prot · G909120 · 1985-12-31 00:00:00 — Detta skulle alltså betyda mycket förhävdandet av den nationella självständigheten, liksom också för möjlighetenatt styra den nya teknologins applikationer i vad man brukar kalla socialtacceptabla former - vad nu olika partier eventuellt kan mena med det, i varjefall vad man enligt arbetarrörelsens värderingar menar är socialt acceptabelt.Därför har vi föreslagit och näringsutskottet ett sådant medvetetprogram. Utskottet har svarat att det försiggår forskning på dettaområde. Man har nämnt en viss summa som skall spenderas på optik.Jag har dock den uppfattningen att man här inte har beaktat att det gäller optiki alla dess former på detta område. Enligt vad jag inhämtat är det en ganskafragmentarisk typ av satsning. Det finns alltså ingen medveten avsikt att fåfram opfikbaserade datorer i , och det är det som är avsikten medden mofion vi har väckt. Vi är oroliga för att om man går förbi möjligheternaatt i detta skede ta ett nytt steg i den svenska teknologiska utvecklingen,kommer det i längden att bli skadligt för det nationella oberoendet, både irent ekonomisk och teknologisk bemärkelse och ur säkerhetspolitisk synpunkt. Med dessa ord, herr talman, yrkar jag bifall tillvpk-reservationerna till detta betänkande. 156 (): På denna de många reservationernas julaftonsom hela denna dag har varit skall näringsutskottet också be att få bidra med34 stycken. Så långt kammarens nervositet och mitt rostiga målföre medger skalljag försöka kommentera åtminstone de flesta. Men först några allmännasynpunkter. Mot bakgrund av utvecklingen i andra industriländer måstekonstateras att den svenska industriutvecklingen varit gynnsam. Arbetslösheteni jämförliga industriländer, i och även i , är skrämmande hög. ISverige är den lägre om ock inte godtagbar, I och i kämparman med en omodern stålindustri som subventioneras eller hålls under armarna påandra sätt, t, ex, protektionistiska. Den svenska stålindustrin är i stortsett rensad från förlustenheter, har en produktion av särdeles hög kvalitet ochär mycket rationell. På olikahäll i världen subventionerar staterna en föråldrad varvsindustri på enomöjlig marknad. Här omstrukturerar vi, som det heter, med stora 134 uppoffringar varvsindustrin tillbl, a. en som vi hoppas framgångsrik bilindu- IEuropa kämpar även bilindustrin med svåra lönsamhetsproblem. Vår bilindustri ärunder stark utveckling och mycket lönsam. Inom svensk pappersindustri ser man fram mot även 1986 somett gott år trots att all världsprognos för papper pekar i motsatt riktning. Det jag nämnt är de stora exemplen på framgångar som lederupp ur krisen för svenskt näringsliv. Naturligtvis skall jag inte stå här ochpösigt pästä att framgångarna uteslutande är resultatet av en lyckadsocialdemokratisk näringspolitik. De är resultatet av hela svenska folketsansträngningar, de anställdas, näringslivets och samhällets. Den lyckadepolitiken är i sin tur resultatet av hela ansträngningar, avregeringspartiets men också av oppositionspartiernas granskande ochgenomlysning. som vi får erkänna att vi har långt till våramål, full sysselsättning och en god regional fördelning, är det uppenbart attvi nu inte skall peta mycket i en näringspolitik som fungerar bra. Därför harnäringsutskottets majoritet med stor försiktighet tagit ställning i de frågorsom samlat reservationer i betänkande 14 om anslag inom industridepartementetsområde. och för all del i viss omfattning ocksåfolkpartiets besparingsförslag är visserligen vällovliga, men de äräventyrliga, sett mot bakgrunden att vi inte vågar peta för mycket i denindustripolitik som uppenbarligen är lyckad. I reservation 1 har och erinratmot att man som ett led i regeringens strävan efter informationsutbyte ochsamråd med näringslivet haft en sorts samrådsorgan, ochman vill ha samrådsorganen nedlagda. Den uppfattningen framförs alltså både avmoderaterna och av . Men utskottet har senast då man behandladebudgetpropositionen avstyrkt motionsyrkanden av den innebörden. Vi menade- och det menar majoriteten fortfarande - att regeringen bör ha frihet attordna sädana samråd med näringslivet som den finner lämpliga. Därför kan viinte biträda reservation 1, I reservation 2 erinrar , som härhar sagt, om en kritik som man redan tidigare anfört, nämligen 1983, närmyndighetsorganisationen på industripolitikens område skapades. Man ville dågå över från selektiva stödformer till generellt verkande åtgärder, och därmedskulle den verksamheten inom statens industriverk kunna avvecklas. Man villockså att utredningsverksamheten inom SIND avvecklas, I partimotion redovisas också en kritiskinställning till delar av SIND:s verksamhet, särskilt branschutredningarna, mennågot krav på organisationsförändringar framförs inte av , somGudrun här nämnt. Det framgår emellertid av propositionen att regeringenavser att redovisa sina prioriteringar inom det industripolitiskaoch forskningspolitiska området. Majoriteten finner därför att det inte kanvara särskilt meningsfullt att nu diskutera frågan om SIND och SIND:ssituation. Därmed yrkar jag avslag på reservationerna 2 och 3 från moderaternaresp. Vi har i utskottet noterat att resultatet av SIFU:sverksamhet har förbättrats, inte minst ekonomiskt. Det förefaller som om manhade Anslag inom industridepartementets område Prot.1985/86:120 övervunnit de problem man verkligen haft med flyttningen tillBorås, har emellertid gjorten översyn, och man räknar inom Anslag inom industridepartementets område utskottetmed att regeringen kommer att lägga fram förslag beträffande SIFU med anledningav den översynen, t, ex, inför behandlingen av frågan om statsbidrag /88. I centerreservation nr 4 framförs önskemål om att SIFU:sverksamhet mera skall inriktas på mindre företag. Men den frågan bör lämpligenprövas i samband med regeringens överarbetning av SIFU:s verksamhet, I reservafion 5 vill främja hemslöjden. Frånanslaget för hemslöjden bestrider staten kostnader för en tjänst som konsulenti varje län, en tjänst som spetskonsulent och två tjänster somsameslöjdskonsulenter. vill ha ytterligare en sameslöjdskonsulent.Någon plan för den vidare utbyggnaden av konsulentverksamheten har intefastlagts, och regeringen föreslår därför oförändrad organisation men ökaranslagsposten för övrig verksamhet inom det här området från , till , I dessa tider av snål besparingsvind är det en mycket stor ökning,som utskottsmajoriteten känner tillfredsställelse över. Utskottet ser positivtpå den verksamheten, I reservation 6 avstyrker regeringens förslagom ersättning för extra kostnader för förmånlig kreditgivning till /87 - detta med hänvisning till att det borde belasta utrikesdepartementetshuvudtitel. Vi kan emellertid inte finna att skall lägga sig i, påvilken huvudtitel regeringen för utgifterna. Jag yrkar därför avslag påreservation 6, Regeringen föreslår att nu löpande program förbranschfrämjande åtgärder fullföljs. Moderata samlingspartiet och folkpartiethar i reservation 7 yrkat på att verksamheten skall avvecklas. yrkar i reservation 8 med den argumentering som vihar hört av att man skall satsa ytterligare 10 milj, kr. Den ena delen av oppositionen vill avveckla och den andravill anslå ytterligare medel. Det kan möjligen leda till den något förenkladeslutsatsen att vi kanske har gjort rätt som har stannat i mitten, som detpopulärt heter. Reservation 9 från vpk handlar om sågverksindustrinsaktuella läge och framtidsutsikter. Jag föreställer mig att att uppehålla sig vid den, eftersom han står på talarlistan. Men föratt vinna tid, herr talman, får jag kanske nämna beträffande denna reservationatt den berör , Vi har i utskottsmajoriteten ställt frågan: Varförbara ? kommer sannolikt att säga, att vi måste börjanågonstans. Det är naturligtvis riktigt, men vi har inte varit beredda attvara med om en så snäv geografisk avgränsning. Vi har dessutom tagit sammaställning som tidigare och med samma argumentation. Ett intressant ämne är frågan om utvecklingsfonderna. Somvi har hört av vill moderata samlingspartiet