prot · G909141 · 1985-12-31 00:00:00 — Även krävde den borgerliga oppositionen en avveckling av valutaregleringen och en kortvarigare förlängning av lagstiftningen i avvak tan på ett sådant avvecklingsförslag. Jag vill också minnas att vi ocksåfaktiskt använde orden "betydande liberalisering av valutaregleringen". Dåyrkade socialdemokraterna avslag på detta. har verkligheten hunnit i fatt dem, genom att både , finansministern och. får man förmoda, hela regeringen, anslutit sig till att förorda en betydande liberalisering av 164 valutaregleringen, eftersom just dessa ord står att läsa i den Finansutskottetsmajoritet släpar emellertid efter och har inte riktigt hunnit ikapp denna utveckling. Jas hoppas verkligen att vi kan stä 6 6 Fortsatt valuta- reglering, tn. här 1 enannan debatt och finna att verkligheten har gått förbi finansutskottets majoritet och att valutaregleringen då är avskaffad. 214 (vpk): Jag tror inte alls att socialdemokraternaskäms. Däremot tror jag att de känner en väldig dubbelhet och osäkerhet införden långsiktiga utveckling på det ekonomiska fältet som utspelas. De harskäl att känna sig osäkra inför vad denna internationalisering, dettauppbyggande av väldiga finansiella maktimperier och deras inverkan på denationella staternas politik betyder för regionalpolitiken, för arbetsmarknads-och sysselsättningspolitiken, för det sociala trygghetssystemet och för alltdet andra som det dock har varit socialdemokratin förunnat att bygga upp här ilandet. Allt detta kommer nämligen att vackla, och möjligheterna att föra enoberoende politik i dessa stycken kommer också att vackla, ju mera dessatransnationella imperier får inverka på de nationella staternas ekonomiskapolitik. Jag tycker i stället att det är nyliberalismens partier,och , som här borde skämmas, därför att de visaren så enorm likgiltighet inför den nationella självständighetens problem. Devisar en enorm likgiltighet för internationaliseringen av kapitalet och vilkaeffekter som den får på den nationella demokratin här och i andra länder. Devisar en enorm likgiltighet inför vad det betyder att skall varaberoende av en teknologi som har utvecklats i ett annat land, hos enimperialistisk stormakt, och som har utvecklats på militära grunder och sedanstyr den civila tillämpningen här. därför att vi inte har byggt upp ennationell, självständig verksamhet på vissa teknologiområden. Man är likgiltigpå den borgerliga sidan för hur svenska arbetsplatser och svenska arbetaresförhållanden påverkas av den maktlöshet som det internationella beroendet hållerpå att trycka på oss på teknologiområdet. Den likgiltigheten tycker jag att manskulle skämmas för. för det är en likgiltighet för det egna landets befolkning,för demokratin och för hur människorna har det ute i arbetslivet. Jag tror emellertid, som jagtidigare sade, att socialdemokratin borde intressera sig mycket mer djupgåendeför de här frågorna. Annars är det risk att också den får skämmas inför denframtida arbetarrörelsen. 215IRIS (): Låt mig först säga till : Jagskäms inte, och vi skäms inte för den politik som vi för. Den här rundan innebär endast en formell behandling av enrutinartad förlängning. Det är ett ständigt återkommande ärende som kommer upptill behandling . Jag måste svara att valutaförordningen ändågäller årsvis. Ni har full frihet att återkomma, och jag känner också till attni har gjort det. med kompletteringspropositionen som underlag. Vi får då ta enny omgång, och vid det tillfället, när vi skall debattera valutaregleringen,har vi ett fullständigt underlag. 12 proiokoll 1985/86:140-141 Fortsatt valuta-reglering, m. m. Det är bra naivt att tro att en total avreglering avvalutamarknaden skulle öka friheten för den ekonomiska politiken. Tvärtomskulle det lägga öppet för spekulativa kapitalrörelser som kunde varamycket svåra att bemästra. 216 (); har både och försäkratatt socialdemokraterna inte skäms. Men faktum kvarstår: medan Svenssonmångordigt och vittsvävande argumenterar för en bibehållen valutareglering,gömmer sig bakom formella argument. Jag tycker att det tyder påatt det finns något som inte är alldeles övertygat och rakt. hann i alla fall säga att det är naivt atttro att man helt skulle kunna ta bort valutaregleringen. Något närmare argumentför varför det skulle vara så fick vi emellertid inte. Jag skall då självförsöka ta upp de argument som brukar tas upp och skärskåda dem. Man säger att det är viktigt att med en valutaregleringförsöka bevara vår ekonomisk-politiska handlingsfrihet. Men då säger jag: Detblir ingen ökad handlingsfrihet med en valutareglering, för det grundläggandeär att vi i har åtagit oss att hålla en fast valutakurs och inteåterkomma med nya devalveringar. Då måste vi - oavsett om vi håller oss med envalutareglering eller inte - sköta vår ekonomiska politik så att det inteuppkommer misstro mot den svenska valutan. Om vi fortsätter att låta kostnaderna stiga snabbare iSverige än på andra håll. då kommer denna misstro att dyka upp. Och det spelaringen roll om vi försöker bygga upp något hinder och så att säga tvingarsvenska företag att spara för upplåningen utomlands, vilket vi nu häller på attgöra - de kommer då att försöka minska den utsatthet som beskrevtidigare, och då kommer det att krävas högre räntemarginaler för att förmå demtill ett fortsatt köp av statspapper för upplånade pengar. Jag har sagt att jag tycker att att vi inte skalllåna utomlands är alldeles riktig. Men om man öppnar möjligheter förvalutautlänningar att förvärva svenska statens kronobligationer, har man inteöverskridit den. Det avgörande är att man på det viset flyttar övervalutarisken, som enligt det hittillsvarande systemet staten har tagit på sig,på den kapitalplacerare som väljer att köpa kronobligationer. Detta är enväsentlig förbättring. Vi måste, som sagt, ha en hög räntemarginal för att förmåföretag att ta hem pengar och placera dem i statspapper. Erfarenheten frånandra länder - ligger väl närmast till hands - visar, att om man öppnarmöjlighet för valutautlänningar att köpa kronobligationer, kan man också sänkaräntenivån. Varför vill ni socialdemokrater att kostnaderna för statensupplåning skall vara högre än vad som faktiskt är nödvändigt? Anf.217 (); Förstod jag rätt när jag tolkade henne så.att hon menar att det betänkande som vi nu behandlar är ett rent formelltbetänkande, medan behandlingen av den reviderade finansplanen om någon månadblir en behandling i sak? Såvitt jag förstår menade hon att vi då skulle ha ettmera totalt underlag för sakliga ställningstaganden. Men det enda som då hartillkommit utöver det som vi har tillgång till är de borgerligapartiernas, och för all del vpk;s. motioner med anledning av kompletteringspropositionen.Det är i och för sig mycket glädjande om menar att detta skullege ett bättre underlag för att man skall kunna ta ställning i sak. Det var juett hoppfullt initiativ. Sedan uppfattade jag på följande sätt: Omvi tar bort valutaregleringar, öppnar vi oss för spekulativa kapitalrörelser.Då skulle jag vilja upprepa två påståenden. Vi har haft en valutareglering iSverige, och vi har den fortfarande, och vi har också haft valutakriser ochspekulativa kapitalrörelser. Slutsatserna av dessa två påståenden tycker jag ärmycket tydliga: existensen av valutaregleringen hindrar inte uppkomsten avvalutakriser. I själva verket skulle avskaffandet av valutaregleringar vara ensådan förtroendeskapande åtgärd som faktiskt skulle motverka spekulativa rörelser.Det skulle också, som sade. möjliggöra en lägre räntenivå iSverige, vilket skulle vara utomordentligt betydelsefullt för den svenskaekonomin och för möjligheten att t. ex. skapa en högre tillväxttakt i landet,något som skulle ha en stor mängd positiva effekter på många företeelser. Inteminst skulle det ha betydelse för enskilda människors levnadsstandard, vilketändå är målet för all ekonomisk politik. Fortsatt valutareglering, m. m. 218JÖRN (vpk): Jag har försökt att studera de borgerligatalarnas terminologi. Det finns någonting som återkommer lika väl sommånga andra dagar: talet om verkligheten. Verkligheten hinner i fatt oss.verkligheten kommer att tvinga oss. Vad är det för verklighet som de talar om?Det är maktens verklighet, den makt baserad utanför som skall tala omför den här ; får ni göra som vi vill, annars är ni inte anpassadetill verkligheten. Det är de internationella finansimperiernas verklighet,spekulanternas verklighet. Det är de som skall tala om för oss att vi inte fårföra regionalpolitik, arbetsmarknadspolitik eller räntepolitik på det eller detsättet. Politiken måste föras sä, att det passar imperiernas intressen ochverklighet. Detta är den verklighet som de borgerliga talar om. Därförtror jag att det är viktigt att vi i påminner oss om - vi somhar våra rötter i svensk arbetarrörelse - att det också finns en annanverklighet. Det finris en verklighet där man har avskaffat privatbankernas, finansimperiernasoch spekulanternas makt, där det inte längre finns några spekulanter somprofiterar på andras arbete utan där folket genom sina representanter iriksdagen självständigt bestämmer om de stora och långsiktiga dragen i denekonomiska utvecklingen. 1 den verkligheten har människorna ute i regionernanågonting att säga om sina bygders utveckling och behöver inte bara se demförödda därför att det inte passar det internationella finanskapitalet attsatsa där. 1 den verkligheten kan människorna ute på arbetsplatserna på ettskapande sätt delta i maktutövningen, och där kan de ha ett bestämmandeinflytande över hur den teknologi skall se ut och tillämpas som de skall arbetamed med sina händer och som de skall använda i sin produktion. Det finns en annan verklighet, som framgår ur folkets egenkamp och ur dess egna skapande och som icke har sin rot i några internationella Prot,1985/86:141 Fortsatt valutareglering, m. m. jätteimperierutanför , Det finns också en självständighetens och demokratinsverklighet, 219 (): Jag hävdar fortfarande att det vi debatterarjust nu är en rutinartad förlängning av valutaregleringen. Med anledning av deargument som har förts fram av borgerligheten kan jag hänvisa till att viefter vad jag förstår kommer att få tillfälle att föra en ny debatt . Om ni nu för fram alla era argument har ni ju ingenting att säga dä. Regeringen har aviserat lättnader i valutaregleringen. Jagvill också understryka att läget är betydligt gynnsammare än närvalutakommittén lade fram sitt slutbetänkande. har vi faktiskthaft över 12 miljarder i valutainflöde, och bara den senaste månadensförbättringar är av påtaglig betydelse för den svenska ekonomin. En sak som är viktig i sammanhanget och som jag också villunderstryka är att vi måste ha kvar vissa centrala delar av valutaregleringen.Det kommer vi aldrig ifrån. Om man sammanfattar vad som har sagts här fårman en självklar bild av vad valutaregleringen är och varför vi behöver ha denkvar. Till slut vill jag än en gång poängtera att det vi nubehandlar är ett rutinärende. 220 . ÅSLING (c): Det förefaller mig som om debatten rör sig ien värld \id sidan av den ekonomiska politik som vi egentligen har anledningatt diskutera här i kammaren. Valutaregleringen är ett skyddsnät förpenningpolitiken. Men det skyddsnätet måste rimligen anpassas till densituation i vilken stabiliseringspolitiken bedrivs. Vi har, som påpekat, haft förmånen aven betydande valutainströmning , och den fortsätter av allt attdöma. Vi har också kunnat notera att kronan har en stabil ställning. Då kan manfråga sig: Skall man inte ta konsekvenserna av detta när det gällervalutaregleringen? Vi från känner oss ganska otåliga i den här frågandärför att en kvardröjande valutareglering får betalas av svenska folket i formav en onödigt hög ränta. Vi har en realränta här i landet som är direktinvesterings-hämmande. Därför har vi svårt att förstå hela filosofin med enförlängning. Vi tycker i och för sig att det skulle räcka med enberedskapslagstiftning. En sådan hade kunnat genomföras med omedelbar verkan.Nu är läget tydligen inte sådant att man kan få en sådan beredskapslagstiftningbeslutad här i kammaren, och därför har vi accepterat en förlängning . Men fram bör man enligt vår uppfattningsjälvfallet förbereda en avveckling i allt väsentligt av valutaregleringen ochdärmed få en anpassning till situationen på världsmarknaden också när detgäller penningpolitiken. Skall vi när det gäller vår valutahandel föra en politiksom är helt skild från den handelspolitik och de handelsrelationer vi har.hamnar vi naturligtvis i orimliga situationer i längden. Jag tycker därför attdet är ganska självklart att vi nu skulle vara mogna för en avveckling av \akitaregleringen. Jag vill begränsa mig här vid denna sena timme till att yrka bifall till de borgerliga partiernas reservationertill finansutskottets betänkande nr 28. 221 (vpk): Det känns litet ironiskt att höra argumentera för valutaregleringens upphävande i sinom tid på basis avatt det under den socialdemokratiska regeringen gått så bra och kronan är såstark. Det är i och för sig en lustig argumentation. Det är emellertid sä. . Åsling, att med detparlamentariska system vi har finns den möjligheten att det kan bli enborgerlig majoritet med ty åtföljande borgerliga regeringsbildningar ochborgerliga regeringskriser. Då vet vi ju hur det brukar gå med valutan och medbytesbalansen. Mot den bakgrunden är det nog trots allt tryggast att havalutaregleringen kvar. 222 . ÅSLING (c): Jag tror att en borgerlig regering lika litetsom en socialdemokratisk regering i har ett avgörande inflytande övervärldskonjunkturen, över oljepriser, dollarkurser och andra faktorer sombestämmer den miljö i vilken vår stabiliseringspolitik arbetar. Därför tror jagatt man skall följa den världsekonomiska utvecklingen och inrätta deekonomisk-politiska åtgärderna här i landet därefter. Det får gälla oberoendeav vilken regering som sitter. 223 (vpk): Dessa sista statsmannamässiga visdomsordmåste man tolka så, att det över huvud taget inte spelar någon roll vilkenregering vi har i . Det betyder alltså att det är meningslöst vilkenregeringspolitik som förs. Då är den svenska demokratin totalt maktlös. 224 . ÅSLING (c): Jag tillät mig tro att detta inte var enideologisk fråga utan en fråga om de ekonomiska fakta som vi har att registrerahär, nämligen att kronan nu har en stark ställning. Vi har en hyggligutveckling av vår bytesbalans. Om vi skall anpassa vår valutapolitiktill vår omvärld, som vi är så beroende av för vår export, sä är det . Jagkan inte inse att det är ett ställningstagande med en sådan djupare ideologiskinnebörd som vill göra det till. 225 (vpk); Erfarenheten talarbestämt ett annat språk. 226 . ÅSLING (c): Som jag sade är det trots allt deninternationella konjunkturen som styr våra dispositioner i detta lilla land.intimt beroende av en omvärld. Prot,1985/86:141 Fortsatt valutareglering, m. m. Prot.1985/86: Sedeldepåer för hos postverket 227 (vpk): Ja, det förnekar jag inte. Det är ju envacker bekännelse till den maktlöshet som demokratin har i en kapitalistiskvärld, , Åsling borde ändå förstå att ett visst inflytande har denekonomiska politik som en regering försöker föra. Vad jag försöker betona äratt under de borgerliga åren spelade det liksom ingen roll vad det var förslags konjunktur - det var lika illa ändå och lika stora valutaproblem. a.av den anledningen bör valutaregleringen vara kvar. Överläggningen var härmed avslutad, (Beslutet redovisas efter debatten om finansutskottetsbetänkande 27,) Kammaren övergår nu till attdebattera finansutskottets betänkande 27 om inrättande av sedeldepåer förriksbanken hos postverket. 229 (vpk): Vi från vpk:s sida har gått emot det förslagom inrättande av fler sedeldepåer med ty åtföljande nedläggning av ytterligareett antal riksbankskontor som föreligger till behandling. Det har vi gjortav framför allt fyra anledningar. Den första anledningen är att förslaget, och valet avtidpunkt och sätt för dess framläggande, enligt vår mening faktiskt strider motdet tidigare beslut i denna fråga som har fattat. Det var nämligenmeningen att detta beslut, som innebar en sorts experiment med sedeldepåer istället för fullt utrustade kontor,' skulle följas av en systematiskutvärdering. Man skulle i lugn och ro överväga vilka erfarenheter somprovverksamheten hade gett innan man bestämde sig för den fortsatta kursen päområdet. Det har inte skett någon verklig utvärdering. I ställethar man lagt fram ett mer långtgående förslag, som innebär inrättande av flersedeldepåer och nedläggning av ytterligare riksbankskontor. Vi tycker inte attdet är en bra arbetsmetod att jobba på det sättet. När vi frän vpk:s sida väcker förslag här i fårvi höra: Ni måste vänta, så att vi får utvärdera det som nyligenhar beslutats innan vi bestämmer oss för hur vi skall ställa oss till eraförslag. Ofta är det säkert en riktig arbetsmetod att ordentligt utvärdera detförsta steg som man har tagit på ett område innan man springer vidare. Därförriktar vi kritiken mot själva handläggningen. Man har i detta fall inte följtden angivna arbetsmetoden, utan här har man rusat på utan att invänta någonegentlig analys av det tidigare steget. Den andra invändning som vi har är mer principiell. Vimenar att den service som vid sedeldepåer skall ges till banker och allmänhetskall vara ansvar. Det är ingenting som skall överlåtapå postverket. Enligt regeringsformen är det bara som får utgesedlar, och enligt lag är det som skall svara för sedelförsörjning Då kan man inte lägga över delar av denna verksamhet på någon annaninstitution, i synnerhet inte en institution som själv är kund ijust det här avseendet. Den tredje invändningen är att en mer allmän övergäng tillsedeldepåer i stället för riksbankskontor enligt vår mening medför sämrekontroll och försämrad sedelvård. Fler och fler sedlar kommer attätercirkulera, utan att man har kunnat kontrollera dem eller hunnit räkna demordentligt. Det betyder att sedelkvaliteten kommer att försämras, i och med attdet blir en sämre kontroll och utsortering av undermåliga, nedslitna sedlar.Det må så vara att det för de stora finansinstitutionerna kanske inte betyderså mycket, eftersom de rör sig med betalningar av annat slag och inte direkt ärberörda av att de sedlar som de växlar ut och in är något sämre. Men förallmänheten och för t, ex, den automathandel som fär allt större betydelse ochsom utnyttjas av allmänheten har det en praktisk betydelse att man håller enbra sedelkvalitet. Vi fruktar att det inte går att göra det på samma sätt somnu om man i större utsträckning har sedeldepåer. Min fjärde invändning har att göra med personalensinställning till att man plötsligt tar detta nya steg att inrätta flersedeldepåer utan att diskutera frågan ordentligt. Personalen har också gettuttryck för en del av de farhågor som jag tidigare nämnt, , Jagskulle nog vilja, i all vänlighet, påpeka för finansutskottet och ,såsom representanter för statlig verksamhet, statliga institutioner ochstatliga företag, att det inte är särskilt bra när man gång på gång kör överpersonalen och de fackliga organisationerna och inte lyssnar på deras synpunkteroch råd. Med detta har jag inte sagt att de synpunkterna i alla delar och ialla situationer nödvändigtvis är de riktiga. Bakom dem ligger naturligtvisockså ett intresse, inte minst ett intresse av att bevara den egnaarbetsplatsen, ett sysselsättningsintresse. Men man måste också beakta att dethandlar om människor som har erfarenhet av hur våra beslut i praktiken förs utoch fungerar. Det är de som skall jobba med de förutsättningar som vi skapar.Det är de som skall ta följderna av våra eventuella misstag. Då tycker jag attdet är litet dålig stil att, som man har fått se , gång på gång istaflig verksamhet köra över de anställdas synpunkter. När det gällde att bolagisera DAFA, vilket gjordeshäromåret, kördes de anställda över. Vid förändringarna inom , som var uppetill debatt , kördes de anställda över. Och i fråga omriksbanken och sedeldepåerna körs också de anställda över. Jag tror att det ärmycket farligt om man låter organisationskonsulter och teknokrater styrastruktur- och organisationsförändringar inom den allmänna verksamheten och pädetta sätt mer och mer konsekvent gå förbi de anställda. Man måste se dessamänniskor som en resurs som skall tas till vara på ett bättre sätt och intebara sopas undan, därför att det av relativt kortsiktiga besparingsskäl - somman tror i varje fall - skall vara möjligt att gå snabbare fram på det härområdet än det ursprungligen var planerat. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationen till betänkande 27, Sedeldepåer för hos postverket Sedeldepåer för hos postverket :141 Anf. 230 (); I finansutskottets betänkande 27 behandlar viinrättande av sedeldepåer för hos postverket enligt förslag frånriksbanksfullmäktige. Det innebär konkret att kassakontoren i . Boråsoch ersätts med s, k, sedeldepåer och att kassakontoret i läggsned. Den här frågan diskuterade mycket omsorgsfullt1983, då man antog en ny organisation för . Det var ett ganskaomsorgsfullt underbyggt beslut, vågar jag hävda, eftersom alltsedanArvid dagar behandlat frågan om hade en administrativorganisation som svarade mot dess egentliga uppgifter. Beslutet innebar att vi fick 8 regionkontor, 14kassakontor och på försök 2 sedeldepåer i landet, I beslutet uttrycktesdet från en viss oro för att sedeldepåerna måhända skulle innebäravissa säkerhetsrisker och vissa kvalitetsproblem för betalningsmedlen. Dettahar enligt riksbanksfullmäktige visat sig ogrundat. står, utan förändringar, inför ettbetydande investeringsbehov i den mån man skulle behålla organisationen sådanden är. Behoven uppskattas till 90-95 miljoner vid nybyggnad. Man harerfarenhet av att sedeldepåerna har fungerat rätt bra. Kvaliteten på denservice som riksbankssystemet gett har varit utomordentligt hög. Därför nu gå ett steg vidare och i detta sammanhang göra de förändringar som jagnyss nämnde. finns det en reservation till finansutskottetsbetänkande. har yrkat bifall till den med fyra olika argument.Låt mig kort beröra dem. För det första framhåller att ingenutvärdering har gjorts. Detta påstående är inte korrekt. Erfarenheterna av denna är enbart positiv.Riksbanksfullmäktige har också angivit att de i verksamhetsberättelsen nästa årkommer att för konkret redovisa verksamheten. säger för det andra att man inte skallöverlåta uppgifter till postverket. Detta gör man inte heller, villjag hävda, eftersom det här gäller ren förvaring av sedlar inom postverketslokaler. Förvaring av sedlar är inte uppgift. För det tredje hävdar att kontrollen av ochkvaliteten pä de sedlar som är i omlopp i vissa delar av skulle blisämre. Detta är inte syftet. De regionkontor och de kassakontor som haransvaret för en sedeldepå skall löpande se till att kvaliteten pä de sedlar somfinns där är fullt acceptabel. Det fjärde som påstår är att vi inte hadetagit hänsyn till personalens inställning och anställningstrygghet. Dettapåstående vill jag kommentera pä det sättet att utskottet i sitt utlåtande haryttrat; "Utskottet förutsätter att vidtar åtgärder för att istörsta möjliga utsträckning underlätta omställningen och att statensarbetsmarknadsnämnd (SAMN) engageras i detta arbete," Det gäller dem someventuellt kan få problem. Detta är ett sätt att tillbakavisa påståendet att viinte tar hänsyn till personalens anställningsförhållanden. Med detta yrkar jag än en gång, herr talman, bifall tillfinansutskottets betänkande nr 27, 231JÖRN (vpk): Det är otvivelaktigt så att ord står mot ordpå de olika punkterna. De anställda som arbetar med dessa saker haren annanvärdering av dessa förändringar - vad de redan har åstadkommit och vad de kanriskera att åstadkomma-än vad ledningsorganen och finansutskottets majoritethar. Då är frågan vems ord som skall äga giltighet. Detta kan man ju diskutera. Personalens argument är delvis desamma som användes i entidigare debatt, innan vi flyttade till det här huset, av herrar ochSträng, som dock hade en viss erfarenhet på detta område, vågar jag påstå.