prot · G909117 · 1985-12-31 00:00:00 — När det gäller reservationerna skulle jag, herr talman,bara vilja tillägga att projekten är långsiktiga till sin natur, I södra inte den lugna samhällsutveckling som är nödvändig för att man från sittskrivbord skall kunna programmera när biståndsutbetalningarna skall ske. Vi fårav naturliga skäl alltid vara beredda på förskjutningar men icke ta sådant tillintäkt för att minska anslagen. 36 (): Begreppet ny ekonomisk världsordningförefaller nu befinna sig längst ned på de internationella trendernas utelista.Den optimistiska tanken attdet genom en förändring av de internationella ekonomiska spelreglerna skullekunna ske en stor resursöverföring till tredje världen har uppenbarligen kommitur takt . Detta har naturligtvis samband med den internationellastagnationen i ekonomin som resulterat i låg tillväxt, vikande exportsiffror,en allt större skuldbörda och ett ständigt snålare internationellt biståndsflöde. Även svenskt bistånd har med hänvisning till inhemskaekonomiska problem bantats. skedde detta med öppet redovisande avskälen. försöker regeringen i alla fall upprätthålla fasaden av ettoförändrat bistånd, men detta är en falsk bild, Enprocentsmålet ligger intelängre fast. Urholkningen av biståndet sker på flera sätt. Det mestflagranta är att regeringen genom att återföra ointecknade reservationsmedelfrån tidigare budgetår till ett belopp av 280 milj, kr. räknar dessa pengar tvågånger, först en gång till förra årets budget, och ytterligare en gång tilldetta års budget. Det är ett rent bedrägligt förfarande att då hävda attSverige avsätter av vårt välstånd . Jag kommer att tänka på filmenPaper , där filmens huvudpersoner, en far och en dotter, åker runt ochsvindlar expediter genom att få expediten att tro att hon lämnar tillbaka endollarsedel när hon i själva verket lämnar tillbaka två, Samma illusionisttrickägnar sig socialdemokraterna åt fastän de inte handlar med enstaka dollarsedlarutan försöker få att tro att 280 miljoner inte är bara 280 miljonerutan det dubbla. Jag vill i sammanhanget påpeka att som detenda riksdagspartiet inte ens har tillräcklig vilja att i ord ansluta sig fillenprocentsmålet för svenskt bistånd. Med närmast stolthet framhåller moderataföreträdare i debatten hur biståndet blir bättre av att bli mindre. Jag kaninte annat än undra över hur man gör bedömningen av läget i världen. Är detverkligen så att världen saknar behov av biståndspengar? En annan oroväckande tendens är att utbetalningarna frånframför allt anslagen för u-krediter och betalningsbalansstöd har sjunkitkraftigt. Trots detta föreslår regeringen här kraftiga höjningar. Man frestasfundera över om regeringen vill påverka biståndet så att de faktiskautbetalningarna på olika sätt hålls en bra bit under målsättningen på avvårt välstånd. Vi hörde här utskottets ordförande tala omSIDA:s styrelses ansvar att se fill att reservationer inte uppkommer. Jagskulle vilja hävda att det snarare borde vara ansvar att fattasådana beslut att reservationer inte kommer att skapas, U-krediter är ett bra sätt att stödja , menregeringens kraftiga ökning utöver det begärda anslaget får mig att undra omdet nuvarande problemet för de fatfigaste länderna verkligen är att finansieralångsikfiga kapitalinvesteringar. Den ursprungliga tanken med u-krediter frånfolkpartiets sida var att skapa ett resursflöde till utöver detordinarie biståndet. har u-krediterna växt in i det normala biståndet, ochdessutom tar de en ständigt växande andel av biståndet i anspråk. Tillyttermera visso bhr detta anslag liggande i reservationer, som alltså inteutbetalas. Därför vill sänka regeringens ambitioner när det gälleru-krediter med 100 miljoner. En tredjeform av urgröpning av biståndet visas i det s, k, betalningsbalans- Internationelh utvecklingssamarbete m. m. Internationelh utvecklingssamarbete m. m. stödet.Under innevarande budgetår har anslaget på ett uppmärksammat sätt tagits ianspråk när det gällt att skriva på notor för svenska företag. När