prot · G90972 · 1985-12-31 00:00:00 — Folkomröstningen angav inte något årtal. Men när denborgerliga regeringen lade fram ett förslag om avveckling kom en socialdemokratiskmotion med förslagom att fastställa tidpunkten till 2010, och detta vannriksdagens bifall. Under detta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Anf.29 () replik: Först vill jag något diskutera vattenkraftmed miljöministern. Han säger att en utbyggnad av kan ske så att manklarar de akuta miljökrav som finns. Jag förbehåller mig rätten att varatveksam pä den punkten. Miljöministern tar upp detta att beslutet om utbyggnadtill 66TWh innebär att vi måste bygga ut vattenkraft. Den uppfattningen har jagockså. Men idet energibeslut som fattades finns klartredovisat vilka ombyggnader av befintliga kraftverk som behövs härvidlag ochvilka - det gäller ett fåtal - nya forsar som behöver tas i anspråk. Där finnsen lista över projekten, och man når med god marginal upp fill de somdet är fråga om. Jag ställde också frågor till miljöministern om konkretaåtgärder och fick några svar. Miljöministern sade något om bilavgaserna. Givetvis blevdet en skärpning. Vi hade visserligen olika synpunkter, och för vår del ha ikraftträdandet ett är tidigare, men jag skall inte ta upp den debattennu med miljöministern. Dock; Hur blir det , konkret? Hur skall vi gå vidare?Fär vi något system som underlättar för den befintliga bilparken att gå övertill bättre rening? Hur blir det med dieselbilarna och med Californien-kraven? Miljöministern talar om den förstärkta budgeten. Menförstärkningen beror fill stor del på att regeringen till slut verkställt detuppdrag gett regeringen att redovisa användningen av gödselpengarnaoch bekämpningsmedelspengarna. Vi har diskuterat om det är rimligt att dessapengar också skall användas till skogsvård, men den diskussionen får vifortsätta i ett annat sammanhang. I övrigt har dock miljön inte fått några nyaresurser. När det gäller havet har jag redan sagt att jag tycker attde synpunkter miljöministern tar upp är bra. Från sida ställer viupp bakom att förklaras som ett miljökänsligt område. Sammantaget är det ändå så att i ministerns anförandefinns många allmänna synpunkter, men mindre av konkreta förslag. Hur blir detmed batterierna, kolreningen, eldningsoljan? 30 () replik: Miljöministern vill att vi skall föra ensaklig debatt om livsmedlens kvalitet. Det ställer jag fullständigt upp på, fördet vill jag också. Det var faktiskt därför jag påpekade det litet tveksamma iatt tala om livsmedel fullproppade med antibiotika. För att det inte skall rådanågon tveksamhet om vad vi inom önskar i det här sammanhanget vill jagpåpeka att vi också i en motion till begärt att regeringen skallundersöka möjligheterna att begränsa användningen av antibiotika i djurfoderoch vidta åtgärder, så att det inte går att kringgå den nya lag som infördesbeträffande tillväxtbefrämjande medel. Jag har dessutom i en annan motion,tillsammans med , föreslagit att man i lagstiftning omlivsmedelskvaliteten skall klassa djuren på olika sätt, så att de djur som harvarit mycket sjuka hamnar i en klass för sig. Vi har redan en veterinärbesiktning,som utan nämnvärda nya kostnader medger en sådan klassning. Det här visar attdet inte är något fel på vår ambition i detta sammanhang. Beträffande importen av livsmedel sägs att vi ju harstickprovskontroll. Men det räcker egentligen inte. importerar man livsmedelfrån länder där kemikalier, medel och uppfödningsmetoder som är förbjudna iSverige är tillåtna. Detta kan väl inte vara konsumenternas vilja, och det kaninte vara i deras intresse att så får ske. Jag är tacksam att det kom en kommentar till frågan omkärnkraft. Beskedet behövde lämnas, för det håller på att breda ut sig enopinion inom moderata samlingspartiet och, såvitt jag förstår, också inom delarav det socialdemokratiska partiet innebärande att man börjar sväva på målet närdet gäller fullföljandet av folkomröstningens resultat. Det är några saker som det skulle varaintressant att diskutera, men jag inser att tiden nu inte medger detta. Detgäller utnyttjande av vår delvis styrda marknadsekonomi på ett sätt som gör attvi kan få en bättre miljö. Det är en fråga som naturligtvis måste förenas medlagstiftningsarbete och som innebär hårda begränsningar, men det är också enfråga som kommer att bli mycket intressant i det kommande miljöarbetet. 