prot · G909136 · 1985-12-31 00:00:00 — anser attisbrytarkostnaden även i fortsättningen bör betalas av samhället av de skäl jaghär räknat upp. Med detta yrkar jag bifall till reservation 1, 55 PER STENMARCK (m) rephk: Jag skall bara i korthet svara pä den frågasom ställde till mig. Jag tror att det var inledningsvis sade någonting som jag tycker är väsentligt i det här sammanhanget,nämligen att svensk sjöfartspolitik präglas av enighet på stora områden. Det ärnågot mycket väsentligt och eftersträvansvärt. Men det finns vissa undantag, det skall vi inte stickaunder stol med. Det gäller t. ex, kostnadsansvaret, där vi moderater tidigarestått ensamma, men där uppenbarligen en majoritet nu är beredd att gå påungefärligen samma linje, I övrigt finns det stor överensstämmelse och storenighet mellan socialdemokraterna, , och oss moderater. Sedan till den direkta frågan. Jag trodde faktiskt attäven nu var med pä att det är dags att minska stödet till svensktnäringsliv. Eller är det bara verbalt som ansluter sig tilldetta? Det är inte alls någon gäng som vi lägger fram förslag omatt genomföra en viss politik, som sade. Vi har lagtförslag , en lång rad förslag, i form av motioner i på detena området efter det andra. Det går att studera i reservation 12 och andraförslag på t. ex. skatteområdet. Att vi sedan inte har majoritet bakom en sådanpolitik, det kan jag - och uppenbarligen också - barabeklaga. Det är tyvärr ett faktum. 56 () replik; Om en näring befinner sig i akut kris, ochdet gör den svenska närsjöfarten faktiskt, då kan man inte år skyllasina bristande initiativ och sitt nejsägande pä att man villförändra det svenska samhället i grunden när det gäller skattepolitiken och denekonomiska politiken över huvud taget. Medan man väntar på att få den chansengår näringen om inte under så i varje fall back. Därför menar jagatt det inteär konsekvent, logiskt eller riktigt att inte kunna ta ett delbeslut medan manväntar på att få genomföra sina större intentioner. 53 -S Riksdagensprotokoll 1985/86:136 Prot.1985/86:136 Anf. 57 PER STENMARCK (m) replik; 7maj 1986 Herr talman! Jag tror uppriktigtsagt inte att lösningen för svensk sjöfartsnäring, och för den deleninte för någon annan näringsgren heller, ligger i att vi ger en massastatliga subventioner. Vi har fört den politiken på olikaområden men kunnat konstatera att det inte fungerar speciellt bra. är baraatt studera en närliggande näringsgren till sjöfarten, nämligen varvsindustrin,och konstatera att så är fallet. Jag kan bara än en gång upprepa att det inte alls är iframtiden som vi vill genomföra vår politik. Det skulle vi vilja göra redan nu.Vi kan det tyvärr inte därför att vi inte har den majoriteten här i riksdagen.Vi har föreslagit sänkta marginalskatter och vi har föreslagit ändrade reglernär det gäller arvs- och gåvobeskattning och mycket annat som inte bara skullegynna oss som privatpersoner utan som skulle gynna även det svenskanäringslivet i hög grad och framför allt den svenska sjöfartsnäringen. 58 () replik; Ja, ni har föreslagit olika saker, det råderdet inget tvivel om. Men det jag frågade efter var om ni skulle stödjaförslaget att närsjöfarten skall slippa betala isbrytarkostnaderna, eftersomdet är ologiskt och orättvist. Tredje vice talmannen anmälde attPer Stenmarck anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik, 59 (vpk): Rubriken sjöfart i bakvatten är ett slående uttryckför vad denna debatt borde handla om. Uttrycket kommer från tidskriften , Där finns intressanta uppgifter som understryker de argument ochförslag som vpk för fram i sin motion om sjöfartspolitiken. Förgäves letar man i budgetpropositionen efter ennödvändig och djupare analys av de här problemen. Förgäves söker man ocksåefter en sådan politisk markering i texten i betänkandet. Där hänvisas det istället, som ett svar på vpk-förslaget om ett sjöfartspolitiskt program, tillatt ett sådant redan finns . "The same procedure as lastyear", alltså - samma procedur som . Och som ,etc. I vår motion