prot · G90972 · 1985-12-31 00:00:00 — Den rädslan finnsfortfarande, för vi har ännu inte klarat upp fördelningspolitiken. Tredje vice talmannen anmälde att och anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätttill ytterligare repliker. 102PER (): Jag har när jag begärde ordet bett att bliplacerad i ett block av talare där debatten skulle handla om folkrörelserna,eftersom jag ville tala om de ideella folkrörelserna och sarnhället. är jagnog ensam i det blocket, och jag får väl använda min "storlek" föratt försöka fylla det. Vid frikyrkomötet, dvs. de fria trossamfundens stora möte,i var högtidstalare. Hon var då kyrkominister ochordförande i stat-kyrka-bereaningen. Hon sade då ungefär följande; I arbetet med stat-kyrka-beredningen har jag imponerats avde fria trossamfundens idealitet och offervilja, men det som främst fängslatmig är att medan andra folkrörelser alltmer kommit att bliintresseorganisafioner som framför allt värnar om sina egna intressen, så ägnarväckelserörelserna en mycket stor del av offer och fritidsinsatser för andra änsig själva. bidrog i hög grad till nya och fruktbäranderelationer mellan samhälle och trossamfund - i varje fall de friatrossamfunden. Både som kyrkominister och som ordförande istat-kyrka-beredningen var hon aktiv i den riktningen. Den kristna tron och hade varit en långtpositivare och större kraft bland folk, om inte statsministern avpolitiska skäl funnit anledning att lägga utredningen och trossamfundi skrivbordslådan. har lagt fram en partimotion istat-kyrka-frågan, där vi ber regeringen att äter ta upp dessa resonemang medkyrkan för att äntligen få en för alla parter tillfredsställande lösning. Det hände trots allt en del med utgångspunkt i denstatliga offentliga utredningen och trossamfund. De fria trossamfundenfick statsbidrag, och'staten försökte åstadkomma en i jämförelse med rättvisare behandling av frikyrkorna och invandrarkyrkorna. Jag finneringa skäl att undanhålla denna kammare - i varje fall de ledamöter som är häroch de som lyssnar - att , som talade . i hög grad bidragittill en positiv början av denna trend genom en motion som gav 2 milj. kr. perår för en miljon människor att dela på. Men är det fråga om en inbromsning av jämställdhetenmellan trossamfunden, andra folkrörelser och . I årets budgetföreslär regeringen en nedskärning av bidragen till byggande av lokaler förtrossamfund till 10,3 milj. kr. Det är mellan 2 och 3 miljoner mindre äninnevarande år, i kronor räknat. har i en motion pekat på möjligheterna att avarbetsmarknadsmässiga skäl ge ett substantiellt bidrag för att öka den posten,så att inte frikyrkobyggena på grund av det nedskurna bidraget får storasvårigheter att komma i gång. Det skulle inverka menligt också på arbetsmarknadssituationen. Jag anser också att man borde ta bort taket på det30-procentiga bidraget. Det skall vara ett underlag på 2 milj. kr. för att manskall få högsta möjliga bidrag. Om delegationen för allmänna samlingslokalerskulle ha sådana villkor för bidrag, skulle det inte bli många byggen gjorda.Varför skall en frikyrka, en synagoga eller vad det kan vara fråga om kostaunder 2 milj. kr., medan ett Folkets hus och andra allmänna samlingslokaler fårkosta hur mycket som helst och ändå få 30-procentiga bidrag och 20-procentigalån? 1979 förelåg en utredning om den andliga vården vidsjukhus och kriminalvårdens anstalter. De som hade hand om sjukvårdskyrkansatte i gång genast. Det gick fort, och det gick bra, och det blev mycket dyrti förhållande till vad det skulle ha kostat att få i gång den andliga vårdenvid kriminalvårdens anstalter. Tafatt behandling av en motion gjordeatt det inte blev något av med denna andliga vård då heller. Man skickademotionen på remiss till . Det vär väl all right.Kriminalvårdsstyrelsen tillstyrkte varmhjärtat - vi hade pratat med dessledamöter i förväg. Men så skickade man motionen till ekumeniska nämnden, sominte har någonting med den andliga vården att göra vare sig vid sjukhusen ellervid