prot · G909152 · 1985-12-31 00:00:00 — Variationerna i landet ärför övrigt stora både när det gäller kvaliteten pä undervisningen och medavseende på hur mycket tid som avsätts för konsumentfrågorna. Även om propositionen betonar UHÄ:s ansvar förkonsumentkunskapens plats i lärarutbildningen, tar det innan allalärare kommer att ha en bra grundutbildning i ämnet. Därför är det viktigt attfortbildningen av lärarna prioriteras av både SÖ och de lokala skolstyrelserna. Det ärnaturligtvis bra, sorn utbildningsutskottet anför i sitt yttrande, att Det är ju där kunskapen om kommunerna finns. Prot.1985/86:152 Men ingår det så många viktiga delar i fortbildningen attcentrala direktiv kan vara nödvändiga. Konsumentekonomi är ett ämne som kan ingå som ett moment imånga andra ämnen. En lärare på mellanstadiet arbetade i ämnet konsumentkunskapmed att låta eleverna bilda en egen familj, göra upp budget, planera för inköpav möbler, m. m. Efter ett läsår upptäckte denna lärare att hon klarat av 31övningsområden i ämnet svenska, 3 i engelska, 10 i bild, 17 i matematik, 7 iidrott, 20 i hemkunskap, 6 i slöjd och 2 i musik. Detta är ett bra exempel på hur en för eleverna praktiskoch verklighetsnära undervisning kan fungera. Redan insåg detpraktiska arbetets betydelse: "Vad du teoretiskt läser in ,lär du dig orn du arbetar praktiskt ." Det är naturligt att eleverna förstår matematik bättrenärde t. ex. står inför uppgiften att se vad lönen skall räcka till. De inserockså att man måste kunna läsa för att t. ex. jämföra innehållsförteckningar. Exemplet jag anför-de är bra också när det gäller att visahur undervisningen kan bedrivas på ett sätt som stämmer med läroplanen, som jusäger att en stor del av dagens undervisning skall bedrivas övergripande i t.ex. temaarbeten. Det visar också hur rnan kan fä in ämnet i läroplanen utanstora förändringar som drabbar annan kirnskapsinhämtning. Men denna typ av undervisning kräver utbildade ochfortbildade lärare, som ser fördelarna med helheten i undervisningen och som,vilket inte är minst viktigt, har tillräckliga kunskaper i ämnet. En satsning på en bra konsumentutbildning på ett tidigtstadium i livet är en bra investering för samhället och individen. Samhålletkan pä sikt spara pengar genom att kunniga konsumenter inte behöver belastasjuk- och socialvården eller konsumentrådgivningen i samma utsträckning.Skolans konsumentutbildning är med andra ord ett bra sätt att tidigt nå ocksås. k. svaga grupper. Jag har inget annatyrkande ån utskottet, men jag utgår frän att de lokala skolstyrelsernaprioriterar konsumentfrågorna i undervisningen och i fortbildningen i enlighetmed propositionens intentioner, så att kunniga lärare låter konsumentfrågornaingå i alla ämnen. Dessutom utgår jag från att utbildningsutskottet bevakarkonsumentfrågornas roll i utbildningen vid framtida revideringar av läroplanen. 58KURT (): Den tekniska utvecklingen inom handeln sker imycket snabb takt. Inom partihandelsledet började man att tadatatekniken till hjälp för bl. a. lagerredovisning och beställningssystem. har en sammankoppling mellan stora delar av detalj-och partihandeln skett. Datoriseringen av utgångskassorna i dagligvaruhandelninnebär att stora delar av varusortimentet förses med en produktkod, den s. k.EAN-koden. Det aren streckkod som läses av i datakassan med hjälp av läspennaeller scanner. Datateknikens definitiva intåg i handeln kan medföra riskmomentdå det gäller konsumenternas möjligheter att hävda sina rättigheter. Att ersätta dagens prislappsmärkning med t. ex.hyllkantsetiketter skulle ur konsumentsynpunkt medföra många nackdelar. Detblir svårare att följa prisutvecklingen och besvärligare att kontrollera attdet pris man fått betala i kassan stämmer med informationen. Konsumentgruppersom skulle drabbas särskilt negativt är naturligtvis de med lässvårigheter ochrörelsehandikapp. Det är emellertid inte bara synsvaga ochrörelsehandikappade konsumenter som behöver och vill ha prislapparna kvar. Somframgår av utskottets betänkande visar