regeringennu mot en korrekt beskriven bakgrund av skuldbörda föreslår en storpost för betalningsbalansstöd, är det värt att notera att utskottsmajoritetenmed viss skärpa framhåller att pengarna måste användas på ett mer seriöst sättför att åtgärda skuldproblemet. ansluter sig till tanken på internationelltsamordnade akfioner för skuldavskrivningar. Den s. k, Ullstenplanen, somutarbetats av en grupp förutvarande premiärministrar, handlar om hur man skall kunnakomma till rätta med de minst utvecklade ländernas skuldproblem. På områdetpågår internationella förhandlingar, men vi vet inte när de kommeratt leda till resultat. anser att skall kunna bidra med ettrejält anslag på den nivå som regeringen föreslår när förhandlingarna väl blirav. Det finns dock en risk att de av regeringen föreslagna 400 miljonerna, ominte någonting händer , blir liggande och ytterligare minskar detfaktiskt utbetalda biståndet. En bättre modell vore därför att, som folkparfietföreslår, inrätta ett anslag om 250 miljoner för särskilda projekt. Detanslaget skulle då också kunna användas till satsningar utöver landramarna påindustrier och infrastruktur som ett led i arbetet på ett mer flexibeltbistånd. Om det skulle visa sig att svenska åtaganden i en sådan samordnadinsats skulle ta hela det föreslagna beloppet på 400 milj. kr. i anspråk, fårregeringen komina med förslag till med anledning av det. De stora problemen i tredje världen -försörjningskris, flyktingströmmarna, miljökatastroferna - kräver merän enstaka bilaterala insatser. Behovet av ökade resursflöden till defattigaste länderna är enormt. Av den anledningen är det viktigt att markerarsitt stöd till multilateralt bistånd och till FN-systemet i allmänhet. Demultilaterala organens resurser hotar att minska i en fid då harsvårast att avvara det. föreslår därför att anslagen fill UNDP, IDAoch UNHCR räknas upp. Inte minst vikfigt är att UNHCR med sinafinansieringsproblem får ett kraftigt tillskott för att världens flyktingarskall kunna få ett ökat stöd. Kanske ett ökat anslag till UNHCR dessutom skullemedföra att regeringen ansträngde sig något mer än tidigare att utnyttjaflyktingkvoten i dess helhet. Ett alldeles särskilt u-landsproblem finns mitt i södraAfrika, mitt inne i . I detta land med höga BNP-siffror finns barn somlider av undernäringssjukdomar, som svälter enbart på grund av sin hudfärg.Apartheid måste avskaffas. De som kämpar för demokrati i behöver intebara politiskt stöd utan också humanitärt. De ungdomar som flyr och deorganisationer som verkar för en bättre framtid behöver vårt stöd, och därförföreslår en höjning av det humanitära biståndet till södra , Ett annat område i som kräver vår uppmärksamhet ärVästsahara. Jag noterar att utskottet markerar sitt politiska stöd förVästsaharas folk. Jag noterar också att utskottets majoritet skriver att detfinns en beredskap för ytterligare ansökningar om katastrofbistånd. Dehundratusentals flyktingar som lever under svåra förhållanden mitt inne iSaharas öken behöver verkligen de få miljonersom kan avvara till dem. Jag hoppas därför att enskilda organisationerkommer att ta utskottet på orden. Biståndetkan riskera att urholkas på ytterligare ett sätt. Krav reses ibland på etteffektivt utnyttjande av biståndsmedlen. Vi får höra argument om att SIDA inteförmår administrera ett bistånd av den nuvarande omfattningen. Den härdiskussionen riskerar att kraftigt försämra det offentliga biståndettrovärdighet. SIDA har haft samma storlek på personalstyrkan.Om inte SIDA:s administration förstärks, riskerar vi inte bara en sämre filltrotill biståndet som sådant, utan också att kvaliteten äventyras.Personalkrävande program och projekt kan komma att ersättas med importstöd, somdå mer får karaktären av utfyllnad. Av den anledningen vill vi föreslå enhöjning av anslaget till SIDA:s administration, Äyen informationsanslagetbehöver höjas. Det är viktigt att informera om de förbättringar som svensktbistånd åstadkommit i enskilda människors levnadsförhållanden. Det