prot · G909123 · 1985-12-31 00:00:00 — Då vill jag hävda att till deviktigaste förutsättningarna för att människor skall kunna ta ansvar för sigsjälva och andra hör att de har ett jobb, att de har kunnat få utbildning somgör dem någorlunda likställda med andra människor i samhället, och att de haren socialkontaktyta som gör att detta ansvar har ett reellt innehåll. När jag pekar pä förnyelsefonderna, säger attde inte har ett dugg att göra med möjligheterna att ta ansvar, för de ärstatsreglerade. Ja, det råkar nu vår utbildningsapparat i övrigt också vara.Men det är utbildningen, , som har befriat många människor, i vårtland och i andra länder, från den fattigdom som det innebär att inte kunna taansvar för sig själv och för sina anhöriga. Jag kanske själv tillhör en sådankategori människor. Om man kopplar bort en viktig del av de sociala villkorendärför att utbildningen drivs i offentlig regi, dä tycker jag att man harersatt ett förnuftigt resonemang med en omöjlig dogmatism. Detta gör att hela resten av resonemanget öm denoffentliga sektorn och dess utveckling blir sä konstig i tappning.Visst vill vi ha valfrihet. Men hävdar att det ärsjukvårdsmonopolet som har skapat köerna till operationer av höftleder ochstarr. I själva verket är det den medicinska tekniska utvecklingen som harskapat köerna, genom att under några få är ha frammanat helt nyaoperationsmetoder. Och det finns inget system, ingen marknadsekonomi i världen,som hade klarat den anpassningen. Det tar faktiskt att utbilda läkare,och det tar ännu innan man har fullgoda kirurger. Den anpassningen gårinte att göra ens med marknadsekonomins mest avancerade metod. Dä undrar jag: Är egentligen intresserad avden här diskussionen, eller valde han en interpellationsdebatt för att kunnarasta ett antal av vanliga käpphästar - att allt ont kommer fränden gemensamma sektorn, från att vi har en offentlig utbildning, en gemensamtfinansierad sjukvård osv? sade också någonting som jag undrar om hanmenade, nämligen att det var fel att folk betalar två gånger. Det gäller demsom har betalat skatt i ett långt liv och som, när de skall opereras, måste gåtill en privat kirurgklinik och betala avgift en gång till. I och för sigantydde att det faktiskt finns valmöjligheter också i vårtsamhälle. Men vad menar ? Skall vi helt avskaffa den nuvarandefinanseringen av sjukvärden? Skall den bli helt privat och heltavgiftsfinansierad? Det är den enda möjligheten om man skall kunna säga tillmänniskor att har något alternativ till det nuvarande systemet. försökte faktiskt tala om det ämne somhan har interpellerat om, och det uppskattar jag. Jag har egentligen bara tvåsaker att säga. Det ena är att vi tydligen är ense om att bilden av Sverigesekonomi är ganska ljus och att detta i hög grad beror på förbättringen av deninternationella ekonomin på grund av sänkta oljepriser och lägre internationellinflation. Sedan säger han att detta inte inågot avseende ärett resultat avvåra egna åtgärder, och det är naturligtvis riktigt. ,observera att i motsats till mänga andra länder nu kan utnyttja dettaläge. Titta pä vad man har tvingats göra i , där oljepriserna också harfallit och den internationella inflationen har gått ner. Man har fått höjaskatterna. En konservativ regering har fått höja skatterna med 4-5 miljarderkronor, därför att man inte skött ekonomin tidigare utan hade ett hotandeunderskott pä i sin bytesbalans. Hade vi skött ekonomin påsamma sätt som man har gjort i , hade inte heller vi kunnat låta Om åtgärder för att främja den ekonomiska tillväxten Prot.1985/86:123 den här prissänkningen från OPEC slå igenom med höjdlevnadsstandard för Om åtgärder för att främja den ekonomiska tillväxten Nog finns det ett samband mellan det som inträffar och det somtidigare har skett. Slutligen vill jag bara säga till att viinte har någonting emot att man anlitar entreprenörer för ökad effektivitet iden offentliga sektorn. Sådant förekommer i många kommuner och i många statligaverksamheter. Det råder ingen