en SCB-undersökning, som gjordes 1985och som omfattade 18 butiker i vilka datakassor införts och i vilkaprislappsmärkning ersatts av annan prisinformation, att något över hälften avkonsumenterna var missnöjda med prisinformationen, samt att nästan tvåtredjedelar av konsumenterna ville ha prislapparna tillbaka. Enligt vår mening ger samtliga undersökningar som hittillsgenomförts i om prisinformation stöd åt vår uppfattning attklarprismärkningen bör bibehållas till dess att ett prisinformationssystem somstärker konsumenternas ställning har frarntagits. När vi behandlade prismärkningsfrågan i riksdagenanförde utskottet bl. a. att "skulle det visa sig att det inte går att påfrivillighetens väg få en tillfredsställande ordning till stånd, är detemellertid nödvändigt att regeringen tar upp frågan till behandling och därvidäven prövar möjligheten till lagstiftning på området". Jag delar denuppfattningen. I årets betänkande konstaterar utskottet att deundersökningar som gjorts 1985 talar för att prisniärkningen på varorna börbibehållas. Utskottet hälsar också med tillfredsställelse att det inom dennärmaste tiden träffas en överenskommelse mellan ochdetaljhandeln om ett bibehållande av prislappsmärkningen. Vissa löften tycksha givits i den riktningen. Skulle en sådan snar överenskommelse komma till stånd ärutskottets slutsats riktig, att de önskemål som framförts i min och Lars-ErikLövdéns motion i huvudsak är tillgodosedda. Det bör emellertid i sammanhangeterinras om att de parter som diskuterat prismärkningsfrågan alltsedan 1979 intehar kunnat lösas uppgiften. Jag utgår från att utskottets betänkanden /85:39 och1985/86:34, vilket vi nu behandlar, skall tolkas så, att om inte en snaröverenskommelse träffas mellan berörda parter kommer utskottet att föreslåriksdagen att uttala sig för att regeringen tar upp frågan och prövarmöjligheten till lagstiftning på detta område. Eftersom utskottet ändå slår fast att man förväntar sig ensnabb lösning, har jag, herr talman, inget särskilt yrkande, utan jag kommervid voteringen att rösta för utskottets hemställan. 59ROLAND (); Det är min förhoppning att det beslut somriksdagen om kommer att fatta om inriktningen av den framtidakonsumentpolitiken skall medföra att vi får ett ökat engagemang och ett ökatmedvetande orn dessa frågor. Jag tycker att regeringens proposition ochlagutskottets betänkande skapar bra förutsättningar för det. Jag harmed intresse lyssnat pä debatten. Man kan säga att den har varit lugn ochsamstämmig, även om vi på slutet fick känna en fläkt av den moderatakonsumentpolitiken,vilken vi som har varit med och diskuterat konsumentfrågornatill en del känner till. Debatten har inte belastats av att man i utskottet undernågon månad - jag vänder mig till de moderata representanter som varituppe och talat-har trängt djupare in i dessa frågor. Jag tycker nog att IngridHemmingsson på många punkter har gjort det mycket enkelt för sig genom att barakomma med en del slagord. Hon nämnde någonting om att betänkandet var ett underav klarhet i jämförelse med utredningen. Jag ser gärna att preciserar vad hon menar med det. En tredjedel av utredningsbetänkandetgäller en reservation som har avlämnat, med instämmande avden moderata representanten. Är det kanske den tredjedelen som IngridHemmingsson tänker på? sade också att detta med brukaraspekterinte var någonting som man skulle syssla med. Vi tror på den enskilda människanoch hennes möjligheter att orientera sig i tillvaron, sade hon. I utredningen diskuterade vi ganska mycket även dessafrågor. Vi var tämligen överens om att alla i olika sammanhang är svagakonsumenter och att det kanske inte är så illa att det finns livbälten somfungerar, att det finns tvättmaskiner som inte tillåts på den svenska marknadenoch att det finns braskaminer som faktiskt är mycket oekonomiska för det storaflertalet människor. Den enskilde konsumenten kan naturligtvis inte överblickasådana här saker i alla sammanhang. Men tack vare den konsumentpolitik Som försi det här