skaparförståelse för svensk u-landspolitik. Biståndetär egentligen den mest oegennyttiga posten i statsbudgeten. Det handlar om ettmoraliskt ställningstagande. Det svenska biståndet är ett uttryck för kärlekenmellan människor och för enskilda människors vilja att bygga broar och sträckaut sina händer. Tanken på rättvisa ekonomiska relationer i världen får intemönstras ut. Trots detta utsätts biståndet för ständiga angrepp - angrepp frånmoderat håll där man hävdar att mindre bistånd skapar mer bistånd, och angreppfrån socialdemokratiskt håll där man inför en omoralisk dubbelräkning av pengaroch med öppna ögon fortsätter att skapa reservafioner, som även framöver kommeratt hålla det faktiska biståndet en bra bit . Folkparfietavvisar dessa angrepp på biståndet. I våra reservationer påpekar vi att det gåratt förena en kvantitet på biståndet på eller därutöver med en godkvalitet. Det finns en stark biståndsvilja i , och den får intemissbrukas genom nedskärningar och urholkningar av biståndet. Meddetta, herr talman, yrkar jag bifall till samtliga folkpartireservationer iutrikesutskottets betänkande 15. Internationelhutvecklingssamarbete m. m. 37 (): Årets biståndsbetänkande skiljer sig från föregående års på bl. a. enmycket vikfig punkt. Ett särskilt avsnitt har fillägnats kvinnornas del ibiståndet och utvecklingen. I föregående betänkande fanns ett mindre avsnittmed, därför att utskottet var tvunget att ta ställning till centerkvinnornasmofion om bistånd för kvinnor. kvinnoförbunds ordförande då i sitt anförande att dåvarande utrikesministern under sitt tal , inte använde vare sig ordet kvinna elleruttrycket kvinnoinriktat bistånd. Jag kan konstatera att nuvarandebiståndsministern har gjort det , Iårets betänkande har man därför tagit ett viktigt steg framåt. Det har, villjag påstå, kvinnor stor del i. Defyra biståndsmålen, som alla är överens om, är resurstillväxt, ekonomisk ochsocial utjämning, ekonomisk och politisk självständighet samt demokratiskutveckling. De skall vara likvärdiga, står det i betänkandet. Men det är ändåsymptomatiskt i vår fid att mål som inbegriper tillväxt och Internationelh utvecklingssamarbete m. m. ekonomiskframgång nämns före demokratisk och mänsklig utveckling. Ändå är kanske dendemokratiska utvecklingen en förutsättning för de övriga målen, I endemokratisk utveckling innefattar jag alla människors lika rätt och värde, dvs.även kvinnors och barns. Det finns de som hävdar att måttet på demokrati kanavläsas i kvinnans ställning i samhället, I propositionen anges också i samband med SIDAS;shandlingsprogram för ett kvinnoinriktat bistånd, att det är viktigt att allabiståndsprojekt, före igångsättningen, belyser den förväntade effekten förkvinnan och att u-landskvinnornas bidrag fill utvecklingen måste erkännas. Då kan det vara intressant att gå fillbaka i historien.Vad har kvinnorna fidigare bidragit med till utvecklingen? Forskare i antropologi har kommit fram till att kvinnorsinsatser för urbefolkningens överlevnad var en förutsättning för densamma. Denstora jordbruksrevolutionen inleddes av kvinnorna genom att de började attbruka jorden och lärde sig att lagra. Hur är det i ? Ja, egentligen på samma sätt.Det är kvinnorna som huvudsakligen står för livsmedelsproduktionen iu-länderna. Deras energi går åt till att odla, samla, lagra och fördelalivsmedel. Men de får allt svårare att klara det, bl. a. eftersom de får alltmindre mark till sin livsmedelsproduktion. I stället odlar u-ländernaavsaluprodukter till övriga världen. Det är svårt att förstå att tredje världenskall odla för export på markområden som tidigare använts för egenlivsmedelsproduktion, när deras folk svälter. Vem eller vilka beslutar omdetta? Ja, definitivt inte kvinnorna. Allt detta är vikfigt att komma ihåg, då vitalar om överlevnadsbistånd. Skall vi kunna skapa en självgenererande positivutveckling, måste världen utnyttja kvinnornas förmåga i tredje världen atthantera livsmedel, att utöva sjukvård och att upprätthålla hygien. Kvinnornamåste in i beslutsprocessen, annars fortsätter andelen Iivsmedel per capita attsjunka för dessa som redan svälter. Katastrofbistånd kopplas fill torka, översvämningar,jordbävningar och krig - förstås. Vi skriver och talar om attkatastrofbekämpning kräver långsiktiga och förebyggande åtgärder för att bevaraden produktiva miljön, och det är gott och väl. Men vad slags långsiktiga ochförebyggande åtgärder krävs för att bevara den mänskliga miljön? Katastrof, det är det så länge som stora delar av världensbefolkning kan förtryckas därför att de inte kan läsa och skriva, av 825miljoner analfabeter är kvinnor. Katastrof, det är när större delen av kvinnorinte har ett eget människovärde och deras barn därigenom har en bedrövliguppväxtmiljö. Katastrof, det är när kvinnornas förmåga - som jag beskrevtidigare - inte tas till vara, trots att den är en förutsättning för dessafolks överlevnad. Hur skall kvinnorna kunna tillgodogöra sig tillräckligakunskaper från våra länder om hygien, om sjukvård och hälsovård, om utvecklingav livsmedelsprodukter, om de inte kan läsa och skriva? Vårt bistånd måste inriktas på ett sådant sätt att dessaländer får möjlighet fill en naturlig utveckling, där människorna får sammamöjlighet som vi en gång haft att med hjälp av kunskaper växa in i ett bättresamhälle. Vi kan inte påtvinga dem vårt moderna samhälle, som inte tar någonhänsyn till deras speciella kultur, socialauppbyggnad och kunskapsnivå. Centerpartiethar i årets biståndsmotion visat på vikten av stöd dels till enskildaorganisationer som arbetar nära människorna, dels till FN:s multilaterala organinriktade på katastrofbistånd och utvecklingsprogram. Vi anser att detinternationella samfundet skall ha det övergripande ansvaret för kampen mot nödoch underutveckling. Vi anser att organisafioner som FN:s utvecklingsprogramUNDP, och flykfingkommissarie måste ges så stort ekonomisktstöd som möjligt, speciellt med tanke på att problemen i världen ökar, inteminst vad gäller svältsituationen. UNICEFhar nu inlett diskussioner med . ochInternationella arbetsorganisationen för att ekonomiska anpassningsåtgärderskall ta hänsyn fill barnens och andra utsatta gruppers behov. Hit räknar jagkvinnorna som den mest utsatta gruppen förutom barnen, FN:s nyupprättade kontorför katastrofbistånd i har en betydande samordningsroll, Isamarbete med har tagit på sig ansvaret förfrämst hälso- och vattensektorerna. har visat att det går att förskjutahälsovården från institufioner till enskilda familjer och det lokala samhället.Departementsrådet sade i ett anförande att förutsättningenför att hälsovården skall kunna nå ut fill familjer är att mödrarna pålandsbygden och i städernas slumområden kan axla det ansvaret. Jag citerar:"Mödrarna är de viktigaste hälsoarbetarna," FN:sflyktingkommissarie saknade 350 milj. kr, 1985 för att kunna genomföra sittreguljära program. Man riskerar att tvingas göra nedskärningar. Flyktingbiståndet har förskjutits mot den ökande flykfingströmmenfrån uttorkade områden. Det visar i sin tur att vi måste satsa än mer pååtgärder som motverkar denna påtvingade utflyttning och gör det möjligt förmänniskorna att bo kvar. FN:sutvecklingsprogram får allt större vikt, då de åtgärder som sätts in måstesamordnas för att få högsta möjliga effekt och då på ett sådant sätt attkvinnorna tas med i varje projekt. Av vad jag nu sagt framgår mycket starkt behovet av stöd till bl. Vi har därför från föreslagit att stödettill UNDP - - skall höjas med 50 milj. kr,, att stödettill skall höjas med 20 milj, kr, samt att flykfingkommis-sarien skallerhålla 35 milj, kr, ytterligare, jämfört med regeringens förslag i nudiskuterade proposifion. Jagbeklagar att socialdemokraterna inte har kunnat ställa upp på dessa krav ochandra, så att enprocentsmålet hade kunnat uppnås både för och i år.Vi får inte glömma att biståndspolifik är global regionalpolifik, därsolidaritet med utsatta områden och människor kommer fill uttryck. Jag ber attfå yrka bifall till samtliga centerreservationér. Internationelhutvecklingssamarbete m. m. 38 (): Efter att ha suttit och lyssnat på den här debatten i fyra timmartycker jag att det kan förtjäna att upprepas att det finns flera olika mål fördet svenska biståndet. För oss som debatterar här i kammaren är det självklart,men kanske inte för alla som lyssnar fill oss, och jag vill därför gärna upprepa dem. De fyramålen säger att biståndet skall främja ekonomisk tillväxt, social utjämning,demokrati och oberoende. Detär också intressant att lyssna till en sådan här debatt om hur vi bäst skallanvända de pengar som vi i stort sett - vilket några har understrukit - äreniga om att vi skall satsa på biståndet, för att de skall främja de här fyramålen. Närvi en gång satte upp målen var vi överens om att inget var mera angeläget än deandra, men vi var också - och är väl fortfarande, för den delen - överens omatt de fyra målen inte kan nås i alla länder eller med alla åtgärder. Därför ärju också vårt bistånd så mångfasetterat, därför har vi så många metoder inombiståndet för att uppnå målen. Dettatycker jag förtjänar att påpekas. När pläderar för mer till dets. k, multilaterala biståndet, dvs, de fyra stora FN-organen, när afUgglas är mycket kritisk mot det regiminriktade biståndet och talar varmt fört, ex, enskilda organisationer och när olika borgerliga företrädare har talatför och förmodligen också längre fram i debatten kommer att tala för s, k.ämnesinriktat bistånd i stället för ett landprogram-merat, låter det som om viegentligen mycket ensidigt bara hade ett landprogrammerat bistånd. Lyssnar mantill debatten utan att veta särskilt mycket om biståndsbudgeten kan man lätttro att lejonparten skulle vara uppknuten just i landprogrammet. I självaverket är det så att 3 av de 9 miljarder som vi diskuterar här går tilllandprogram - således en tredjedel, men enligt min mening en viktig tredjedel.Jag tror faktiskt att ingen på allvar hävdar, vare sig vi gör en utredningeller inte, att vi i helt skulle överge landprogrammeringsmetoden ivårt biståndsarbete. Vi kan diskutera storleken och vi kari diskuteraländervalet, men det finns så stora fördelar med att känna till ett landsspeciella problem och förutsättningar att jag tror att denna metod kommer attfinnas också i framfiden som en vikfig beståndsdel i svenskt biståndsarbete. Men,herr talman, åter till de fyra biståndsmålen. Jag hävdar alltså att den spridningsom svenskt bistånd har på internationella organisafioner, enskildaorganisationer, regionala insatser, humanitärt bistånd, katastrofbistånd osv,är ett uttryck för ambifionen att på olika sätt upprätthålla de olikabiståndsmålen. Mendet är också intressant att notera, när man lyssnar till debatten, hur olikapartier och deras företrädare trycker olika hårt på de olika målen. Så talarmoderaterna t. ex. generellt om demokratimälet medan de sällan nämner målet försocial utjämning. Låt mig ta ett exempel på detta, som jag har valt av fleraskäl, nämligen . När kritiserar biståndet tillNicaragua gör hon det dels därför att hon tycker att det inte fillhör defatfigaste länderna i världen, men dels och framför allt därför att landet intekan visa på en demokratisk utveckUng. Men vi hör inte ett ord om att densociala och ekonomiska utjämningen numera måste framstå som ett rent under ijämförelse med den utsugning som det stora flertalet av människorna i detlandet utsattes för under Somozatiden. Och,herr talman, vi hör inte ett ord om det viktigaste målet för vårt bistånd tillNicaragua, nämligen oberoendemålet. Med ytterligt stor uppmärksamhet har viföljt debatten och besluten i och senat om stöd eller inte stöd fillde kontrarevolufionära styrkor som, genom att föra ett regelrätt inbördeskrig iNicaragua, omöjliggör för landet att få ägna sina krafteråt såväl denekonomiska tillväxten-som det finns goda förutsättningar för - som dendemokrafiska utveckling som man fakfiskt framgångsrikt har påbörjat. Detförhållandet att vi följer agerande mot det lilla med så stortintresse som vi gör beror naturligtvis på att få saker ute i vår omvärld upprörden svenska opinionen så mycket som sådana här flagranta brott mot folkrätten.Det beror i sin tur på att vi själva som liten neutral nation i skuggan avstormakterna är synnerligen beroende av att folkrätten respekteras och blirmycket upprörda när vi själva upplever brott mot vår nationella integritet. Ochnog är det märkligt att vi inte skall kunna vara överens om att oberoendemåleti sanning är fullt tillräckligt för att motivera ett bistånd på 125 milj, kr,till ! Jag tycker att det är småaktigt och petigt att vi i - medan en svensk opinion andlöst följer frågan huruvida skallsatsa miljarder för att ingripa i inre angelägenheter -skalldiskutera reservationer där resp, vill dra ned vårtbistånd med 35 resp, 50 milj, kr, i förhållande till SIDA:s och regeringensförslag. Jag vet inte vad folkpartisterna menar när de i sin reservationskriver att "det instabila läget mofiverar en viss återhållsamhet".Av nicaraguanerna kan det knappast uppfattas på annat sätt än att de skallstraffas för att de har ett inbördeskrig, som de inget hellre önskar än att fåslut på. Till slutnågra ord om kvinnorna och biståndet. Jämförtmed de vackra ord och den välvilliga inställning utan särskilt mycket konkretinnehåll som så sent som präglade frågan om hurkvinnorna nås av biståndet har det faktiskt hänt glädjande mycket. Det är intebara det att det nu finns ett handlingsprogram för kvinnobiståndet; att detfinns ett särskilt avsnitt i budgetpropositionens allmänna riktlinjer omkvinnorna och biståndet; att biståndsministern, som påpekade,talade om kvinnorna i sitt inlägg. Det är också så, som vi har framhållit iutrikesutskottets betänkande, att instrumenten för ett bistånd som tar hänsyntill kvinnornas behov nu finns. Vad som återstår är-och det är ingen obetydliguppgift - att omsätta planer och förväntningar i praktisk verklighet. Detär bra att det är så, men det jag tycker är mest glädjande är att jag alltoftare bland dem som arbetar praktiskt med bistånd möter en helt annanmedvetenhet om att "kvinnor" är nyckelordet i en strategi för att nåde fattigaste och för att nå långsikfiga mål. Senast stötte vi på dennamedvetenhet i utredningen om katastrofbiståndet. Vem hade sedankopplat kvinnoaspekten till katastrofbiståndet? Detvikfigaste är naturligtvis integreringen, i landprogrammen, i katastrofbiståndet,i det humanitära biståndet - det är kvinnor och barn som befolkarflyktinglägren runt om i världen - och i de enskilda organisationernas arbete,och att vi får nya inslag som t, ex. en förbättrad kreditgivning till kvinnor,vilket tas upp i en motion och i biståndsbetänkandet - , eftervad jag vet. Internationelhutvecklingssamarbete m. m. Internationelh utvecklingssamarbete m. m. Men förutom denna integreringbehövs ett antal särskilda kvinnoprogram, och till detta kommer också attstödja kvinnoorganisationer i och att stödja de svenskakvinnoorganisationernas bistånd till kvinnoorganisationer i . Jaghar dessutom med speciell tillfredsställelse noterat att statsrådet i åretsbudgetproposition särskilt påpekat att de internationella organisationerna börägna ökad uppmärksamhet åt u-landskvinnornas situation. Jag tar för givet attSverige därmed på olika sätt i de stora internationella organisationerna ochFN-organen kommer att verka för att dessas biståndsarbete mera präglas avmedvetenheten om kvinnornas betydelse för att nä ut med biståndet. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillutrikesutskottets hemställan. 39MARIA () replik: frågade mig direkt omfolkpartiets inställning fill . Jag vill bara svara att vinaturligtvis anser att folk har en ytterligt svår situafion, framförallt med tanke pä Contras verksamhet och aggression i området. Vi menar inte att skall få del av färre biståndsmiljonereller mindre solidaritet från vår sida, men vi tror att det i nuvarande läge ärbättre att stödet omfördelas till det humanitära biståndet för Latinamerika.Därför plussar vi på den posten med ytterligare 55 milj. kr. 40 () replik: