avbyråkratisering i högskolan. Det är viktigtatt slå vakt om tillgängligheten i högskolan. Regeringen gör vissa försök attåtgärda högskolans problem, men också här får man en känsla av att det i mycketär fråga om att vilja men inte kunna. Behov av resursförstärkningar finns bl. a. på det tekniskaområdet. Det sker tillskott, men tillskott i en storleksordning som gör att detskulle krävas ungefär ett årtionde innan man når upp till den resursnivå somUHÄ anser vara nödvändig - för att inte tala om vad t. ex.Ingenjörsvetenskapsakademien har ansett nödvändigt. Äveninsatserna för förstärkningar av ekonom- och juristlinjerna och på humanistiskoch samhällsvetenskaplig sida är förhållandevis blygsamma. harföreslagit rejäla tillskott för att kunna stärka kvaliteten på de här områdena. När det gäller avbyråkratiseringsfrågorna har ochandra partier krävt en översyn av linjesystemet och en meraflexibel studiegång, inte minst på de filosofiska fakulteterna. Vi har i detsammanhanget också föreslagit ett återinförande av fil,kand,-examen.Regeringens förslag om en flexiblare studiegång när det gäller individuellalinjer får naturligtvis ses som ett steg i den riktningen, men det är junågonting väldigt blygsamt. Enligt vår uppfattning borde man kunna införa sammatyp av frihet som regeringen vill tillåta på de individuella linjerna inom heladet filosofiska fakultetsområdet i praktiken, och naturligtvis låtafil,kand,-examen gälla inom det området. Vi förordar en enklare anslagsgivning, där mankoncentrerar anslagen till institutionerna. Målet kanske kan vara att i enframtid ha ett högskoleanslag och ett grundutbildningsanslag som bas för institutionernasverksamhet. När det gäller tillgänglighetsfrågan tycker vi att det ärsärskilt viktigt att slå vakt om en decentraliserad högskoleutbildning. Vi harförslag till förstärkningar när det gäller både grundutbildning ochforskningsmöjligheter på de små högskolorna. En annan viktigtillgänglighetsfråga är ett förbättrat studiestöd. Också där har vi förslag påbåde kort och lång sikt. är det också viktigt att skapa bredd iutbildningen. Det har från framförts starkaönskemål om en fördjupning på det ekologiska området när det gälleringenjörsutbildningen. Vi hade väntat förslag från regeringen på det området,men något sådant kom inte. Vi har däremot tagit upp detta i vår motion. Det finns mycket som behöver göras för attförstärka kvaliteten i utbildningen. Jag betvivlar inte ambitionerna hos destatsråd som har ansvaret på det här området. Däremot måste vi med beklagandekonstatera att kanske inte varit helt framgångsrikt närdet gäller att få fram de nödvändiga resurserna för att verkligen kunnaåstadkomma det som behöver göras. har tagit upp grundskolefrågornai debatten och särskilt uppehållit sig vid det förhållandet att när antaletelever i minskar, då minskar också statsbidraget. att- staten sparar pengar på det sättet, I verkligheten är det så att pengarna följer eleverna. Desom förut gick i går i gymnasiet, och det är dit de statligapengarna kommer att styras i stället. När elevkullarna ökar igen i grundskolan- säger att man måste göra någonting åt saken - kommer pengarnatillbaka dit. Det är inte heller större mening med att diskutera hurvidadet förekommit någon inbördes kamp beträffande olika ändamål som skalltillgodoses i budgeten och därvid påstå att utbildningsväsendet har förlorat.Som jag redovisade i debatten har budgetökat med , medan de statliga utgifterna totalt ökat ,Härvidlag går det väl inte att påstå att andra verksamheter har fått breda ut sig påutbildningens bekostnad, Sant är däremot att vi är utsatta för ett kärvtekonomiskt läge och att vi måste hushålla hårt med resurserna, I högskoledebatten, som började medintressanta inlägg av och och som fortsatt nu medanförandet av , vill jag konstatera att det finns en behärskad ochsaklig ton som jag tycker kontrasterar mycket mot en del överdrifter somförekommit i den offentliga