prot · G909152 · 1985-12-31 00:00:00 — Vi tänker då särskilt på gymnasieskolan, där detråder allmän trängsel på skolschemat och där det kan vara svårt att tillgodoseönskemålen. Det är med förvåning som vi har tagit del av vad ÖGYsäger. De bokstäverna står för arbetsgruppen för översyn av den gymnasialautbildningen. I utredningen föreslås en nedläggning av konsumtionslinjen. ÖGY uttalar sig ytterst berömmande om de kunskaper somkonsumtionslinjen ger. Linjen uppskattas av dem som genomgått den. Linjen ger,säger , gedigna kunskaper om kost- och konsumentekonomi, kunskaper som ärytterst viktiga för vissa yrkesutövningar, liksom för samhället som helhet. ÖGYframhåller ocksä att dessa kunskaper blir allt viktigare i samhället ochåterger vad andra offentliga utredningar påpekat, att landets ekonomi kanförbättras om medborgarna får större kunskaper om privat hushållning. Men när nu ÖGY så starkt framhåller betydelsen av kost-och konsumentkunskap, återger vad dessa offentliga utredningar sagt - detgäller bl. Hushållning för välfärd, som ligger till grund för denproposition och det betänkande som vi behandlar - och säger att dessakunskaper borde delges alla elever i gymnasiet, då kunde man också vänta enkraftig uppföljning av dessa uppfattningar. Men så är inte fallet - ÖGYföreslår en nedläggning av konsumtionslinjen! Vi i vänder oss med skärpa emot förslaget omatt dra in konsumtionslinjen. Det visar bristande insikt omkonsumentutbildningens betydelse. Konsumtionslinjens viktiga karaktärsämnen,som ger djupa praktiska kunskaper om mat, livsmedel, konsumentekonomi, boende-och miljöfrågor, textilkunskap m. m. måste tillsammans få utgöra grunden för åtminstoneen utbildningslinje i gymnasieskolan. Folkparfiet anser inte Prot.1985/86:152 enbart att linjen skall bibehållas, utan vi går ett steg längre och föreslåratt en försöksverksamhet skall starta med ytteriigare ett tredje år som påbyggnad. Den blirdå ett komplement för de elever som söker till olika konsumtionsut-bildningaroch till mer yrkesinriktad utbildning t. ex. inom den sociala förvårdbiträden. Jag yrkardärmed bifall till reservation 14. Ett befängt förslag från utredningenHushållning för välfärd återkommer i lagutskottets betänkande, nämligen attsärskilda medel skall avsättas till av deförtroendevalda - främst konsumentnämndsledamöter. Detta är en uppgift, anserjag, som kommunerna skall stå för på samma sätt som de gör när det gällerutbildning för nämndledamöter i andra sammanhang. Vi vill på intet sätt förnekavärdet av utbildningen, tvärtom är den mycket angelägen, men förstår intekopplingen till . Vi yrkar därför avslag tillmajoritetsskrivningen och bifall till reservation nr 15. har speciellt i motion 405 tagit uppbetydelsen av varuprov-ningarna. Vi önskar bättre produkter, anpassade tillkonsumenternas behov. Resultaten av varuprovningarna efterfrågas i storutsträckning av konsumenterna. Vi menar också att för att provningen skallvara tillfredsställande från konsumentens önskemål bör alla märkesvaror inomsamma varugrupp provas . Det är viktigt att deltar i ettinternationellt samarbete omkring provning av viktiga kapitalvaror. vill därför starkt understryka att denprovningsverksamhet som bedrivs inom får prioriteras. Ökadeintäkter för den uppdragsfinansierade verksamheten måste omsättas i upprustningav nuvarande maskinella och tekniska utrustningar. Vi tillstyrker utskottsmajoritetensskrivning och kommer att följa utvecklingen på provningsområdet. har tillsammans med de övriga borgerligapartierna reserverat sig angående avsättning av särskilda medel för attkontinuerligt följa reklamens utveckling, särskilt livsstilsreklamen.Socialdemokraterna vill inifiera till en principiell debatt. Debatt skallsjälvfallet stimuleras, men att särskilt öronmärka pengar för ändamålet är dockatt gå för långt. Det ankommer på att följa all marknadsföringoch reklam, inkl. s.k. livsstilsreklam, som kan anses otillbörlig. Några enkla slutsatser går inte att fastställa om detutbud av reklam som finns i samhället. anser att enda sättet attmotverka en tendentiös reklam är att utbilda konsumenterna och få fram godaopinionsbildare. Jag yrkardärför bifall till reservafion nr 18. Däremot stöder förslaget om att under några årfölja och dokumentera den könsdiskriminerande reklamen, där den förekommer. Vi efterlyser även på detta område egenåtgärder från näringslivets sida. Särskilt bör uppmärksammas den rekommendation som näringslivets delegafion för marknadsfrågor, NDM, lämnade 1976 och som är återgiven i betänkandet. Här skall samarbete ske med JämO, anser vi. Det vore en skamfläck för vårt svenska samhälle, om vi inte med upplysning och påverkan kunde stoppa den förnedrande könsdiskriminerande reklamen utan att behöva ta till lagstift ning. Inledningsvis nämnde jag, herr talman, några områden därfolkpartiet tidigare tagit initiativ och som tillgodoses imajoritetsskrivningen. Jag avser särskilt utvecklingen inom dataområdet. med , ,som ordförande avlämnade för sitt betänkande, som bl. a.innehöll förslag om användning av datakommunikation inom konsumentinformationen.Den redovisning som nu har lämnat visar att verket har startatett utvecklingsarbete i sju kommuner för att utveckla ett datoriserat systemmed hushållsekonomisk rådgivning, marknadsöversikter m.fl. användbara data ochfakta. noterar med tillfredsställelse attintentionerna från utredning nu fullföljs. Även har vilagt fram motioner om datautveckling, där vi anser att branschorganisationernabör uppmuntras att själva bygga ut konsumentdatabaser med produktfakta ochjämförande varuöversikter. Vi har fått en mycket positiv skrivning iutskottsbetänkandet när det gäller våra förslag, och vi kommer noga att följaden vidare utvecklingen. Vi ansluter oss därför till utskottetsställningstagande. En annan viktig konsumentfråga är att produktinformationentill den enskilde köparen/konsumenten förbättras. sägs uttryckligen ifrån i betänkandetatt man utgår från att tar erfoderliga initiativ till att frånnäringslivet få fram bättre produktinformation. Vi hälsar det initiativet medtillfredsställelse. Konsumenterna finns inte bara i storstäderna utan ocksåute i våra glesbygder. Där har de särskilda problem att brottas med. Det ärlånga avstånd till butikerna, och den enskilde handlaren har problem med ettalltför litet kundunderlag. Butikernas betydelse, inte minst ur social synpunktsom en mötesplats i en bygd med få och spridda tillfällen att få träffa sinamedmänniskor, är välkänt. Många nedläggningshotade butiker i glesbygden harkunnat överleva tack vare det särskilda statliga stödet. Närmare 300 000konsumenter, som bor kring de 750 butiker som hitfills har fått glesbygdsstöd,har därmed fått förbättrade serviceförhållanden och möjlighet att handla i sinnärmaste butik. Folkparfiet har med stark oro tagit del avkonsumentpolitiska kommitténs förslag om en minskning av stödet. Denna oro harklart framkommit i en rad av de remissyttranden som avlämnades till kommittén.I motion nr 405 har vi framhållit betydelsen av att stödetbibehålls, något som vi vill ge regeringen till känna. Tyvärr är densocialdemokratiska trovärdigheten vad gäller insatser för glesbygden förnärvarande ganska svag. Jag yrkardärför bifall till reservation nr 23. Slutligen vill jag, herr talman, särskilt och medtillfredsställelse notera att motion Ub840, som väcktes underallmänna motionstiden och som berör forskning och utveckling, nu givitresultat. Jag avser särskilt det avsnitt som berör den grundläggandeforskningen inom det konsumenttekniska området vid i . Nutillsätts en särskild utredning för en permanent finansiering av forskningen.Den har varit finansierad via STU, ett åtagande som upphör den 1 juli1987. Forskningen har visat sig mycket betydelsefull och givit viktiga resultatför många av våra konsumenter, inte minst bland fiskare och sjukvårdspersonal. Jag yrkar med det anförda bifall tillsamtliga reservationer Prot. 1985/86:152 där folkparfiets företrädare finnsmed samt i övrigt till utskottets hemställan. 8MARTIN (): Konsumenter är vi alla, oberoende av yrke ochverksamhet. Konsumentpolitiken berör alltså alla människor. Konsumentpolitikenomfattar allt som rör oss konsumenter av varor och tjänster, oberoende av omdet gäller privat eller offentlig konsumtion. I konsumentpolitiska program fastslår vi att denenskilde konsumenten skall ges en stark ställning med möjlighet att utifrån sinegen situafion och med hjälp av kunskap och fortlöpande information medvetet ocheffektivt, sakligt och kritiskt kunna välja konsumtionsinriktning ochkonsumtionsnivå. Det är enligt vårt program även viktigt att den enskildekonsumenten på olika vägar skall ha möjlighet att påverka utbudet av varor ochtjänster. Kunskaper är också vägen till en god privatekonomi och ger denenskilde del av välfärdssamhället, som en god konsumentkunskap bidrartill den allmänna välfärden. Samhället har ett totalt ansvar för att ge människorerforderliga kunskaper. Det är därför mycket viktigt att samhällets olikaorgan deltar i ett sådant arbete och att de lagar och regler som fastställsverkar i riktning mot att underlätta för de enskilda människorna att fattarationella beslut som konsumenter. Som enskilda konsumenter skall vi även kunnabidra till att klara miljö- och resurshushållningsfrågorna bättre, om vi genomkonsumentpolitiska insatser får kunskaper som kan leda till störreansvarstagande. Den proposition vi nu behandlar bygger påkonsumentpolitiska kommitténs betänkande, till vilket var fogade flerareservationer. Betänkandet utsattes för en hel del kritik underremissbehandlingen. I vårt utskottsbetänkande har vi kunnat konstatera att detansvariga statsrådet uppenbarligen sökt nå bredare lösningar än utredningsförslagetinnebar. Enligt propositionen skall de centrala målen förkonsumentpolitiken vara dels att stödja hushållen i deras strävan att effektivtutnyttja sina resurser, dels att stärka konsumenternas ställning på marknaden.Åven om detta uttrycks på olika sätt i olika motioner kan det sägas rådaenighet om dessa mål för konsumentpolitiken. Detta hindrar inte att vi harolika uppfattningar om den närmare utformningen av vissa delar avkonsumentpolitiken och insatserna för denna och om de samhällsförhållanden somär av avgörande betydelse för denna politik och för konsumenternas ställningoch situation. Inom väckte vi med anledning av propositionen enkommittémotion, nr 404, med som första namn, och i dennamotion, liksom i de 14 reservationer som vi ensamma eller tillsammans med annateller andra icke-socialistiska partier fogat till utskottsbetänkandet,redovisar vi våra synpunkter och krav. Jag avser, herr talman, att ta upp synpunkter och krav somframförs i några av reservationerna, och senare i debatten kommer att behandla en del andra områden, t. ex. vikten av konsumentkunskapens ställning i våra skolor, utbyggnaden av den lokala konsumentverksamheten och ökat samhällsstöd till hushållningssällskapen för deras hemkonsulent verksamhet. Prot,1985/86:152 Av grundläggande betydelse för allas vår situation somkonsumenter är vilket ekonomiskt system vi kommer att ha i vårt land. Det ärdärför naturligt att första delavsnittet i utskottets betänkande har rubrikenMarknadsekonomi och konkurrenspolitik m. m. Enligt är det värdefullt att regeringen ipropositionen ansluter sig till marknadsekonomins principer. Dock är det i propositionenen alltför stark betoning av brister i det marknadsekonomiska systemet vilkaskulle legitimera olika slags ingrepp, som är oförenliga med ett mer konsekventmarknadsekonomiskt synsätt. En fungerande marknadsekonomi är av stor betydelse förkonsumentpolitiken. Fri konkurrens, fri prisbildning och näringsfrihet -främst rätten att starta nya företag - utgör viktiga förutsättningar för ettfritt konsumtionsval, för hög produktkvalitet och för rimliga konsumentpriseroch är därför av avgörande betydelse från konsumentpolitiska synpunkter. Det svenska välståndet grundar sig i mycket hög grad pådet marknadsekonomiska systemet. Detaljregleringar och centralstyrning kanvara utveck-lingshämmande. Men även marknadsekonomin har vissa svagheter ochbrister- det skall vi inte blunda för. Skillnaderna i makt och inflytande kanskapa sociala klyftor och leda till koncentration både geografiskt ochinflytandemässigt. Marknadsekonomin är heller inte alltid känslig för socialafaktorer och nödvändigheten av hänsynstagande till miljöförhållanden ochbehovet av resurshushållning. Inom näringslivet har många mindre och medelstora företagslagits ut och storföretag bildats, bl. a. genom företagssammanslagningar.Utvecklingen mot allt större företag har lett till att multinationella företagbehärskar stora delar av marknaden inom länderna och internationellt. Detligger i konsumenternas intresse att utvecklingen mot allt större företag ochkoncernbildningar begränsas och att mindre och medelstora företag kan fortlevaoch konkurrera på sunda villkor. Härigenom kan man åstadkomma en decentraliseradproduktion, vilket har flera fördelar. En decentraliserad produktion medföretag över hela landet ökar nämligen möjligheterna för orter och kommuner attleva kvar och ge sina invånare god service. ger möjligheter tillökad insyn i och påverkan av dess produktion. Också av distributions- ochtransportekonomiska skäl är en decentralisering av tillverkningen betydelsefullfrån konsumentsynpunkt. Det ekonomiska system som bäst främjar en fortsattvälståndspolitik i vid bemärkelse och därmed även en för alla grupper och överhela landet positiv konsumentpolitik är enligt ett marknadsekonomisktsystem med olika typer av företag, som konkurrerar på lika villkor och somgenom lagstiftning och samhällsorgans åtgärder och stöd verkar inom ramen försociala, miljömässiga och regionalpolitiska hänsynstaganden. Den inriktning av marknadsekonomi, konkurrenspolitik m.m.som vi anger i reservationerna 4 och 5 bör enligt utgöra enutgångspunkt för konsumentpolitiken. Speciellt för landsbygden är endecentraliserad produktion, distribution och handel av största betydelse.Utvecklingen inom handeln har gått emot allt större butiker i eller i närhetenav större orter, medan det blivit allt färredagligvaruaffärer på landsbygden och därmed allt längre mellan dem. Denna utveckling - som är ett allvarligt hot mot dengrundläggande servicen och därmed mot boende och verksamheter på landsbygden -har samhället försökt motverka, bl. a. genom statligt stöd till kommersiellservice på landsbygden. Det var därför mycket förvånande, ja skrämmande, attkonsumentpolitiska kommitténs majoritet föreslog begränsningar av dettaglesbygdsstöd för att finansiera reformer som inte alls var avsedda särskiltför landsbygden. Dess bättre följde inte regeringen kommitténs förslag. Meneftersom framläggandet av ett sådant förslag från en statlig utredning visadepå en synnerligen ringa förståelse för landsbygdens problem och för vikten aven fungerande infrastruktur på landsbygden, anser vi från sida attriksdagen bör följa vår reservation 23 och göra ett uttalande, i vilketfastslås att stödet till kommersiell service i glesbygd måste bevaras på längresikt. Genom ett sådant uttalande skulle både konsumenterna på landsbygden ochde som sysslar med handel och distribution där kunna lita på att eventuellaytterligare attacker mot detta viktiga stöd kommer att avvisas. Den offentliga sektorn betyder synnerligenmycket i vårt moderna samhälle och är därmed mycket betydelsefull även frånkonsument-politisk synpunkt. Det är därför en allvarlig brist att en stor delav den offentliga sektorns varu- och tjänsteproduktion faller utanför dekonsument-politiska åtgärderna enligt propositionen och den socialdemokratiskautskottsmajoritetens ställningstaganden. Som konsument bör man enligt vår uppfattning ha sammarättigheter och samma möjligheter och förutsättningar att ta till vara sinaintressen, oberoende av om en vara eller en tjänst kommer från den privataeller den offentliga sektorn. För alla oss som enskilda människor är detvikfigt att samma regler för exempelvis marknadsföring, reklamation ochproduktsäkerhet gäller för offentligt som för privat producerade ochtillhandahållna varor och tjänster. I reservafion 7 fastslår vi tillsammans med övrigaicke-socialistiska partier att offentlig verksamhet - förutom vissaverksamheter som exklusivt måste tillkomma det offentliga - i högre grad än förnärvarande borde drivas i konkurrens med privat verksamhet och omfattas avsamma konsumentpolitiska åtgärder och ingripanden som den privata marknaden. I reservation 8, som också den är gemensam för deicke-socialistiska partierna, tar vi avstånd från propositionens ochutskottsmajoritetens ensidiga skrivning om den offentliga sektorn, eftersom därinte nämns något om exempelvis privata eller kooperativa alternativ till denoffentliga verksamheten. föreslog attallmänna reklamationsnämnden skulle upphöra som fristående myndighet och istället knytas till . Flertalet remissinstanser motsatte sigdetta, och huvudskälet bland remissinstanserna var att de ansåg att allmännareklamationsnämnden måste vara helt fri och oberoende från olikapartsintressen om förtroendet för verksamheten skall kunna upprätthållas. Regeringenavvisar i propositionen kommitténs förslag om nämndens Däremot föreslås i propositionen att det till nämnden skallknytas ett partssammansatt råd. Mot bakgrund av remissinstansernas betonandeav vikten av nämndens fria och oberoende ställning är regeringens förslag omett partssammansatt råd något överraskande. Eftersom detta är ett rentregeringsförslag har det inte remissbehandlats. I propositionen har heller interådets uppgifter preciserats närmare. Alla de tre icke-socialistiska partierna motsatte sig imotioner inrättandet av detta partssammansatta organ, och i reservation 27vidhåller vi våra krav. Vi ifrågasätter allmänt behovet och lämpligheten av ettsådant råd med oklar kompetens. Vi finner att det skulle leda till onödigbyråkrati och kostnader, som inte kommer att uppvägas av vinster förkonsumenterna. Delade meningar har rått och råder om anslaget tillreklamationsnämnden. Mot bakgrund av beräknad ökad lokal reklamationshanteringföreslås i propositionen en begränsning av reklamationsnämndens anslag med , vilket för en så liten myndighet är ett rätt stort belopp. Eftersom det nya budgetåret börjar om drygt en månad, kanman inte räkna med att beslut om riktlinjer för konsumentpolitikenskall leda till ökad konsumentverksamhet redan från detta budgetårsbörjan. Eftersom reklamationsnämnden dessutom har balanser, finns det inte, ivarje fall , utrymme för den nedskärning av anslaget somregeringen föreslår. Inte heller utskottets socialdemokrater har stöttregeringsförslaget utan föreslår i förhållande till detta en uppräkning med . Vi anser att första budgetåret bör fåanslag enligt det s. k. huvudalternativet, innebärande ett anslag på 700 000kr. mer än regeringen föreslagit, för att nämnden skall kunna fullgöra sinaviktiga uppgifter. I kompletteringspropositionen anförs att eventuellautgiftsökningar som ett utskott föreslår bör finansieras genom utskottetsförsorg. Med hänsyn till att vi motsatt oss att skall tillförassärskilda medel dels för granskning av livsstilsreklam, dels för stöd tillutbildning av ledamöter i kommunala konsumentnämnder, föreslår vi att enbesparing på . görs i anslaget till , varigenom vårtförslag gällande reklamationsnämnden kompenseras. Till skillnad frånsocialdemokraterna, som motsätter sig denna besparing, ökar vi alltså inte statenskostnader inom lagutskottets beredningsområde. Jag yrkar bifall till samfliga de 14reservationer bakom vilka centerpartister står och i övrigt till utskottetshemställan. 9HANS i (vpk): Vpk är inte representerat i lagutskottet ochhar därför inte kunnat påverka utskottsskrivningarna i tillräcklig omfattningoch inte heller kunnat lämna några reservationer, varför jag i huvudsak skallargumentera för de motioner som vi har väckt och även några socialdemokratiskamotioner som är värda att beakta. Jag skall också kommentera propositionennågot. Vi säger i vpk att propositionen är mångordig och att därnaturligtvis behandlas en väldig massa områden, men rent materiellt är denganska begränsad. Den innehåller mycket av förhoppningar om utvecklingen av den På basis av den förväntade utvecklingen, som man hoppaspå, görs en massa andra ställningstaganden. Tanken om en decentralisering av konsumentpolitiken ärnaturligtvis helt riktig, eftersom det är mycket bra om konsumentstödet finnsnära konsumenterna, när de i sin vardagssituation blir ansatta av de kommersiellakrafterna, som ju har överlägsna resurser för sin marknadsföring i jämförelsemed vad som finns tillgängligt för konsumentinformation. Konsumenterna befinner sig i de allra flesta fall i ettrejält underläge när det gäller information om varan. Det är först genomdyrköpta erfarenheter av en varas funktionssätt, långt efter inköpstillfälletoch långt efter reklamationstiders och garantitiders utgång, som de verkligaerfarenheterna av varan görs. Skall konsumenterna få ett stöd så att de i förväg kan mötaoch förhindra dyra erfarenheter behövs det naturligtvis en lokal utbyggnad, endecentralisering, men det krävs också att resurser anvisas för hur en sådandecentralisering skall gå till. Av den allmänna ekonomisk-politiska debatt som förs vet viatt de flesta kommuner - låt vara med litet olika styrka ~ har problem och attregeringen genom den ekonomiska politiken försöker begränsa tillväxten ikommunerna. I det läget är det inte särskilt lätt - som kommunalman har jagerfarenhet av det - att föra fram konsumentpolitiken till den punkt som man ipropositionen hoppas att den skall nå, dvs. att det görs en prioritering ochtitbyggnad av resurserna. Tvärtom för konsumentpolitiken en undanskymdtillvaro, med deltidsengagemang, inte särskilt centralt lokaliserad t, ex. vidköpcentra, utan undangömd på något kontor, och den har inte den aktiva rollsom den borde ha. Jag tror att alla, både de som arbetar i kommunerna, de somhar skrivit propositionen och utskottets ledamöter, anser att det vore mycketbra om det kunde göras en förbättring. Vi tycker att åtgärder skall vidtas för att möjliggörakommunernas utbyggnad av konsumentverksamheten. Vi tycker inte att det är enalltför orimlig slutsats av att det sägs att detta är oerhört viktigt. Men viupplever att propositionen naturligtvis glider undan den frågan och att hoppetstår till att det skall hända positiva saker ute i kommunerna. Vi har pekat påreklamskatten, som kan användas till att finansiera lämpliga åtgärder både vadgäller kommunernas utbyggnad och vad gäller finansieringen av t. ex.reklamationsnämnden. Från utskottets sida har man då sagt att en sådanöronmärkning vill man inte veta av. Man stöder sig i det avseendet på ettyttrande från skatteutskottet. För min del är jag inte sä orolig föröronmärkningen, eftersom det är mest i officiella papper, utskoftsskrivningaroch annat, som man säger att någon öronmärkning inte får ske. Alla som på någotvis har varit inblandade i någon typ av förhandling med regeringen om reformersgenomförande vet att det omedelbara kravet är finansiering. Man ställs alltså iett hörn där man skall acceptera den ena eller andra inkomsten för attfinansiera en utgift. Man ställs inför ständigt pågående förhandlingar ochförslag om öronmärkning av pengar. Men när vi föreslår att reklamskatten vorelämplig att höja för att finansiera åtgärder på konsumentpolitikens område är det i officiella Prot.1985/86:152 dokument omöjligt. Sådan är verkligheten, 27 maj1986 säger utskottet attKommunförbundet i sitt remissvar, i linje med ,.,., vpk-motionen, framhåller att det är viktigt, särskilt förde mindre kommu- nerna, atthitta lämpliga former för att starta och bygga ut den lokala konsumentverksamheten.Man tycker att det är sak att Det är intressant att man tycker att det är riktigt och bra. Utan ekonomisk grund kommer ingen Den materiella grunden för utveckling heter pengar. Handlingutan resurser är illusionspolitik.