prot · G909144 · 1985-12-31 00:00:00 — Så kommer det nog att bli medLivets ord också. Om alternativ till det obligatoriska skolväsendet Per sista kommentar är mycketintressant. Det gäller de präster som får vara kvar, även om de säger saker somman möjligen kan tycka illa om och som kan strida mot vedertagnarättsuppfattningar. Om präster hade en laglig rätt att tvångskonfirmera barn,skulle jag inte vara alldeles övertygad om att man skulle säga att präster somförfäktar läror som är starkt avvikande från lära skall hamöjlighet att vara kvar. Det är faktiskt frivilligt deltagande i gudstjänsterna,Pä dem har man ju möjlighet att låta bli att gå. Det vi talar om här är inte Livets ords företrädares rättatt förfäkta sina uppfattningar. Det är fråga om huruvida staten skall godkännaen grundskola som inte fyller de krav som man har rätt att ställa pågrundskolan, har i sin interpellation citerat mot diskriminering inom undervisningen, artikel 5, som säger; "Det är väsentligt att respektera föräldrars ochandra laga målsmäns frihet, för det första att välja andra läroanstalter försina barn än de som upprätthålles av de offentliga myndigheterna men sommotsvarar de minimikrav för undervisning, som må ha fastställts eller godkäntsav vederbörande myndigheter och för det andra, att på ett sätt som överensstämmermed formerna för landets rättstillämpning tillförsäkra barnen en religiös ochmoralisk uppfostran i enlighet med deras egen övertygelse," hävdar här egentligen att denna konventionskulle innebära att alldeles oavsett vilka krav som kan ställas pä skolväsendeti form av läroplaner och mål för skulle varje skolorganisation sometableras av föräldrar eller olika grupper i landet automatiskt godkännas såsomgrundskola. Men faktum är att en skola bör vara en skola för att få godkännande,inte bara en samling av barn - det räcker faktiskt inte. Jag tycker det ärrimligt att den är en skola, och det är det den här debatten handlar om. Om alternativ tid det obligatoriska skolväsendet 76GULLAN (); Till vill jag säga att det ärointressant om jag gillar den här skolan eller inte. Vad debatten handlar om ärom vi är överens om att skall leva upp till de internationellaöverenskommelser som vi har skrivit under. Respekterar överhuvud taget föräldrarätten? Om fullföljer det han har sagt tidigare,vill jag ifrågasätta om han menar att lärare i den allmänna skolan som har enavvikande uppfattning - t. ex. baptister eller sådana som tillhör något annatsamfund som inte gillar - skall avsättas, , För mig är det väsentligt att vi efterlever dekonventioner och överenskommelser som vi har uppställt. Det är oerhört viktigtatt vi ger föräldrarna rätt att verkligen fostra sina barn och att de får sättasina barn i den skola som de upplever som den bästa. Skolministern förvånar mig faktiskt något, för han talarhela tiden om andra saker. Jag har ställt en klar fråga, om vi i fortsättningenkan vänta oss en generellt generösare inställning till fria skolor i allmänhetoch kristna skolor i synnerhet, inte minst med tanke på den senaste utredningenom just de fristående skolorna. Det avvaktar inte bara jag utan tusentalsföräldrar här i landet ett svar på. Jag tycker att Hem och skola bör ha ett ord med i laget iden här frågan. Jag ifrågasätter inte att man där ibland kan tycka någontingsom inte överensstämmer med moderat uppfattning, men eftersom jag i många århar verkat i Hem och skola var det naturligt för mig att redovisa Hem ochskolas inställning i den här frågan. Jag har fått många brev i anledning av detta, bl, a, ettfrån kristna förskoleråd. Där är man tacksam över att vi äntligen fåren debatt om denna fråga. Man framhåller att vi har en"myndighetskultur" här i och att den verkligen borde ersättasmed en servicekultur - att lyssna pä vad medborgarna, föräldrarna och elevernafinner vara bäst. Där anser man också att skolstyrelserna i regel har handlagtärendena korrekt, men att behandlingen av Livets ords kristna skola och ettantal andra skolor, framför allt , har varit uppseendeväckande.Man menar att föräldrarna måste få ha en betydligt större roll när det gälleratt välja skolgång för sina barn än . 77PER (): Jag är helt överens med omatt detta slutligen blir en fråga om huruvida denna skola kan godkännas ellerinte. Jag sade bara att jag tror att han, när den här frågan väl ligger på hansbord, kommer underfund med precis det som skolförvaltningen i sade,nämligen att det är en fullgod skola, att lärarna har fullgod kompetens och attläroplanen kommer att följas. Jag menar att det i varje fall från liberalsynpunkt är omöjligt att förbjuda en sådan skola, så länge där inte sker någotolagligt. När det sedan gäller själva sakfrågan instämmer jag istort sett i den negativa kritik som har riktats mot en del av den härrörelsens teologiska synpunkter. Om det skulle visa sig att det på något sättslår igenom också i skolundervisningen,tyckerjag att det kan finnas skäl i att kontrollera om undervisningen bedrivs pålagligt sätt. Några andra åtgärder tycker jag knappast att man kan vidta. Talmannen anmälde att TorgnyLarsson anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare inlägg, förebrår mig att jag inteskulle ha svarat på hennes fråga och att jag skulle ha talat om andra saker.Hon har frågat om jag här vill redovisa hur reglerna för godkännande avalternativ skola har tillämpats och om jag är beredd att vidta åtgärder för attunderlätta för föräldrar att välja skola utanför det obligatoriskaskolväsendet, och hon har gjort det mot bakgrund av ett aktuellt ärende. Jag har med hänvisning till det aktuella ärendet sagt attjag inte i detalj kan redovisa detta. Jag har däremot sagt att under den periodsom jag har varit ansvarigt statsråd har vi vid bara två tillfällen ickegodkänt skolor. Om jag då blir förebrådd för bristande generositet ochvidsynthet, drar jag därav slutsatsen att Hare Krishna-skolan är en av GullanLindblads drömskolor. Jag är däremot inte beredd att ta ansvar för dentillämpning av denna lag som kan ha gjorts , vilket jaghoppas har viss förståelse för. Talmannen anmälde att GullanLindblad anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt tillytterligare inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. 10 §Svar på interpellation 1985/86:179 om den civila pilotutbildningen har frågat mig om en omläggningav den civila pilotutbildningen har diskuterats, om ett system är tänkbart därall tillgänglig utbildningskapacitet på området utnyttjas och vidare om jag harinformerat mig om pilotutbildningen vid Lufthansa, Den snabbt ökade efterfrågan på piloter inom trafikflygethar, som nämner, utvecklats till ett allvarligt problem inte minstför delar av flygvapnet. Rekryteringsbehovet till trafikflyget kan uppskattastill ca 100 svenska piloter ärligen . Det står helt klart attdenna efterfrågan inte kan täckas genom en ytterligare avtappning avflygvapnets piloter. Tillkomsten av trafikflygarhögskolan vid , TFHS,är ett sätt att genom civil pilotutbildning möta den ökade efterfrågan påkvalificerade piloter inom trafikflyget. Det förefaller också som om densvenska utbildningen i det sammanhanget överensstämmer väl med det synsätt somGörel nämner är vägledande för Lufthansa, Somframgår av försvarsministerns redovisning i årets budgetproposition Om den civila pilot-utbildningen harverksamheten vid TFHS tidigare inriktats på att utbilda ca 60 elever årligen.Men försvarsministern redovisar att bristen på flyglärare tvingatfram en neddragning av utbildningsplanerna till den nivå anger. Pilotbristen är inte unik för . Flera länder mötersamma problem. Till skillnad från en del andra länder har vi i en civilpilotutbildning som ger ett väsentligt bidrag för att täcka efterfrågan. Det ärenligt min mening rimligt att den utbildning som bedrivs vid TFHS även ifortsättningen utgör basen för den civila pilotutbildningen. Med den närmast akuta situation som råder är det somjag ser det viktigt att vi också prövar andra vägar för att tillgodoseutbildningsbehovet. Detta är en uppfattning som också försvarsministern nyligenredovisat för i en särskild skrivelse. Jag är därför inte främmandeföratt söka lösningar som innebär att utbildningskapaciteten även vid deprivata flygskolorna utnyttjas bättre. För att en satsning också på privatutbildningskall bidra till att häva pilotbristen bör sannolikt antagningskraven föreleverna bli mer enhetliga och även utbildningen utvidgas jämfört med vad som imånga fall gälleri dag. Enligt vad jag erfarit har försvarsutskottet föreslagitriksdagen-och såvitt jag förstår har just fattat beslut ienlighet därmed - att vid behov ställa vissa medel till förfogande för annancivil pilotutbildning än sådan som bedrivs vid TFHS. Jag vill emellertid intenu utesluta en framtida finansiering enligt den modell som . 80 (): Jag tackar kommunikationsministern för ettpositivt och utförligt svar. Jag skulle nästan ha kunnat nöja mig med det, menjag vill faktiskt något utveckla mina synpunkter på denna fråga. Den civila luftfarten har fått en utveckling som knappastnågon trodde var möjlig . Denna utveckling har inneburitett alltmer förgrenat linjenät, och glädjande nog har många delar av vårt landfått flygtrafik, som ju ger bättre förutsättningar för näringsliv och enskilda.Det gäller t. ex. många orter i de inre delarna av . Flera nya flygbolag har fått tillstånd att trafikeralinjer. En automatisk uppdelning av flygtrafiken har skett på så sätt att småbolag sköter de mindre, regionala linjerna. Linjeflyg de större och SAS de s.k. stamlinjerna. Denna utveckling har underlättats av konjunkturerna och är glädje för alla oss som arbetar med kommunikationsfrågor i allmänhet ochluftfarten i synnerhet. Kraven på utbyggnad av terminaler och service har kunnattillmötesgås, men ett hinder för en accelererande utveckling är tillgången päpiloter. De små bolagen rekryterar nu piloter som skaffat sig sin utbildningsjälva, ofta för dyra pengar och med stora uppoffringar. De får sin träning ochviss skolning i de regionala bolagen, varefter något större bolag lockar demöver till sig. Det har blivit en katten-på-råttan-effekt. Värst drabbas affärsflyget och de mindre bolag somtrafikerar de regionala linjerna, som tappas på piloter. Detta ärnaturligtvis inte bra, SAS har visserligen också rekryteringsproblem, men harhittills kunnat förse sig antingen med flygvapenpiloter eller också med pilotersom kommer från En del av flygvapenpiloterna bedöms egentligen vara i äldsta laget fören omskolning till civil luftfart, men bristen är ju stor! I min interpellation har jag nämnt att Lufthansa, Swissairoch gemensamt utbildar piloter för civil luftfart och förtransportflyg inom , Inom Lufthansa bedömer man det somnationalekonomiskt tveksamt att rekrytera militära flygförare och sägerdessutom att omskolning vid sen ålder, alltså , är direkt olönsamt. Jag gläder mig åt att kommunikationsministern har en såöppen attityd till att finna nya former för pilotutbildningen i ,Kommunikationsministern säger ju att även utbildningskapaciteten vid de privataflygskolorna skulle kunna utnyttjas bättre. Jag vill då påminna om de privataflygskolor som finns, t, ex, på , och som mycket väl skulle kunna utgöraexempelvis en del av ett system för utbildning av civila flygförare, I så fallbör. som kommunikationsministern själv säger i svaret till mig,antagningskraven för eleverna bli enhetliga. Ja, kanske bör antagningskravenhelt samordnas. Ett gemensamt test- och antagningssystem garanterar ju attdet blir därtill lämpliga ungdomar som utbildar sig till piloter. Då vet viockså litet mer om förutsättningarna hos dem som förhoppningsvis tryggt skallbefordra oss i det svenska luftfartssystemet som helhet. För den svenska luftfartens fortsatta gynnsamma utvecklingär det nödvändigt att flaskhalsen när det gäller tillgången pä piloter vidgas,och det är vi överens om. Avser kommunikationsministern att på lämpligt sättomgående överväga alternativ pilotutbildning? Övervägs t, ex, någon utredning,som kan bedöma alla dessa aspekter och lägga fram förslag till system? 81 Kommunikationsminister : Herrtalman! Någon utredning har vi inte övervägt. De medel somförsvarsministern föreslog har ställts till förfogande. Vi får avvaktaeffekterna av det. vet vi att det finns några projekt som diskuterasi olika delar av landet. Vi får återkomma när vi har underlag för att fatta nyabeslut, 82 (): Jag tackar för det beskedet. Jag hoppas attvi också under pågående arbete får tillfälle att diskutera de alternativalösningar som kan tänkas föreslås. Överläggningen var härmed avslutad. 11§ Svar på interpellationerna 1985/86:183 och 184 om barnomsorgen har frågat socialministernpå vilket sätt regeringen tänker fullfölja beslutet om behovstäckning ibarnomsorgen när personalbristen är så kännbar. Interpellationenhar överlämnats till mig. 6 Riksdagensprotokoll 1985/86:144 har frågat mig var regeringen står när detgäller ökad valfrihet för småbarnsföräldrar. Jagbesvarar båda interpellationerna i ett sammanhang. har till regeringen för kännedomöverlämnat en prognos angående tillgång och efterfrågan pä personal inombarnomsorgen. Prognosen visar att behovet av personal kommer att varabetydligt större än tillgängen , om inte särskildaåtgärder vidtas. Vid sidan av dimensioneringen av barnomsorgsutbildningenpekar för sin del på den betydande avgång som sker frånbarnomsorgsyrkena. Mitt svar till blir att beslutom full behovstäckning av barnomsorgen självfallet skallfullföljas. prognos är ett värdefullt underlag för fortsattaöverväganden om utbildningarnas dimensionering och om anledningen till denkraftiga avgången från yrket, antyder med sin fråga att ökad valfrihetför småbarnsföräldrar skulle kunna åstadkommas genom införande av envårdnadsersättning, helst enligt den modell förslagit, dvs, 66kr, per dag före skatt. Också tar i sin interpellation uppfrågan om vårdnadsersättning. För mig och regeringen är frågan om valfrihet försmåbarnsföräldrar en betydligt vidare fråga. Valfrihet för småbarnsföräldrarmåste innebära samma rätt och möjlighet till utbildning, förvärvsarbete ochpersonlig utveckling som för andra grupper. För att åstadkomma detta måste barnfamiljerna ha tillgångtill en bra och fullständigt utbyggd barnomsorg som ett komplement tillföräldrarnas fostran. har också ställt sig bakom regeringensförslag om en fullt utbyggd barnomsorg , har riksdagenställt sig bakom regeringens förslag om hur en sådan barnomsorg skall varautformad för att föräldrarna skall kunna känna trygghet för sina barn och hurbarnen skall få delta i en verksamhet som stärker deras utveckling i fysiskt,socialt, emotionellt och intellektuellt avseende. Vi har från socialdemokratiskt håll också ställt oss bakomkraven på valfrihet inom barnomsorgen. Kommunerna erbjuder en rad olikabarnomsorgsformer - daghem, familjedaghem, öppna förskolor, deltidsgrupper ochtrefamiljssystem. Vi har också klart uttalat vårt stöd för alternativbarnomsorg, dvs, daghem drivna av föräldrasammanslutningar, föreningar ochliknande. Den enda begränsningen vi gör är att vi inte anser att statsbidragskall utgå till daghem som drivs i uttalat vinstsyfte. Vi har också gjort klartatt vi inte är beredda att bygga upp ekonomiska system som syftar till eller ärså konstruerade att de permanentar ett samhälle där kvinnan ensam geshuvudansvaret för barnens vård och mannen ensam för familjens försörjning.Enligt vår mening bör möjligheterna till förvärvsarbete, medverkan i barnensfostran uch personlig utveckling vara lika för båda föräldrarna. Givetvis är det också en viktig fråga hur mycket tid barnoch föräldrar skall kunna vara tillsammans när föräldrarna förenar familjelivoch förvärvsarbete. Vi införde en gång föräldraförsäkringen för att geföräldrarna mer tid för barnen ochser en utbyggnad av föräldraförsäkringen som en angelägen Prot. 1985/86:144 uppgift. Jag har emellertid funnit det angeläget att aktualisera denna fråga 16maj 1986 också ur ett bredare perspektiv och avser därför att anordna ett symposium om detta, * Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar, 84 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret påmin fråga. Detta tack gäller även svaret på interpellation, somhon blivit förhindrad att ta emot och som jag därför kommer att beröra i mittinlägg. Anledningen till min interpellation var denpersonalsituation som redovisades av rörande den kommunalabarnomsorgen. Statsrådet fastslår i svaret att den beslutade utbyggnadensjälvfallet kommer att fullföljas, och det är vackra ord. Men om den praktiskaverkligheten inte passar den utvecklingen, kommer detta mål ingalunda att varauppfyllt och den barnornsorg den ger våra barn inte att vara av god kvalitet. Det som framhålls i svaret om den valfrihet som skallföreligga inom barnomsorgen är inte heller riktigt. Kommunerna styrs barnomsorg i daghem, därför att de barn som behöver heldagsomsorg hänvisastill daghem. Detta kan inte vara någon främmande verklighet för statsrådetBengt , Och orsaken till detta är bara den att regeringen harföredragit ett statsbidragssystem som gör det mest fördelaktigt ur ekonomisksynpunkt för kommunerna att välja den omsorgsformen. Detta har medfört attkommunerna inte har råd att använda de flexibla alternativen i den utsträckningman önskar. De andra barnomsorgsformerna får stå efter. Jag tror också attmånga socialdemokrater ute i kommunerna är mycket dåligt informerade om denställning som regeringen nu har tagit till flexibla barnomsorgsformer. En barnomsorgsform som man stänger mycket effektivt för ärden egna omsorgen av barn i eget hem. Det alternativet breddar valfriheten. Detgör inte, som socialdemokraterna ofta framhåller, valfriheten snävare. Vi anseräven att förvärvsarbete, utbildning och personlig utveckling är viktiga, men vihar en annan grundsyn på familjen. Vi ser det som ett värdefullt tillskott attkunna välja även samvaro med egna barn som ett viktigt alternativ. För aft återgå till personalsituationen vill jag säga attden verkligen bör inge stora betänkligheter för den fortsatta planeringen, 1981/82fanns 4 500 utbildningsplatser för förskollärare, 1986/87 beräknas dessa hareducerats till 3 006, har fritidspedagogutbildningen minskat isamma grad och beräknas 1986/87 omfatta 928 platser. Många obesatta platser ochmånga avgångar under utbildningen har under dessa år medfört att antaletutexaminerade förskollärare uppgår till av utbildningskapaciteten. När det gäller fritidspedagogutbildningen är det främststudieavbrotten som står för den minskade genomströmningstakten. Även bruttoavgången från förskolläraryrket är hög. Man beräknar den till . Vi vet att det är många vakanser inom barnomsorgen, 75 PrOt.1985/86:144 Det finns exempel på barnstugor som man inte kan öppna därföratt man 16 maj1986 saknar personal. Detta är fallet iStockholm. ~Z, r~ Vi vet att personalomsättningen ärmycket hög och att arbetssituationen är Ombarnomsorgen o j o Det sämsta som kan hända är väl att dessa redan svagaresurser ytterligare försvagas. Det saknas alltså utbildad personal. Det är färresökande till utbildningen, som väsentligt dragits ned, och det finns dessutom ikommunerna inte resurser att anställa den personal som man eventuellt lyckasfinna. Dessutom saknas resurser till nybyggnation. Utbildningssituationen och tillgången på personal kommeratt bli den verklighet som sätter käppar i hjulet för den form av utbyggnad somriksdagen mot vilja beslutat, 1991 kommer det att saknas mellan 8 000och 10 000 förskollärare. Kan detta vara regeringens uppfattning om godbarnomsorg? Eller hur tänker regeringen lösa dessa problem, om man nu står fastvid fattade beslut? Vilka s, k, åtgärder är det statsrådet hänvisar till? Det saknasförslag till utbyggnad av förskollärarutbildning. Eller finns det planer på ensådan utbyggnad? Hur skall man behålla den redan utbildade personalen, som istorstäderna flyr från sina arbetsplatser? Är det inte så att regeringen inte tänker påbarnfamiljernas bästa och är det inte så att man glömmer även barnens bästa? På grund av den koncentrationspolitik som förs kommerytterligare småbarnsfamiljer att tvingas flytta till och därkräva god barnomsorg. Deras barn kommer att utsättas för stora påfrestningar idenna miljö, och föräldrarna har inga möjligheter att välja alternativa barnomsorgsformer.Vilken utmärkt ytterligare valmöjlighet skulle det för dem inte vara atterhålla en vårdnadsersättning och själva till stor del kunna klara sinbarnomsorg? Jag tycker inte att statsrådet med något större allvar tardel av den oro som jag ville spegla med min fråga om personalsituationen. Ellerär det så att man inom regeringen tror att kommer dag så kommer råd? Vi i har ju med vår familjepolitiska motionvelat påverka utvecklingen på barnomsorgs- och familjepolitikens område. Vihoppas naturligtvis att vi på det aviserade seminariet får framföra alternativtill den barnomsorg som premieras. Samvaron inom familjen, tillgodoseendetav barns behov av föräldrarna och föräldrars behov av sina barn, mäste också fåvara en rättighet i det svenska samhället. De små ekonomiska resurser vi haratt förfoga över måste fördelas på det mest rättvisa sättet, och där harcenterns familjepolitik visat sig hålla måttet. På en punkt är och jag heltöverens: Den prognos som nu har lämnat över till oss ger anledning till oro. Men vi drar olika slutsatser med anledning av den situation som uppstått. Jag vill påminna om att det är knappt fattade beslutet om full utbyggnad av barnomsorgen till 1991. Det är alltså en långsiktig plan, som vi har åtskilliga år på oss att genomföra. 76 Jag tycker att yxan i sjön alldeles för . Självfalletskall vi nu vidta åtgärder av olika slag. Det som måste till är ju eninformation och opinionsbildning som gör att unga människor anmäler sig tilldenna utbildning. Vi måste också skapa en utbildningskapacitet som motsvararsåväl ungdomarnas efterfrågan på utbildning som barnomsorgens behov. Men bådadessa sidor måste givetvis bearbetas aktivt, om vi skall klara denna uppgift. Jag tycker alltså att det är alldeles för tidigt att redannu anslå en ton som tyder på att man utgår från att vi 1991 skulle ha gått betpå denna uppgift. Men situationen är allvarlig, och den skall också bli föremålför åtgärder från regeringens sida. Jag vill också säga att det inte minst urarbetsmarknadspolitisk och sysselsättningspolitisk synpunkt är viktigt att föraut information om att ett spännande yrkesområde här står till förfogande förunga människor. På den punkten tycker jag att vi har misslyckats, eftersom detdels förekommer en betydande ungdomsarbetslöshet, dels uppenbarligen är för fåunga människor som anmäler sig till de utbildningar som det gäller. Här finnsplats för uppryckning hos alla inblandade parter. När det gäller frågan om vårdnadsersättning och mera tidför samvaro mellan föräldrar och barn vill jag säga följande. Vi har redan nuett beslut från och vi har en plan om att bygga ut barnomsorgen tillfull behovstäckning vad gäller barn från 18 månader och uppåt. Låt oss nu ge denhögsta prioriteten åt uppgiften att se till att föräldrarna får så storaförutsättningar som möjligt att vara tillsammans med sina barn , . Vi socialdemokrater tycker att det ärganska enkelt att föra diskussionen på den här punkten, eftersom det handlar omatt bygga ut föräldraförsäkringen i dess olika delar så att den täcker tidenupp . Vi har också deklarerat att vi kommer att göra det såsnart ekonomin tillåter det i avvägningen mot alla andra krav. Jag vill i detta sammanhang också erinra om att föräldrarsom inte har något förvärvsarbete att falla tillbaka på, och därmed inte fårnågon kompensation för inkomstbortfall, ändå genom de garantibelopp som finns i föräldraförsäkringen får . och från nyåret 1987kommer att få . Vad vi sedan kallar den summan-garantibelopp, del av föräldraförsäkringen eller en vårdnadsersättning -tyckerjag spelar mycket liten roll. Det finns alltså ett stöd försmåbarnsföräldrar som inte förvärvsarbetar och därmed inte får den fullakompensation som föräldraförsäkringen i övrigt ger.