debatten. Inget annat land koncentrerar forskningen i så hög gradtill universitet och högskolor som gör. Forskningen ligger i mångaandra länder i stor utsträckning utanför universiteten och högskolorna. Detbetyder att våra studenter läser vid högskolor som i största utsträckning ärforskande institutioner. Det betyder att de har lärare som i störstautsträckning själva sysslar med forskningsarbete. Det finns givetvis olika sätt att avväga kostnaderna inomhögskolans budget. Regeringen har här lagt fram ett förslag på några miljarder,och det är naturligt att det finns alternativa förslag som kan ställas motvarandra i den kommande riksdagsbehandlingen. Men den huvudsakliga inriktningenoch omfattningen i regeringens förslag överensstämmer med i varje fall dekommentarer som här har gjorts. Vi är också ense om att vi i största möjliga utsträckningbör få till stånd en avbyråkratisering av högskolan. Går man igenomverksamhetsberättelserna från de olika lärosätena och från universitets- ochhögskoleämbetena, kommer man också att finna att antalet lärare av olika slagökat under senare är, som den administrativa personalen minskat. Det pågår pä många håll en reformdebatt i det häravseendet, och vi har anledning att tillgodogöra oss alla goda uppslag somkommer fram i den, så att de som arbetar vid universitet och högskolor får ägnasin huvudsakliga tid åt det som är syftet med deras vistelse vid högskolan. 3 PAR () replik: Statsrådet menade att man inte kantala om någon dragkamp mellan olika områden i statsbudgeten och att det intesker några besparingar på skolans område. När det gäller frågan om dragkampeller inte dragkamp vill jag citera kollega iutbildningsdepartementet, statsrådet , Denne skriver nämligen så häri sin kommentar till förslag om att man skall behålla 25 %av de frigjorda resurserna: "Kvarhållandet av resurser måste i ställetmotiveras utifrån verksamhetens behov, vägt mot behov på andra samhällsområdenoch med hänsyn tagen till det statsfinansiella läget," Med detta har han sagt att vägt mot behoven på andrasamhällsområden är skolans behov inte tillräckligt stora för att motivera attdenna del av resurserna skall behållas inom . Jag kan inte tolka detpå annat sätt än att här har fått stryka på foten idragkampen med andra departement. För det kan väl inte vara så att man inomutbildningsdepartementet inte anser att det finns behov av kvalitetsförstärkningarinom . Om det är den slutsats som kan dras, är det ganskaskrämmande. Jag utgår i stället från att det är fråga om ett resultat av endragkamp, som tyvärr inte precis har utfallit till fördel. Jagvill understryka att vi aldrig har talat om att det är fråga om någonbesparing, däremot om att det gäller frigjorda resurser i form av lokaler,lärare osv. Frågan är om vi skall använda dessa resurser till att förbättrakvaliteten i skolan eller om vi skall "friställa" dem. Skall vi rivaskolbyggnaderna och kasta ut lärarna i arbetslöshet? Det är en fråga omresursanvändning. Vadgäller totalvolymen är det ju riktigt att utbildningsväsendets budget totalthar ökat , men det är också viktigt att komma ihåg att det i realiteteninte motsvarar mycket mer än inflationen. Något nettotillskott görs alltsåinte, trots att det finns mycket stora otillfredsställda behov, Idet sammanhanget vill jag inte minst peka på debatten om den tekniska sektorn.Man har från IVA begärt förstärkningar på över 300 miljoner, och från UHÄ harman sagt att man behöver åtminstone ungefär 160 miljoner inom en mycket korttidrymd. Det som regeringen nu gör skjuter upp den typen av åtgärder mycketlångt framåt i tiden. Detsamma kan sägas om de mycket behövligaförstärkningarna på ekonomlinjen, på juristlinjen, när det gällersamhällsvetenskaplig och humanistisk forskning och mycket annat. Det visar inte har fått resurser att genomföra de nödvändiga åtgärderna. Anf.4 ().replik: Jag vill gärna återgälda utbildningsministerns artighet och säga attjag hoppas att det skall