landet kan man ändå få råd och hjälp. De uttalanden av som vi här fått lyssnatill tycker jag ger uttryck för en hel del cynism - om vi nu skall tala omcynism. I den här diskussionen har också sagts att det hade varitvärdefullt om man i Utredningen - dvs. i den konsumentpolitiska kommittén, därjag var ordförande - hade kunnat redovisa mera djupgående analyser av denhittills bedrivna konsumentpolitiken samt förutsättningarna för en merframtidsin-riktad analys. En del remissinstanser- det gäller någranäringslivsorganisationer och något universitet - har framfört någontingliknande. Det hade alltså varit värdefullt om man hade preciserat sig något. Vi i kommittén har haft en hel del kontakter med forskare,och vi har också haft särskilda symposier. Dessutom har vi gjort en ganskaomfattande stencil. Men vi har ännu inte tryckt denna, och därför har den intekommit vare sig utskottet eller regeringen till hända. Vi har nämligenanalyserat möjligheterna för forskningen och konsumentpolitiken, och vihardåfunnit-det är en av de stora bristerna i konsumentpolitiken under desenaste 10-15 åren - att det inte har utvecklats någon bra forskning på dettaområde. Här har vi alltså väldigt mycket att göra. Det gäller att utvecklametoder och instrument. När det gäller just dessa analyser, vilka jag tror efterfrågar, finns det förutsättningar att få bättremöjligheter att tränga djupare in i vissa frågor. Genom propositionen har den socialdemokratiska regeringenåterigen satsat en del pengar på forskningen. På det sättet får konsumentverketändå möjligheter att initiera en forskning som är relevant i just dessa sammanhang. 6 protokoll 1985/86:152 Det är nog litet av den obotfärdiges förhinder att tala omatt det borde göras mer analyser och undersökningar. Vad som behövs ärhandling, som jag har sagt i många sammanhang. Det ligger i sakens natur närdet gäller sådana frågor som de konsumentpolitiska, därför att det är frågorsom kräver ett brett engagemang för att få ett genomslag. Vi är överens om att en utbyggnad av den kommunalakonsumentpolitiken skall vara frivillig. Det är naturligtvis vår förhoppningatt det , när har fattat besluten , skall hända en hel del utei kommunerna, där det nu är otillfredsställande och ojämna förhållanden. Imånga kommuner - det har sagts tidigare i denna debatt - har detgjorts en alltför blygsam satsning på konsumentpolifiken, medan det finnsåtminstone ett tjugotal goda exempel på att kommuner i landet har gjortverkligt bra insatser, vilka är mycket uppskattade av invånarna. Det har varitinsatser där det inte har rört sig om så stora pengar, men det har funnits enpolitisk vilja att göra ordentliga insatser på detta område. Alla har ett ansvar för att denna utveckling kommer igång. får ökade resurser för att stimulera det lokalaengagemanget. Vi räknar med att engagerar sig och arbetar framen ny rekommendation. Inte minst de politiska partierna har ett stort ansvarför att ta initiativ lokalt i syfte att förbättra konsumentpolitiken ute ikommunerna. Jag har motionerat om en sak som jag oroarmig något över, därför att vi inte har den tankemässiga beredskapen ochkanske inte heller de instrument som skulle behövas för att lösa dessa frågorpå ett tillfredsställande sätt. Det gäller de strukturförändringar som snabbtär på väg inom dagligvaruhandeln. Det kan komma att uppstå en hel del problemför stora grupper av människor, särskilt de äldre, barnfamiljer med begränsadetidsresurser, billösa m.fl. Dessa strukturförändringar är mycket tvivelaktiga urkonsumentsynpunkt. Det rör sig nämligen om att enbart flytta handel. I olikakommuner-som kanske redan har överetablering - etableras nu handel externt, iområden där människor inte bor, i form av stora livsmedelsbutiker, ochstormarknader, och därmed dras handel från de butiker som finns ibostadsområdena. Det är en avgörande skillnad mellan dessa förändringar ochde strukturförändringar som tidigare skedde inom handeln, där det inte var talom några allvarligare lägesförändringar pä de lokala marknaderna - naturligtvismed undantag av de problem som skapats i glesbygden genom den kraftigaflyttningen från landsbygd till stad. Dessa förändringar tränger nu in också itätorter och städer. Det finns många samverkande faktorer, som det är viktigtatt uppmärksamma. Det växer fram lågprisbutiker i gamla bilverkstäder ochövergivna möbellokaler m. m., med ett mycket begränsat sortiment men som är braur svinnsynpunkt. Det växer fram stormarknader externt utanför stadsbebyggelsensom suger köpkraft ur ganska stora geografiska områden. Många av dem är intehelt lönsamma ur konsumentsynpunkt, eftersom det redan vid ett avstånd på 3 kmär olönsamt för ett normalhushåll genom de ökade transportkostnaderna. Det skeren ökande försäljning pä bensinstationer, en försäljning som dock iblandmåste sägas rädda närservicen. Fyra och en halv miljoner människor Prot.1985/86:152 äter ute, och har livsmedelskonsumtionenvia dagligvaruhandeln minskat. Detta är alltså en mängdsamverkande faktorer som jag tycker det är viktigt att uppmärksamma. Vad kan då göras? Jag har i den motion jag har skrivitpekat på kommunernas ansvar. De kan genom varuförsörjningsplaner, där konsumentintressetär utgångspunkten, på ett helt annat sätt planera varuförsörjningen ute ikommunerna. Vissa resurser ges nu också till , som därmed kanstödja kommunerna så att de får ett.ökat kunskapsunderlag vid upprättandet avförsörjningsplaner. Det är glädjande att lagutskottet vid behandlingen av minmotion säger att det är "viktigt att också den kommunalakonsumentverksamheten - konsumentvägledare eller konsumentnämnd - gestillfälle att medverka i upprättande av planer eller åtminstone möjlighet attyttra sig över desamma eller på annat sätt påverka innehållet". Manskriver också: "Enligt vad utskottet erfarit har det inte sällanförekommit att varuförsörjningsplaner upprättats utan att konsumentorganen pånågot sätt haft inblick i arbetet." Det finns flera bra skrivningar somjag tycker är mycket viktiga och gärna vill kraftigt understryka. Åndå känner jag en viss oro för att det kan ta litet tidinnan ett konsumentinriktat tänkande slår igenom. Men jag vill hävda att detkonsumentinriktade och mer socialt inriktade tänkandet fanns ,när den statliga distributionsutredningen var klar med sitt betänkande 1975.Det blev inte någon proposition bl. a. på grund av regeringsskifte. Iutredningens betänkande fanns ändå ett socialt och konsumentpolitiskt tänkandei dessa frågor, och man föreslog bl. a. obligatoriska varuförsörjningsplaner.Man såg också hur viktigt det var att få balans. Alla människor bör ha tillgångtill en livsmedelsbutik inom ett rimligt avstånd. Det är någonting som vi måsteslå vakt om. Denna möjlighet skall inte bara tillkomma de resursstarka och de somhar bil. Här kan en hel del både för samhället och konsumentenolyckliga feletableringar göras. Eftersom jag tog upp den här saken vidkonsumentväg-ledarnas konferens i vill jag också här säga att omtrenden mot kraftiga överetableringar fortsätter - jag vet att stora planer påextern handel ute i kommuner är aktuella - måste kanske åtgärder av merdrastiskt slag övervägas. För att klara närbutikerna kan en begränsadaffärstidslag införas, som innebär att varuhus, stormarknader och storlivsbutikerhålls stängda åtminstone under de flesta . Jag är väl medveten om attdet kan röra sig om svåra gränsdragningsproblem. Men om man på det sättet kanrädda dagligvaruservicen i många bostadsområden och undvika att kommunen måsteställa kraftigt ökad service till förfogande, social hemtjänst, färdtjänst,hem.sändning m. m., är det kanske en väg som måste prövas. Jag har inga särskilda yrkanden. Men jagmåste säga, som statsrådet gjorde från talarstolen, att lagutskottet harpresenterat ett mycket bra och genomarbetat betänkande. Jag hoppas att detskall bli upptakten till ett ökat engagemang för konsumentpolitiken. Ett ökatengagemang är viktigt i näringslivet, i folkrörelserna och ute i kommunerna.Jag hoppas att konsumentpolitiken skall komma i centrum. Upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, m. m. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten om lagutskottets betänkande32). Kammaren övergår nu till att debattera lagutskottetsbetänkande 32 om ändring i lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärligaverk, m.m. Upphovsrätttill litterära och konstnärliga verk, m. m. 61 (vpk): Jag ämnar i mitt anförande plädera förvpk-motionen L218 om visningsersättning för bild- och formkonstnärer. För konstnärliga verk som finns i offentliga institutionersägo och som visas för allmänheten eller används på annat allmännyttigt sättutgår en statlig visningsersättning. Införandet avvisningsersättningen innebar ett steg framåt för konstnärerna. Därigenom kankonstnärerna principiellt betraktas på ett liknande sätt som andra somtillhandahåller tjänster till allmänheten. bidragssystem har därigenomomvandlats till ett systern som mer liknar betalning för utfört arbete. Syftet med visningsersättningen var att konstnärernaskulle erhålla ersättning för det offentliga innehavet av bild- ochformkonstverk och den därav följande rätten att visa dessa verk offentligt. Men tre grundläggande frågor löstes inte vid tiden förbeslutets fattande, nämligen att ersättningen skulle vara grundad på upphovsrätt,att ett beräkningssystem skulle utformas samt att förhandlingsrätt skulletillerkännas konstnärerna genom deras fackliga organisation, KRO. Dessa trefrågor tillgodosågs således inte. I stället infördes ett budgetanslag tillvisningsersättning grundat på offentligrättsliga principer. togdäremot inte ställning till beräkningssystem och förhandlingsrätt. Visningsersättningen är att principielltlikställa med lön. Den är avsedd att ge yrkesverksamma konstnärer en vissgrundtrygghet. Det är därför helt otillfredställande - och det förekommer intepå något annat område -att ersättningen ensidigt bestäms av staten, utan ettberäkningssystem och utan att förhandlingar genomförs med KRO. I det betänkande vi nu behandlar avstyrker utskottet vårmotion med hänvisning till upphovsrättsutredningens pågående arbete. Men vårtparti anser att kraven på att ett beräkningssystem utarbetas liksom att enförhandlingsrätt för konstnärernas fackliga organisation införs är så pass självklaraatt vidare utredning är helt överflödig. Med detta yrkar jag bifiill till vpk-motionen. 62 (): Jag vill börja med att yrka bifall tilllagutskottets hemställan i betänkande 1985/86:32 och avslag på den motion sornAlexander Chriso-poulos yrkade bifall till. Depropositioner som lagutskottet behandlat och som redovisas i utskotts- betänkandetinnebär i korthet en avsevärd förbättring inom det kulturella området urupphovsrättssynpunkt. Skyddstiden för de s. k. närståenderättigheterna förlängsfrån 25 till . De utövande konstnärerna och fonogramproducenterna får rätttill ersättning när ljudinspelningar används offentligt i förvärvssyfte, någotsom blir allt vanligare t. ex. i varuhus, på diskotek och på restauranger.Vidaresänd-ning av radio- och TV-program via kabel får nu en upphovsrättsligreglering. Inställningen från regeringens och även det enigautskottets sida har alltså varit att vi vill förbättra skyddet förupphovsrätten till litterära och konstnärliga verk. Som utskottet har påpekat,kommer upphovsrättsutredningen i sitt arbete att ta upp de frågor somAlexander Chrisopoulos har aktualiserat. När utredningen i sitt arbete skall ta ställning tillersättningen vid utlåning från offentliga bibliotek vad gäller litterära ochmusikaliska verk, skall också frågan om visningsersättning övervägas. Utskottethar därför inte ansett det nödvändigt med ett uttalande från utskottets sidautan tycker att det är lämpligt att invänta upphovsrättsutredningens förslag. Med denmotiveringen har utskottet avstyrkt motion L218. Upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, m. m. 63ALEXANDER CHRISOPOULQS (vpk): .Mig veteriigt förekommer det ingenstans attersättning för ett arbete som utförs av en grupp människor bestäms ensidigt avstaten utan något beräkningssystem och utan att dessa människors fackligaorganisation har möjlighet att förhandla i frågan. Utskottet hänvisar till en pågående utredning, mensamtidigt klargör inte utskottet huruvida utredningen skall bestämma om detöver huvud taget skall utarbetas ett beräkningssystem, om utredningen skallutreda ifall det skall finnas rätt till förhandlingar för den fackligaorganisationen eller om utredningen skall diskutera och utreda hur ett sådantförslag skall läggas fram. Jag ser det fortfarande som en rättighet för de fackligaorganisationerna att förhandla om visningsersättning. Jag anser ocksä att detskall finnas ett beräkningssystem. Det är så pass självklara rättigheter attvarje utredning på detta område borde vara helt överflödig. 64 (): arbete har hittillspräglats av en vilja att förbättra det upphovsrättsliga skyddet för konstnärer,producenter och radio- och TV-företag. Det kan vi se på de förslag ipropositionen som vi har haft att behandla och som ligger till grund förutskottsbetänkandet. Vi kan förmoda att samma positiva inställning skallkvarstå när utredningen i en kommande etapp skall behandlavisningsersättningen. Vi brukar inte föregripa utredningar som redan arbetar.Jag och utskottet som helhet anser att vi skall invänta utredningens förslag pådetta område. Upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, m. m. 65ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): Det här är inte fråga om välvilja eller inteutan det handlar om ett principiellt ställningstagande, som går ut på attkonstnärernas fackliga organisation skall ha möjlighet att förhandla om deneventuella ersättning som bild- och formkonstnärer skall ha för offentligvisning av deras verk. Staten skall inte ensidigt fatta beslut i den fråganutan något beräkningssystem. Det är den principiella fråga som vi anser attdet inte finns någon som helst anledning att utreda. Det borde vara självklartockså för utskottsmajoriteten. 66INGER HESTVIK (s): Det är naturligt att en utredning tar uppsådana viktiga saker som pekar på, men för den skull kaninte utskottet ta upp principförslag i sitt betänkande, utan vi måste inväntautredningens förslag. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1(allmänna synpunkter) Utskottets hemställan med godkännande av utskottetsmotivering bifölls med 236 röster mot 70 för utskottets hemställan medgodkännande av den i reservation 1 av m.fl. anfördamotiveringen. Mom. 2 (marknadsekonomi och konkurrenspolitik) Först biträddes reservation 3 av och med 46 röster mot 35 för reservation 4 av ochKersti . 227 ledamöter avstod från att rösta. Härefter biträddes reservation 2 av . med 70 röster mot 47 för reservation 3 av och . 191 ledamöter avstod från att rösta. Slutligen bifölls utskottets hemställan med 157 röster mot71 för reservafion 2 av m. fl. 81 ledamöter avstod frånatt rösta. Mom. 3 (decentraliserad produktion) Hemställan Utskottets hemställan bifölls med 261 röster mot 44 förhemställan i reservation 5 av och . 3 ledamöteravstod från att rösta. Utskottets motivering - som ställdes mot den i reservation6 av m.fl. anförda motiveringen - godkändes medacklamation. Mom. 4 (konsumenterna och den offentliga sektorn) Utskottets hemställan bifölls med 159 röster mot 149 förreservation 7 av m.fl. Mom. 5(regleringar inom den offentliga sektorn) PrOt. Utskottets hemställan med godkännande av utskottetsmotivering - som ställdes mot utskottets hemställan med denändring i motiveringen som föreslagits i reservation 8 av . - bifölls med acklamation. Mom. 6 (konsumentråd med forum för folkrörelser) Utskottets hemställan med godkännande av utskottetsmotivering - som ställdes mot utskottets hemställan med den ändring imotiveringen som föreslagits i reservation 9 av m.fl. -bifölls med acklamation. Mom. 7 (frivillig konsumentverksamhet) Utskottets hemställan bifölls med 259 röster mot 50 förreservation 10 av och . Mom. 8 (stöd till frivillig konsumentverksamhet) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 11 avPer-Olof m. fl. - bifölls med acklamation.