principiell skillnad oss emellan. Till . Åsling vill jag sägaatt jag förstår att han känner ett behov av att visa att det finns treborgerliga partier i denna riksdag. Men jag måste fråga . Åsling om hanmenar att det behövs tillväxt, men att den skall bekämpas? Är det en riktigtolkning av . Åslings inlägg? Anf.7 (): Jag kan på samma sätt säga till att jaghar interpellerat statsministern. Hade han svarat hade vi kanske fått en debattsom för det första varit fri frän den typ av överlägsenhet som finansministernbrukar excellera i när han lätt grötmyndig kommenterar andras sätt attdiskutera och debattera. Kanske hade den också spänt över det vida fält somfaktiskt var avsikten med debatten. är det tyvärr inte så. Frågan om tillväxten är alltså inte bara en fråga omsiffror och ekonomi. Det är självfallet en fråga om jobb och om utbildning. Menom den svenske finansministern, som talar i statsministerns ställe, inte villinse att det har en avgörande betydelse om vi har marginaleffekter på kanske80-90 % för vanliga människor, om han inte vill inse att det är en fråga omsjälvständighet och att det har betydelse för människors incitament, vilja ochentusiasm att de kan leva på sin lön, att det spelar någon roll att de gör enarbetsinsats - dä är det bara att beklaga. Det är bara att beklaga om intefinansministern inser att det även är fråga om att fä fatta en mängdvardagsbeslut, att ta ansvar för barnen och för hur de skall uppfostras, vilkenvård de skall ha . Det är också fråga om rätten att välja när detgäller andra vardagsbestyr, exempelvis sjukvården. Jag talade om sjukförsäkringen och om att vi bygger uppköer. Det beror på att vi har en sektor som är centralt planerad och som intehar den flexibilitet som uppnås, om man får ha ett antal alternativ. Visst fårvi ha alternativ , men förutsättningen för att kunna utnyttja dern är juatt man betalar den ytterligare kostnad det innebär. Man får inte ta med sigsin försäkring någon annanstans än till den offentliga vården, till det sjukhusdit man är anvisad. Statsministern har ju t. o. m. sagt att man frånsocialdemokratiskt häll kan tänka sig att vi inom den offentliga vården skullefå en viss valfrihet. Man skulle då gå så långt att vi kanske kan få väljasjukhus eller daghem eller skola, allt inom den offentliga sektorn. Men vad vimenar har en avsevärd betydelse för användandet av ett folks och ett landsresurser är faktiskt om människan själv får välja. Det här tycker vi äravgörande faktorer för tillväxten. antyder inte finansministern något intresse för de härproblemen . Men jag undrar: Varför har man tillsatt en särskildtillväxtgrupp i , som har till speciellt uppdrag attundersöka hur vi skall kunna få fart påden privata tjänstesektorn? Varför har man gjort det om det ärfördelningspolitiskt orättfärdigt? Är frågan bara föremål för något slagsterapi i ? Ni har så mycket att göra, därför vet jag att detinte är pä det sättet. Skall man ta finansministern pä orden här i kammaren kanman fråga: Vad gör tillväxtgruppen, och varför har man en grupp om det är såfördelningspolitiskt oacceptabelt att studera möjligheterna? Jag tror, om jag skall försöka avsluta mitt inlägg litetvänligt, herr talman, att vi skulle kunna ha ett stort och intressant utbyte omvi fick diskutera de här frågorna utan ideologiska blockeringar. Jag tror attvi skulle kunna stimulera och entusiasmera mycket i som hindrasav att debatten i förväg är låst. Om åtgärder för att främja den ekonomiska tillväxten Anf.8 (): Får jag först, i diskussionen om fördelning och tillväxt,säga att jag tror att den motsättning som framförallt . Åsling gjorde sigtill tolk för i hög grad är falsk. Förutsättningen för att vi skall kunna lösaen lång rad av de fördelningspolitiska problem som vi ser framför oss - t. ex.att beta av köerna i vården, som talade om, att kunna hjälpabarnfamiljerna, i synnerhet de med mänga barn, att kunna se till att gamla i långvårdenfär den rätt till eget rum som vi har slagits för och mycket annat -det är attkakan växer. Skall vi kunna hjälpa de många människor som tycker att de inteklarar mer, trots att inkomstutvecklingen kanske blir bättre än på mängaår, till en hygglig reallöneutveckling, måste kakan bli större. Enförutsättning för att klara fördelningspolitiska problem, inkl. de regionalaproblem som jag precis som . Åsling tycker är viktiga, är att vi fär enstörre kaka, dvs. att vi får en ekonomisk tillväxt. Utan tillväxt klarar viinte problemen, vilket jag tycker med all önskvärd tydlighetillustrerar. Då fick vi det nolltillväxtsamhälle som många hade talat om, irevolutionens spår efter 1968. Då förvärrades också många av de problem som vinu skall försöka lösa. Men då måste.vi naturligtvis också ställa oss frågan: Hurskall vi kunna få kakan att växa? Finansministern har i årets finansplan påolika sätt understrukit att det är viktigt att kakan växer just för att viskall kunna lösa de här många problemen. Vi ser naturligtvis fram emot debesked vi skall fä pä fredag om hur tillväxten skall kunna stimuleras, t. ex.hur det tillväxtbefrämjande skattesystem skall se ut som finansministernefterlyser i årets finansplan. Vilka åtgärder för att öka tillväxten kommeratt vidtas inom skattesystemet? Det är en fråga som vi ännu inte har fåttbesvarad och som vi ser fram emot att få besvarad. Vi tycker att det är viktigt att man sänkermarginalskatterna, så att fler känner att det lönar sig att göra en extrainsats, en extra ansträngning. Många skall inte behöva se hur två tredjedelareller tre fjärdedelar av den inkomstökning som en sådan extra ansträngning kanresultera i bara försvinner i skatt. Vi tycker att det är viktigt att man effektiviserar denoffentliga sektorn, låt oss hellre kalla den för tjänstesektorn. Låt mig ta ettmycket konkret exempel, för att inte föra diskussionen alltför abstrakt. IGöteborg finns två privata gymnasieskolor med mycket gamla anor. Eleverna ståri kö för att få Prot.1985/86:123 gå i de här skolorna. De kan inte ta emot alla elever. Om åtgärder för att främja den ekonomiska tillväxten föräldrarnatycker att deras ungdomar fär en bra undervisning. Till råga på allt är de härskolorna billigare för samhället än de kommunala skolor som också finns. Ändåhar den socialdemokratiska och kommunistiska majoriteten här i kammarenbestämt att just de här skolorna skall läggas ned. Detta är obegripligt om manvill ha en effektivare tjänstesektor. Det skulle vara intressant att höra omKjell-Olof delar riksdagsmajoritetens uppfattning på den här punkteneller inte. 9 . ÅSLING (c): Finansministern undrade om vi ville bekämpatillväxten. Nej, det är inte tillväxten vi bekämpar! Jag sade just atttillväxten är nödvändig för utvecklingen i samhället. Men vi bekämpar enregeringspolitik av låt-gä-modell. Vi tycker nämligen att trängseln påhögerkanten i dessa frågor är litet väl stor. Det är i omsorg omfinansministerns politiska framtid som jag har försökt analysera och kritiseraden ohämmade tillväxtdiskussion som vi möter här , och som vi också iandra sammanhang gärna hänger oss åt. Det finns anledning att analysera vadtillväxten innebär och skall användas till. Jag vill också säga till att jag inte sernågon falsk motsättning i den här diskussionen. Jag ser tvärtom tillväxten somen förutsättning också för att lösa de regionala problemen, sysselsättningsproblemen,fördelningsproblemen. Men skall man kunna göra det gäller det att dendisponeras pä ett sådant sätt att den verkligen löser dessa problem. Det är detjag menar. När flyttlassen ökar, när nyfattigdornen breder ut sig, när vidiskuterar exempelvis ett resursslöseri vad avser det odlade landskapet, gerdet onekligen en tankeställare: Använder vi tillväxtens resurser på rätt sätt?Den frågan tycker jag inte att någon av mina meddebattörer har gjort någonansträngning att försöka svara på. Jag vill gärna säga att jag instämmer i finansministernsomdöme när det gäller arbetslivet, nämligen att den primära uppgiften är attsäkra jobben. Men då kan frågan resas: Är jobben i eller i Sorselelika mycket värda som jobben i eller , där regeringen har gåttin med extremt stora subventioner? - Det är ett typiskt exempel på sammanhangdär man måste fråga sig hur tillväxten skall användas. Sedan finns det många andra frågorsom naturligtvis aktualiseras här: Hur bevarar vi och utvecklar den totalagrunden för tillväxt? Jag delar i allt väsentligt synpunkt päskattepolitiken gentemot företagen, nämligen att det är viktigt att.setill att man har en skattepolitik som främjar nyföretagande ochentreprenörskap. Det är viktigt att också i andra sammanhang - jag förmodar attdet perspektivet kvarstår efter fredagen -uppmärksamma sparandets roll. Dåavser jag sparandet inte bara som en del i stabiliseringspolitiken utan ocksåsom en del av tillväxtens grund. Efter att jag nu har lyssnat till UlfAdelsohn i två omgångar börjar en sak gå upp för mig. En intellektuellthögtstående debatt, dessutom utan grötmyndighet, kan bara föras mellanpartiledarna. jag fårkänna oss förpassade till andra divisionen i den retoriska ligan. Men om jag ändå dristar mig att kommentera vill jag ställa en fråga: Vad betyder det egentligen när han säger attvalfrihet skulle kunna översättas med att man får ta med sig sjukförsäkringendit man går? Det där låter ganska bra, men hur skall det praktiskt åstadkommas?Skall vi alla bokföras för en viss uppbyggnad av en egen litensjukförsäkringsfond, som vi sedan får utnyttja på det sätt vi önskar? Det där kan bli ganska orättvist, , En del kanunder livets gång klara sig med en blindtarmsoperation och få ett väldigtöverskott i sin sjukförsäkringsfond. Men hur går det för den som i unga årdrabbas av multipel skleros eller cancer? Hur skall vi kunna individualiseraett system som bygger på solidaritet i grunden - det är vad det nuvarande gör? Jag vet att inte gillar sådana frågor - jagär alltid oförskämd när jag ställer frågor till om saker och tingsom han har sagt. Men om nu tänker driva det här som en politiskfråga kan det vara bra att få veta hur man ser på detta: Hur skall vi på ettnågorlunda solidariskt sätt kunna täcka riskerna som vi har genom livet, omsjukförsäkringssystemet skall bygga pä principen att var och en äger sin del avsjukförsäkringen? Jag vet inte om också har råkat ut förett missförstånd, som jag möjligen har orsakat när jag har talat om den privatatjänstesektorns expansion. Tror man att en minskad andel offentligtjänsteproduktion leder till ökad valfrihet och att det är bra för människor,skall man naturligtvis driva tesen om den privata tjänstesektorns expansion -det gör nu både och moderata samlingspartiet. Men om man hävdar attom vi ersätter offentliga tjänster med privata tjänster sä befrämjasautomatiskt tillväxten i vårt samhälle - det var så jag tolkade i varje fallUlf Adelsohns interpellation - då har man fel. Det är inte samma sak. Jag tror att många här i har stirrat sig blinda pådet som har inträffat i under 1970- och framför allt 1980-talen, Man hardär haft en väldig expansion av den privata tjänstesektorn - det är riktigt.Men den har byggt på att man har haft en reservarmé av människor som har varitberedda att ta jobb till mycket låga löner, och det har byggt på att denprivata tjänstesektorn i egentligen inte skulle ha växt alls om man hadefått det som man velat med den ekonomiska politiken; det som behöver växa i USAär industrisektorn. Det framgår av att i är har ett underskott i sinbytesbalans på , dvs, över en biljon svenska kronor, USAhar växt på fel ställe, och det kommer det amerikanska folket att dyrt fåbetala när man skall flytta över resurserna igen till industrin. Tillväxt avprivat tjänstesektor är alltså bra bara under vissa förutsättningar, I är sådan tillväxt bra om den leder till enallmän ökning av service och välfärd; dessutom kommer den att skapa jobb. Menden ersätter enligt vår mening inte en expansion av industrin och att viupprätthåller den offentliga service som enligt vår mening inte med rimligafördelningspolitiska konsekvenser kan tillgodoses pä en privat marknad. Jag hoppas att inte blir alltför besvikenpä våra åtgärder för att öka tillväxten när vi lägger framkompletteringspropositionen. När det gäller skatterna vill jag ändå i all blygsamheterinra om att vi har lagt fram ett Om åtgärder för att främja den ekonomiska tillväxten 2 Riksdagensprotokoll 1985/86:123-125 Om åtgärder för att främja den ekonomiska tillväxten förslag omskatterna , som kommer att bidra till att hålla neremarginalskatterna som kommer att leda till en ganska rättvis fördelning ochdessutom har bidragit till att vi har fått ett tvåårsavtal på arbetsmarknaden,vilket kanske kommer att vara det största bidraget till ekonomisk tillväxt somvi haft på . Vi har fått ökad stabilitet när det gäller kostnaderna,utsikter till en väsentligt lägre inflation, bättre planeringsmöjligheter förnäringslivet, osv. Såvitt jag förstår bidrog vårt skatteförslag kraftigt tillatt ett tvåårsavtal kunde träffas på den privata arbetsmarknaden. , Åsling plöjer sin egen fåra i den härdebatten, I och för sig tycker jag att det är väsentliga saker han tar upp.Dock hoppades jag att jag skulle få uppleva att man fråncenterpartiets sida slutar påstå att vi har givit så extremt stora subventionertill och , Jag förde en interpellationsdebatt medNils G, Åslings partivän , där vi redde ut den frågan ganska bra.Kunde inte , Åsling ta kontakt med och få klarlagt attföreställningen om de extremt stora subventionerna är felaktig? Efter att ha lyssnat till de här inläggen begriper intejag, herr talman, hur skall kunna förenas med de övriga partiernai det borgerliga valprogram som går och drömmer om. Anf.11 (): Det kan inte gärna förhälla sig pä ett sådant sätt attfinansministern så till den milda grad har missat den debatt om sjukvården somhar rasat i samband med t. ex. . Finansministern måste ju ändå ha följtdebatten. Men även beträffande det försäkringstekniska gjorde finansministernsinlägg mig alldeles förbluffad. Det har aldrig från någon varit tal om att enförsäkring, om den utnyttjas, plötsligt inte längre skulle kunna användas. Vad vi föreslår är mycket enkelt. På samma sätt som sjukförsäkringenoch landstingsskatten gäller om jag går till , skall dessaockså gälla när jag går till den privata doktor eller sjukgymnast som jag villgå till. Den försäkringssumma som jag har rätt att åtnjuta på Sabbatsbergssjukhus skall jag alltså ha rätt till också när jag går till den privata doktorsom jag har valt, utan att politiker avgör om denna doktor tilläventyrs skall få verka eller inte. Om han skall få verka avgörs av hans ellerhennes kompetens, inte av något annat. Detsamma skall gälla inom den slutnavården. Det har fungerat utmärkt innan vi hade i attmänniskor själva avgjorde vilken doktor de ville gå till. Det kan fortfarandefungera. Finansministern säger att han inte förstår att det skullefrämja tillväxten om man hade en del privat verksamhet. Jag vet inte hur mångaprivata vårdhem finansministern har besökt. Men jag har besökt ett oändligtantal, senast för någon vecka sedan nere i , Jag kunde konstatera attkostnaden är en tredjedel per vårdplats på dessa vårdhem jämfört med kostnadenpå vårdhem. Det kostar , på dessa hem jämfört medungefär , på dem som har, på grund av effektivitet,engagemang och intresse. Köerna till dessa hem är långa, precis som tillgymnasierna i , som talade om. att låtamänniskor få komma dit och genom att låta människor starta sådana hem, intebara i de landsting där det är borgerlig majoritet utan även i de mångalandsting där det är socialistisk majoritet och där sådana hem praktiskt tagetinte finns, skulle vi frigöra väldiga resurser till värde för den ekonomiskastimulansen i vårt land. Jag håller med både , och omatt vi skall säkra jobben, men det är inte bara detta det gäller. Det gäller denya jobben. Det är den privata tjänstesektorn, herr talman - jag vill avslutamed detta -som utgör tillväxtproblemet ur sysselsättningssynpunkt. Det är densektorns tillväxtmöjligheter som är intressanta, i varje fall under de närmasteåren. Med dessa slutord har jag, herr talman, ordagrant återgett vadfinansminister har sagt. Talmannen anmälde att ,Åsling anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare inlägg, 12 (): Jag villavslutningsvis anlägga fyra kortfattade synpunkter. För det första innebär det skattepaket som regeringen harpresenterat att många kommer att få högre marginalskaft. 600000-700 000 tjänstemän, företagare och andra kommer att få en marginalskatt,som innebär att de förlorar mellan två tredjedelar och tre fjärdedelar av eninkomstökning. Vi tror inte att det är ett tillväxtstimulerande skattesystem.Där skulle det alltså behövas mycket mer. För det andra kan man tycka att frågan om och är ganska perifera frågor när vi talar om denekonomiska tillväxten. Men varje enskild fråga ter sig perifer, när man talarom hur man skall kunna effektivisera den offentliga sektorn. Detta är ettexempel på hur man kan skapa effektivare undervisning- den kostar mindre, menändå står eleverna i kö för att fä gå i dessa skolor. Men majoriteten ikammaren har bestämt att dessa skolor inte skall få några statsbidrag fr. o. m,1988, vilket innebär att skolorna fr, o, m, inte kan ta in några elever. vet jag-efter att ha läst bok. Samtalmed , som kom ut - att haren annanuppfattning än resten av regeringen när det gäller enskilda alternativ. Men jagtycker att det är beklagligt att inte har lyckats övertygasina regeringskolleger om att detta beslut, liksom andra beslut som harfattats i samma anda, är utomordentligt olyckliga och faktiskt hämmar denekonomiska tillväxt som vi är överens om behövs. För det tredje: Det är inget tvivel om att det finnsåtskilliga tecken-alltför många - på att vi har en högskola i kris: professurersom står tomma, dålig utrustning, många elever som får en undervisning som inteär tillfredsställande, forskare som tycker att det inte är meningsfullt attvara kvar på universitet och högskolorutan ger sig ut i det privatanäringslivet eller t, o, m. flyttar utomlands. Det är nödvändigt att vi får enkvalitetsförbättring inom den svenska högskolan - inte för tillväxten 1987 och1988, men för den ekonomiska tillväxten på . Det är därför viktigtatt regeringen tänker om, för att vi inte skall göra misstag som kommeratt fä Om åtgärder för att främja den ekonomiska tillväxten Om åtgärder för att främja den ekonomiska tillväxten utomordentligt allvarliga konsekvenser pä litet längresikt. , herr talman, vill jag säga att jag är övertygadom att det för och är utomordentligt viktigt att Sverigehar en internationellt konkurrenskraftig huvudstadsregion. Jag tror inte allsatt vi av omtanke om och skall hålla tillbaka deninnovationsförmåga och de möjligheter som finns i ellerandra storstadsregioner. Vi behöver tvärtom en konkurrenskraftig huvudstadsregion,om vi skall få de resurser vi behöver för att hjälpa människorna i ,och alla andra orter runt om i landet. Jag måste be om ursäkt för att jag intebegrep att det var Dagmarreformen som talade om. Som jag förstoddet, beskrevs ju i hans två första inlägg en stor privatisering av den svenskasjukvården som ett väsentligt bidrag till den ekonomiska tillväxten. Ja, isjälva verket skulle det vara en ny lösning på både valfrihetens ochtillväxtens problem. Men i realiteten gällde det tydligen huruvida ett antalläkare skulle fä praktisera på fritid eller inte. Jag måste säga att det då har närmat sig relativtmarginella frågor, i varje fall vad det gäller tillväxtproblemet, och det varju ändå detta som den här debatten skulle handla om. Det är över huvud tagetintressant att se hur i varje fall moderata samlingspartiet i denna debatt helthar hakat sig fast vid en enda punkt i den politiska geografin, nämligenangreppet på den offentliga sektorn. Man framställer en privatisering av denoffentliga sektorn såsom varande den strukturförändring i svenskt samhälle somskulle lösa ett stort antal problem. Jag tror att det är ett misstag fränmoderata samlingspartiets sida att driva den kampanjen så hårt. Jag vill instämma i vad sade omhögskolan.