kriminalvårdens anstalter. Det är å ena sidan frikyrkoråd och åandra sidan som är berörda, men de fick inteyttra sig. Jag hoppas att de skall få göra det den här gången. Den andliga vården inom försvaret har också varit föremålför en utredning. Den utredningen syftade framför allt till att göra denandliga vårdenekumenisk också inom fredsförsvaret, alltså utbildningsförsvaret. Det var enenig utredning, men den råkade lämna sitt betänkande rest hem till . Förmodligen hamnade detta betänkande istatssekreterarens skrivbordslåda. Vid ett personligt samtal för ett par veckorsedan sade försvarsministern, precis som statsministern om villapriserna, att"det hade jag inte en aning om", nämligen att det fanns en sådanutredning. Han förmodade emellertid att den låg i denne statssekreteraresskrivbordslåda. Jag hoppas att han har hittat den vid det här laget. Det är alldeles klart att när kyrka och frikyrka i enutredning har varit eniga om att ekumenisera, om man får använda det ordet,denna andliga vård så borde det ha skett för länge sedan. Jag kan inte tänkamig att det är försvarsministrars avsikt att förhindra en ekumenisk utvecklingav en sådan verksamhet. har det tillsatts en utredning om invandrarnastrossamfund, särskilt med tanke på deras behov av centrala anslag för dencentrala organisationen av resp. kyrka. Det tycker vi är bra. Men när man sedanfår uppleva att regeringen tillsätter en utredning där en biskop - låt vara attdet är en biskop emeritus- utses till ordförande och en präst i svenska kyrkanblir sekreterare, undrar man om regeringen verkligen har varit särskilt känsligoch klok i sitt val. Det är inte så, att vi har något emot dessa båda -tvärtom. De är goda vänner till oss. Vi efterlyser dock en viss känslighet ochfantasi hos regeringen när det gäller att hitta sådana personer tillordförande- och sekreterarposterna som kanske hade haft litet mer medfattigdomen i frikyrkorna att göra än man kan befara att de här tvä herrarnahar. En annan sak som jag vill påtala i detta sammanhang gällertidningsstödet. Här finns det pengar att hämta. Ja, det är tydligen såregeringen resonerar -att döma av budgetproposifionen. Jag har stor förståelseför att inte behöver något statsbidrag och jag tror att äventidningen klarar sig utan sådana. Kanske finns det också en del andratidningar som inte är i synnerligt behov av statsbidrag. Hur kan då kulturministern med sin anknytning till deideella folkrörelserna ge sin egen organisations tidskrift och trossamfundensorgan en sådan smäll som han tydligen har fillfogat dem i sin proposition? Hanhar dessutom gjort det utan att gråta. Man kan ju inte uteslutas ur hansorganisation om man inte uppträtt onyktert, så kulturministern får nog varakvar i lOGT. Men nog måste hans aktier ha sjunkit väsentligt. Det finns någonting som kallas för tilläggsproposition.Det finns också någonting som benämns med orden behandling i utskotten. Jaghoppas således att klokheten skall segra och att man skall finna det angelägetatt ta upp dessa frågor till ny prövning. då vi hade ett kommundepartement, ellerkyrkodepartement, tillsatte innehavaren av chefsposten för detta departement,dvs. , en referensgrupp - kommundepartementets referensgrupp förfolkrörelsefrågor och, tror jag, för kommuner. Jagar inte riktigt säker på attäven kommunerna avsågs, men det är en ovidkommande fråga i detta sammanhang. Ensådan sammanställning är inte särskilt lyckad. Referensgruppen väckte stora förväntningar. Inom desslilla kansli var man - det gällde även själv - mycketintresserad av sitt arbete.Man utgav ett flertal små skrifter, där olika situationer inom folkrörelsernaanalyserades på ett ganska utmärkt sätt. Referensgruppens arbete gav ocksåvissa resultat. Det första resultatet av gruppens arbete var nog attkvinnorörelsen beviljades anslag till sin centrala organisation. Om det kan maninte säga annat än att det var mycket bra. Även andra personer som var verksamma inom referensgruppenkan väl sägas ha medverkat till resultaten, och det gäller också de ideellaorganisationerna. Jag tyckte att var en bra kyrko- ochfolkrörelseminister. Förmodligen var han en mycket mera framgångsrik ministerdå än han är nu som bostadsminister. Det finns mer att säga om resultaten av gruppens arbete.Jag hinner dock inte nämna allt. Jag tar därför enbart upp det som betraktatssom negativt: Tidningsstödet skall bort. Lokalbidragsanslaget skallminskas med ca 3 miljoner. Den andliga vården vid kriminalvårdens anstalterskall även i fortsättningen utföras som ett ideellt arbete. Ingen hänsyn tastill utredningen. Frågan om den andliga vården inom kriminalvården har ännuinte tagits upp i någon proposition. Den andliga vården inom försvarsmaktenskall, som varit fallet, utföras som ett ideellt arbete. När det gäller SIDA-anslaget tillfrivilligorganisationerna skall inte förslag från SIDA:s parlamentariskasammansatta styrelse följas, 1 stället gör regeringen nedskärningar, förregeringen vet bättre än SIDA:s styrelsemedlemmar - trots att dessa skullevara experter i detta sammanhang. Det skulle vara lätt att hitta fler angreppspunkter, menvi är inom de ideella rörelserna inte särskilt frimodiga att tigga eller talaom vad vi själva behöver. Lät mig dock säga att när det gäller dem som jag härhar berört - de sjuka, internerna, de värnpliktiga, flyktingarna ochinvandrarna, u-länder-nas fattigaste-vill vi hapengarför att bättre kunnahjälpa dem. Vi vill inte att anslagen skall skäras ner. Till detta behöver viockså en och annan lokal, som vi kan använda när vi arbetar för att samla in depengar som vi inte fär av regeringen - och givetvis även för andra och meraandliga syften. Vi behöver tidningsorgan där vi för medlemmarna kan tala om vadsom händer i , bland flyktingar och invandrare, hur sjukhuskyrkan ochden andliga vården bland inkallade och fångvårdens interner fungerar och mycketannat. Det är min förhoppning att min enkla, kortaplädering skall medverka till att bidragen inte skärs ner på dessa punkter.Detta gäller i första hand inte oss utan alla de andra, sorn de ideellarörelserna, frikyrkorna och övriga är beredda att ställa upp för och även offratid och pengar för -som komplement till statsbidragen. 103INGVAR (): Jag vill i denna debatt behandla dehandikappades problem och svårigheter. Självfallet är jag som handikappad gladöver de framsteg som vi nu gör. På en rad områden ges ökade resurser, ochdärmed skapar man också bättre levnadsförhållanden för de handikappade. 7 till budgetpropositionen, som socialdepartementetstår för, ser jag följande som jag gärna vill citera: "Åtgärderna förhandikappade har hög prioritet i regeringens politik. Målet inomhandikappområdet är att göra samhällettillgängligt för alla människor. Endast så kan samhället erbjuda en fullständiggemenskap, som kan utveckla och förbättra villkoren för alla. Det system av handikappåtgärder som vuxit fram sedanbörjan av har i grunden förändrat levnadsvillkoren för handikappade.En förändrad syn på handikapp har varit en förutsättning för denna utveckling.Den förändrade synen innebär, att handikappade är resurser i samhället på sammasätt som andra och med samma rättigheter och skyldigheter. Handikapp uppfattasalltmer som en otillräcklighet eller en bristande förutsättning i den verksamheteller i den miljö som utestänger människor med funktionsnedsättningar. Genom omprioriteringar har utrymme skapats förresursförstärkningar och reformer inom handikappområdet. Insatserna avser olikahandikappgrupper och skiftande ändamål. De innebär ett ökat stöd tillhandikapporganisationerna och till handikappforskning inom olika sektorer.Åtgärder för att handikappade skall erhålla och behålla arbete förstärks.Handikappidrotten får ökade bidrag, och kulturområdet tillförs nya resurser.De nämnda handikappåtgärderna under social-, utbildnings-, jordbruks- ocharbets-niarknadsdepartementen genomförs inom en ram av 75 milj. Dessutom påpekar man det mycket viktiga, att dedifferentierade vårdavgifterna inom sjukvården för ålders- och förtidspensionärernaavskaffas fr. o. m. . Därmed har man återställt en mycketviktig reform för de handikappades krav på jämlikhet. Den politik som socialdemokratin för gentemot dehandikappade och deras problem är en riktig politik. Den syftar nämligen tillatt göra de handikappade likställda med övriga människor. Men än finns detmånga och stora problem att lösa, och jag skall här ta upp några av dessa. Låt oss till att börja med se påfärdtjänsten. I en motion till fjolårets riksdag hemställde ochjag att statsbidragsreglerna skulle förknippas med vissa villkor i syfte attutjämna de stora ekonomiska skillnaderna i kommunernas taxesättning. Utskottetoch ansåg då att vi skulle avvakta den kartläggning av det ekonomiskastödet till handikappade som var sysselsatt med. Och vad visar den? Jo, skillnadernabeträffande färdtjänsten har snarare ökat än minskat. Enligtstatens handikappråd är utbyggnaden av färdtjänsten i landets kommuner ojämn,tillgången till specialfordon varierar och villkoren rörande antalet medgivnaresor, taxornas storlek, tillåten reslängd, m.m. varierar mellan kommunerna.Denna olikhet drabbar i sista hand dem som utnyttjar färdtjänsten. Låt oss se pä taxornas storlek. I 25 kommuner tar man uten avgift som motsvarar den lokala busstaxan. Detta är en taxesättning sombygger pä normaliseringsprincipen, dvs. människor med funktionsnedsättningskall leva på samma villkor som andra. Men hur är det då i det övervägandeantalet kommuner? Jo, där tar man ut en differentierad avgift, och man sägeratt en viss procent av resans kostnad skall betalas av den resande. I det storaantalet fall får den som reser betala - ja, ända - av denavgift som taxametern visar. Detta är naturligtvis särskilt olyckligt för demsom bor på landsbygden och har långt till tätorten. Tar man ut så höga avgifterblir resultatetatt människor inte kan utnyttja färdtjänsten. Dä blir dessa människor sittandehemma i sin lägenhet och kan inte förflytta sig därifrån. och jag har till årets riksdag väckt enliknande motion rörande färdtjänsten som den som vi väckte . Det ärnu vår förhoppning att den skall tas emot mera positivt än förra årets motion.Vi finner nämligen att för de som staten betalar till kommunerna förfärdtjänsten - och det är 410 milj. kr. - kan staten ställa vissa villkor. Föratt kommunerna skall få dessa pengar måste normaliseringsprincipen bli rådande,dvs. människor med funktionsnedsättning skall leva på samma villkor som andra. Beträffande taxorna för råder precis sammaojämlikhet. Detta finner jag ytterst orättvist. I avtal mellan staten och 1977angående landstingens övertagande av hjälpmedelsförsörjningen angavs att ingaförsämringar skulle ske med anledning av förändringarna. Eftersom det statligaanslaget till landstingen för detta ändamål tas av sjukförsäkringsmed-leu ,står det klart att hjälpmedlen är en rättighet i likhet med andra förmåner inomden allmänna försäkringen. , , har konstaterat attlandstingen använder sig av hjälpmedelsanslaget till åtgärder som tidigarefinansierats med landstingsmedel. Nya medicinska metoder har inneburit att mantagit medicinteknisk apparatur i bruk för personlig användning. harmotsvarande åtgärder finansierats såsom sjukvårdande åtgärd. Vidare har man konstaterat att patienter i samband med attde förs över från sluten vård till boende på egna villkor har ordineratsspecialsängar, lyftar, m. m. Detta har inte alltid krävts av brukarna, utandetta krav härrör ofta från personalens arbetsmiljökrav. har också fått anslag förhjälpmedel i skolan, arbetsplatsanpassning och bostadsanpassning. Självfallet går jag inte emot att man flyttar ansvaretfrån en myndighet till en annan. Men det får inte medföra konsekvenser för demsom är beroende av samhällets stöd. De kraftiga inskränkningar som flera landsting nu planerarhar väckt en stark oro bland människor som är beroende av hjälpmedel. En dellandsting vill avföra de billigare hjälpmedel som är bidragsberättigade ochförorda att de skäll köpas av brukarna i handeln. Det får till konsekvens attde försvinner från marknaden, eftersom de inte är kommersiellt lönsamma. Begränsningar av det fria valet av rullstol,lyftanordningar m.m. med hänsyn till de starkt skiljaktiga behov som brukarnahar är starkt rehabilite-ringshämmande. Brukarnas erfarenheter och kunskapermåste man tillvarata för att få ett gott resultat av verksamheten. Jag hoppas att verkligen får det stöd hanförtjänar i denna fråga vid de förhandlingar som förs medLandstingsförbundet. Det är verkligen en mycket stark oro på detta område. Ett långsiktigt problem gäller människors boende. Vi har nyligenbestämt att människor skall bo kvar i sina hem och inte flytta tillinstitutioner. I stället skall de lämna institutionsboendet. För att dettaskall kunna fungera måste samhället ställa upp med service och tekniskahjälpmedel. ochombyggnad måste därför hissar installeras, annars blir människor isolerade isina bostäder. Det är viktigt att bostadsministern tar ytterligare initiativ idenna fråga. En säker väg för att förverkliga målet rätt till eget boende föräldre och handikappade är om de statliga lånen till bostäder i flerfamiljshusmed mer än en våning förknippas med kravet pä hiss. Låt mig avslutningsvis framföra följandebeträffande bilstödet, dvs. statens bidrag till inköp och drift av bil. Dehandikappade hoppas på en snar proposition från regeringens sida. Det nuvarandebilstödet är nämligen så urholkat att det har föga effekt. 104KNUT (): Årets budgetförslag är så till vida liktförra årets att det inte innehåller några mera omfattande skattehöjningar.Förra året nöjde man sig i stort sett med att höja skatten på annonser ochreklam, och föreslår finansministern att den s. k. arbetsmarknadsavgiftenskall höjas . Vi avstyrker det förslaget och noterarsamtidigt att beslut redan fattats om en höjning av ATP-avgiften med 0,2procentenheter 1987. Var för sig är det inga stora höjningar, men sammantagetrör det sig, som alla vet, om avsevärda belopp. De lagstadgade avgifterna är nuöver , och tillsammans med de avtalsenliga avgifterna har en arbetsgivarenu att erlägga mer än fyra tior för varje hundralapp i bruttolön till denanställde. Socialdemokraterna tycks nu långt om länge ha fått klartför sig att smärtgränsen i fråga om skattebelastning nu inte bara uppnåtts utanockså överskridits på vissa områden. När det gäller kapitalbeskattningen s.k. Kistneraffären varit en välbehövlig väckarklocka. Inför en förvånadallmänhet avslöjades att ett dödsbos behållning på 300 milj. kr. inte förslogtill att betala arvsskatt, reavinstskatt och omsättningsskatt på de aktier mantvingades sälja. Långt innan detta fall blev aktuellt har vi moderater påtalathur konfiskatoriska skatter i kombination med orimliga värderingsregler föraktier kan leda till sådana här resultat. Det förefaller nu som om våra ansträngningar skulle bärafrukt, eftersom en utredning, arvs- och gåvoskattekommittén, föreslår atthänsyn vid arvs-och gåvobeskattning skall tas till den latenta skatteskulden.Enligt utredningsförslaget skall aktier och andra likvärdiga värdepapper tasupp till av marknadsvärdet för skattskyldighet. Med tankepå de skatteregler som gäller anser vi att procentsatsen bör sättas till 65,och glädjande nog har samma uppfattning. Från centerhåll finns detockså en motion med samma krav. Andra förändringar till det bättre som förhoppningsviskan skönjas vid horisonten är att den enskilde som vinner ett skattemäl ejlängre själv skall behöva betala de rättegångskostnader som för många nu ärmycket kännbara samt att gåvoskatt ej, som faktiskt förekommit, skall utgå omgåvan i fråga aldrig fullföljts. Båda dessa spörsmål är föremål för utredning,och det är min förhoppning att regeringen ser till att frågorna inte dras ilångbänk. Även om budgetförslaget i sig inte rymmer några omfattandeskattehöjningar, skall man ha klart för sig att en del skatter höjs i årenligt tidigare beslut. Fastighetsskatten, som infördes , fördubblasnu och slår mycket ojämnt, eftersom den inte pä något vis utgår efterbärkraft. Fastighetsskattenbör avskaffas, och därom är de borgerliga partierna ense. Bland andra skatter som höjts kan nämnas skatten på gasol,som just gått upp . Vidare har basen förmervärdeskatt vidgats till att omfatta bl. a. auktionsverksamhet. Till sakenhör också att den socialdemokratiska regeringen under förra mandatperiodenhöjde skatten med inte , varav drygt hälftenfallit på det näringsliv av vilket man begär att det med gottresultat skall konkurrera pä världsmarknaden. En viktig fråga är nu hur stor risken är att krafter somregeringen inte kan bemästra tar överhanden och tvingar fram ytterligarepålagor på näringslivet. Jag tänker dä närmast på aktiebeskattningen, därskärpningar krävts pä bl. a. realisationsvinst och omsättning. Den senastetiden har aktiekurserna på gått upp och ned sorn en jojoallteftersom statsministern, finansministern och deras medarbetare dementeratatt regeringen tänkte ge efter för krav på höjda aktieskatter från diversefackliga håll. Man har också krävt en allmän indragning av företagens vinster. I gårdagens debatt avslöjade finansministern inte om manfrån regeringens sida definitivt säger nej till skärpt reavinstskatt ochomsättningsskatt. Det är ju möjligt att finansministern är av den uppfattningenatt det är statsrådet som skall svara på dessa frågor, eftersom detär han som enligt fördelningen av regeringsarbetet handlägger börsfrågor. Nuber jag alltså statsrådet svara på om regeringen avser komma medförslag om höjd aktiebeskattning. Statsrådet sitter inte i sin bänk i kammaren,men förhoppningsvis lyssnar han till det här anförandet pä någon annan plats iriksdagshuset. En annan fråga som pockar på en lösning och om vilkeninget besked gavs i går trots ett ihärdigt frågande, är vilka skattersocialdemokraterna tänker sänka för att hålla skattetrycket oförändrat. Detförhåller sig ju på det viset att den förhållandevis lågt beskattadevinstandelen minskar när konjunkturen mattas. Min fråga är alltså vilkaskatter som skall sänkas för att man skall leva upp till ambitionen om ett istort sett oförändrat skattetryck. Moderata samlingspartiet har lagt fram en mycketomfattande partimotion om skatterna som vi har kallat Frihet och välfärd genomsänkta skatter. Även om vi senare i vär fär en debatt här i kammaren omskattemofionerna är det motiverat att här och redogöra för de väsentligastefrågorna i vår skattepolitik. Ingenstans i den fria världen är skattetrycket så hårt ochobarmhärtigt som hos oss. I takt med det ökade skattetrycket följer strängarekontroll, försämrad integritet och minskad rättstrygghet. En sådan utvecklingär enligt vår uppfattning inte acceptabel. Det råder inget som helst tvivel om att förlorat ikonkurrenskraft på världsmarknaden genom att skatter och avgifter hämmat ensund utveckling. Särskilt pressadesskattetrycket i vårt land upp pä en nivå innebärande högreskatt i förhällande till bruttonationalprodukten än vad fallet är iOECD-länderna i genomsnitt. Denna olyckliga diskrepans råder fortfarande. Somett annat mått på skatteskärpningen kan anges att en vanlig industriarbetaresmarginalskatt steg från cirka en tredjedel till två tredjedelar mellan åren1970 och 1976.Beklagligtvis har socialdemokraterna inga som helst tankar på att sänkaskattetrycket, utan ambitionerna i årets finansplan begränsar sig tillutgångspunkten att, som jag nämnde, "det totala skattetrycket börhållas i stort sett oförändrat". Detta negativa synsätt är enligt vär uppfattning heltoacceptabelt, då sänkta skatter ger ökad tillväxt och högre sysselsättning. Allinternationell erfarenhet visar att låga skatter är en stor fördel för en snabbekonomisk tillväxt. Det visar skattesänkningar som vidtagits i , iUSA, i och i flera andra länder. Enligt vårt tänkesätt, som alltså stöder sig på ettflertal internationella exempel, skulle även en kraftig marginalskattesänkningpå sikt bli självfinansierad genom att det sker en ökning av arbetsinsatser,investeringar och sparande.