31 (vpk) replik: Om en minister säger någonting - i det härfallet var det ju energiministern för det gällde energipolitik ochkärnkraftverk - förutsätter man att det är regeringens talesman som yttrar sig.Naturligtvis är det också intressant när en så viktig medlem av regeringen sommiljöministern, dessutom i sin egenskap av miljöminister, personligen går uppoch deklarerar vissa saker. Jag kan inte finna något motstridande i det, ochjag förstår inte riktigt . Han hävdar att dettasäger mer om den som frågar, dvs. om mig, än om regeringen. Det tycker jag varen ganska dålig returnering som inte säger särskilt mycket åt det ena eller detandra hållet. fick vihöra att ställer sig bakom det hela. debattenom kärnkraft och energifrågor här att som miljöministeringenting lärt och allting glömt. Vad är det för nonsens som med när han talar om att ifall linje 3 hade vunnit, skulle vi ha fåttkolkondenskraftverk och utbyggnad av älvarna? Det är rena ramafalsifikationeratt säga så. Den totala energiförbrukningen har inte ökat ett dugg sedan1978/79. Den har legat still. Det hade varit fullt möjligt med det förslag somvi framlagt att undvika den utbyggnad, före avveckling,som ni genomdrivit. Kom nu inte med de gamla dåliga argumenten om denlögnaktiga konsekvensutredningen, m.m.! Det är verkligen en dålig debattekniksom säger mer om än om mig. Jag tycker att vi kan lämna detdärhän - det här har t.o.m. körts över i regeringens proposition. Man har jusagt att den energiprognos som gjordes visade betydligt högrevärden än de som i verkligheten förelåg. Vi skulle inte ha behövt bygga ut några älvar, och viskulle inte ha behövt bygga några kolkondensverk heller. Då kan man återkommatill frågan om , där regeringen helt klart tagit ett steg som gör blir misstänksam. Man har inte kunnat lämna den här lilla älven i fred. föratt få ut några ynka megawatt. Vi behöver inte mera elström i - vi haröverskott. Det blir svårt att placera de stora mängderna frän ochOskarshamn 3. Då skall vi väl inte ge oss på att bygga ut små älvsträckor somär helt försumbara i sammanhanget? Det är sådant som gör att man blir misstänksam motsocialdemokraterna och regeringens energipolitik, trots försäkringar som är brai många stycken. I praktiken visar sådana här steg åt ett annat håll. Dettakommer vi att bevaka i fortsättningen. Jag konstaterar att mina frågor om Link har bemöttsmed tystnad, kanske på grund av tidsbrist - jag vill inte påstå någontingannat. Vi får återkomma till det. Det är en fråga som vi kommer att följa upp. Prot, 1985/86:72 Jag är visst mycket angelägen, OswaldSöderqvist, att diskutera Link, Från vpk:s sida pågår en sorts kampanj.Man säger att regeringen i själva verket har bestämt sig för Link, OswaldSöderqvist lyckades både få med påståendet att de nordiska socialdemokraternahar ställt sig bakom Link och ställa en fråga till mig: Vad ärIngvar uppfattning om Link? Beskedet är liksom tidigare att regeringen ännu icke hardiskuterat projektet , Det kommer vi kanske att göra , ochdå skall vi ge besked om detta. Eftersom jag nu råkar tillhöra regeringen, trorjag faktiskt jag kan uttala mig om vad som har förekommit och inte förekommit iregeringen. Vi har inte tid, och det är inte heller rätta tillfället,att nu ta en ny debatt om energipolitiken. Socialdemokratin har redovisat hurvi skall klara avvecklingen av kärnkraften. Till skillnad från en del partiersom kanske har lätt att ställa upp mål men sedan tvekar när det gäller attklara politiken i praktiken, kommer vi att genomföra den politiken. Till KarlErik skulle jag kunna säga att problemet inte är vad den nuvaranderiksdagsmajoriteten, socialdemokraterna - i den här frågan räknar jag med attkommunisterna kommer att stödja vår politik - kommer att göra. Problemet är väli stället vad en eventuell borgerlig regering skulle göra. Det är då detmöjligen kan bli risk för att kärnkraften inte avvecklas, eftersom det störstaborgerliga partiet inte är klar på den punkten. Även om intehar chansen att replikera just , måste jag faktiskt skicka tillbaka denbollen och låta de borgerliga partierna klara ut den frågan. För vår del ärbeskedet givet. Beslutet är klart, och vi kommer att inrikta vår politikdärefter. Jag skulle också vilja säga något till LarsErnestam: Det är faktiskt som har beslutat om utbyggnad till -detta är viktigt att säga även till . Det är nu regeringensuppgift att följa beslut, och det är därför jag som miljöministerhar att ta ställning till ett antal konkreta förslag om utbyggnad av älvar. del fall måste regeringen säga ja, om vi skall uppfylla beslut.Och jag har viss respekt för beslut. Om nu säger att det går så lätt att klaradessa på andra sätt, begär jag att överlämnar dennafolkpartistiska lista över utbyggnader-inte nu i talarstolen, för det går inte,men efteråt, låt oss säga om , eftersom det var en lätt uppgift. Dåskall jag gärna i fortsatta debatter diskutera om socialdemokraterna ellerfolkpartiet gör de rätta avvägningarna. Vad gör i den här frågan, liksom i frågan omavgaserna, är att driva vad jag uppfattar som en - ursäkta att jag säger det -mycket opportunistisk politik. Ni fick föredragningar som gjorde att två avoppositionspartierna ändrade sig när det gäller bilavgaserna. Folkpartietvisste att det bildades en majoritet för en förnuftig linje, och ni vidhöll,som ni sade. ända fram till målsnöret. Men vad hade ni gjort om ni hade suttiti regeringsställning? Jag är ganska säker på att ni inte hade nått målsnöretdå. Ni hade inte nått ända fram, eftersom ni hade tvingats att ta hänsyn tillrealiteterna, till fakta. Jag upprepar vad jag sade tidigare: Om vi hade följtfolkpartiets politik hade vi tvingats att ge en rad dispenser till E:G-länder -dispenser som vi inte hade haft skuggan av en chans att ta tillbaka ett årsenare. Därför anser jag att det var en farlig miljöpolitik som folkpartietföreträdde. Det är O. K. att ni intog den ståndpunkten, innan ni lyssnat pånaturvårdsverkets experter. Men jag menar att efter den föredragningen krävdesakligheten och miljöpolitiken att ni ändrade er uppfattning. Det är sådant som gör att jag upplever att folkpartietsmiljöpolitik mer och mer får karaktären av opportunism, och det beklagar jag.Framför allt om man har en partiledare som talar så vackert om ärlighet ipolitiken, förutsätter jag att den skall omfatta inte minst miljöpolitiken, därså många människor är engagerade och känner så starkt och där jag tror det ärmycket farligt om politiker uppträder på sådant sätt att man underblåserpolitikerföraktet. I två av de viktiga beslut som jag har varit med att fattaunder den första perioden kan jag inte med bästa vilja i världen säga attfolkpartiet har agerat på lämpligt sätt i de här frågorna. Sedan skulle jag bara vilja ge ett svar beträffande KarlErik fråga i ett tidigare inlägg om energiskatten. Jag tycker det ärviktigt att vi har en energibeskattning som gör att t. ex. kommunerna långsiktigtkan satsa på att bygga upp alternativa energikällor. Jag förstår att det vardetta som var orolig över. har vi haft ett mycket snabbt fall för oljepriserna.Åtminstone en del experter tror att vi får en lika snabb uppgång igen. Man kaninte bedriva en skattepolitik, grundad på mycket snabba svängningar, men det ärklart att vi följer denna fråga mycket noga från regeringens sida, och vi harriksdagens uttalande om att vi skall bedriva en skattepolitik på det härområdet som gör att vi skapar en viss stabilitet i uppbyggnaden av dealternativa energikällorna. Detta är väl det principiella svar som jag kan ge ,och jag förmodar att det var något sådant som efterlyste. vice talmannen anmälde att och anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätttill ytterligare repliker. 33ARNE i (); Jordbruket är en icke oväsentlig del av vårtnäringsliv. Ca 500 000 människor har direkt eller indirekt sin utkomst fråndenna näringsgren. Från några utgångspunkter är det svenska jordbruket heltolikt övriga näringar. Genom den försörjningspolitiska roll jordbruket har ochgenom att jordbruket därmed är en del av vårt totalförsvar, har jordbruket pågott och ont placerats i statens knä. De dä och då återkommandejordbrukspolitiska besluten, liksom de olika förhandlingarna mellan staten ochnäringen om prissättningen på jordbruksprodukter, understryker detta. Beroendetav statsmakterna delar det svenska jordbruket med jordbruket i praktiskt tagetalla länder. Försörjningsåtagandet är här liksom i alla våra umgängesländerknutet till någon typ av skydd eller stöd. Samhällets pris för att erhållaförsörjningstrygghet måste rimligen vara att de som har sin utkomst avjordbruket också känner trygghet i tillvaron. Denna trygghet kan inte sägas råda . Så samstämmigtsom nu sker har kanske ingen gång tidigare oro från näringens sida kommit tilluttryck. Vid detta, herr talman, och den situation som har givit anledning tilldet skall jag uppehålla mig . Mest naturligt vore att det offentliga samhället visadeuppskattning och gav stimulans till den näring som för sin utkomst så helt ärberoende av statliga beslut och prisöverläggningar med statsmakten. 1 ställetför att visa det sin uppskattning är det nu alltmer uppenbart att staten iolika avseenden avser att ta sin hand från jordbruket. Detta är enderaologiskt, med tanke på vad jag sagt, eller inledningen till en helt nyjordbruks- och försörjningspolitik för . Jag kan inte se någonting somtyder på att vare sig det ena eller det andra av dessa alternativ är för handen,utan tillåter mig att dra den slutsatsen att den socialdemokratiskajordbrukspolitiken just nu är planlös och slumpartad. Frånvaron avsocialdemokratiska aktörer i den här debatten ger samma bild av detsocialdemokratiska engagemanget. Vad som fört oss därhän kan jag naturligtvis inte uttalamig om, men jag kan möjligen tänka mig att då jordbruket, bl. a. på grund avstarka rationaliseringskrav, nuproducerar för mycket livsmedel eller livsmedelsråvara, har näringen blivitobekväm. Då jag på grund av den socialdemokratiska frånvaron intebehöver räkna med att bli motsagd på dessa punkter, skulle jag kunna avstå frånatt vidareutveckla detta resonemang, men jag skall trots detta ge några exempelsom belyser vad jag menar. Avståndstagandet från jordbruket tar sig uttryck på tvåsätt: dels genom den nämnda minskningen av engagemanget, dels genom attpålagor av olika slag tornas upp på näringens utövare. Först några ord om detminskade engagemanget. Flera års oförmåga att lösa exportkostnaderna för detspannmålsöverskott som vi har haft har under de senaste veckornaersatts med ett klart nej - man är inte intresserad av att lösa frågan. Sammafrågas betydelse för framtiden har bedömts på ett närmast löjeväckande sätt.Ett räkneexempel, som var riktigt när det uppställdes men som nuär mycket ointressant, har upphöjts till regeringens ståndpunkt i denna fråga. Skördeskadeskyddet vill man lämna. Som ett ytterligareunderstrykande av den småskurenhet som råder inom socialdemokratin just nutycker man inte ens att det brådskar med någon ny lösning av skördeskadeskyddet- man har ju fonden att leva ! Inom djursjukvården ochdistriktsveterinärsorganisationen vill man ha en ny huvudman. I avvaktan på attdetta kan åstadkommas sker en successiv kostnadsövervältring frånstaten till djurägarna utan att fattat något principiellt beslut omdetta. Tvärtom föreligger ett gammalt principbeslut om oförändradekostnadsrelationer mellan staten och näringen. Listan skulle kunna göras längre, men jag skall också genågra exempel på vad jag kallar pålagesidan. För en redan hårt pressad näring har ni socialdemokraterfunnit det förenligt med era intressen att utöver alla andra skatter ochpålagor också lägga en skatt på handelsgödsel och kemiska preparat. Denna skatthar den märkliga konstruktionen att den inte tillåts påverka jordbrukets produktionskostnader.Det är en skatt i produktionen, men den skall betalas ur bondenshushållsportmonnä. Regeringen har under föregående valperiod kraftigt ökatskogsvårdsavgifterna. Detta är också en ren skatt på skogsbruket, som inte pånågot sätt täcker den typ av för hela skogsbruket viktiga gemensammaangelägenheter som den gällande skogsaccisen hade att finansiera. Vi har fått en fastighetstaxering som har blivit ytterstpressande för näringen. Den tar inte hänsyn till fastigheternasavkastningsförmåga. Som en följd av taxeringen har.det s. k. förmånsvärdet avbostad på lantgård kommit att bli orimligt högt, inte minst med tanke på attvalfrihet saknas för den som måste ha sin bostad på landsbygden. Som brukare aven fastighet är man tvingad att bebo fastigheten. Men inte nog med detta. Enlantbrukare är också tvingad att som skattepliktig förmån ta upp värdet av påfastigheten obebodd och outnyttjad byggnad. Detta förhållande måste rimligenändras. har vi fått andra pålagor avkonfiskatorisk karaktär, såsom det fria handredskapsfisket. som visserligeninte drabbar alla, men bra mångamark- och vattenägare. Ytterligare pålagor av frihetsinskränkande karaktär ärde många begränsningar som finns beträffande handeln med fastigheter.Prisprövningen innebär absolut en urholkning av de äganderättsliga principersom vi företräder. Liknande nya övergrepp finns på förslag i den plan- ochbygglag och naturresurslag som just nu är föremål för behandling i riksdagensutskott. Således kan en markägare, om detta lagförslag går igenom, tvingas tålabetydande intrång utan att ersättning ges. kan det på samme ägareställas krav på att han skall underhålla och bevara byggnation som enligt detallmännas mening är av intresse. Med detta, herr talman, har jag gett några exempel sombelyser att samhället avvecklar tidigare väl motiverat ekonomiskt stöd tillnäringen, som nya skatter av olika slag läggs på näringens utövare.Listan ger, med mitt synsätt, otvetydigt besked om den negativa inställningtill jordbruket som socialdemokraterna har. Vi tycker att denna attityd ärallvarlig, och vi vill mana till en revidering av denna från socialdemokratisksida. Enligt min mening tar staten inte sitt ansvar. Svenskt jordbruk har sedanårtionden tillbaka byggts upp för att garantera den tidigare nämndaförsörjningstryggheten. Utan att några beslut har fattats tycks nu staten påområde efter område önska dra sig ur. Påståendet att staten sviker sitt ansvarhar därför sin grund. Moderata samlingspartiet har i olika motioner tagit upp depåtalade problemen. De förslag vi lägger fram ger otvetydigt besked om att vitar vårt ansvar och står för de åtaganden vi varit med om att göra här iriksdagen. Vi gör det även då åtagandena är kostnadskrävande och av denanledningen kan te sig obekväma. Jag vill nu beröra några frågor som kommitatt bli livligt diskuterade och som behandlades av livsmedelskommittén.Eftersom jordbruksministern inte är närvarande i kammaren kan jag inte i dagbe honom klargöra sin tolkning av beslutet om statens ansvar för kostnadernaför export av spannmål. Jag har dessutom utlovats ett interpellationssvar omdetta och nöjer mig självfallet med det. Jag avser däremot attfriska upp minnet på dem som är intresserade av vad livsmedelskommitténegentligen föreslog och vad som sedermera blev beslut i denna del. Det råder från vår sida inte något som helst tvivel om attden s. k. 40:60-regeln om statens resp. näringens delansvar förexportkostnaderna avseende spannmålsöverskottet gäller. Vi är lika övertygadeom att den i detta sammanhang framräknade regeln rätt och slätt var etträkneexempel. Dessutom är vi av den uppfattningen att beräkningsregeln då dengjordes var förhållandevis riktig. Den byggde på ett beräknatspannmålsöverskott på i runda tal 0,. Prisskillnaden mellanvärldsmarknadspriset och det svenska inlösenpriset var då, när beräkningengjordes , . Mot den bakgrunden kan man lätt räknafram att exportkostnaden var i storleksordningen 400 milj. kr. och att statensandel enligt 40:60-principen skulle bli ca 160 milj. kr. Denna förutsättning har därefter starkt förändrats.Årsmedelskörden för spannmål har ökat med kanske uppemot till 1,1miljoner ton. Varför så kraftigt? I första hand beror ökningen påden 4 protokoll 1985/86:72 - 73 Prot.1985/86:72 utomordentligt stora och fina skörd vi fick i 1984.Samtidigt har 6 februari1986 differensen mellanvärldsmarknadspris och svenskt inlösenpris i stort sett TT~L fördubblats; detär nu i stället för som i räkneexemplet. Återigen:en snabb beräkning ger vid handen att parternas gemensamma kostnad påså sätt mer än fördubblats. En höjning av den s. k.förmalningsavgiften har i någon mån minskat totalkostnaden. Jordbruksministerns något ogenerade tilltag att sätta40:60-regeln ur funktion och i stället använda sig av räkneexemplet innebärinte bara att han frångår beslut utan är dessutom ett ovanligtklumpigt försök att halvera statens kostnader. Vad jordbruksministern dessutomtycks förbise genom att använda räkneexemplet, som ju rimligen också frånjordbruksministerns sida i så fall skulle gälla för båda parter, är attparternas gemensamma bidrag inte mer än till hälften täckerspannmålsreglerings-kassans behov. Det kan ju rimligen inte vara så att man påjordbruksdepartementet förutsätter att riksdagsbeslutet skall tolkas olika förstaten resp. för näringen. Den i detta sammanhang uttryckta förväntningen attparternas kostnader skall sjunka anser jag vara en vällovlig förväntan.Ingen kan rimligen ha intresse av att en stor spannmålsskörd i , som geröverskott, skall förorsaka kostnader; den bör vara en för landet och förbrukarna värdefull tillgång. Däremot vill jag tillstå att överenskommelsen ändåhar ett fel. Det gäller den till beräkningen knutna utvärderingen efter fem år.Jag vill gärna tillstå att det kan sägas ha varit en aning godtroget, ocksåfrån min sida, att föreställa sig att en anpassning av växtodlingen på våranära nog tre miljoner hektar så snart skulle kunna fä en annan inriktning ochatt det skulle kunna avläsas vid en utvärdering . T. o. m. tio århade kanske varit väl för att en ny och lönsam produktionsinriktningmed säkerhet skulle ha kunnat skönjas. Då utvärdering endast är en tillkostnadsberäkningen knuten förväntan är det utomordentligt överraskande attdetta i årets budgetproposition getts någon som helst betydelse. Som det nuframförts i propositionen framstår det som ett mått på den socialdemokratiskaregeringens svala intresse för det svenska jordbrukets framtid. Jag vill med detta, herr talman, ha aktualiserat några avde frågor som vi har tagit upp i vår jordbrukspolitiska motion. Jag har med deexempel jag har gett sagt att vi står fast vid var ståndpunkt i de mestkontroversiella frågor som diskuteras. 34 (): Det var frihetsreformer sominledde utvecklingen av vårt svenska jordbruk. Genom skiftesreformer upplöstesbykollek-tivet och ägosplittringen, och därmed frigjordes den bundnaskaparkraften hos enskilda jordbrukare. har ett av världens mesteffektiva jordbruk. I är av befolkningen sysselsatt inomjordbruket. Motsvarande siffra för exempelvis är . Svensktjordbruk bygger pä marknadsekonomi, men näringen är starkt reglerad.Det började här. liksom i andra länder, med ett gränsskydd. 50 allteftersom livsmedelsöverskottenökat i den industrialiserade världen, har regleringarnabyggts på, och de utgör nu ett svårgenomträngligt nätverk. De flesta länderskyddar sitt inhemska jordbruk, och överskotten "dumpar" man påvärldsmarknaden. Det har höjts röster för att skulle avreglera sittjordbruk och övergå till världsmarknadspriser. Om det exempelvis inom ramen förGATT kunde ske en internationell avreglering, skulle med sitt effektivajordbruk sannolikt hävda sig väl på väridsmarknaden. Men övervägande skäl talarmot påståenden om att ett ensidigt borttagande av det svenska gränsskyddetskulle vara möjligt.