försöker vi peka på den utveckling som skettsedan 1980 års s. k. program skrevs. Än en gång kan vi konstatera attverkligheten är bister-ja, mycket allvarligare än vad som antyds i betänkandet.Det är det förhållandet som gör att vi tvingas kräva ett långsiktigt programför sjöfartens utveckling med helt andra utgångspunkter och målsättningar än desom har präglat sjöfartspolitiken här i landet. har den svenska handelsflottan tonnagemässigtsett minskat till mindre än en tredjedel, dvs, , Antalet anställda inäringen har minskat och antalet fartyg , 1980 ärsbeslut hade innebörden att "en betydande svensk handelsflotta" Motiv för det fanns också, men det fanns inte någon som Det s.k. programmet ger inte förutsättningar att styra Det bygger snarare,anser vi, på fromma förhoppningar som. allteftersomåren gått, har visat sig alltmer orealistiska, om man jämför dem Prot.1985/86:136 med de vidtagna åtgärderna. Det är en läg-gå-politik - av borgerlig modell; det är helt klart: ~ Jag delar helt socialdemokraten och sjökaptenen uppfatt- '"' ning att det är skrämmandeatt "uppåt av all närsjöfart på svenska hamnar i och pävästkusten numera bedrivs av fartyg under utländsk flagg". - Så uttryckerRosqvist saken i . drömprojekt , där rullandejättelokaler tänks rulla på nya superautostrador, ser de flesta kritiker somett annat hot. Detta säger jag, , trots att jag när jag förragången diskuterade ScanLink sades bedriva kommunistisk fraseologi ochanklagades för att föra fram en dogmatisk politik. Jag tar gärna den risken.Jag kan ju trösta mig med att många socialdemokrater instämmer i vpk:s syn påScanLink, Om Scandinavian Link byggs kommer av parti- ochstyckegodset av nu sjöanknutna transporter att föras över till landtransporterenligt en rapport från . Många ytterligare jobb i hamnarnakommer att försvinna, och sjöfarten i första hand på hamnarna på syd- ovhvästkusten hotas. Det är en av anledningarna till att vpk stöder den alltstarkare opinionen mot projekt. Det är ingen tillfällighet, KurtHugosson, att delar av arbetarrörelsen har kunnat göra gemensam sak medmiljörörelsen, framför allt genom samarbetet i organisationen , därkrafter från både och i ageraraktivt för en konstruktivare och miljövänligare politik, som tar hänsyn tillarbetarnas intressen. Låt mig återgå till 1980 årssjöfartspolitiska program, som utskottet har hänvisat till. Det har gåttnågra årsedan programmet antogs av , Pä praktiskt taget alla områdendär programmet uttrycker målsättningar kan man konstatera en kraftig försämringav situationen för den svenska handelsflottan. har Sverigevarit så beroende av utländskt, bekvämlighetsflaggat tonnage för att tryggalandets transporter i poUtiska och ekonomiska krissituationer. Aldrig fidigarehar samhällskostnaderna i form av olika stödåtgärder för rederinäringen varitså stora som . Till detta kommer att skatteintäkter i form av t, ex.arbetsgivaravgifter går förlorade på grund av fortsattbekvämlighetsutflaggning. Till detta skall också läggas kostnader för detusentals sjömän som går arbetslösa. Det s, k, sjöfartspolitiska programmet innebär intenågonting annat än att helt och villkorslöst till sjöfartsmarknadensframtida spel överlämnar den svenska sjöfartens framtid och därmedsammanhängande samhälleliga intresse. Detta är ju inte sä märkligt, eftersomvi vet att det är och hans partibröder som är pappor till detta s,k, program. Det är denna politik som stöds av regeringen ochsocialdemokraterna. På sjöfartsmarknaden är konjunktursvängningarna våldsamma.Fartygen ses i många fall enbart som spekulationsobjekt. Det är förvånande att denna från beredskapssynpunkt mycket allvarliga situation inte har blivit föremål för ett större intresse från regeringens sida. Det är uppenbart att en sjöfartspolitik som stimulerar till en utveckling helt och hållet baserad på redarnas kortsiktiga vinstintressen - som förmodligen kommer att innebära 55 Prot.1985/86:136 en fortsatt uthyrning och utflaggning av den svenska handelsflottan- är oförenlig med målet att skapaförutsättningar för att landets utrikeshandel skallkunna bedrivas på ett effektivt sätt och till lägsta samhällskostnad. Dessutom kan inte en fortsatt utflaggning av svenskafartyg till bekvämlighetsflagg betraktas som en sund utveckling, något som ettstatligt redaren-gagemang skulle snedvrida genom konkurrens. Konkurrensen frånländer som t, ex, , , och , som vanligen tillhandahållerbekvämlighetsflagg, är osund. Det är också ett faktum att det är under dessaländers flagg och under flagg av ett antal av de andra länder som förekommer påITF:s lista som den allra sämsta delen av världshandelsflottan återfinns. Denpersonal som anställs pä dessa fiffelflaggade fartyg har inga möjligheter attdriva fackliga krav, I flera av dessa länder är det helt förbjudet att strejka.Personalen saknar möjligheter att påverka sin situation. Besättningarna utgörsi allmänhet av befäl från de traditionella sjöfartsländerna, medan manskapetkommer från låglöneländer som t. ex, och andra länder. Detta göratt redarna kan välja en besättning som är garanterat samarbetsvillig och sominte ställer krav när det gäller löner, arbetsförhållanden, säkerhet, osv. Vem är det då som drabbas av denna politik och av de lågakostnader som är förknippade med bekvämlighetsutflaggningen? Jo, naturligtvisär det de tusentals fattiga och oorganiserade sjömännen som får betala kalaset.Tusentals svenska sjömän som är arbetslösa i får också vara med ochbetala kalaset. Jag skulle vilja beteckna detta som en utomordentlig brist påsolidaritet från de ansvarigas sida. Och det har, som jag har nämnt, ocksåpåpekats från bl. a. sjöfolket. Vpk har den bestämda uppfattningen att utvecklingen inomsjöfartsnäringen har gått sä långt att det privata rederikapitalets intressenkommit i direkt motsättning till samhällsintressena. Den framtidasjöfartspolitiken bör utgå från ett långsiktigt sjöfartspolitiskt program somhar sin grund i samhällsekonomiska, sysselsättningspolitiska ochförsörjningsberedskaps-mässiga målsättningar. Dessutom bör det vara en del avoch harmonisera med ett industripolitiskt program som omfattar hela den svenskaindustrins utveckling. Den framtida sjöfartspolitiken bör innebära samhälleligtägande av fartygen och ökat inflytande för de anställda. Det statliga rederietZenit bör utgöra den grund som den statliga rederiverksamheten skall utvecklaskring. Detta kan också förverkligas genom att Zenit bedriver aktiv rederiverksamhetoch inte strävar efter att så fort som möjligt avskaffa sig självt. Det är nödvändigt att flera ingripanden görs och att enstörre andel av den svenska utrikeshandeln transporteras på svenska kölar.Detta måste på leda till att produktionsinriktningen ändras förfartyg från den nuvarande koncentrationen på s. k. cross trading. intervjuade fören tid sedan , som kommer upp i talarstolen direkt efter mig.Sjöfart måste vi ha, säger utskottsordföranden till Sjömannens intervjuare. Ja,sjöfart måste vi ha, men den mäste också fungera bra, eller hur? säger till tidningen att han är mycket bekymrad inför framtidennär det gäller sjöfarten. Vpk delar den uppfattningen, men det är 56 ju just därför vi vill ha ettlångsiktigt inriktat program, som skulle kunna användas som en rejälmotvikt till sjöfartsmarknadens s. k, fria krafter, där Prot 1985/86*136 fartyg ofta behandlas som rena spekulationsobjekt, 7mai1986 Deträcker inte längre med samhällets stöttor för att hindra raset neråt. Deträcker inte med fromma förhoppningar. Det behövs mera konstruktiva motmedel, omman menar att vi måste ha sjöfart. Jag vill med det här yrkabifall till vpk-reservationerna 2-9. 