prot · G909118 · 1985-12-31 00:00:00 — detinte självklart att det är en fördel om det går att avvara ytteriigare 25 000 '""'' budget- ellerkanske 40 000 bönder fram . °''" Dagens situation, som är koppladtill de förändringar jag här har nämnt, antyder en långsikfig målinriktning förjordbrukspolitiken. Naturresursen mark måste användas effektivt. Den del av markensom är åkerjord har en betydligt mer flexibel användning än skogsmarken. Därförkommer åkermarken att behövas både för produktion av livsmedel till en växandevärldsbefolkning och för produktion av energi- och industriråvaror. Jag trordet råder en bred polifisk enighet om detta synsätt. Dagens bekymmer är bl. a. att lönsamhetsnivån i jordbruketnu är så låg att en del av dess resurser kan komma att förslösas. Jag talar dåom resurser som åkermarken men också om kunniga jordbrukare och om befintlig infrastrukturi våra glesbygder. Frågan är hur vi skall komma över denna lönsamhetssvackaoch göra den så kort som möjligt. I detta sammanhang vill jag peka på det principuttalandesom jordbruksutskottet gör i anslutning till frågan om samhällets ansvar förspannmålsöverskottet. Själva sakbehandlingen av och mofionerna i anslutningtill denna fråga har uppskjutits till den kommande behandlingen avregeringsförslaget om jordbruksprisregleringen. Utskottet har emellertid blivitenigt om att lägga fast principen om fördelningen mellan staten och näringen,vilket bl, a, måste innebära att staten svarar för av de verkligakostnaderna för spannmålsöverskottet vid normalskörd. Enligt utskottets skrivning måste detta klart tillämpas på1985 års skörd. Utskottet påpekar också att jordbruket har långaframförhållningsperioder som gör att det även beträffande skörd ärsvårt att i någon större utsträckning påverka produktionens inriktning ochomfattning. Även här måste således samhällsansvarets form och omfattning ihuvudsak ligga fast. Jag utgår ifrån att socialdemokraternas särskilda yttrandeom fördelning och om metoder inte strider mot vad jag här har sagt. Jag vill emellertid peka på att utskottet anser detangeläget att ytterligare överväganden i denna fråga kan ske i syfte att bl, a,främja en långsikfig produktionsanpassning och för att om möjligt nå fram tillandra lösningar som successivt minskar kostnadsbelastningen för samhället.Detta är angeläget inte bara för samhället, som svarar för avkostnadsansvaret för spannmålen - en begränsad del av det totala överskottet -utan än mer för näringen som har att för egen del bära det tyngstakostnadsansvaret. Jag kan med tillfredsställelse konstatera att initiativ redantagits såväl från regeringen som från näringen om tillsättande av enarbetsgrupp som skall göra sädana överväganden. Jag avser inte här att närmare gå in på alla dereservationer vi fogat till utskottets betänkande, men jag vill ändå nämna attde förändringar som krävs inom jordbruket för att klara framtiden gör detnödvändigt med satsning på forskning och utveckling och att det finnsfungerande samhällsor- Prot.1985/86:118 gan som kan bibringa jordbrukarna forskningens resultat. Av detskälet bör man vara försiktig med att beskäralantbruksnämndernas anslag. Jag yrkar därför bifall till reservationerna 2, 5 och 10.Även statens maskinprovningar bör få ett ökat anslag, i enlighet med reservation40. I detta betänkande behandlas även propositionen 74 omvissa forskningsfrågor och regeringens skrivelse 76. Forskningen ärutomordentligt viktig, och den användning av gödselmedelspengarna som sentomsider kommit till stånd kan därför hälsas med tillfredsställelse i storastycken. Det gäller bl. a. satsningen på en fullskaleanläggning företanolproduktion. Att däremot överföra 28 miljoner från dessa medel tillförsurningsanslaget är en brandskattning av en trängd näring som vi anserfelaktig. Det innebär inte att försurningsproblematiken negligeras avcenterpartiet. Tvärtom yrkar vi att samma summa skall användas för detta ochdärjämte fem miljoner för särskilda informationsinsatser men att dessa pengarskall tas från annat håll än från gödselmedelsavgifterna. Jag yrkar bifall till de reservationer som är fogade fillbetänkandet i detta avseende. Svenskt jordbruk, svenska jordbrukare ochsvensk landsbygd är viktiga samhällsresurser. Den svenska jorden är till storadelar mycket god. Dessutom är behovet av kemiska medel jämförelsevis litet. Desvenska bönderna tillhör världens skickligaste. Produktionsnivån i såvälåkerbruk som djurskötsel hävdar sig vid så gott som varje jämförelse.Produktivitetsökningen i jordbruket är skyhögt högre än i någon annan del avsvenskt näringsliv eller samhällsverksamhet . Dagen och morgondagen ställer nya krav på samhället, påmänniskorna och på naturen. I detta perspektiv är det s.k, överskottsproblemetegenfligen inget problem. Det utgör i stället en enorm möjlighet. Problemet ärtekniskt och politiskt - på vilket sätt vi skall kunna utnyttja dennamöjlighet. Här efterlyses mer handlingskraft från regeringen och en störreambition att se möjligheterna i problemen. 82 (vpk): Jag hade tänkt börja mitt anförande med ettpar allmänna kommentarer i anledning av det betänkande som vi nu diskuterar. För det första: Vi har en jordbruksnäring i kris-lönsamheten är dålig, man står inför stora omställningsproblem och för mångajordbrukare ter sig framtiden som oviss. Vi har ett Norrlandsjordbruk somregering och riksdag sägs slå vakt om men som darrar i sina grundvalar; ja, påsina håll är man närmare sanningen, om man talar om dödsryckningar. Hela denhär problematiken är inramad av en debatt som är intensiv och ibland aven form och ett innehåll som inte helt är förankrade i verkligheten. Detta är synd. Både producenter och konsumenter borde haett gemen samt intresse av att vår livsmedelsproduktion sker på det bästa sättet. Därför vore det önskvärt att det stora intresset för vår livsmedelsproduktion länkades in på en konstruktiv debatt om hur alla de problem som finns skall kunna lösas. Här vilar självfallet också ett stort ansvar på riksdag och regering. Vi har, som många andra länder, ett gränsskydd för jordbruksnä- 118 ringen, och därmed för vårlivsmedelsproduktion, som kräver planerade åtgärdernär något måste göras. På det här området finns mycket i övrigt att önska. Det ärdärför välgörande att på åtminstone en punkt kommer att ge ett beskedi en fråga som varit omgärdad av många frågetecken, nämligen fördelningenmellan staten och näringen av kostnadsansvaret för spannmålsöverskottet. Den här frågan och övriga som berör prisregleringen blirdet tillfälle att återkomma till, varför jag avser att inte nu närmare gå in påhithörande problem. För det andra: I det här betänkandet behandlas ett stortantal motioner med sammanlagt 251 yrkanden. I denna mängd av yrkanden har detinte varit det lättaste att i detalj avgränsa dem som man har sympati för ochvill stödja och dem som bör avvisas och avslås. Många delvis likartade yrkandenåterkommer också i olika sammanhang; det har därför inte varit möjligt att vidvarje punkt klart reservera sig för en annan uppfattning. Jag vill ha dettasagt för att undvika eventuella missförstånd. Till betänkandet har det också fogats ett mycket stortantal reservationer, närmare bestämt 78, och därtill 11 särskilda yttranden. 1reservationerna, och självfallet även då det gäller ställningstaganden till deolika momenten, finns alla möjliga konstellationer. Det visar till att börja med att det inte finns någonstörre samstämmighet partierna emellan. Men framför allt visar det faktum -nämligen att bland alla borgerliga reservationer kan man endast i tre fall talaom en borgerlig enighet. Det finns alltså inget enhälligt borgligt alternativ. Med dessa kommentarer tänker jag övergå tillatt beröra en del avsnitt i betänkandet. kommer senare idebatten att uppehålla sig vid några reservationer från vpk. Som jag inledningsvis nämnde har vi en jordbruksnäring ikris. För innevarande budgetår har anslagit 40 milj. kr. för atthjälpa skuldsatta jordbruksföretag. Vi vet nu att endast en mindre del av deföretag som har stora problem har fått stöd. Det behövs alltså fortsattaåtgärder på området. Vi har i en motion föreslagit att man mycket snabbt skallutvärdera de vidtagna åtgärderna och att regeringen skall återkommatill med förslag om medelsanvisning för fortsatta åtgärder. Under punkten 10, Främjande av rennäringen, finns tvåreservationer från regeringspartiet, I budgetpropositionen föreslogs attanslaget för ersättning av rovdjursrivna renar skulle sammanslås med anslagetför främjande av rennäringen. Vi ansåg att detta endast var möjligt om mankunde garantera en klar särredovisning av de medel som var avsedda förersättning för rovdjursrivna djur. Enligt vår mening måste frågor om ekonomisktstöd till rennäringen, å ena sidan, och åtgärder som ytterst är betingade avdet allmänna intresset att bibehålla en levande rovdjursstam i värt land, äandra sidan, klart hållas isär. Här får det inte råda några som helstoklarheter. Vi har också biträtt kravet på en uppräkning av prisstödet åtrennäringen. Här bör det ankomma på berörd myndighet och regeringen attåterkomma med förslag. Vi utgår ifrån att denna uppräkning kommer attgenomföras under kommande budgetår. har i betänkandet reserverat sig till förmånför insatser för flora och fauna. Vi har ingen annan mening om detta, men viifrågasätter om det är nödvändigt med ett särskilt anslag för ändamålet. Vi hari stället föreslagit en Prot.1985/86:118 höjning av anslaget till , vilket då inbegripermedel för detta ändamål. Jag vill ändå understrykadet nödvändiga i att medel anslås för Av och till får man bekräftat att det är en stor brist att det intefinns pengar för dessa insatser. Det finns en rad motioner om skogen och skogspolitiken,som har avsatt några reservationer. Det finns stora betänkligheter när detgäller skogsgödsling, hyggesplöjning och inplantering av främmande trädslag,betänkligheter som borde innebära att vi går litet försiktigare fram än vad somnu är fallet. Försurning och skogsdöd är ett allvarligt hot, utlakning ochdärmed skador på våra vattendrag är ett annat. Allt detta borde stämma tilleftertanke och försiktighet. sägs hithörande frågor följas mycketuppmärksamt av regering och berörda myndigheter, och det är bra, men jag fårkänslan av att man ofta väntar för länge innan nödvändiga åtgärder vidtas föratt skydda vår natur. Det är än ett gångbart ordspråk att det är bättreatt stämma i bäcken än i ån. När det sedan gäller frågan om den fjällnära skogen, yrkasdet på vissa åtgärder. sker det en hel del på det här området, bl, a. enmarkplanering. Jag har sagt förut, och jag kan gärna upprepa det, att man bordeha startat mycket grundligare utredningar på det här området än man har gjort.Det skulle alla parter ha tjänat på. Jag tror inte att konflikterna i dettaområde, som allmänt kallas för sista vildmark, kommer att lösas med deåtgärder som är vidtagna. Men å andra sidan måste vi avvakta vad som inom ensnar framtid blir resultatet av de här åtgärderna. Man kan inte ständigt ösa påmed nya åtgärder och föreskrifter utan att ha en helhetsbild. Det hjälperheller inte upp situationen att yrkanden i reservationerna har en luddigkaraktär. Vi har här i kammaren haft många debatter om vårtskogsbruk och om hur vikfig näringen är för vårt land. Vi strävar efter en braskötsel av våra skogstillgångar, vi vill ha en fungerande virkesförsörjningtill våra industrier, osv. Men då det gäller att ge tillsynsmyndigheten påområdet, skall alltså skogsvårdsstyrelserna, resurser, då visas enligt minmening en stor återhållsamhet. Det är viktiga uppgifter somskogsvårdsstyrelserna har att fullgöra, och vi anser därför att anslaget börräknas upp. Här har vi gjort en omprioritering mellan anslaget tillskogsvårdsstyrelserna och anslaget till byggande av skogsvägar. Ett annat anslag som vi också anser bör räknas upp utövervad regeringen har föreslagit är anslaget till statens maskinprovningar. Detkan inte nog betonas vilken betydelse för jord- och skogsbruket dennaverksamhet har. Det kan kosta mer än det smakar att inte ge statensmaskinprovningar tillräckliga resurser för att kunna bedriva en verksamhet mednoggrannhet och objektivitet. 1 anslutning till beslut år 1984om avgifter på gödsel- och bekämpningsmedel uttalades att inflytande medelskall användas till utökade insatser i fråga om forskning, rådgivning ochmiljöförbättrande åtgärder. Vidare anfördes att avgifterna i stor utsträckningbör användas för sådan forskning och rådgivning som kan främja en minskning avbehovet och användandet av handelsgödsel och bekämpningsmedel i jordbruket ochatt arbetsmiljön för dem som hanterar preparaten bör beaktas särskilt. Med bästa vilja i världen kan man inte påstå attregeringen har följt uttalande om användningen av dessa pengar. Häranslås t. ex. 28 milj. kr, av influtna medel till försurningsprogrammet.Självfallet är vi inte emot ökade resurser på detta område, men vi förstårsvårligen motivet för att en näringsgren skall bekosta hela den anslagshöjningsom har sin grund i ett tidigare riksdagsbeslut om ett handlingsprogram motluftföroreningar och försurning. Från vårt partis sida har vi visat ett mycket storttillmötesgående gentemot regeringens förslag, när vi kommit fram till att 59,1milj, kr, bör användas till annat ändamål än vad regeringen har föreslagit.Detta har vi också reserverat oss för. Man får beklaga att en viss teknik isammanhanget, plus brister i partiernas yrkanden, gjort att det synes varaomöjligt att tillrättalägga de uppenbara misstag som begås. Av skadan blirman vis, och det finns anledning till skärpning i kommande behandling av fråganom användandet av dessa medel. Trots de svårigheter som förelegat så har det juvarit möjligt att få en bredare anslutning i några reservationer. Ingen kan ju förneka att det finns vissa - t. o. m. stora- miljöproblem i jordbruket. Vi har därför föreslagit ett åtgärdsprogram, förvilket vi har reserverat oss och därmed även tillgodosett yrkanden i andramotioner som behandlas i detta betänkande. I stort är hotet mot vår miljö överhängande på mångaområden. Det gäller både luft, mark och vatten. Rapporter om skador och mörkaframtidsvyer duggar tätt, och ibland funderar man om det verkligen finns någonväg tillbaka eller om den oundvikliga katastrofen väntar runt hörnet. Detligger ju inte i människans sätt att vara att ge upp, och det torde väl varagiltigt även i detta fall. Men om nu något skall hända, går det inte att stickahuvudet i busken - det måste handlas. Vi har även en myndighet på detta område, som vi ställerstora krav på. Det är helt klart, enligt vår mening, att de krav vi ställer påinsatser inom natur- och miljövård inte på ett tillfredsställande sätt står iett rimligt förhållande till de resurser som ställs till förfogande. Vi hardärför reserverat oss för ett högre anslag till . , herr talman, några ord om motionsyrkanden somhar fått en positiv behandling i betänkandet och som det därför inte funnitsanledning att reservera sig för. I några mofionsyrkanden krävdes åtgärder för att hävabristen på skogstekniker i Norrlandslänen. Utskottet säger sig i viss mån delade synpunkter som framförs i motionerna, och enligt utskottets mening finns detanledning att överväga någon form av distansundervisning eller anordnande avstudiekurser på orter där man kan utnyttja den kapacitet som finns hosbefintliga undervisningsanstalter i Norrlandslänen. Den skrivningen får manhälsa med tillfredsställelse. Även några mofionsyrkanden om åtgärder för bevarande avett öppet landskap har behandlats välvilligt i utskottet. Det är ett enigtutskott som betonar att förslagen i motionerna förtjänar att närmare övervägasi samband med den fördelning av medel som det ankommer på regeringen att göra.Här skall också de behov som eventuellt föreligger av åtgärder inom vissa delarav landet beaktas. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till dereservationer i betänkandet som jag med mitt namn har biträtt. 83 (): Eftersom i efterlystejordbruksministern, kan jag säga att han tvingats uppsökasängen på grund av sjukdom och då självfallet, som han själv uttryckte det,tyvärr inte kan vara med här. Utskottet har i detta sammanhang haft att ta ställningtill inte mindre än 251 motionsyrkanden. Det är det högsta antalmotionsyrkanden som utskottet någonsin haft att ta ställning till i ettsammanhang. Förutom budgetpropositionen har utskottet behandlat ocksåen proposition om forskning, proposifion 74. De båda propositionerna har varitföremål för mycket noggrann granskning. Trots detta granskningsförfarande harpropositionerna förutom på två punkter vunnit utskottsmajoritetens gillande.Det är fråga om åtgärder på rennäringens område, där en majoritet i utskottethar gått emot de förslag till åtgärder som framförts i propositionen och som visocialdemokrater också ställt oss bakom. Vi ger också våra motiv för detta ireservationerna 14 och 16. Förutom dessa båda reservationer, som vi socialdemokratersvarar för, har till utskottsbetänkandet fogats 76 ytterligare reservationer.Men det är, som också påpekade, endast på tre punkter som deborgerliga partierna kunnat sammanföra sina åsikter i gemensamma reservationer.Det är således pa de allra flesta punkter en bred majoritet i utskottet somstår bakom de förslag som framlagts i betänkandet. Jag tycker det är glädjandeatt vi lyckats fånga den breda majoriteten i utskottet. Jag hoppas att dettaskall bli fallet också när vi senare går till omröstning här i kammaren. Det har från jordbrukarhåll på olika sättframförts kritik mot den förda jordbrukspolitiken. Även om vi inte ansluter osstill kritiken, är vi medvetna om de stora påfrestningar som jordbruksnäringenvarit utsatt för under dessa år. Vi har också genom olika åtgärder försöktåstadkomma lösningar på dessa punkter. Jäg är medveten om att dessa åtgärderinte på alla områden varit tillräckliga, men de förefintliga ekonomiska ramarnahar medfört att det inte varit möjligt att med samhällsåtgärder lösa problemeni samma takt som de uppstått. Jag tänker närmast på den förändring som skett när detgäller världsmarknadspriserna på spannmål och på animalieprodukter, vilka sjunkitså markant . Därmed har våra exportkostnader stigit till försåväl jordbruksnäringen som samhället rent orimliga höjder. Därför måsteåtgärder vidtagas för att minska dessa kostnader. Också inom näringen tycks man nu inse att man inte kanfortsätta att producera livsmedelsöverskott som vi inte själva kan konsumeraoch som skall betalas av samhället. Samhällets ekonomiska åtaganden borde underden närmaste framtiden mera inriktas på åtgärder som leder till ändring avproduktionsinriktningen inom jordbruket och på selektiva insatser för dejordbrukare som drabbas hårdast av alltmer ökade avgifter till regleringskassorna. Även om vide närmaste åren framöver kominer att tvingas att arbeta med ickeobetydliga budgetunderskott, är budgetunderskottet numera bara hälften av vaddet var . Räntesänkningar, av regeringen vidtagna åtgärder motinflationen samt nedgången i oljepriset och sjunkande dollarkurs borde kunnainnebära inte obetydliga förbättringar också för jordbruksnäringen. Även om det är ett stramt budgetförslag som utskottetsmajoritet haft att behandla och ställt sig bakom, finns det utrymme för ökadesatsningar på en rad angelägna områden. Totalt innebär det budgetförslag som vinu skall ta ställning till en ökning med 81 milj, kr, jämfört med den budgetsom vi arbetar med under innevarande år. Dessutom har det skett vissa omfördelningarsom innebär att vi kan tillstyrka icke obetydliga ökningar av anslag tillangelägna ändamål inom det område som utskottet har att behandla. Självfallet flnns det områden där det skulle behöva görasmer för att vi skulle kunna känna oss tillfredsställda, men det har i nuvarandeläge inte varit möjligt att åstadkomma de önskade förbättringarna, eftersomdetta hade medfört att något annat område hade drabbats av åderlåtningen. Vihar inte ansett oss kunna bidra till det, I de reservationer som har fogats viddetta betänkande - framför allt från och men även fråncentern och vpk - finns förslag till omfördelningar som skulle vara direktförödande på de områden som det gäller, i gjorde ett mycket stort nummer avhur passiv regeringen hade varit när det gällt jordbrukspolitiken under senareår. Men som vanligt när det gäller hade han inte mycket attkomma med själv. Han ägnade den största tiden här i talarstolen åtdjursjukvården, skördeskadeskyddet och bidrag till statens maskinprovningar.Jag vill inte göra gällande att dessa frågor inte skulle vara viktiga, men deär trots allt små i detta sammanhang. talade vidare om spannmålsregleringen ochom fördelningen 40-60 mellan statens och näringens kostnader och gjorde ettstort nummer av vårt särskilda yttrande, där vi pekar på att det kanske vorebättre att försöka hitta en annan fördelningsgrund för samhällets ansvar. Jag vill säga till att när vi i vår gruppär ute i landet och träffar jordbrukare pekar dessa på det stigande underskottsom har uppstått i spannmålskassan och ställer frågan: Det kan väl inte längrevara rimligt att man täcker dessa kostnader enbart via spannmålskassan - voredet inte bättre med selektiva åtgärder till de jordbrukare som har drabbatshårdast? var ju själv med om att skriva underlivsmedelskommitténs betänkande om beräknade kostnader förspannmålsöverskottet. hade dessa kostnader stigit till näranog det dubbla. Då kan det väl inte vara fel, , att fundera överom vi är på rätt väg eller om vi skall försöka hitta andra lösningar. Lät mig också kommentera de synpunkter på den framtidajordbrukspolitiken som framförde. Jag vill i det sammanhangetsäga, herr talman, att jag är mycket glad för att också utskottets ordförandetog avstånd från dessa synpunkter. sade att samhället lämnatjordbrukarna alltför ensamma att lösa problemen, men talade han om enmera marknadsanpassad jordbrukspolitik. Det går inte ihop, . Om manskall marknadsanpassa jordbrukspolitiken ytterligare, då får många Prot.1985/86:118 jordbrukare i det här landet en verkligt svår "sits", talade också om att manmåste ändra jordbrukspolitiken så att detblev slut på strukturrationaliseringarna, och han pekade på att jordbruket iskogsbygderna hade försvunnit. Men vilken är orsaken, , till attjordbruken i våra skogsbygder har försvunnit? Jo, jordbruken där är alltförsmå. Jordbrukarna har ju funnit att de inte kunnat försörja sig på sina hemman,och därför har de lämnat dem. Totalt sett har vi inom jordbruket här i landetalltför många små enheter. Därför tror jag att storleksrationaliseringarnamåste fortsätta. Därmed inte sagt att vi skall bygga upp alltför stora enheter,men man måste ändå se till att jordbrukarna kan få en rimlig försörjning ochatt de till största delen kan vara heltidssyssel-satta. Självfallet är det bra att det finns ambitioner att sparaoch att man försöker hitta lösningar utöver dem som regeringen ochutskottsmajoriteten kommit fram till. Också vi skulle givetvis vilja sparaytterligare för att få balans i samhällsekonomin, men då måste man också takonsekvenserna. Jag kan bara konstatera att varken de borgerliga eller vpkenligt vårt förmenande har gjort det i sina reservationer. Jag skall ge några exempel. Det gäller till att börja medfolkpartireservationerna 3 och 6 beträffande anslaget till lantbruksstyrelsenresp, anslaget till lantbruksnämnderna och reservation 19 om administration avskördeskadeskyddet m, m, I folkpartireservationerna föresläs att anslaget tilllantbruksstyrelsen skall minskas med 3 rnilj, kr, och anslaget tilllantbruksnämnderna med 20 milj, kr. Reservanterna menar att man genom attupphäva byggnadsförbudet avseende djurstallar och förenklajordförvärvslagstiftningen kan minska administrationen, och därmed skulleanslagen kunna minskas med tillsammans 23 milj. kr. När det gäller byggnadsförbud avseende nya djurstallar ärdet förmodligen tvärtom, , Om förbudet skulle upphävas, blev detantagligen en större aktivitet på det här området, och lantbruksnämndernasrådgivning skulle säkerligen komma att öka.