prot · G90970 · 1985-12-31 00:00:00 — Men vi har sagt att den kostnaden får fördelasmellan de olika arbetslöshetskassorna på ett rättvist sätt. Det innebär ungefär300 kr. per medlem som har arbete. Regeringen föreslår en höjning av arbetsgivaravgiften. Manbrukar ju säga - om jag har förstått regeringens agerande rätt - att en höjdarbetsgivaravgift innebär att man tar ett löneutrymme i anspråk. Och beräknarman den kostnaden, så blir det minst så mycket som den höjda egenavgiftenföi" den anställde. En höjd arbetsgivaravgift ökar ju i sin turinflationstrycket. Vi föreslår alltså ett betydligt bättre sätt att för deolika grupper det här är fråga om tillgodose behovet av en högre arbetslöshetsförsäkring.Den propaganda som socialdemokraterna - och för den delen också vpk-arna -sprider är en falsk propaganda i det här avseendet. Sedan säger att han inte vill diskutera olikaeftersatta grupper därför att vår budget inte är verklighetsförankrad. Vi har en budget där våra utgifter är täckta. När det gäller den grupp som har blivit missgynnad genomåren, undantagandepensionärerna, är det rätt att vi inte kunde få igenom vårtförslag under regeringsåren därför att våra koalitionsbröder och -systrar integick med på det. Men centerpartister i motionerar om detta. Och jagkan inte se att det är något fel att vädja till socialdemokraterna, som sägersig stå för solidaritet, att tillsammans med oss bilda en majoritet för detta.Det gäller ju ändå att få en majoritet i för väsentliga reformer påsolidaritetens grund. Och det är, , inte så att vi centerpartister harlurat några. Detta pensionstillskott, som det är fråga om att dessaundantagandepensionärer skall få,fanns inte när ATP-reformen genomfördes. Det är sanningen. Så kom icke tillbakaoch tala om att vi har lurat några! Det är alltså här fråga om ett grundskyddsom har införts långt efter det att ATP-reformen genomfördes. vill jag ta upp en fråga som är mycket angelägenför oss, nämligen frågan om skolan och utbildningen. När det gäller framtidenär en god utbildning för våra ungdomar något av det absolut väsentligaste. Jagkan med fog hävda, tillsammans med många andra, att det icke framkom en endagång i valrörelsen att socialdemokraterna tänkte dra in en summa som innebäratt tusentals lärare kommer att bli arbetslösa, med de kostnader det medförbåde för den enskilde och för samhället. Det är ett dåligt sätt att hanterakvalitativt välutbildade människor, som skulle kunna göra våra barn en stortjänst genom att ge deras undervisning och start i livet ett ännu större ochbättre innehåll än vad de annars skulle få. 14LARS (vpk) replik: Jag måste börja med att säga som var det nu då? vill jag ha besked: Vad var det för verk som ni erbjödmig? Jag behöver egentligen inte något obefintligt jobb i något obefintligtverk, i det obefintliga s. k. riksräkenskapsverket. Detta är å andra sidanintressant, när man ser hur Adelsohn delar ut jobb till svenska folket - ochdit räknas jag ju. Vad är det för jobb? Jo, det är obefintliga jobb i ettobefintligt verk. Tack för den upplysningen, ! Ni behöver i och försig inte bekymra er för mig, därför att den dag då jag tröttnar kan jag gåutanför detta hus och börja jobba hederligt - därmed ingenting sagt om vad visysslar med här. sade att det inte går att femdubblaomsättningsskatten därför att börsen då skulle rasa ihop. Men det sade ni juför när vi ville införa den enprocentiga omsättningsskatten.Inte rasar börsen ihop. Ni som har talat här och som tycker att vi från vårtparfi ställer för stora fördelningspolitiska krav skall veta att vi egentligennöjer oss med att vilja ta tillbaka vad spekulanter och klippare på börsen harrivit åt sig från de människor som genom dagligt arbete har skapat dessavärden. Vi accepterar inte den kraftiga förmögenhetsomfördelning som äger rum,utan vi vill återfördela tillgångarna, fördela pengarna bland dem som deegentligen har tagits från. Vi vill bedriva en rättvis fördelningspolitik, ochdet är vi uppenbarligen ensamma om i praktisk handling . Vi tror inte på att man löser allafördelningspolitiska problem genom att höja förmögenhetsskatten eller att höjamomsen på aktiehandeln, men till skillnad mot dem som är motståndare fill dettareagerar vi mot den utmanande klippekonomin, mot den osunda spekulationen iaktier, mark, bostäder, fastigheter och ytterst i människor och människorsarbete. Denna debatt har visat att de borgerliga partierna serpositivt på klippekonomin. De tycker att man skall stimulera spekulationen iaktier ännu mer än . För er räcker det uppenbarligen inte heller attaktiekurserna har femdubblats till . Hur skallman annars förstå de krav på skattelättnader på aktier som ni för fram? För erär det viktigare att sänka skatten på aktier än på mat, och det säger en heldel om vad slags fördelningspolitik som ni står för. Får jag sluta med att ta upp frågan om skatten på maten.En av orsakerna till de långa socialhjälpsköerna är att matpriserna är förhöga. Vi har världens högsta matskatt med den nuvarande momsen på maten. Det ärinte förvånande att nio av tio svenskar därför vill att momsen på maten skallslopas. De tycker att det är märkligt att momsen på maten är 23 gånger högre änmomsen på aktierna, särskilt när de ser vad som händer på börsen. Det är möjligt att en del andra partier besväras av att vidriver frågan om matmomsens slopande, och de hittar ständigt på nyamotargument, bra och dåliga, men mest dåliga. sade man att det vartekniskt omöjligt att sänka momsen på maten. När det blev känt att nästan allaländer i vår omvärld, framför allt här i , har lägre moms på matenövergav man emellertid det argumentet. sade man också att det var enekonomisk omöjlighet, men när en utredning fastslog att det var möjligt, attdet bara var en fråga om vilka som skulle betala, övergav man också detargumentet. Även om inte har replikrätt nu vill jag - viskall ju diskutera detta fler gånger - ställa frågan rakt ut: Varför har nifrån övergett kravet från er stämma om att slopa momsen på maten? Tillbaks till aktiemarknaden. sade man att detinte var möjligt eller lämpligt att ha moms på aktier. Det hörde vi länge.Aktiemarknaden skulle braka ihop. Men inför den opinion som utvecklades gavregeringen med sig och genomförde det förslag som vi lade fram. Vi menar attutvecklingen har visat att aktiemarknaden inte brakar ihop. Om det går att halägre moms på aktier, måste det egentligen också gå att ha lägre moms på maten,om bara den politiska viljan finns. flyr de andra partierna bakom skenargument. Men vimenar att frågan är rätt enkel. Ni säger att det är demagogi. Men det handlarom ifall man skall beskatta mat eller aktier, om våra matpriser är för högaeller om de är för låga. En del tycks anse att matpriserna behöver hållas uppemed moms, 23 gånger högre än momsen på aktier. Nej, vad det handlar om är om viskall bedriva rättvis fördelningspolitik eller inte. Det är om det diskussionenförs och inte om någonting annat. Jag vill först vända mig till , Nihar motionerat om att avskaffa fastighetsskatten. Ni påstår i er motion att detinte kostar ett öre. Ni tar upp 7 miljarder för bostadslån som ni skall krävain. Det är bra lån som folk har. Om ni skulle kräva in dem innebär det ingenbesparing. Redan detta är 10 miljarder som är fullkomliga luftslott. Därföruppmanar jag mycket allvarligt att gå tillbaka och försökaformulera något slags sammanhängande politik. Annars ställer sig vidsidan av den politiska debatten, uppmanade oss att göra som i ,Tillväxt som i , säger han. Men har ett underskott ibytesbalansen på 25 miljarder. Det skulle motsvara ett underskott i vårbytesbalans på 50 miljarder. Om vi skulle tillåta ett underskott på 50miljarder, genom att släppa upp den privata konsumtionen exempelvis, skulle vikunna få överskrider , Men det går illa i längden,och därför gör viicke detta. Vi vill ha en stabil ekonomi så att vi inte på ett orimligt sättsätter oss i skuld till utlandet. Det var ett dåligt exempel, . , löntagarfonderna köper aktier för irunda tal 2-3 miljarder . Aktievärdet på börsen har stigit med 80miljarder. Till löntagarfonderna är ökningen marginell. Men den lilla bitenuppmärksammas, Alla börsklippen, alla manipulationerna, ja, allt det somupprör människorna, det har inget som helst intresse för ledning -i alla fall inte i . Vi gör det vi under valrörelsen sade att vi skulle göra.Vi klarade välfärdspolitiken och en kraftig minskning av budgetunderskottet. Kommunerna fick 5 miljarder mer än vi kunde beräkna isomras. Vi tar två och en halv miljarder av det. Det är inget märkvärdigt meddet, sådant vet man om. Men har sagt, bl, a, i TV, att jag skulle hasagt i radio att någon besparing vad det gäller kommunerna tänker socialdemokraternaaldrig genomföra. Det är ett osant och ohederligf påstående från Westerbergssida. Något sådant har jag aldrig sagt och skulle inte kunna göra heller. Jaghoppas att han vid lämpligt tillfälle tar tillbaka det och ber om ursäkt. Att får det dåligt försöker man förklara medatt det beror på inflationen. Visst är inflationen hög, även om vi har halveratden jämfört med vad den var på den borgerliga tiden. Men skälet är bl, a, attvi ärvde detta gigantiska budgetunderskott från tid somstatssekreterare i budgetdepartementet, liksom en våldsam expansionpå i genomsnitt, tror jag, under hela den borgerliga tiden. Detta har vitagit ned. Det är detta som är den stora inflationsbrasan i ert budgetunderskottsom vi äntligen håller på att bemästra. Så nog skall man ha ettsexårsperspektiv på detta! Men allt detta kan inte förklara varför de borgerliga justskall försämra för de lågavlönade med sina förslag. Den här debatten har visat två saker. För det första; Dentredje vägens ekonomiska politik står fast. Vi har haft framgångar i ekonominmed minskande underskott och nedgående inflation, och det kan vi glädja ossöver. Men måste vi fortsätta med att värna jobben, pressa fillbakainflationen och lägga grunden fill en ny period av fillväxt. För det andra har debatten visat att oppositionen inte harnågot alternafiv till regeringspoliken. De borgerliga partierna är splittrade.Den budgetmangling finns inte som skulle kunna överbrygga sådana motsättningar.Man kan vara tacksam över att ni inte vann valet. Det hade aldrig gått för eratt föra en fast ekonomisk politik. Adelsohn drömmer och säger: Tänk om ni vore i opposition.Och så hetsar han upp sig. Nej, vi är inte där, och jag hoppas att det skallförbli hans feberakfiga fantasier . Vi står skuldra vid skuldra,säger han. Ja, det är bra att ha någonting att ty sig till här i tillvaron. De borgerliga är ur takt med fiden. sedantrodde de att de hade historien på sin sida. Då skulle det bli systemskifte ochvälfärdssamhällets sammanbrott. Men har vinden gått ur de nyliberala seglen. En socialdemokratisk chefredaktör sade för en fid sedanatt det är högern som ställer .1980-talets frågor. Och det blev en entusiasmutan like i hela högerpressensom sade: vet vi, vi ställer 1980-talets frågor. De kände sig styrkta i tronatt de hade nyckeln till framtiden. Det vill jag inte disputera, men vad vi nuvet är att högern inte hade några svar. Högern förmår inte svara mot de kravsom vanliga arbetare och tjänstemän ställer. Det berömda problemformuleringsmonopolet,som man skriver om i högerpressen, är övertaget av vanliga människor somtröttnat på talet om systemskiften och om att vanliga människor skall hållaigen medan högavlönade skall få stora skattesänkningar. vill folk veta när de kan få en reallönehöjning, hurframtiden skall bli, hur miljön skall räddas, hur det blir med jobben, hurutvecklingen av arbetsplatserna skall bli, hur vi skall kunna rädda oss frånett kärnvapenkrig. De borgerliga har inga svar till de ungdomar som frågarhur de kan få ett rättvisare samhälle, där de kan få jobb. De har inga svartill dem som frågar vad man skall göra åt avarterna på börsen. Kort sagt, dehar inga svar att ge till dem som tycker att det behövs mer av jämlikhet ochmindre av klassklyftor i vårt land. Jag återkommer till detta, att ni kommer i ett läge närfolk börjar kräva både tillväxt och utjämning. De kommer från arbetsplatsernaoch de kommer på ett annat sätt nu än för en del år sedan, då de var kuschadeoch tryckta fillbaka av den borgerliga orättvisepolitiken. Det upplever jag påmånga sätt som ett sundhetstecken. Det skall vi inte vara ledsna eller oroligaöver. Ni är så uppskärrade när jag åker omkring och träffar folk och svarar påfrågor, men det har jag gjort hela livet och det skall jag fortsätta att göra. Det kommer berättigade frågor om hur det blir medlönerna, och vi säger att om vi kan hålla nere de nominella lönekraven och fåned inflafionen så blir det nog en reallöneökning . Och vi kanske kantrygga jobben - till skillnad från andra länder. Det vi vill ha är ett samhälle med trygga människor somorkar dela med sig av det goda till varandra. Det hårda egoistiska samhälletsom är svaret på högerns frågor skapar otrygga människor som vänder taggarnamot varandra i sin ensamma oro över att bli en av de många förlorarna ivinnarnas paradis. Socialdemokratins historiska uppgift - att bygga deträttvisa och trygga samhället - har inte förändrats. Vi har kommit en bit påväg. Människor är starkare och friare än . Därför kräverde större utrymme för egna val och avgöranden på alla livets områden, iarbetet, i det privata, och i det samhälle som ger ramarna för våra liv. Dekraven måste vi ta fasta på och ge en framskjuten plats i arbetet. När den materiella otryggheten inte ständigt sprider sinskugga över människors liv blir det rum för andra värden. Den generellavälfärden ger oberoende och rörelsefrihet. Den lyfter bort oron för mycket avdet oväntade som kan inträffa och slå sönder våra liv och våra drömmar. Vi kanandas lättare. Vi kan se oss omkring. Viljan vaknar att erövra världen, spännavåra krafter för att påverka och förändra. Vi får lust att upptäcka och förnya.Vi orkar satsa också när oddsen för att vi skall lyckas är små. Vi dras mot detljusa och goda. Tid och ork frigörs att upptäcka andra människor, att bygga uppett positivt beroende av varandra i form av kamratskap, omtanke och samarbete.Trygga och befriade från rädslans och orons förlamning kan vi låta livslustenväxa och sprida sig inom oss och från människa till människa. Dettalas så mycket om att man skall premiera kreativitet och tillväxt - det har vialltid gjort - men vi säger också att det är fråga om fördelning och utjämningoch är inte ett dugg rädda att ta de hårda diskussionerna och ta upp frågornapå arbetsplatserna. Vi gör det därför att vi vet att därmed skapar man ocksåförutsättningar för gemenskap, samarbete och solidaritet i samhället. Förstevice talmannen anmälde att , , och anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt fillytterligare repliker. 16 (): ondgjorde sig över utvecklingen i vad han kalladehögerländerna. Men det rätta förhållandet är att inom fortsätter detekonomiska lägets långvariga om än långsamma förbättring. Den främsta orsakenfill den stadiga fillväxten förefaller paradoxalt nog vara att de storaländerna inte längre driver någon aktiv konjunkturpolitik. Allmänt prioriteraskampen mot inflationen, och vikten av stabila spelregler betonas starkt. Denefterfrågestimulerande polifik som förr var högsta mode ledde regelmässigttill att man slog i kapacitetstaket och åstadkom en överhettning, som i sig barfröet fill nedgång. Den sfimulans som sätts in riktar sig motutbudssidan och bidrar därmed fill att lyfta taket, så att den stadigauppgången får utrymme utan inflationsdrivande överslag. Regeringarna i allastora västländer har lärt sig att om man försöker öka produktionen genom attstimulera efterfrågan får man förr eller senare mer inflation i stället. Finansplanenbekräftar att stora problem i ekonomiskt hänseende ligger påproduktionssidan. Vi väntas bli jumbo i den internafionella fillväxfligan.Ett fortsatt dollar- och oljeprisfall hjälper föga, eftersom det likaledesgynnar våra viktiga konkurrentländer. Det är uppenbart att verkan från denuppåtriktade stöt som devalveringarna gav den svenska ekonomin nu klingar av.Sedan ungefär fillbaka mattas konjunkturen, och de prognosmakare somvågat skåda in förutser en fullt utvecklad lågkonjunktur medstagnation och kraffigt ökad arbetslöshet. AttSverige sämre än andra länder förmår hålla tillväxttakten uppe sammanhänger medatt vi i vår ekonomi byggt in ovanligt stora och besvärliga bromsklossar. Dithör den ofantliga offentliga sektorn, som begränsar rörlighet, konkurrens ocheffekfivitet. Det kanske främsta fillväxthindret är den offentligautgiftsexpansionens följeslagare i form av det hårda skattetrycket. Till dettakommer allehanda regleringar, som snärjer in näringslivet och kväver människorsvilja att arbeta, spara och satsa för framtiden. Åretsfinansplan vittnar ändå om en större insikt än fidigare om vari problemenbestår. Där sägs att kampen mot inflafionen måste ges hög prioritet, att olikautbudshinder måste undanröjas och att människor skall kunna försörja sig påsitt arbete, dvs. att "man skall kunna leva på sin lön". Men det taremot i det praktiska genomförandet. Visserligen föresläs det nu -trots vad somsades under valrörelsen - nedskärningar på den offentliga utgiftssidan. Men denoro finansministern visar för årets volymtillväxt inom den kommunala sektorn är ett tydligt tecken på att vad somnu görs är för litet och kommer . Liksom i valrörelsen lovar regeringen att skattetrycketskall hållas oförändrat. Men det är ett löfte som blir svårt att infria.Skattekvoten kunde under förra mandatperioden hållas nere trots ansenligaskattehöjningar för hushållen, därför att konjunkturuppgången ochdevalveringarna medförde en stigande vinstandel i vår ekonomi, och vinsterbeskattas som bekant avsevärt lindrigare än löner. När vi nu går in i enavmattning fungerar denna mekanism åt andra hållet. Med sjunkande vinstandelmedför oförändrade skatter att skattekvoten automatiskt stiger. Det skulle varaintressant att få höra om finansministern är medveten om att ett oförändratskattetryck kommer att kräva sänkta skattesatser och ävenvilka skattesänkningar han i så fall planerar. Frågan är desto mera mofiverad som det man mest saknar ifinansplanen är just förslag om sänkta skatter på produktiv verksamhet,ekonomi kan aldrig återföras fill balans, om vi inte minskar deskattekilar som slås in mellan värdet av en produktionsinsats och denersättning som individen får behålla för egen del. Därutöver saknas utfästelserom kommande avregle-ringar. Jag vill gärna berömma den liberalisering som riksbankengenomfört på det kreditpolitiska området. Men andra viktigasamhällssektorer såsom arbetsmarknaden och bostadsmarknaden är ännu hårtstyrda av förbud och föreskrifter. På andra områden, t, ex, barnomsorg ochvård, råder fortfarande vad som i praktiken är offentliga monopol. Jag vill i detta sammanhang särskilt ta uppett ingrepp i den fria marknadsekonomin, som jag blir alltmer övertygad omligger bakom många av våra mest aktuella problem, nämligen valutaregleringen. Defenomen som det har talats om här och som kallas klippekonomi ochkorsägande har i mycket sin rot i det förhållandet att valutaregleringenhindrar företagen från att använda sin likviditet till investeringar utomlands.När pengarna stängs in i används de till köp av statspapper eller avandra företag, vilket ställer sig mera fördelaktigt än att här hemma bygga utden egna verksamheten. utmärker sig nu genom att inom ligga sistpå vägen mot fria kapitalrörelser. Jag kan egentligen bara se fördelar med enavveckling av valutaregleringen. Vi har ju redan åtagit oss att hålla en stabilväxelkurs, och en liberalisering av valutapolitiken skulle endast inskärpakravet på att detta förutsätter en balanserad ekonomisk polifik. Den seglivade valutakommittén har redovisat ettresultat, som av de flesta måste upplevas som en besvikelse. Det vore lyckligtom det här kunde ske samma posifiva utveckling som inom kreditpolitiken,nämligen att på egen hand inleder en successiv avreglering. En sådanåtgärd som att undanröja kravet på utlandsfinansiering av investeringar utanförSverige skulle vara ett sätt att motverka den turbulens jag berörde. Omman också öppnar möjligheter för valutautlänningar att köpa svenska statspapper,får vi en lägre räntenivå med positiva effekter för kostnads- ochinvesteringsutvecklingen i vårt land. Är regeringen och finansministern självvilliga att ge klartecken för en successiv avveckling av valutaregleringen? Finansplanen betonar med rätta att vår ekonomiska framtid avgörs avpris- och kostnadsutvecklingen och att lönebildningen härvidlag spelar enviktig roll. Tyvärr präglas vår moderna historia av många regeringarsmisslyckanden på detta område. Regeringens uppspel med antagande omnollavtal, förord för treåriga avtalsperioder utan klausuler och en fögatrovärdig reallönekalkyl i finansplanen har som framgått av de senasteveckornas händelser och debatt bäddat mycket dåligt för en lugn lönerörelse. Varför är det då så mycket svårare att hålla tillbakakostnadsstegringen i än i andra länder? Den viktigaste pådrivandeorsaken är säkert det hårda skattetrycket. Trots en snabb nominelllöneutveckling har reallönerna sjunkit . Hushållen drar ner sittsparande till noll eller som under noll och tvingas i växande utsträckningbegära socialhjälp. Det är inte underligt att de i sin trängda situationförsöker pressa upp sina bruttolöner i hopp om att åtminstone något skall blikvar sedan skatter och priser tagit sitt. Ideologiska skäl hindrar socialdemokrater från att erkännaatt de höga skatterna skapar en fattigdomsfälla för stora löntagargrupper.Bästa sättet att undvika en för snabb kostnadsökning är att sänka skatten såatt den enskilde får mer kvar av sin inkomst. Men, , hur kan det egentligen komma sigatt höga lönekrav är ett problem? införde ju nisocialdemokrater en nyordning, som skulle underlätta för löntagarna att vidmåttfulla lönehöjningar godta stora vinster i företagen. Jag tänker förstås pålöntagarfonderna. Har ni tänkt på att inför årets avtalsrörelse är det ingensom nämner fonderna som mofiv för små lönehöjningar? Tvärtom tycks man tro attreallöneförbättringar på något oklart sätt skall kunna betalas med höjd skattpå aktiehandel och utdelningsstopp för aktieägarna. De fackliga ledarna harsvårt att stå emot. Statsministern hängde med i svängarna ett gott stycke föruthär . Ändå skulle sådana åtgärder försämra kapitaltillförseln tillföretagen och därmed äventyra jobben. De skulle skrämma bort de utländskaplacerarna, vilkas köp av svenska aktier inneburit en förvalutareserven välkommen kapitalimport till låg kostnad. Fantastiskt nog kan jukravet på utdelningsstopp sägas vara mest rikfat mot det allmänna, som fårstörsta utbytet av högbeskattade utdelningsökningar, medan kravet på höjdaktiehandelsskaft inte minst går ut över löntagarfonderna, som ju verkligen tillhördem som gör snabba affärer på börsen! borde kunna medge att fonderna intelett till måttfulla lönekrav i årets avtalsrörelse, men socialister har svårtatt lära av erfarenheten. När löntagarfonderna visat sig inte kunna hållatillbaka kostnadsstegringen, föreslår den gamle fondutredaren merav samma medicin, nu under namnet förhandlad överskottsdelning. Den endarimliga slutsatsen är förstås den som dras i en gemensam borgerlig partimotion:att löntagarfonderna skall avvecklas fortast möjligt på ett sätt som breddardet personliga sparandet i aktierochgerde yrkesverksamma del i denkapitalbildning som krävs för näringslivets utbyggnad. Det skulle just bäddaför lugnare lönerörelser i framfiden. Jag spårar i årets finansplan en omsvängningfrån regeringens sida - åtminstone i ord - till en mer realistisk ekonomiskpolitik. utlöst enintensiv fördelningspolitisk träta inom den socialdemokratiska rörelsen, INässjö, i och litet varstans talas det om högerbudget, LO-chefen och partisekreteraren hakar på och kräver fördelningspolitiskaingrepp, Alla sitter de fast i ett föråldrat tänkesätt. De tror att dagensfördelningskonflikt står mellan arbete och kapital, när den i mycket högre gradstår mellan offentlig och enskild verksamhet.