prot · G90919 · 1985-12-31 00:00:00 — Syftet med de undersökningar som pågår nu är ingalunda attvälja ut en plats för slutlig förvaring. Syftet är att göra den typ avkompletterande geologiska undersökningar som många av de kritiska rösterna iremissomgången krävde. Kritiken har faktiskt mycket varit inriktad påatt de geologiska undersökningarna behöver förbättras. Den berömda borrhålsdiskussionsom man talar om - när den första Fälldinregeringen sprack - utgår från det faktumatt man godkände KBS-metoden och upparbetningskontrak-tet som helt säkra.Däremot sades det att man behöver borra mera. Man behöver skaffa sig merakunskaper om var det finns lämpliga platser. Jag vill gärna säga att som jag kan förstå att manhar valt när det gäller de här undersökningarna, och det har man gjortdärför att där finns en bergart som inte har undersökts, är detingalunda troligt att kommer att vara en av de platser som i ettavgörande skede blir föremål för prövning. Det finns nämligen en rad andrainvändningar vad gäller lokaUsering, närhet till befolkningscentra etc. somgör, tror jag, att man vid det aktuella tillfället kommer att föredra platsersom ligger mera avlägset och där samma bergart finns. Sammanfattningsvisvill jag framhålla att det icke är förenligt med ett Omförvaringen av radioaktivt avfall Omförvaringen av radioaktivt avfall Prot,1985/86:19 ansvarsfullt sätt att angripa problemen kring hur vi skall förvaravårt eget avfall att säga nej till provborrningar för attutröna hur olika bergarter är eller att säga nej till utvecklingsarbete avannat slag som behövs för att vi skall kunna fatta ett så bra beslut sommöjligt när kommer. 11 (vpk): Jag vill ta upp frågan om strikt information.Jag tror att har missuppfattat det hela. Jag tror inte att det ärfråga om brist på information. Det var ju ett stort informationsmöte i torsdags , där det som vi har hört presenterades en mängdvälkända fakta från SKB:s sida, vilka här i stor omfattning harupprepat. Det är bara att konstatera att ingen av de 600-700 personer som fannspå detta möte blev särskilt övertygad av denna ytterligare information. Det ärinte ett informationsproblem. Det är ett politiskt problem; det finnsmisstänksamhet och misstroende mot de åtgärder som trots stora folkopinioner genomdrivsav statsmakterna i den här frågan. Detta går inte att informera bort. Folkkänner till detta, man litar inte på den information som ges. Detta är denspringande punkten, och den borde oroa energiministern och regeringen. Sedan vill jag nämna litet grand om avfallsproblemen.Visst var alla okunniga om avfallsproblemen och i börjanav , Men den stora skillnaden mellan mitt parti och var att när vi fick information om dessa problem-det började läcka ut uppgifter från framför allt och -ifrågasattevi kärnkraften, medan parti, socialdemokraterna, fortsatte ochgenomdrev en ytterligare utbyggnad av kärnkraften i , Ni inte barafördubblade antalet reaktorer utan ni tredubblade kärnkraftens andel av densvenska energiproduktionen. Så nog är det en viss skillnad när det gäller vemsom har rätt att yttra sig litet grand om hur man har tagit ställning tillproblemen, I denna fråga har socialdemokraterna ingenting att skryta över, inteheller , Det var inte heller så att SAP var först med att säga nejtill upparbetning och förvaring av upparbetat avfall. Vårt parti var likamycket först. Vi sade nej till villkorslagen, vi godtog inte den. Vi har aldriggodkänt upparbetningsavtalet med , osv. Till sakfrågan; Om ni nu inte vet om KBS 3 ,skallanvändas, vilket ju här säger att ni inte vet, hur kunde ni dåtillåta laddning av och O 3, med stöd av lagen, när ni inte ens vet om denmetod som ni har grundat ert beslut om laddning på är användbar? Det finns ingen logik! Ni är fortfarande osäkra, men ni har funnit attdet gick att ladda med stöd av KBS 3, De här frågorna är fortfarandeobesvarade: Varför arbetades kritiska remissröster bort? , som har arbetat med denna fråga, kan kanske hjälpatill att friska upp minnet. Vad kostade det hela, och var finns de pengar somskall betala dessa kostnader? Jag vill än en gång säga att jag tycker attdet är väldigt tråkigt att allmänheten av olika skäl har fått otillräcklig ochfelaktig information om provborrningarnai och att det därför har uppstått onödiga problem. Jag är nämligenalldeles säker på att en helt avgörande majoritet i anser att vi självamåste ta ansvar för vårt avfall, I detta ansvar ingår också att finna en platsdär avfallet kan förvaras och att nu genomföra de undersökningar som krävs föratt finna den platsen, att finna en lämplig berggrund samt att utveckla metodersom helst är bättre än de vi känner tiH. Skälet till att vi kunde använda oss av den metod som redovisadesförra året som underlag för att medge laddning av 3 och Forsmark 3var ju att den motsvarade de krav när det gäller säkerhet och miljö som ställsi kärntekniklagen. Vi har aldrig påstått att någon metod utarbetad av människorkan vara helt säker. Vår grundläggande kritik mot villkorslagen handlade bl, a.öm detta. Däremot säger vi att vi måste anstränga oss att ständigt förbättraarbetet. De propåer som ibland förts fram om att skulle taemot avfall från andra länder har att göra med att de länderna kanske harpolitiker som inte är beredda att ta det besvär som det innebär att övertygaallmänheten i sitt eget land om att man måste lösa problemen hemma. Vi ärbenhårda på den punkten. Jag är glad att kunna referera till att ThorbjörnFälldin - när sade att hon för sin delskulle motsätta sig, om så behövdes med utomparlamentariska aktioner, att manborrade efter en sådan plats i hennes egen hemkommun - på ett mycket bra sättsade ifrån att vi måste ta ansvar för de här problemen här hemma och att viinte kan godta att utomparlamentariska eller olagliga metoder används för attmotsätta oss att det nödvändiga arbetet görs. Jag vill än en gång upprepa det jag sade i mitt tidigaresvar, eftersom jag förstår att det i onödan har skapats oro i . Efterdet samtal jag haft med SKB har det kommit fram att man ingalunda har valt utden borrplatsen i första hand för att finna plats för slutförvaring, utandärför att det är en ganska lättillgänglig plats för att prova kvaliteten hosen bergart som inte tidigare varit föremål för geologiska undersökningar.Sådana bergarter finns på ett antal andra platser i också, vilka inteinrymmer samma problem när det gäller närhet till befolkningscentra och andrakänsliga aktiviteter. Det är inte den här regeringen som kommer att taställning till teknik och plats för slutförvaring. Det kommer att ske omkringår 2000, och anläggningen kommer att behöva tas i drift mellan år2010 och 2020. Vi har alltså gott om tid på oss att göra dessa undersökningar.Det är självklart, det förutsätter jag, att sådana frågor som närheten tilltätbefolkade samhällen kommer att spela en roll för valet, liksom det hargjort när det gäller lokalisering av kärnkraftsanläggningar i övrigt; medbortseende från de allra första då lokaliseringsfrågorna inte spelade sammaroll. Kostnaderna belastar helt och hållet den fond som redanfinns och som successivt fylls på med den avgift på per kilowattimmesom avsätts för framtida avfallshantering, så att vi skall kunnavidta de förberedelser som behövs för att klara avfallshanteringsproblemen påett ansvarsfullt sätt. Jag tycker faktiskt, , att även om vi harohka synpunkter på kärnkraften borde vi samarbeta för att på ett såansvarsfullt sätt som Omförvaringen av radioaktivt avfall Prot,1985/86:19 Omförvaringen av radioaktivt avfall möjligt drivautvecklingsarbetet vidare så att vi kan lösa de här frågorna på ett bra sätt.Det är min bestämda mening. Jag vet att vpk;s representant, liksom vår, iAKA-utredningen, vars resultat presenterades , hadeen helt annan uppfattning än den som våra två partier har. Våromsvängning kom i samband med villkorslagen och i samband med remissyttrandenaöver , där man påvisade de risker som fanns med upparbetning.Vår kritik mot villkorslagen och mot upparbetning framförde vi kontinuerligtunder de år då vi hade borgerliga regeringar. Jag vet faktiskt inte vilketdatum som vpk:s omsvängning kom, men det var , så mycket vetjag. 13OSWALD (vpk); Till det senaste anförda kan jag säga att vipå vår kongress 1975 fattade det slutliga och avgörande beslutet att säga nejtill kärnkraft i efter en mycket hård och intensiv debatt i vårt parti.Därmed var det också helt klart att vi inte viHe ha någon vidare utbyggnad avkärnkraften. därefter - det är alldeles riktigt att det var isamband med - fastslog vi också att vi inte skulle ha någonupparbetning utan att vi skulle ta hand om avfallet direkt här hemma i Sverige.Det kan väl vara ganska ointressant vilket som skedde först; det var ungefärsamtidigt. Låt mig sedan ta upp detta med avfallsförvaring. Vi skallsjälvfallet ta hand om vårt avfall. är litet dåligt att både SKB ochBirgitta och regeringen i övrigt i alla sammanhang slänger fram påståendetatt vi i vpk inte vill att vi skall ta hand om vårt avfall. Det vill vinaturligtvis! Vi har sagt gång på gång att det avfall som produceras inom desvenska reaktorerna skall stanna inom landets gränser, att vi måste ta hand omdet. Vi har från början varit emot . Vi har varitemot beslut, efter det blev energiminister, attskicka använt kärnbränsle från svenska reaktorerna till La Hague förupparbetning. Vi vill att avfallet skall stanna i och tas om hand här!Ni har inte visat att ni är helt inne på den linjen, genom att ni redan harskickat avfall utomlands. Sedan till detta med informationen igen. Det är inte ettinformationsproblem, och det här handlar naturligtvis inte bara om Almunge.Det är det senaste projektet, och det blir kanske liknande reaktioner på fleraställen. Det har hänt gång på gång på olika platser i landet, och det har häntgång på gång internationellt att människor har reagerat, och om det fortsätterpå det här viset - att man inte lyssnar på opinionen - kommer protesterna attbli starkare och starkare. Vi vill väl bevara oss från sådana starka protestersom man haft i exempelvis , och . Vi vill gärnabli förskonade från det i - men då måste vi lyssna på protesterna medande är något så när möjliga att lyssna till. Jag vill också beröra skillnaden mellan villkorslagen ochkärntekniklagen. Jag satt med i den utredning som tog fram kärntekniklagen, ochden manglades mycket. Det hela är mycket ett spel för galleriet. De tvåpunkterna i den aktuella paragrafen är tillkomna för att det skall bli lättareatt ladda reaktorer - genom att man fick bort det ovillkorliga som fanns i villkorslagen,som väl i och för sig inte har spelat någon roll, eftersom folkpartiregeringenUllsten ändå bröt mot den när man beslöt att ladda reaktorerna 7, 8, 9 och 10,Det var ett klart lagbrott. De laddades nämligen med stöd av villkorslagen, ochdess villkor var inte alls uppfyllda! Hur kan säga att ni vet att den aktuellametoden är säker vad avser strålskydd osv,? Ni vet ju inte det! Hela svaret ärologiskt. Detta är den viktiga punkten! Ni har medgett laddning, men ni vetinte om metoden är säker. Det stämmer inte. Omförvaringen av radioaktivt avfall Lika väl som jag är starkt kritisk tillvillkorslagen därför att den dikterades mer av opportunism ochregeringsförhandlingarnas krav än av omsorg om säkerheten, hävdar jag med storbestämdhet att den kärntekniklag vi har på ett helt annat sätt tar ansvarför säkerhetsfrågorna. Vi påstår inte att det finns något som är absolutsäkert- det finns det inte i någon mänsklig verksamhet, och det tror jag attOswald också vet. Men vi ålägger alla inblandade - kraftindustrin,men framför allt naturligtvis regeringen och säkerhetsmyndigheterna - ett stortansvar för att bedriva det här arbetet på ett sådant sätt attsäkerheten ständigt förstärks och förbättras, att man gör sittyttersta. Besluten om 3 och grundades på ettarbete i den andan, där vi inte på något sätt undanskymde de kritiskasynpunkter som fördes fram. Tvärtom skrevs in i beslutet att de frågorna måstebesvaras i det forsknings- och utvecklingsprogram som regeringen skallta ställning till. Som vet är det ett viHkor för fortsattdrift att man uppfyller regeringens krav när det gäller forsknings- ochutvecklingsarbete. Detta skall regeringen alltså ta ställning till nästa år.Regeringen kan då ålägga kraftindustrin att skärpa sig, om vi finner detbefogat. Vi har också tre säkerhetsmyndigheter - kärnbränslenämnden,kärnkraftinspektionen och strålskyddsinstitutet - som var för sig granskarsäkerheten. Vi har också ett nybildat organ för samarbete dem emellan, tillvilket vi rekryterar framför allt fristående forskare, som skall hjälparegeringen i bedömningen av dessa frågor och också initiera ett frånkärnkraftsindustrin fristående forsknings-och utvecklingsarbete på detta område. Jag känner ingenting annat än rent samvete för det sätt påvilket vi handskas med de här frågorna. Jag kommer icke att i de här frågornainta en ståndpunkt som innebär att jag är låst till tidigare misstag ihistorien och inte kan säga att på den här punkten har nya saker påpekats somgör att vi måste ändra oss. Skälet till den nya anda som präglar den nyalagstiftningen är att vi vill kunna åstadkomma en utveckHng till det bättre. tycker jag att tiden har kommit att fråga OswaldSöderqvist, som intagit den bekväma attityden att bara säga nej; Vadär vpk och beredda att göra för att medverka till attforsknings- och utvecklingsarbetet drivs vidare, att provborrningar ochundersökningar kan genomföras för att skaffa fram sakunderlag? 2 protokoll 1985/86:19-21 Omåtgärder mot mobbning i skolan Andrevice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligare inlägg. Överläggningenvar härmed avslutad. 5 § Svar påinterpellation 1985/86:31 om åtgärder mot mobbning i skolan har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidtaför att komma till rätta med mobbningen i skolan. Varjeelev har rätt att få uppleva trygghet i skolan. Mobbning är ett problem varsorsaker måste angripas genom tålmodigt och långsiktigt arbete. är detviktigt att mobbningsproblemen ges uppmärksamhet i den allmänna debatten föratt engagera alla krafter mot mobbning. Det är dock väsentiigt att frågan ommobbning inte får en dagsländekaraktär, som tyvärr ofta blir fallet när problemfår en plötslig uppmärksamhet. Av det skälet är det också angeläget attkampanjer mot mobbning inte blir punktinsatser utan förankring i det vardagligaskolarbetet. Faran med sådana typer av kampanjer är att den fråga som behandlasinte längre upplevs som aktuell i den stund kampanjen upphör. Ett allvarHgtproblem kan på det sättet förvandlas till ett nyhetsinslag som snabbt glömsbort. Denundersökning om mobbning som presenterats tycks företrädesvis vara enundersökning om mobbningens kvantitet, hur många barn och ungdomar som mobbas.En mer genomgripande analys av orsakerna till mobbning och vantrivsel ärnödvändig som grund för mera systematiska motåtgärder. Jag avser att vidtaåtgärder för att en sådan analys skall komma till stånd. Deinsatser som kan göras mot mobbning är av både generell och selektiv karaktär.Till de generella åtgärderna hör sådant som ökar medmänsklig respekt och ökarmöjligheterna för varje elev att tillgodogöra sig det skolan erbjuder. Grundläggandeär en människosyn som tillmäter varje människa lika värde. Omvänt gäller attett samhälle där jämlikhetssträvanden förhånas också blir ett samhälle därmobbning på skilda nivåer godtas; mobbning är ett uttryck för den förmentstarkares rätt att förtrycka en annan människa. Skolansmål att vara en skola för alla är därför en grund för en framgångsrik kamp motmobbning. Läroplanenför ger ett tydligt stöd för en sådan grundsyn. I läroplanens måloch riktlinjer står: "--- Att väckarespekt för sanning och rätt, för människans egenvärde, för människolivetsokränkbarhet och därmed för rätten till personlig integritet är en huvuduppgiftför skolan. Dettainnebär bl.a. att skolan skall fostra eleverna till insikt om att ingenmänniska får utsättas för förtryck och att ingen med problem och svårigheterfår lämnas åt sitt öde. Var och en har ett ansvar för att försöka minska andramänniskors smärta, lidande och förnedring." Åtgärdermot mobbning är också direkt behandlade i kursplanen för samhällsorienterandeämnen. För lågstadiet är som huvudmoment angivet: "Hurkonflikter kan bearbetas och motverkas i vardagen", för mellanstadiet:"Att motverka mobbning" och för högstadiet: "Konfliktbearbetningoch konfliktlösning på individ-, grupp- och samhällsnivå" samt"Eftersatta grupper och åtgärder mot diskriminering i alla dessformer". Att läroplanen ger skolan ett ansvar för åtgärder mot mobbning ärsåledes klart. Dessa riktlinjer skall också ligga till grund för utbildningenav lärare. Grundsynen "en skola för alla" har också kommittill uttryck i de insatser mot utslagningen i som regeringen tagitinitiativ till och i den markering av skolans kulturuppgift som gjorts bl. a. iårets budgetproposition. Även den s. k. lågstadiesatsningen med drygt 30 milj.kr. för att förbättra arbetssituationen på lågstadiet är en typ avåtgärder som har en positiv inverkan på arbetsklimatet i skolan. Arbetet med att skapa en positiv miljö i skolan måste i förstahand bedrivas lokalt i varje kommun, skola och klassrum. På varje enskild skolamåste man arbeta för att göra eleverna delaktiga i ansvar och beslut som gällerden egna skolan, liksom man aktivt måste söka engagera föräldrarna i arbetet iskolan. Självfallet behövs stöd och hjälp från centralt håll tilllärare, elever och föräldrar i detta arbete. har t.ex. producerat en film, , som tar upp bl. a.mobbningsfrågor och som är en hjälp i det lokala arbetet. Enligt vad jagerfarit planerar också Utbildningsradion TV-program om dessa frågor. Jag vill alltså sammanfattningsvis betona attmobbningsproblemen måste angripas på bred bas genom insatser som i olikaavseenden berör arbetsförhållanden och attityder i skolans vardag och att etthuvudansvar måste ligga på lokal nivå med stöd av centrala myndigheter m. fl. () planerar ytterligare insatser somstöd för de enskilda s.kolornas arbete med att motverka mobbning i skolan. Jagkommer själv att följa utvecklingen med uppmärksamhet och av skolöverstyrelsenbegära en redovisning av de särskilda insatser som planeras. Därefter kan detfinnas anledning att överväga behovet av ytterligare åtgärder från regeringenssida. Om åtgärder mot mobbning i skolan 16BJÖRN (vpk); Jag tackar statsrådet för svaret. Egentligen borde frågan om mobbning, dess underliggandeorsaker och konsekvenser diskuteras inom de allra flesta av politikensdelområden. Jag menar att det inte hade varit underligt om socialministern,arbetsmarknadsministern och andra statsråd hade ställt upp i den härinterpellationsdebatten - och även riksdagsledamöter med sådana frågor somspecialitet. Problemet är så allvarligt att det kräver ständig debatt ochfullständig vaksamhet. Om det är detta statsrådet menar när han i sitt svarsäger att frågan om mobbning inte får bli av dagsländekaraktär, då är vi ense. Men låt oss för all del i arbetet mot mobbning i skolaneller på arbetsplatsen - eller var den förekommer i samhället - aldrig glömmabort att försöka sätta oss in i hur det känns att vara mobbad. Det är inte felatt lägga känslor också i den poHtiska debatten, och särskilt inte i den härtypen av frågor. Låt oss söka förstå och själva försöka känna efter hur detkänns att vara mobbad. Omåtgärder mot mobbning i skolan Såhär skriver signaturen "Unknown" i en insändare i för ettpar veckor sedan: "Nukan jag avslöja det: Ni har vunnit över mig. Ni som mobbade mig alla åren iskolan. Ni fick inte bara alla andra att tycka jag var dum, torr och trist.Bättre än så: Ni fick mig själv att tvivla på min förmåga, skämmas för mittutseende. Jag avskyr mig så till den grad, att jag inte kan kontakta ellerbekanta mig med andra människor. tänker jag lura erallihop. Senjag var åtta har jag drömt om att få sväva in i det barmhärtiga mörkret. Ingafler tårar, ingen smärta. Nisom lever kvar, känn er lyckliga. Speciellt alla vackra människor, självsäkra,verklighetens sagohjältar, som jag beundrat i smyg. Kanske blir det tomt närspottet, huggen och föraktet inte har mig som mål längre. Eller hittar ni någon nyhackkyckling? är mitt Hdande slut. Vems tar vid?" Mobbningen måste angripas dels med långsiktigt förebyggande åtgärder,dels med omedelbara åtgärder. Jag menar - kanske tiH skillnad från statsrådet -att det är fullt möjligt, och ibland nödvändigt, att vidta åtgärder utifrån ettmycket begränsat perspektiv, I motsats till statsrådet anser jag det heltriktigt och nödvändigt att i en del situationer vidta åtgärder i form avpunktinsatser utan direkt förankring i det vardagliga skolarbetet. Detta ärerforderligt alldenstund skolarbetet inte grundar sig på och inte tar till varaden verklighet eleverna lever i. I ett sådant fall skall det vardagHgaskolarbetets brist på förankring i elevens verklighet angripas. Detförhållandet att ca 100 000 elever i den svenska skolan är mobbade eller mobbarvisar verkligen på att skolan har slätat över det här problemet med hartassen.Det finns trots allt en mängd konkreta åtgärder som vi kan diskutera och vidta.Utifrån en lång rad vetenskapliga undersökningar om mobbning kan vi redan nufatta beslut om systematiska motåtgärder.. Vivuxna har en hel del rättigheter som skall ge oss rättvisa i vårt dagliga liv.När det gäller vårt arbete har vi arbetarskyddslagstiftningen som hjälp. Vi kanvända oss till skyddsombuden med problem i vår arbetsmiljö. Jag tycker atteleverna skulle ha samma möjligheter och rättigheter på sin arbetsplats, iskolan. Hur ställer sig statsrådet till tanken att redan i ha enform av skyddsombud för våra elever? En sådan åtgärd skulle inte bara kunna haen viss stävjande verkan när det gäller mobbning utan också ha en fostrande ochlärande effekt för vuxenlivet i arbetet. Enåtgärd av mer långsiktig karaktär vore att vi från politiskt ansvarigt håll påett påtagligt sätt följde upp olika riksdagsbesluts intentioner. Från vpk:ssida har vi föreslagit tillsättande av en parlamentarisk skoldelegation för attutföra detta uppföljningsarbete. Varför verkar inte statsrådet för att en sådandelegation kan komma till stånd? En delegation av det här slaget skulle kunnaspela en viktig roll i samband med problem som mobbning. Då kanske inte ettsådant undersökningsresultat som det som presenterades för ett par veckor sedanbehövde redovisas och komma som en kalldusch för många. Enannan sak som vi borde titta på är vilken effekt konkurrensen har för mobbning.Borde inte tiden vara inne att skapa en betygsfri grundskola, om vi ser atten del elever faller ur den konkurrensram som betygshets skapar? Ochslutligen: Vi vet att antalet elever kommer att sjunka, 4november 1985 öm åtgärder mot mobbning i skolan Kan maninte använda de resurser i form av lärare, skollokaler och pengar som dåfrigörs för att motverka mobbning? Jag har all respekt för och för hans vilja att mycket kraftfullt motverka varjemobbningstendens. Emellertid ställer jag mig litet frågande inför hans ambitionatt till varje pris söka konstruera motsättningar mellan den syn hanhar på mobbning och den som jag givit uttryck åt i mitt interpellationssvar.Jag tycker med förlov sagt att den är litet larvig. säger att det finns så många konkretasaker man kan göra, och bland det mest konkreta han åberopar är tillsättande aven parlamentarisk skoldelegation. Vad jag har pekat på är attmobbningspro-blemet har att göra med attityder och människosyn. Det är alltsåviktigt att föra den här diskussionen och det som då kan kallas en kampanj påmycket bred front. Jag tycker inte att skolan har skött de här frågorna illa.Man skall inte säga att skolan har gjort det, för det är faktiskt kompliceradefrågor. Jag tror avgjort inte att man med den andra åtgärd somBjörn talade om, nämligen att tillsätta skyddsombud, lösermobbningsproblemen.