60 (); Den svenskahandelsflottan har haft bekymmer. Jag har sagt attden svenska sjöfarten seglar besvärligt i protektionistiska vatten. Sjöfartensbekymmer beror inte, som man säger i reservationen från ochfolkpartiet, på det svenska kostnadsläget eller höga skattetrycket. Det är attgöra frågan väldigt enkel. Orsaken till bekymren, som för övrigt inte drabbatbara den svenska handelsflottan utan handelsflottan över hela världen, är denöverkapacitet i fråga om fartyg som blev en följd av oljekriserna på1970-talet, Densvenska handelsflottan har kraftigt reducerats, från 13,5miljoner dödviktston till 3,5 miljoner dödviktston. Det är en dramatisknedgång, men siffrorna ger en något felaktig bild av svensk sjöfarts betydelse,därför att ungefär 7 miljoner dödviktston, som icke seglar under svensk flagg,redes av svenska redare. Därför kan man säga att under svenskt ägarskap, medsvenskt intresse, finns en flotta pä ungefär 11 miljoner dödviktston. Självfallethar det varit och är det en källa fill bekymmer att den svenska handelsflottanhar reducerats så kraftigt. Då är det litet märkligt, när man från borgerligt hållondgör sig över situationen, att man under alla år, i varje fall frän moderatsida - och har även hoppat pä vagnen -velat motsätta sigdet speciella stöd, rederistödet, som har utgått och som under innevarande årfortfarande utgår till stora delar av sjöfartsnäringen. Om vi inte hade haftdet temporära stödet, hade sannolikt nedgången i den svenska handelsflottanvarit betydligt större. Det skulle vara intressantatt föra en lång sjöfartspolitisk debatt med de olika partiernas företrädare i utskottet, men med tanke på tidspressen här i kammaren skall jag avstå från det och återkomma , då vi får diskutera de allmänna trafikpolitiska frågorna. Jag vill emellertid klart understryka att det visst är väsentligt att vi har en svensk handelsflotta. Och visst inger det bekymmer, , med den utveckling vi har av kust- och närsjöfarten. Därför behöver en hel del åtgärder vidtas för att stärka kust- och närsjöfartens konkurrensvillkor . Om har tittat i kompletteringsbudgeten, som ligger på bord, vet hon att finansministern har föreslagit ändrade beskatt ningsregler för partrederierna som kommer att betyda mycket för kust- och närsjöfartens möjligheter att skapa kapital och därmed tillväxt. Jag tror också att ökad samverkan mellan olika delar av sjöfarten, kanske framför allt på linjesjöfartens sida, är väsentlig, och därför vill jag då understryka vad Per Stenmarck tidigare sade om just linjesjöfarten, nämli gen att den utveckling till samverkan som vi ser på området måste fortsätta, 57 Prot.1985/86:136 Herr talman! Om vi skall ha en svensk linjesjöfart iframtiden, måste vi se fill att öka samverkan inte barainom utan även på ett nordiskt plan, I ettlångsiktigt perspektiv tror jag att vi kommer att ha bara ett enda nordiskt linjerederi,och vi bör från politiskt häll medverka till att skapa ett sådant Jag skall efter dessa litet allmännafunderingar kort kommentera utskottets betänkande i anledning avbudgetpropositionens förslag när det gäller sjöfarten. Något som isjöfartskretsar har väckt viss oro har varit förslaget att ändra sjöfartens betalningsansvaroch låta det omfatta även den statliga isbrytningen. Det är medtillfredsställelse jag konstaterar att en stor majoritet i utskottet ställersig bakom förslaget i budgetpropositionen; endast har enreservation på den här punkten, .. Jag tycker det är rätt att man gör den här förändringen.Det är ju inte rimligt att skattebetalare skall svara för de härkostnaderna, och det finns all anledning , när en ökad andel av sjöfartenpå våra svenska kuster icke seglar under svensk flagg, att vi tar utkostnaderna även från de utländska fartygen för att därmed klara sjöfartenockså . Det finns emellertid ett regionalpolitiskt inslag i denförändring vi gör i och med att staten via fär ersättning förisbrytningens bränslekostnader och andra driftskostnader. I det sammanhangetbör man också understryka att får en kostnadsavlastning /87 på 92 milj. kr,, eftersom man ändrar på ersättningen föravgiftsuttag på Vänertrafiken. Vidare - det är viktigt i sammanhanget ochligger i linje med den syn vi har på affärsverken - får iframtiden möjlighet att göra avskrivningar på anskaffningsvärdena, ochdärigenom reduceras belastningen pä sjöfartsavgifterna med ytterligare 57 milj,kr, för nästa budgetär. har här efterlyst en