i enlighet med vad som framförts i reservation 11 efter hand avveckla utvecklingsfonderna. Det nämns att utvecklingsfonderna har mycket pengar, som skulle kunna användas på nytfigare sätt. Men utvecklingsfonderna är stiftelser, och jag kan inte riktigt se hur det skulle gå till för staten att kapa åt sig kapitalet i en stiftelse -som är 1-" en självständig juridisk personutan ägare - om inte styrelsen är med på det. Jagföreställer mig att det skulle medföra betydande svårigheter att få denregionalt tillsatta styrelsen i en utvecklingsfond att vara med pä sådanaförslag. Eftersom tiden är ansträngd skall jag inte debattera detta med StenSvensson, men jag gissar att det ligger en betydande svårighet i detförhållandet. Man säger att utvecklingsfonderna har en hel del kapitalsom ligger sterilt, utan att vara nyttigt. Men så är inte fallet. Skall man tarisker i långivning måste man ha ett så stort kapital placerat betryggande ochräntebärande att den räntan kan ge grund för att ta risker. Jag vet dettamycket väl från Norrlandsfonden, Det betyder att man kan låna ut, somriskvilligt kapital, ungefär hälften av det kapital som man förfogar över.Ungefär hälften mäste man, för att få tillfredsställande ränteintäkter, placerahelt säkert och med bästa ränta. Det är alltså inte riktigt när man säger attutvecklingsfonderna ligger på en hel del pengar. De behöver det kapitalet föratt fä de ränteintäkter som är nödvändiga för de risker de tar. vill diskutera de allmänna riktlinjerna förutvecklingsfonderna och sägeratt verksamheten borde utvidgas till att omfattafler områden. Det är en synpunkt som delas av de socialdemokratiska motionärerfrän som har väckt en motion, där det sägs att området borde vidgas tillserviceföretag. Det förhåller sig så att det enligt 2 § i förordningen 1982:682om statlig finansiering är möjligt att från utvecklingsfonderna låna ut pengartill serviceföretag som servar tillverkningsindustrin. Vilka är då de företagen?Jag har upptäckt att man tolkar skrivningen litet som det passar. Vilketföretag är inte serviceföretag till tillverkningsindustrin? Det kan vara ettmycket vitt begrepp. Klart är att man inte kan vidga målgruppen förutvecklingsfonderna till åkerier, detaljhandel osv. utan att detta dels medfören stor utökning av personalen, dels kostar en mängd pengar i form avriskkapital. Det har utskottet inte vågat sig på den här gången heller. Närfrågan först kom upp för sex avstyrkte utskottet yrkandet, och dethar vi gjort varje är . Det var mina kommentarer till reservation 13. harjag kommenterat reservationerna 11, 10 och 12. I reservation 14 framför och att devill att man skall stödja hantverket bättre, Utskottet erinrar om attindustriverket har lämnat bidrag till olika aktiviteter och projektpä hantverksområdet med ,, varav 240 000 till hantverksnämnden somett administrationsbidrag. som tillverkande företagtillhandahåller i stor omfattning tjänster för tillverkningsindustrin och kanalltså omfattas av utvecklingsfondernas verksamhet, 1 reservation 15 framför och attde vill minska anslagen till småföretagsutveckling, medan vill öka dem,vilket de anför i reservation 16, För att vinna tid kan jag väl då bara draslutsatsen att det är bra som det är. Stödformen inom industrigarantilän vill moderaternaavveckla, vilket också har pläderat för. Utskottsmajoritetenfinner att beroendet av de här medlen visserligen sjunker, menindustrigarantilånen fyller ändock en viktig uppgift vid finansieringen avinvesteringar inom små och medelstora företag. Anslag inom industridepartementets område Prot.1985/86:120 I reservation 18 från och sägs beträffandearbets- kooperation att detta inte ärnågonting som staten skall lägga sig i, utan att Anslag inom industridepartementets område kooperationenbör lösa detta själv. Vi vill då erinra om att det beträffande i första handden ungdomskooperativa verksamheten pågår förhandlingar mellan staten ochkooperationen om hur man tillsammans skall finansiera en utveckling. Utskottetanser därför att man bör avvakta resultatet av de förhandlingarna. Centerndäremot anför i reservation 19 att medel bör anslås redan nu för finansieringav ungdomskooperativprojektet, oberoende av de pågående diskussionerna.Reservationerna 20 och 21 gäller direktstöd till ungdomskooperativ verksamhet. Ja, herr talman, det finns mänga reservationer attkommentera, men låt mig nu övergå till dem som gäller STU. vill att ett fristående tekniskt forskningsrådskall inrättas med medel som går till STU. pekar pä att STU här färotillräckliga resurser för den miljötekniska forskning som de vill att STUskall ägna sig åt och vill i stället öka anslaget när det gäller detta område,som beräknas behöva 20-40 milj. kr. Det är likadant i det här fallet: de bådalinjerna inom oppositionen pekar entydigt mot att det kanske är ganska bra somdet är. STU bör ta regionalpolitiska hänsyn, framför ireservation 24. Därom kan sägas att STU inom ramen för sina ordinarie uppgifterhar att beakta sådana hänsyn och att härför inte behöver särskiltpeka på detta. Jag har inte kunnat kommentera allareservationer, men jag vill säga att ett genomgående drag är att de pekar iolika riktningar, och ett annat är att de inte tar upp större industripolitiskaäventyrligheter. Utskottet har i huvudsak ställt sig bakom betänkandet nr 14. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan, 157 () replik: säger att vårabesparingsförslag är vällovliga. Det noterar jag. Det vittnar om att trots allt är medveten om behovet av besparingar. Men säger hanatt våra besparingar är äventyrliga. Jag frågar mig: Äventyrliga för vem? Med tanke på den sena timmen skall jag begränsa mig tillett enda exempel. Vi fick under beredningen i utskottet en PM frän värt kansli,där man redovisade att utvecklingsfondernas omsättningstillgångar, av balansräkningenatt döma, uppgick till 2,3 miljarder. Av detta utgjorde mer än hälften,1,2 miljarder, likvida medel. Mindre än hälften hade alltså placerats iverksamhet som är i enlighet med intentioner. Det besparingsförslag som vi har redovisat för nästabudgetår i motionen innebär att utvecklingsfonderna skall betala tillbaka entiondel av de likvida medlen. Är det ett äventyrligt förslag? Vad drar för slutsats över huvud taget avdet förhållandet att man inte lyckats placera ens hälften i verksamhet somrimmar med intentioner? 158GUDRUN () replik: Jag vill först säga att när jag hördeutskottets ordförande tala om den lyckade näringspolitik som socialdemokraternaför, blev jag alltmer förvånad ju längre anförandet led, därför att hanuttryckte sig mycket ärligt och sade att det är allas förtjänst. Han visade påläget både utanför vårt lands gränser och innanför. Jag uppskattar att hanuttryckte sig på det sättet och inte bara försökte göra partipolitisk propagandaav att näringspolitiken nu har gått bra. När sade att vi vill spara och att det äräventyrligt, vill jag emellertid replikera med att säga att spara ärnödvändigt, även om det är äventyrligt. Äventyrlig är kanske varje förändring,men vi är beredda till vissa förändringar, för vi är inte säkra på attsakfrågan, alltså företagsamheten, skulle må sämre av det. Precis som jag sade i inledningen, är vår inställning attföretagen helst skall ha en sådan förutsättning i värt land att de klarar sinegen utveckling, helst oberoende av statliga stöd, och att det finns mångainsatser som man kan göra för att förbättra förutsättningarna för företagen,både på skatteområdet och i fråga om andra regler. Det kan leda till attföretagen får ett bättre klimat, och det kan minska det statliga stödet påolika sätt. En punkt till vill jag kommentera, och den gällerutvecklingsfonderna. Utskottets ordförande sade att man har litetsvårt att tolka bestämmelserna, att det är en luddig gränsdragning och att mantolkar dem som det passar. Jag tycker att det styrker oss i vår uppfattning attmålgruppen skall vidgas, sä att man slipper den här luddiga tolkningen. Vi gjorde i inför allmänna motionstiden enliten enkät bland vårt folk i utvecklingsfonderna runt om i landet, och vi harfått en ganska entydig bild av att man önskar en vidgad målgrupp. Jag har litet svårt för att se att det skulle vara enpartipolitiskt stor skillnad här. Jag tror att vi skulle kunna vara överens t.ex. om att servicesektorn har en mycket stor betydelse och också gynnarsysselsättningen. Jagvidhåller mitt tidigare yrkande. Anslag inom industridepartementets område 159ELVING (): Jag tänkte i detta anförande något berörafrågorna kring den kooperativa verksamheten och då framför allt denungdomskooperativa aktivitet som finns. Med hänsyn till den sena tidpunktenskall jag försöka göra detta mycket kortfattat. I finns en stark kooperativ tradifion medlantbrukskooperationen och konsumentkooperafionen i spetsen. Den kooperativaföretagsformen rymmer många fördelar jämfört med övriga företagsformer. Underde har, både i och i andra länder, utvecklats nya områdenför kooperativ verksamhet. Från sida upplever vi denna utveckling sommycket positiv. Den etablerade lantbruks- och konsumentkooperationen haraktivt engagerat sig för att främja en nykooperativ utveckling, I som är ett samverkansorgan mellan staten, lantbruks- ochkonsumentkooperationen har diskussioner pågätt om lämpliga åtgärder för attstödja nykoopera-tivt företagande. Ett exempel på detta är det s, k,ungdomskooperativprojek- Prot,1985/86:120 tet som genom utbildning, information och expertrådgivning hjälperungdo- mar att starta arbetskooperativaföretag. Anslag inom industridepartementets område När det gäller stöd till utveckling av ny kooperation, sominte har direkt anknytning till den etablerade kooperationens befintligaverksamhet, är det rimligt att staten tar pä sig ett särskilt ansvar. Det ärdärför angeläget att beslutar anslå 2,5 milj. kr. för finansieringenav uppbyggandet av ett kooperativt utvecklingsprogram inom Kooperativa rådet.Detta trots att rådet ännu inte fastställt åtgärdsprogrammet och att lantbruks-och konsumentkooperationen inte beslutat om sina gemensamma insatser. Om viinte anslår dessa medel nu är risken uppenbar för att verksamheten får ettavbrott och försenas, vilket vore rnycket olyckligt. Det s, k, ungdomskooperativprojektet har varit i gångsedan i mars 1984, Trots att projektet varit i gång kanmycket positiva resultat påvisas. Ca 40 projekt inom de flesta branscher harfortlöpande stöd från ungdomskooperativprojektet. Nära hälften av dessa harredan inregistrerats som självständiga ekonomiska föreningar. Detta tycker jagär ett bra verksamhetsresultat. Enligt vad som uppgivits pågår övervägandeninom om det fortsatta stödet till ungdomskooperativverksamhet som ett led i arbetsmarknadspolitiken. Från sida anser vi att hänsyn även skall tas tillden kooperativa verksamheten utifrån näringspolitiska utgångspunkter, liksomatt det är av största vikt att den verksamhet som byggts upp inomungdomskooperativ-projektets ram kan drivas vidare i enlighet med det förslagsom lagts fram från projektets sida. Med anledning av detta ber jag att få yrkabifall till reservationerna 19 och 21 i det nu aktuella betänkandet frånnäringsutskottet. 160 (vpk): Först enkommentar till inlägg. Vår motion innehöll inte mindre än tre yrkanden. Detförsta handlade om ett branschprogram för sågverksindustrin, det andra handladeom att detta program skulle innehålla förslag till lämpliga stimulansåtgärderoch det tredje uttalade sig för en virkesfördelningsplan. Det finns, herr talman, industrigrenar som genom hela sinkaraktär utgör nationella nyckelprojekt. En sådan industri ärsågverksindustrin. Särställningen beror enligt mitt synsätt pä den inhemskaförnyelsebara rävarubasen, det låga importinnehållet, utlokaliseringen runt omi landet och den mycket stora expansionsmöjlighet som finns vid en långt drivenförädling inom denna verksamhetsgren. Till detta kommer att mångasäganläggningar är den dominerande eller enda industri av betydenhet som finnspå många småorter. De har växt fram som symboler för ekonomisk utveckling ochfasta jobb pä dessa orter. Detta har också förenat folk ute i bygderna att takamp när neddragningar och nedläggningar blivit aktuella vid en del sågar. är ett teknologiskt välutvecklat land med ettansenligt kapital 140 nedlagt i infrastruktur. Denkapitalistiska produktionsordningen och ökning- en av detransnationella företagens makt och inflytande i värt land begränsar givetvisvikten av politiska beslut om statligt stöd eller stimulans till näringsgrenaroch projekt. Trots dessa begränsningar har vi från vpk lagt fram ettförslag för en strategi för sågverken inför 2000-talet. Det finns flera skältill detta initiativ. Vpk anser att de många jobb som skulle skapas med enriktad satsning på denna näring skulle vara värdefulla. Effekten skulle spridasut över stora delar av vårt land. Det skulle krävas en betydande kompetens- ochteknikökning inom detta område, och forskningen skulle stimuleras. Sammantagetskulle effekterna inom områden som har en mycket negativ utveckling bliklart positiva. Detta skulle också långsiktigt gynna träet som råvara. måste det inom industridepartementet hafunnits en handlingsvilja och en målsättning när det gällt att skaffamarkriadskunnande och insikter för en långsiktig branschutveckling inomsågnäringen. Pä uppdrag av regeringen har statens pris- och kartellnämnd utvärderatbranschfrämjande åtgärder m,m, vid statens industriverk. Resultatet harredovisats i rapporten av SIND:s branschprogram. Jag citerar detsista stycke som införts i näringsutskottets betänkande 14 s. 13 andra stycket: "En slutsats av rapporten är att stödets storlek iförhållande till branschernas storlek är så begränsad att stödet måstebetraktas som otillräckligt om målen för branschprogrammet skall kunna uppnås.En stor del av de åtgärder som branschprogrammet för den träbearbetande industrinhar arbetat med bör enligt rapporten kunna täckas av insatser frånSveriges exportråd och genom srnåföretagarstöd. Vidare kan industriverketsallmänna strukturutvecklingsprogram för övriga industrisektorer spela enviktig roll när det gäller övergripande informationsåtgärder m,rn. Om denträbearbetande industrin i fortsättningen skall stödjas genom särskildainsatser bör det satsas väsentligt större resurser än sä attbranschprogrammet får en reell möjlighet att påverka delbranschernas utvecklingi enlighet med de mål som finns angivna. Kan detta inte göras börbranschprogrammet för den träbearbetande industrin avvecklas, anförs det irapporten." SPK ansluter sig alltså i sitt yttrande till de synpunktersorn framförs i motion 1985/86:290 om att nu föreliggande branschprogram ärhelt otillräckligt för att styra och stimulera fram en samhälleligt önskvärdutveckling. Det finns ytterligare ett par faktorer i denna fråga sornjag vill belysa. Först de sannolika kvalitetsförändringar som blir följden i desvenska skogarna när naturskogarna ersätts av skogar där skötselintensitetenökats. Dessa bestånd kommer att växa snabbare och skördas tidigare. Virket blirmindre hårt. Detta kommer särskilt att märkas på de bestånd som anlagts av denkanadensiska tallen . En ytterligare orsak till försämradkvalitet är de helt oacceptabla skador genom vårdslöst gallringsarbete som nukan märkas i landets skogar. En annan faktor är den minskade tillgängen pä sägtimmer iSverige dä vi måste mycket kraftigt öka gallringsuttagen ivåra skogar. Vi måste lita mera till klenare dimensioner medlägre Anslag inom industridepartementets område Prot.1985/86:120 mängd kvistfritt kantutbyte. En bättre hushållning med sågtimretgenom 17 april1986 exaktkapning blir en trolig följd. Anslag inom industridepartementets område Det finns lokaliseringspolitiska,handelspolitiska och statsfinansiella skäl för att i den här frågan försöka seden framtid som ligger bortom nuets bulkproduktion från de svenska sågverken. 1reservation 9 av vid detta betänkande. Utvecklingsprogram för densvenska sågverksindustrin, sammanfattas vpk:s syn i dessa frågor. Jag yrkarbifall till denna reservation. Överläggningen var härmed avslutad. Punkt 3 (utredningar m, m.)