bli möjligt att också i fortsättningen föra en sakligdiskussion kring dessa problem, som spelar så stor roll för landet. Den högreutbildningen och forskningen är en förutsättning för att skall kunnaklara sig. Somjag sade i går är det kanske inte framför allt medelstilldelningen som just nuär det stora problemet på forskningens område. Tekniken utgör här ett undantag,men detta berördes i går och det finns därför ingen anledning för mig attåterkomma till det pä annat sätt än att antyda att en förstärkning inom en näraframtid av utrustningsanslaget är en absolut nödvändighet. Däremotfinns det på detta område strukturella problem som det gäller att lösa. Ett avde stora problemen är det som har förorsakats av att vi har fått en separationmellan grundutbildningen och forskningen som sådan. Detta har ställt till medåtskilligt trassel. Regeringen har inte givit någon antydan om hur man skalllösa den här typen av större problem. Jag vill i det sammanhanget än en gångerinra om forskarrekryteringen och inte minst om det stora problemet att viinte har fillräckligt med studerande på våra fördjupningskurser. Detta är ettproblem som vi måste lösa . Annars kommer det inte attfinnas några forskare att rekrytera. Närdet gäller avbyråkrafiseringen är vi väl alla överens om att en sådan måstekomma till stånd, men det kan naturligtvis finnas olika meningar om vad det ärsom skall avbyråkratiseras. Vi har t. ex. tillträdesproblematiken, där detfinns en del olika uppfattningar. Vidare vill jag peka på den demokratiseringsom faktiskt har lett till en omfattande byråkratisering i den meningen att detfinns alltför många beslutsinstanser och att institutionerna har försvagats.Jag är emellerfid övertygad om att det bör gå att i lugn och ro resonera om denproblematiken och att skall Prot.1985/86:72 kunna lägga fram förslag till lösningar, ehuru jag måste sägaatt regionstyrel- serna, som ett exempel, kanske harlevt alltför . Jag skulle önska dem ettbetydligt kortare liv - på det sättet skulle jag själv kunna befrias från en Allmänpolitiskdebatt .... . , 5 () replik: När jag blev invald i och iutbildningsutskottet hade jag inte sysslat med högskolefrägor på ett antal år.Jag har därför ägnat rätt mycket tid åt att besöka högskoleenheteroch talat med personer som är verksamma inom universitet och högskolor. Jagmåste säga att jag under den tiden har blivit ganska bestört, eftersom jag fåtthöra väldigt många bekymmersamma kommentarer om situationen. Jag håller med utbildningsministern när han säger att detfinns en del överdrifter i den debatt som förs om högskolan. är detsvårt att skilja på vad som måste klassificeras som "anekdoter" ochvad som är verkligt grundad kritik. Men om man väger samman allt som framförsblir ändå slutsatsen att många av de verksamma inom högskolan på mycket godagrunder bedömer situationen som alarmerande. De är bekymrade över den lågaexaminationsfrekvensen, över att alltför få bedriver fördjupningsstudier, överbristande utrustningsanslag och mycket annat. Jag häller med om att det är mycket värdefullt att vi kanföra en debatt om detta i saklig ton, men om jag får uppehålla mig litet viddetta med "ton" skulle jag möjligen vilja efterlysa en något merabekymrad nyans i tonen i utbildningsministerns anföranden. I övrigtär det tre frågor som jag skulle vilja kommentera. För det första råder, som jag har tolkat det, numera enganska utbredd uppfattning också inom socialdemokratin att vi har fåtten obalans i forskningsanslagen när det gälleravvägningen mellan det vi brukarkalla för sektorsforskning och den ordinarie forskningsorganisationen. Dettabör vi gemensamt försöka rätta till så fort som möjligt. För det andra antydde utbildningsministern i sittanförande i går att skulle ha en i grunden annan syn på de småhögskolorna än socialdemokraterna. Det tror jag är en missuppfattning. Vi slårvakt om existensen av de mindre högskolorna. Vi har inte yrkat på att någon avdem skall läggas ned. För det tredje, : När det gäller avbyråkratiseringenär jag, liksom , litet förvånad över att regeringen inte passat påatt nu göra någonting åt regionstyrelserna. Alla vet ju att de inte harsärskilt meningsfulla uppgifter. Regeringen fick deras avskaffande serverat påen bricka, när också UHÄ gick på den linjen. Jag vill bara ge regeringen detgoda rådet att spara in de miljoner som finns att hämtahär, eftersom regionstyrelserna som sagt inte har särskilt meningsfullauppgifter. 6 (): I budgetpropositionen och även här i kammaren redovisarutbildningsministern hur stark tilltron är till utbildningens och forskningensbetydelse för den regionala utvecklingen. Han redogör också för deregionalpolitiskt motiverade insatser som gjorts . visar hurinsatserna i huvudsak gjorts i norra och anför som skäl för detta ettpåpekande från för högskoleregion. Den sade i sittremissyttrande över regionalpolitiska utredningen, att "forsknings-ochutbildningsinsatser ur regionalpolitisk synvinkel bedöms ha en särskildbetydelse i norra , beroende på dels närings- och sysselsättningsstrukturen,dels att kunskaps- och utvecklingscentra utanför högskolan där är få ochvolymmässigt små". Det är glädjande att konstatera att kopplingen nu görsmellan utbildningspolitik och regionalpolitik. Det är också en källa tilltillfredsställelse att denna koppling nu - äntligen - får effekter i den norradelen av landet. kardinalproblem under många årtionden har intebara varit en eftersläpning i industriutvecklingen. Ännu allvarligare har varitbristerna i den infrastruktur som skall stödja näringslivet, särskilt tillgångtill högre utbildning och forskning. Utbildning och forskning är viktigaförutsättningar för etableringar och för näringslivets utveckling. De är ettmotiv både för företag och för enskilda människor att stanna kvar i sin bygd. Högskoleutbildningen i är av färskt datum. Utbyggnadenhar skett steg för steg under , med en stark koncentration under desenaste tio åren. Det säger sig självt att en organisation som är så ung ännuinte fatt erforderlig stabilitet och styrka. Tre högskoleenheter - ,/ och - har huvuddelen av sin utbildning inriktadmot de delar av arbetsmarknaden som är vikande eller stillastående. Det ställerkravet på dem att både utveckla sig och förändra sin struktur. Attutföra det arbetet i ett skärpt budgetläge är en svår uppgift. Båderegionstyrelsen och de enskilda högskoleenheterna lägger emellertid ned ettstort arbete på detta i klart medvetande om att det är en nödvändig insats föröverlevnad och utveckling. Trots sin relativa ungdom och trots knapphet på resurserhar högskolorna i vid sidan av sina nationella och internationellauppgifter också spelat en viktig roll för utvecklingen inom länen och denvidare regionen. Därmed har de också gett Norrlandslänen en förutsättning förframtida vitalitet. Den viktigaste och mest synliga effekten av högskolansutbyggnad i norr är den radikala höjning av utbildningsstandarden som skett,mätt i antalet utbildningsår. I åldrarna står standarden inteefter standarden i övriga delar av riket. På vissa områden överträffar den t.o. m. standarden i andra delar av landet. Att arbetslivet har tillförts nyagrupper av välutbildade ungdomar är ett viktigt utvecklingselement. Det harockså medverkat till att högskolan har blivit känd, att den utnyttjats somresurs för utvecklingsarbete och att den fått uppslag och idéer till nyttforskningsarbete. Omvänt har den geografiska närheten till en högskola fört medsig att högskolans FoU-arbete gett upphov till innovationer i näringslivet. Det är naturligt att med sin stora och med sinför industrin betydelsefulla forskning har fått en särskild tyngd. Men jag villockså peka på ett ibland förbisett faktum, nämligen att de mindre högskolorna iSundsvall/ och har drivit och driver en verksamhet som bådehar fått omedelbar ekonomisk betydelse i det egna länet och har gett impulsertill mer långsiktiga utvecklingsprojekt inom näringslivet. De har utvecklat ett intimtsamarbete med organisationer och företag inom sina län. De har ocksåframgångsrikt arbetat som förmedlare när det gäller kontakter med och servicefrån universitet och högskolor i andra delar av landet. Genom deras förmedlinghar också ett omfattande samarbete etablerats mellan företag i regionen ochNorges tekniska högskola i . Särskilt i är det samarbetetintensivt. Att de budgetmedel som anslås till de mindre högskolorna har en godekonomisk effekt är ett berättigat omdöme. Det är väl använda pengar. De norrländska högskolornas kanske mest omedelbarabetydelse ligger emellertid i de insatser som dessa gör för att förbättra ochhöja kunskaperna bland dem som redan är ute i arbetslivet. Ett viktigt mål förvår närings- och industripolitik är att höja tekniknivån och att sprida nyteknik. Skall detta lyckas, måste man föra ut nytt kunnande. Det är de somredan finns ute i arbetslivet som skall svara för nya arbetsuppgifter på enomstrukturerad arbetsmarknad. Om man skall göra det på ett effektivt sätt,,behövs det betydande utbildningsinsatser. För att man skall kunna åstadkomma det inom högskoleregion,dvs. de fyra nordligaste länen, krävs det helt andra metoder än dem somtillämpas i övriga delar av landet. När det gäller högskoleutbildningen måsteman söka upp människorna där de finns. Det försöker man också göra.Universitetet i har den mest omfattande distansundervisningen av allasvenska högskolor. Men även högskolorna i , /och Östersundger i förhållande till sin storlek ett aktningsvärt bidrag. Under det löpandebudgetåret ges omkring 100 distanskurser inom regionen, från i söder tillKiruna och i norr. Denna insats är inte unik enbart i . Vid deninternationella konferens om distansundervisning som hölls i isomras konstaterades nämligen att högskoleregion har en särställningockså internationellt sett. Högskolans utveckling i norra är emellertid långtifrån problemfri. Både i FoU-arbetet och i utbildningen har man att kämpa medstrukturella och geografiska hinder som högskolan i den södra delen av landetär förskonad från. Det har konstaterats att FoU vid våra universitet ochhögskolor är en viktig industriell och social utvecklingsfaktor, men de haringen självständig genomslagskraft. För att få effekt måste de stödjas av andrastrukturer i samhället. Sådana saknas i betydande utsträckning i de fyranordligaste länen, I övriga delar av landet sker den dominerande delen avFoU-arbetet inom industrin. Det har en annan karaktär än högskolans arbete, menen roll-och uppgiftsfördelning har vuxit fram, där de olika intressenternastödjer varandra. Norrlandsfonden har i en utredning visat att de fyranordligaste länen karakteriseras av att industrin har sin tyngdpunkt ibranscher med låg FoU-intensitet, Bland de 15 största FoU-investerarna i svenskindustri har endast 4 anläggningar av någon betydelse inom regionen. Dessa län har inte bara en lägre industrisysselsättningoch teknikertäthet än övriga delar av landet. Industrins FoU-investeringar inomområdet utgör av dess totala utgifter för FoU inom landet. med attregionens andel av befolkningen är och andelen av industrisys-selsatta är8 %, Även andelen av STU:s projektmedel är lägre än andelenindustrisysselsättning. Detta leder till slutsatsen, att skall FoU verkligen kunnafungera som ett regionalpolitiskt instrument, måste i den andel somutförs vid universitet och högskolor kompensera bristen på andra aktiva elementoch följaktligen vara väsentligt högre än i , Om ny teknik och nya kunskaper snabbt skall kunna spridastill existerande företag och påverka utveckling och modernisering, krävsbetydande tillskott av fortbildning och vidareutbildning av redan anställdpersonal, I den regionalpolitiska propositionen hänvisades därvidlag till bl,a, effekten av förnyelsefonderna och de insatser som görs av högskolorna ochvuxenutbildningen inom regionen. Dessa insatser är givetvis inte utan betydelse.