prot · G909158 · 1985-12-31 00:00:00 — Schablonavdraget kan innebära att två familjer med heltlika inkomst får resultatet att ena familjen får . mer idisponibel inkomst än den andra. Är det rättvisa? 30TOMMY (vpk) replik: Finansministern uppehöll sig rätt länge vidatt diskutera marginalskatteförändringen och den underbara nattensskattereform. Han rättfärdigade den, nu såväl som . Jag måste ändåkonstatera att i den skattereformen kostade själva marginalskattesänkningen ca12 miljarder kronor. Begränsningen av underskottsavdragen, som finansministernframhöll som den väsentliga delen i det hela, inbringade inte mer än ca 3miljarder. Det innebär ett netto av minskade inkomster skattemässigt på omkring9 miljarder. Detta har sedermera delvis kompenserats genom en höjningav arbetsgivaravgiften, men man kan ju inte gärna påstå att dessa 9 miljardertill någon högre grad kom låg- och mellaninkomstgrupperna till godo. Det var ihuvudsak höginkomstgrupper som fick dem. I samma beslut som fattade låg tanken att de sominte kunde tillgodogöra sig dessa skattesänkningar skulle få det tillgängligalöneutrymmet. Men detta blev inte heller verklighet. Det visar att den rättfärdighet i skattereformen som mankan diskutera ligger i frågan: Skall vi sänka marginalskatterna förhöginkomsttagarna? Det var vi motståndare till, men inte socialdemokraterna ochfinansministern. Till detta bör man lägga det senaste förslaget iordningen. Finansministern höjer skatten, men inte för personer med högainkomster som fick de väsentliga lättnaderna tidigare, utan för personer medinkomster . Jag måste ställa frågan: Varför höjersocialdemokraterna så gärna i botten av skatteskalan och sänker i toppen? Avtrappningsreglerna kunde vi inte finna acceptabla,varken enligt propositionen från regeringen eller enligt det alternativförslagsom utarbe- täts avsocialdemokraterna i utskottet. De får effekter som en bra bit överstiger 2 %för pensionärer i inkomstskikt . Vi menar att dettamåste rättas till. Men det kan knappast var möjligt för ett litet parti sominte har resurser - det vill jag erkänna - att räkna på så pass kompliceradesaker. Man måste ställa större resurser till förfogandeför att få fram ett förslag till beslut som går i enlighet med riksdagensvilja. Inkomstskatten 1987 och 1988 31STIG JOSEFSON (c) replik; När finansministern talar om de storaskattesänkningar som har genomförts under den socialdemokratiska regeringstidentar han sig friheten att räkna in den skatteuppgörelse som center- ochfolkpartiregeringen lade fram och som socialdemokraterna biträdde frånoppositionsställning. Att själv ta äran av denna är väl ändå att gå litet vällångt. Jag är förvånad över finansministerns uttalande. Vill man sedan varakritisk kan man säga att inflationen aldrig har höjt skatteuttaget så mycketsom under den socialdemokratiska regeringstiden -om vi nu skjil föra debattenpå detta sätt, vilket jag anser är olustigt. Men det är inte jag som harbörjat. Finansministern talade om att de störstaskattesänkningarna sker i mellaninkomstgrupperna. Vilka inkomsttagare räknarhan då med? Man får nästan ett intryck av att socialdemokraterna har tappatintresset för den grupp inkomsttagare som har . Det skulle varaintressant att höra något om detta. Finansministern var förvånad över att jag sade att det ärett slag i ansiktet på dem som inte får någon del av schablonavdragen. Jagtyckerattdet ärhelt förståeligt. När vi jämt och ständigt hör regeringens representantertala om att man inför ett schablonavdrag som innebär en betydandeskattelättnad, vet vi att det är en stor del av inkomsttagarna sominte får någon del av detta. De som har avdrag på . Jag anser att det är ett slag i ansiktet när man kallar detta för enskattesänkning. Schablonavdraget är förmånligt för dem som har tur att bo inärheten av arbetsplatsen. Men för andra är det sannerligen inte någon fördelmed det. Finansministern frågade mig hur jag kunde gå med på enåtgärd som innebär att man inte får göra avdrag för de första ifråga om reseavdraget. Jag anser att det var helt i sin ordning. Om man skulleminska avdragen när det gäller resorna var detta det mest rättvisa. Det innebarsamtidigt en förenkling att man tog bort den första tusenlappen. Finansministernoch socialdemokraterna har sedan på andra sätt försökt begränsa kostnaderna förreseavdragen. Då har man i stället infört begränsning av avdragsrätten för demsom har de längsta resorna till och från arbetet. Jag tänker på förändringar ifråga om bilavdraget och slopandet av avdrag för de fasta kostnaderna. När finansministern anför våldsam kritik mot denborgerliga regeringens misslyckande, är jag något förvånad över att han drar in1981 års skatteuppgörelse i detta sammanhang. Finansministern var själv med ochbiträdde denna överenskommelse. När man diskuterar skattefrågor måste man accepteraatt det är fem partier i och att varje parti har lagt fram sittförslag om hur skattesystemet skall vara. Det är från denna Prot,1985/86:158 utgångspunktman måste diskutera. Att angripa vissa partier för att de inte har kommit framtill en gemensam ståndpunkt anser jag är ett uttryck för att de sakligaargumenten tryter. 32 () replik: Finansministern började sitt anförande med attpåstå att inte accepterar schablonavdraget på . Det är fel.Det gör vi visst, finansministern. Förklaringen är enkel. Vi gördet därför attvi vill att man skall kunna genomföra den förenklade deklarationen. Dä är detväsentligt att man har ett schablonavdrag så att man verkligen kan genomföradenna reform. Denna reform har inte kommit till på något socialdemokratisktinitiativ. Det är därför mycket lätt för oss att gå med på detta. Initiativettill denna reform togs av en folkpartistisk budgetminister. Han tillsatte denutredning som drog i gång hela detta arbete och skrev de direktiv sorn sedanhar gett resultat. Marginalskattereformen är inte heller ettsocialdemokratiskt regeringsinitiativ. Detta initiativ togs som bekant underden borgerliga regeringstiden. De mycket kraftiga insatserna på skattesidan ärfaktiskt inte initierade från socialdemokratisk håll utan initiativet kommerfrån annat håll. har däremot varit med om att raserareformen genom att införa avdragsrätt för fackföreningsavgifter i förhandlingarmed LO utanför den överenskommelse som man hade träffat. Därmed slogs dennauppgörelse sönder. Finansministern säger att jag ingenting begriper. Jagtycker det är ett egentligen förvånansvärt och ovanligt sätt förfinansministern att debattera. Med avdragsrätten för fackföreningsavgifter är det ju såatt utfallande konfliktersättningar är skattefria, och i enlighet med det bordede avgifte;r man betalar vara skattepliktiga. Det är nämligen de motsattaförhållandet för arbetsgivarna. Där är utfallande konfliktersättningarskattepliktiga, medan de avgifter de betalar är skattefria. Här fanns alltså enkongruens, men den har ni rubbat. Det var inte alls någon ond vilja mot LO som gjorde att vigick emot detta. Vi har år krävt att det skulle sättas till enutredning som konstaterar fakta på det här området. Det är för bästaoerhört viktigt att bibehålla denna balans, men den har ni som sagt rubbat. Visst anmärkte jag pä ert sätt att hanteraskattepolitiken. Vilken uppgift fyller den skatterabatt som kom iårets lönerörelse? Vilken hjälp har vi av detta initiativ? somskulle utgöra kompensation för inflationen är borta , men inflationen finnskvar från det året och är dubbelt så hög som de skulle utgörakompensation för. Därför sitter nu arbetsmarknadens parter i dennaförhandlingssituation. Som sagtvar: Så var det rned den saken. Vem har äran av skattereform'.' Jagär överraskad över att det är så inånga som vill hoppa upp på vagnen ochsäga: Det var i själva verket vi. Jag harstått i den här talarstolen och tagit emot stora skopor med ovett Inkomstskatten 1987 och 1988 frånfolkpartiets och sitla. Ni har förklarat att vi har förstört liehi Prot.' 1985/86:158 dfm'ra reform. Men det i'i!' jir 'csultatet som jag diskuterar,inte \'ad ni eventuellt tiinkte eller rr.oderaterna, som tydligen också satt i någon kammare och tänkte, år 19S1. Ni har jir sagtatt ni inte liingre tar något sorn helst ansvar för skattereformen, som nianser att \i i grunden har förstört. Men all right ~ tycker'.ni nu att resultatet är så bra attni sill ta åt er äran, så välkomna i båten! Jag iir bara glad överalt enighetenökar orn inriktningen av den socialdemokratiska skattepolitiken. har naturligtvis riitt i att vi fortfarandehar marginaleffekter i vårt progressiva skattesystern som iir väldigt kraftiga,vilket gör att vi även om vi inte kan påstå att vi ser nägotfördelriingspolitiskt skiil för det föreslår att det högsta skatteuttaget skallsiinkas från 80 till 75 Ct för att undvika direkt orimliga effekter. Men vad vill göra iir att medutgångspunkt,frän ett ganska e.\treint fall med hög marginalskatt och andraeffekter ga ut med en våldsam budgi\ningom sirnkta skiitter med sikte pä 1988års val. Han lovade ut att skall skattetrycket ha siinkts från dagensniså till 45 9r av bruttonationalprodukten. Viddagens i-rivå på BNP betyderdet att stod och lovade ut skattesiinkningar på 60 miljarderkronor. Det är då det prövas huruvida resonemanget orn attskattesänkningar leder till tillväxt har något värde. Efter vad jag förstår iirdet pä deir punkten man inom och iir något klokare ochinser att skall man kompensera ett inkornstbortfiill pa 60 miljarder,son"r orn antagligen iir 8t>-90 miljarder, måste man göra sågenomgripande förändringar i hela det svenska samhiillet att det blir omöjligtatt gå ut till väljarna och förklara det. Det var ju del råkade utför . när ni gick bakåt i valet. Ni har ju själva sagt att folk intebegrep finessen med sänkta skatter och nedskurna offentliga insatser på olikaområden. Nar jag ser på moderata samlingspartiets förmåga attsanera statsbudgeten tycker jag all del väcker stora farhågor om ni skulle fåbestämma skattepoliti ken, rned den förmåga som ni tillsammans ined de övrigaborgerliga partierna visar att begriinsa utgifterna. Jag har följt utvecklingen hiir i under vårenoch konstaterat all nästan det enda sorn de borgerliga partierna varit ense ornnär det gäller statens utgifter är all öka dem, all tillsarnrnairs med vpkgenomföra olika slags överbud som koslat statskassan hundratals miljoner. Detär del enda som ni i praktisk handling har visat av hur ni skulle bygga under fören lagskaitepolitik. Jag vill också reagera rnot ett argument sornjag trodde vid det här laget smakade litet illa även för . Det gäller påståendet att politikerna bestämmer över två tredjedelar av inkomsterna här i landet. Det iir rikligt att t\'å tredjedelar av inkomsterna passerar offentliga budgetar, nien hälften av alla offentliga utgifter är inkomstöverföringar till hushållen. Menar att del faktum att vi har folkpensioner och ATP betyder att och jag bestämmer över hur folkpensionärerna använder sina inkomster? Det är över 100 miljarder sorn går till pensionsuigifter. Betyder det faktum all vi har barnbidrag att och jag bestämmer över hur barnfamiljerna an\änder barnbidragen? Inkomstskatten 1987 och 1988 Det är möjligt att det går att använda delta argumentinför mer entusiastiska församlingar i fråga om moderat förkunnelse, rnen jagtycker att vi här i borde ha passerat del stadiet där vi säger attpolitikerna bestämmer, eftersom vi har pensioner, barnbidrag, studiemedel osv. återvänder till sin kritik avskattereformen, trots att vpk tydligen godtar de skatteskalor som reformenfaktiskt ledde till. Jag har försökt säga till företrädare förvänsterpartiet kommunisterna: vi inte fattat dessa beslut , skulle dengenomsnittliga LO-rnedlernmen haft en marginalskatt på . Jag har försöktförklara alt även kommunister borde ha ett visst intresse av detta. Orn enLQ-rnedlern skulle ha . rner - det sorn läkarna nu begär - skullehan behöva ha en löneförhöjning på . , eftersom skulle gå borti skatt, och ovanpå detta skulle arbetsgivaravgifterna läggas, vilket skulle hahöjt den totala arbetskraftskostnaden med . Ett land kan inte ha dentypen av progressivitet i skattesystemet för inkomster som ligger på normal-eller genomsnittsnivå. Även i ett kommunistiskt parti borde rnan begripa allrnan inte kan avlägsna sig så långt från de ekonomiska realiteterna, med dekonsekvenser det skulle innebära för inflationen och för vår internationellakonkurrenskraft. påstår att regeringens förslag höjer skattenför de lägre inkomsttagarna. Det är faktiskt inte sant. I och för sig höjs denstatliga inkomstskatten något, men genom höjningen av grundavdraget vid denkommunala beskattningen blir nettoresultatet en skattesänkning i allainkomstlägen för de förvärvsarbetande. Det tycker jag i sanningens namn börsägas. sällar sig nu till den skara som är rned ikapplöpningen om vem som har äran av olika reformer. Lät mig här be orn ursäktför att jag inrangerade bland de borgerliga partier som avstyrkerändringen av schablonavdraget. Jag tror det är riktigt att det var IngemarMundebo som tillsatte en utredriing på det här området. Men delär bara alt konstatera: Hade de borgerliga regeringarna fortsatt efter 1982,hade det inte blivit något av Mundebos utredning, för då hade fältsträcka vapen inför och . Det hade inte blivit någonskatteförenkling och inte något förslagom schablonavdraget, orn inte partiernaär mer lealösa än jag kan föreställa mig. När det gäller avdraget för fackföreningsavgift måste jagtyvärr säga att inte begriper. Det ligger inget nedsättande idet - det är många saker som inte heller jag begriper och sorn jag ibland ocksåtvingas uttala mig om. begriper inte detta av den anledningenatt arbetsgivarna har avdragsrätt för alla de avgifter som de skickar i vägtill sina organisationer, inkl. den del som går till konfliktfonderna, medanavdraget för fackföreningsavgift är så konstruerat att det gäller endast 40 %av avgiften. Det fackföreningarnas medlemmar betalar till konfliktfonden åralltså inte avdragsgillt utan får tas av beskattade inkomster. Vi har sålundainte alls skapat någon asymmetri i systemet. Låt mig till slut bara säga några ord om de extra skatteavdragenför pensionärerna. Jag kommer inte ihåg vem av talarna det var sorn sade attfrånvaron av förslag från utskottet berodde på att utskottet inte hade haft Vi har ställt alla räkneresurser till PrOt.1985/86:158 skatteutskottetsförfogande under behandlingen av de aktuella propositio- Jaghar följt beräkninuarna och sett vilka resultat som man har ~~~ j, ... ' " Inkomstskatten 1987 r , , , , , j 1 ,. j , och 1988 Den enklasannrngen ar att rngen av beraknrngarna ledde trll de resultat somskatteutskottets ledamöter hoppades på. Hur man än räknade, kom rnan fram tillatt någon av de tre ogynnsamma verkningar som jag tidigar-e nämnde Jag förstår inte riktigt vad ni tror att ytterligare räknande Det har riiknats på alla ledder som det går att räkna. Ni har lika god insikt i detta problem som regeringen. Nihar dock valt att smila undan problemet, genom att nu kasta tillbaka det tillregeringen. Jag tycker inte att det hedrar er att ni gör på det sättet. Nikunde åtminstone erkänna att alla de krav på problemels lösning som ni ställerinte går att tillgodose. Det skulle, tror jag, underlätta också det framtidaarbetet med dessa frågor, orn ni åtminstone sade att det kan finnas problemsorn inte går att lösa till och att rnan rnäste göra någraeftergifter. var upprörd över att jag angrep denborgerliga splittringen i . Han menade att även vi socialdemokratermåste acceptera att det finns fem partier i . Enligt vissa personerfinns det t.o.rn. Men poängen är följande: Tre av dessapartier-möjligen också det fjärde, skall jag kanske tillägga när jag ser åt AlfSvenssons häll -hävdar envist att de iir redo att bilda regering nästan vilkendag som helst, att det finns ett borgerligt alternativ till densocialdemokratiska politiken. Dä är det befogat att åtminstone analysera dettaalternativ och om det har råkat i upplösning och kaos konstatera att så ärfallet. 34 BO () replik; Finansministerns resonemang om transfereringarnaoch hur stor andel av våra samlade inkomster som går via politikerna låterkanske , bestickande. Men om det nu vore sant. sorn säger, attdet inte har någon betydelse om politiker bestämmer över två tredjedelar avekonomin så länge en stor del av pengarna i form av transfereringar går tillmedborgarna, skulle man lika gärna kunna tänka sig ett system medhundraprocentig bestämmanderätt. Vi skulle då mer eller mindre kunna skattabort allt vi tjänar och sedan lila pä att finansministern och en delfackministrar delar sina gracer och till oss fördelar gåvorna. Alla inser att del är fullkomligt omöjligt. Det som händernär det skapas denna typ av politikerbestämmande över en stor del av ekonominär just att man förlorar valfriheten och bestämmanderätten. Jag förespråkar nu inte alls, för att förebygga detanförande av finansministern som jag enligt talarregler inte harrätt att replikera på, att folkpensioneringen skall lösas på ett annat sått änför närvarande. Det är intressant att konstatera att just pensionerna, somfinansministern tog som ett exempel, kunde manipuleras av finansministern eftervalsegern 1982, så att pensionärer förlorar 4 miljarder tillföljd av den uteblivna värdesäkringen i samband rned devalveringen. Detta omnågot visar hur utlämnade medborgarna är ål politikerna, när de bestämmer i ställetför att representera människorna och lämna till människorna att 47 Prot.1985/86:158 2junil986 Inkomstskatten 1987 och 1988 Det var inget extremt fall som jag tog upp niir jagredovisade att en person var tvungen att tjäna ihop . i produktivaarbetsinkomster för alt kunna betala . Båda personerna itransaktionen hade 50 9f marginalskatt, vilket är det normala förinkomsttagare. Jag frågar fortfarande finansministern: det inte ganskaorimligt att man, även rned våra höga arbetsgivaravgifter och marginalskatterpå , färden typen av effekteratt stat och kommun av . tar 13 700och att nettoersättningen blir ? Är det tillväxtbefrämjande? Skapardet tillväxt i den privata tjänstesektorn? Eller kan det möjligtvis varatvärtorn? Det är ganska självklart att det är del . Sedan skulle jag vilja återkomma till min konkreta fråga,som jag tycker det vore intressant att få ett svar på. Situationen är nämligenrätt beskriven -det tror jag både finansministern och hans medhjälpare kanintyga. Jag utgick från två par, av vilka det ena har marginalskatt.Skillnaden mellan dem är att det ena paret kan utnyttja schablonavdraget fulltut. medan det andra inte kan göra det. Med alla andra förutsättningar likamellan paren blir skillnaden i disponibel inkomst /månad. Är deträttvisa, finansministern? 35TOMMY (vpk) replik: Finansministern sade att finansdepartementethade stiillt alla tillgängliga resurser till skatteutskottets förfogande vidberäkningen av avtrappningsreglerna. Så har inte jag uppfattat situationen. Vadfinansdepartementet har gjort är att det givit skatteutskottet någrafärdiguträknade alternativ, som skatteutskottet, enligt vad jag vet, inte hadebeställt men som behagade plocka fram och lägga päutskottets bord. Jag kan inte förstå att det skall behöva vara så svårt för enfinansminister att få tillbaka en beställning från som har enskrivning sorn är så utformad att man i , med dess enormtstora resurser, kan gör den beräkning som beställts. Jag skall inte uppehålla mig vid detta längre. Däremotmåste jag konstatera att även finansministern med en drucken papegojas envishetför fram argumentet att kommunisterna, som var motståndare tillskattereformen, skulle ha haft skalorna oförändrade i sina förslag under alladessa år, så att därmed den genomsnittlige LQ-medlemmen skulle behöva fåen 75-procentig marginalskatt. Jag trodde att åtminstone finansministernbegrep bättre. Vi har fört fram förslag till olika typer av förändringar.Det går bra att ta del av dem och finna att vi självfallet inte finns med blanddem som vill att vanliga arbetare skall ha höga marginalskatter. Däremot är videfinitivt för att personer med höga inkomster skall ha högre marginalskatter.Det får de också i och med att vi låter denuvarande skalorna gälla oförändrade. Då ökar skattetrycket för framför allthöginkomsttagarna. Dessutom vill vi ge andra grupper kon-rpensationer genomminskad matskatt. Jag måste också få ställa en fråga till finansministern.Jag sade nämligen inte att alla får ökad beskattning, utan jag frågade heltenkelt finansministern varför regeringen höjer den statliga inkomstskatten för dem som har Inkomstskatten 1987 och 1988 Jag kan ju förtydliga frågan så att den blir lättare PrOt, 1985/86:158 att förstå: Varför får inte de med inkomster under . 2juni 1986 tillgodogöra sig hela sin skatteminskning i form av detökade kommunala grundavdraget? Ytterligare en fråga: Var är socialdemokraternasrättfärdiga skattepolitik? 1982-1984 ökades skatteinkomsterna i fastpenningvärde rned totalt , medan den progressiva delen i statsskattenutarmades . 36 () replik: Jag förstår inte finansministerns resonemangom att han skulle ha fått ovett från skattereform. Det ärpå de punkter som den socialdemokratiska regeringen har frångått den uppgörelsesom träffats som det har riktats kritik. Jag tror inte att det vid någottillfälle har riktals någon kritik mot den uppgörelse som vi var med om attträffa och sorn vi har stått för och fortfarande står för. Det går att läsa iprotokollen och få bekräftat vad sorn har sagts i den här frågan. Jag har självvarit rned i de flesta debatterna i kammaren sedan beslutet fattades, och detär en mycket stor överdrift att säga att finansministern har fått ovett fräncentern för uppgörelsen. Qvett kan nian möjligen tala om när det gäller depunkter där socialdemokraterna har svikit överenskommelsen. Jag trodde faktisktatt vi , när det i årets skatteproposition finns tecken på att regeringenvill återgå till att försöka förverkliga målsättningen i uppgörelsen, dvs. 50 %marginalskatt för av inkomsttagarna, skulle kunna finna en gemensamståndpunkt när det gäller utformningen av det framtida skattesystemet. Att vifrän oppositionens sida har kunnat påverka regeringspartiet tycker jag att mankan utläsa av årets skatteproposition. Jag trodde att det var det som vartanken bakom talet om samarbete över partigränserna och om att man skall kunnatala med varandra. Jag blev därför litet förvånad över den våldsamma kritik somfinansministern riktar rnot oppositionen i dess helhet. När det gäller kampenom att ta åt sig äran av skattereformen vill jag säga att är det någon sornförsöker ta åt sig äran av det som varit värdefullt så är det finansministern.Jagtyckeratt man skall vara beredd att erkänna att ocksä en motståndare har envettig uppfattning. I mitt huvudanförande talade jag n-red glädje över attsocialdemokraterna accepterade förslag sorn hade presenterats av underallmänna motionstiden. Jag ser det med tillfredsställelse. När det gäller resonemanget oni attde tre borgerliga partierna skulle vara beredda att bilda regering så visstejag inte att det fanns någon tanke på regeringsskifte . Om det skulle bliett regeringsskifte, gardet den vanliga parlamentariska vägen med förhandlingarmellan partierna. De förhandlingarna får utvisa vilken regering som skalltillträda. Jag anser att man skall kunna föra en debatt grundad på sakargument- inte på angrepp som enligt min mening ligger utanför sakfrågorna. 37KJELL () replik: Finansministern vidhåller att jag intebegriper detta med fackföreningsavgifter. Som bevis anför han att han självinte begriper allt han tvingas stå och debattera här i talarstolen. Jag skallinte försöka vederlägga 4 protokoll 1985/86:158-159 Prot.1985/86:158 det senare, men jag måste säga all för alt inte begripa vad hantalar om så gör ' finansministern det ganska bra. Jagvill påstå all finansministern är felinfor- Inkoiiistskaltcn 1987 och 1988 nrerad.Möjligen begriper finansministern delta, om han lyssnar. Arbetsgivarna har inte. sorn finansministern sade,avdragsrätt för hela det belopp de betalar in till sina organisationer. Detfinns ingen arbetsgivare som lyckas med det; taxeringsmyndigheterna går intemed på det.