annan sjöfartspolitik,och det må stå henne fritt att göra så. kommunisterna har tilldet här betänkandet fogat inte mindre än åtta reservationer. Jag roade mig medatt jämföra vpk:s motion inför årets budgetbehandling med den motion vpk väckteförra året och den motion vpk väckte . Jag kan icke se någonförnyelse i vpk:s sjöfartspolifiska tänkande. Jag har nästan en känsla av har gått till kopieringsapparaten och kopierat samma motioner som man undertidigare år har väckt. Därför tänker jag inte särskilt länge kommentera deolika reservationerna från vpk, för det har vi gjort vid ett flertal tidigaretillfällen här i kammaren. Men låtmig bara säga att när det gäller kravet på ett sjöfartspolifiskt program kan jag självfallet ge rätt i att det sjöfartspolitiska program som antog 1980 nu är gammalt och förlegat. Men vad glömmer i sarnmanhanget är ju, att det ständigt har skett förändringar i programmet - inte minst genom de beslut som vi har fattat här i . tar vi ställning till ett ändrat betalningsansvarför sjöfarten. Jag vill i det här sammanhanget också nämna det internationalise ringsavtal som har slutits mellan sjöarbetsmarknadens parter. Därigenom har vi fått möjlighet att i ökad utsträckning få svensk bemanning på fartygen, Vpk:s krav pä inrättande av ett statligt rederi är litet konstigt. De flesta 58 svenska fartyg ägs av staten, ochdetta förhållande har tyvärr, herr talman. varit enkälla till stora bekymmer. har mycket entydigt fattat Prot.1985/86:136 beslut om att det fartygsbestånd som innehas av Zenit och UVShipping så snart som möjligt skall avyttras. Jag tror inte attett statligt rederi i den sjöfartskonjunktur som vi befinner oss i skulle habättre förutsättningar att driva sjöfart än privata företag. Därför avvisar videtta krav. Sjöfartsekonomisk forskning är ett annat krav som tas uppi vpk;s reservation, Sådan forskning är viktig. Men jag skulle vilja hävda attdet anslås mer medel för sjöfartsekonomisk forskning än ,då den svenska handelsflottan var så stor som den är , somViola sade. Självfallet är jag en vän av forskning och jag har ännuicke hört att man har sagt sig sakna medel för att bedrivasjöfartsekonomisk forskning. Denna forskning är alltså viktig. Vpk för fram kravet att utflaggning av svenska fartyg inteskall få äga rum . Jag vill då erinra om att vi haren flagglag som gäller till detta års slut. Sannolikt kommer dess giltighet attförlängas. stadgasatt utflaggning inte fär ske utan tillstånd av regeringen eller av den myndighetsom regeringen bestämmer. Därför har vi ett grepp om utflagg-ningen, I detta sammanhang bör man också erinra om detinternationaliseringsavtal som har träffats mellan sjöarbetsmarknadens parter.Genom detta avtal kan svensk besättning tillförsäkras de löneförmåner ochsociala förmåner som gäller för den som är anställd ombord pä fartyg som seglarunder svensk flagg. gjorde sig till tolk för kust- ochnärsjöfartens intressen. Det lät nästan litet patetiskt när hon erinrade omreservationerna 10 och 11, som stär bakom och som pä något sätt skullelösa kust- och närsjöfartens problem. Vad är det då som föreslås i reservation10? Jo, det är att tiden för slutbetalning av lån från skeppsfarten skall öka från 15 till , I den andra reservationen, nr11, vill att de statliga lån som beviljas för fartyg som är högst 10 åri framtiden skall kunna beviljas för fartyg som är högst . Om det vore såenkelt att de här båda kraven skulle lösa kust- och närsjöfartens problem,skulle jag yrka bifall till dessa reservationer. Men jag tror snarare att detskulle vara till nackdel för kust- och närsjöfarten om vi tillät lån till fartygsom är äldre än dem som beviljas lån . Det som behövs för den svenskakust-och närsjöfarten är en förnyelse av tonnaget, och man får ingen förnyelseav tonnaget om man köper fartyg som är . Därför har vi med stormajoritet avvisat kravet. Jag vill yrka avslag på reservation 12, somhar fogats till utskottets betänkande och som och står bakom. I denna reservation begär man avslag på det anslag som gäller rederistödet. Detta rederistöd fattade beslut om 1982, under en borgerlig regeringsperiod. 1985 var sista intjänandeär. För kust- och närsjöfarten var sista intjänandeär 1984, Att , när vi så att säga är inne i rederistödets slutskede, ändra på detta är därför litet egendomligt. Jag tycker nästan attdet skulle vara ett svek mot sjöfarten, som naturligtvis har utgått från att stödet skulle utgå även . Att vi därmed skulle lösa statens ekonomiska problem torde väl inte heller reservanterna tro. Prot.1985/86:136 Herr talman! Jag vill avsluta detta mitt inlägg med att säga attden nuvarande situationen för sjöfartensjälvfallet inger stora bekymmer. .... finns anledning för regering ochriksdag att återkomma till dessa frågor och vidtaåtgärder, för det är viktigt att vi här i landet även har en 61 () replik: Samhället skall inte betala isbrytningen,säger , Men jag hävdar att det är samhället som behöver enlivskraftig kustsjöfart och att det är samhället som är beroende av en sådan omdet blir ofärdstider. Inte minst av det skälet borde samhället ställa upp ochbetala isbrytningen. Man betalar ju åtminstone indirekt för framkomlighetenvintertid för andra transportslag. erkänner att kustsjöfarten behöver stöd ochatt man bör sätta in åtgärder. Vilka åtgärder är det dä villvidta för att stärka kustsjöfarten? Anser att man stärker ennäring genom att lägga ökade bördor på den, som man gör ? Det går bra attsvara ja eller nej på den frågan. Av detta betänkande framgår vad socialdemokraterna intevill göra, men jag finner mycket litet av vad socialdemokraterna vill göra föratt vi skall få en livskraftigare kustsjöfart, och detta är jag mycketintresserad av att få höra. 62 (vpk) replik: Jag måste säga att jag trots att jag haransträngt mig inte har kunnat uppfatta inlägg på annat sätt änsom mycket kluvet politiskt sett. Det handlar om flera olika saker, säger att han inte vill gå in i ensjöfartspolitisk diskussion, trots att vi här skulle behandla bl, a. vpk:smotion och reservation om det som jag tog upp förra gången jag var uppe italarstolen. Han säger att den debatten kan föras när vi tar upptrafikpolitiken i stort. har utskottet, trots att vpk har ansträngtsig för att få ta rejäla tag och komma till beslut i de olika delfrågor somfinns, skjutit på en rad sådana frågor . Vi får alltså inte taställning till dem här och . Men ett sjöfartspolitiskt program och de djupareoch kraftigare tagen skulle vi faktiskt kunna diskutera . Beträffande de frågor vilkas behandling uppskjutits villjag också nämna att vpk har skrivit en motion om tågfärjeförbindelse mellanGöteborg och . Det är intressant att se att allt fler, bl. a.LO-distriktet i , nu trycker på, eftersom man vill ha ett avgörande ochen snabb behandling av denna fråga. Frågan har vpk:s stöd, men behandlingen haralltså uppskjutits. Vpk har fogat åtta reservationer till betänkandet. Vårmotion är ganska lik den vi väckte . Just det, , det var detta jag försökte säga - the same procedure as last year. Vi måste ju upprepa våra krav när inget sker och när inte de rejälare tag som vi efterlyser kommer till stånd. Men å andra sidan; Kan man som företrädare för socialdemokraterna stå här i talarstolen och göra som , nämligen dels säga att 60 program är föråldrat, dels - attsom kommentar till detaljfrågor - säga att ett statligt rederi inte äratt hoppas på, eftersom statliga rederier inte skulle ha Prot. 1985/86:136 bättre förutsättningar? Mendet beror ju på vad man har för ideologi och för politik i botten. Om ideologinoch politiken grundar sig pä ett fortsatt arbete på det s, k. lojartsjöfartspolitiska program som har som pappa förstår jag att socialdemokraternainte tänker och talar på annat sätt. Men vi menar att arbetarrörelsens ideologiborde ligga i botten. Dä handlar det inte om förstatligande till varje pris,utan det handlar om att ett program som är genomtänkt och vänsterinriktat skallligga i botten för den polifik som skall bedrivas av ett statligt rederi, Anf.63 () replik: