prot · G90971 · 1985-12-31 00:00:00 — Självfallet kommerutredningen att noggrant undersöka om det nuvarande subventionselementet ärändamålsenligt inlagt i studiemedelssystemet. Bl, a, har den meningen framförtsatt ett större studiebidrag skulle kunna medföra en lägre återbetalningsskyldighet,som därmed skulle kunna fullgöras och i sin tur inte krävalika stor ekonomisk insats från det allmännas sida. Om denna väg är framkomligoch lika bra eller bättre än det nuvarande systemet kan leda till det åsyftademålet att verka rekryteringsbefrämjande, blir nu en av utredningens viktigauppgifter att klargöra. Utöver de parlamentariker som ingår i utredningenkommer till den också att knytas experter från Förenade studentkåreroch de stora löntagarorganisationerna. Den framtidstro som råder i näringslivet och den starkamedvetenheten om behovet av satsningar på området för forskning och utveckling(FoU) har inneburit att av näringslivets investeringar har andelen förforskning och utveckling nästan fördubblats jämfört med situationen för tio årsedan. Även statens satsningar på forskning och utveckling har ökat kraftigt.Tillgänglig internationell statistik tycks ge vid handen att vad som specielltkännetecknar ifråga om forskning är att knappast något annat land koncentrerar så stor del avsina resurser för forskning och utveckling till universitet och högskolor somSverige gör. Universitet och högskolor fyller således väl den dubbla uppgiftenatt på en gång svara för den grundläggande högskoleutbildningen och för denhelt övervägande delen av den grundforskning som utförs i vårt land. Av anslagen över riksstaten direkt till universitet ochhögskolor går ungefär lika mycket till utbildning av våra omkring 165 000högskolestuderande som till forskning. Till forskningsanslagen skall sedanläggas vad olika institutioner och individuella forskare får till sittförfogande genom de statliga forskningsrådens försorg, och naturligtvis vad defår genom enskilda stiftelser och på andra vägar. Forskning och utveckling i högskolan fick som /85 ett nytillskott av statliga resurser om totalt ca 150 milj,kr. Området har i stort sett varit undantaget frän nedskärningar.Kraven på besparingar har inte tillämpats på forskare ochforskarutbildning. Däremot har krav ställts på förnyelse och omprioriteringar imotsvarande omfattning. Vad regeringen kan göra är att verka för att våraforskare trots ett ekonomiskt kärvt läge får minst oförändrade och i några fallökade resurser till sitt förfogande. Detta är vad som från politiskautgångspunkter kan göras för att hävda den vetenskapliga kvaliteten iforskningen. När det gäller att upprätthålla och bedöma kvaliteten harforskarna själva den avgörande uppgiften. Inför nästa års forskningspolitiska proposition harregeringen uppdragit åt universitets- och högskoleämbetet att lägga framförslag till åtgärder beträffande forskarutbildning, forskningsmiljö ochrekrytering till lärartjänster inom högskolan. Från olika delar av vårt land framförs medallt större bestämdhet den åsikten att utbildning och forskning inte bara harett värde i sig utan även verkar mäktigt stimulerande på näringslivet i deområden till vilka dessa verksamheter förlagts. Även om regeringen anser attden största delen av våra utbildnings- och forskningsresurser måste varakoncentrerad till ett mindre antal stora lärosäten är det ändå för regeringennaturligt att tillvarata de möjligheter som finns att också låta den högreutbildningen spela sin roll för en balanserad regional utveckling. Vår politikskiljer sig här klart från de tankar som kommer till uttryck i ochmoderaternas motioner till årets riksdag. På många högskoleorter har ettsynnerligen fruktbart samarbete ägt rum mellan näringsliv, förvaltning,organisationer och högskola. Närheten till högre utbildning har blivit enbetydelsefull utvecklingsfaktor för många regioner. En medveten och för vår framtida välfärd nödvändigsatsning på teknisk utbildning på olika nivåer inom utbildningsväsendetgenomsyrar årets budgetproposition. Gymnasieskolans möjligheteratt delta iteknikspridning runt om i vårt land förstärks. Möjligheter till samarbetemellan gymnasieskola och högskola inom det tekniska området uppmärksammas merän tidigare. Antalet nybörjarplatser på kortare teknisk utbildning påhögskolenivå ökar kraftigt som speciella åtgärder vidtas för attytterligare höja kvaliteten på civilingenjörsutbildningen. Utbildning är ett betydelsefullt moment ijämställdhetsarbetet. Skolans viktiga roll i jämställdhetsarbetet har undersenare fid ytterligare understrukits av utvecklingen på arbetsmarknaden. Fördelningen mellan manliga och kvinnliga elever igymnasieskolans yrkesförberedande linjer har inte förändrats särskilt mycketunder de . Däremot ser utvecklingen på arbetsmarknadenpåtagligt annorlunda ut. Om flickorna inte skall riskera att bli arbetslösamåste de välja utbildning mera otraditionellt, dvs. söka sig in på nyayrkesområden. Prognoser som utarbetats för att bedöma vårt lands behov avtekniker under det närmaste årtiondet tyder på att vi kraftigt behöver öka dentekniska utbildningen. Eftersom ungdomskullarna minskar ärdet därför angeläget att uppmuntra flickor att välja teknisk utbildning. Det finns glädjande tecken på att utvecklingen inomden högre tekniska utbildningen går åt rätt håll när det gäller fördelningen påmanliga och kvinnliga elever. Vi vill inte ha det så att det skall vara männensom ensamma tar hand om de tekniska framtidsbranscherna och därmed möjligheternaatt bestämma hur tekniken skall användas för att forma samhället. Dettasamhälle blir bättre om kvinnorna genom utbildning ges större möjligheter attpå lika villkor som män påverka utvecklingen. Utbildning och forskning främjar i lika mån den enskildesoch samhällets utveckling. Utbildning och forskning kan också bidra till attutjämna klyftor mellan män och kvinnor, mellan olika samhällsklasser, mellangenerationer och inte minst mellan olika delar av vårt land. Det är med dessamål för ögonen som regeringen byggt upp den utbildnings- och forskningsbudgetsom jag här kommenterat. 82BIRGITTA RYDLE (m) replik: Lät mig först uttrycka min tillfredsställelseöver utbildningsministerns tal om att det är oerhört viktigt att uppmuntraflickor att välja utbildning otraditionellt. Utbildningsministern gjorde ett tappert försök i början avsitt anförande att svara pä den fråga som jag inledningsvis ställde, en frågasom inte kommenterade innan han lämnade kammaren. Jag haralltså inte fått något fillfredsställande svar på min fråga om åtgärder för attta till vara och utveckla varje elevs personliga inriktning och fallenhet igrundskolan. Jag hade i och för sig inte väntat mig att få det heller,för utbildningsministern företräder naturligtvis den socialdemokratiskaskolmodellen, där kollektivet sätts före individen och enhetligheten går föremångfalden. Men den politiken är dömd att misslyckas. Vi vet att ett betydande antal elever lämnar grundskolanshögstadium utan kompletta betyg eller med ofullständiga kunskaper, I den senaregruppen döljer sig åtskilliga elever som har ledsnat på skolan redan fidigt ihögstadiet. Det är detta som händer i den sammanhållna skolan. Elever som haren annan begåvningsprofil än den som skolan är konstruerad för har svårt attutvecklas, därför att det inte finns valmöjligheter som möter deras intresseoch inriktning. Vari ligger rättfärdigheten i en sådan grundskola? Inte nogmed det. När elever lägger av att läsa, minskar också skolans möjlighetatt bygga upp den gemensamma kunskapsbas som den sammanhållna skolan har somsin uppgift att förmedla. Flera tillvalsmöjligheter på högstadiet betyder attindividens, elevens, intresse sätts i centrum, och det motverkar ocksåutslagning. Jag läste ett referat från , där utbildningsministern hade talat, I det referatet omnämns attutbildningsministern hade talat om ökad kunskapskontroll i skolan som medel motutslagning. Det är i och för sig välkommet att socialdemokraterna nu äntUgenhar återfått respekten för kunskapen. Kunskapskontrollen är nödvändig för att vi skall få en braskola, men det är inte en tillräcklig åtgärd. Att i det sammanhanget förbigåbetygens självklara roll med tystnad gör den satsningen till en halvmesyr. 83YLVA () replik: Utbildningsministern inledde med att säga attmänniskors önskemål skall vara utgångspunkt för utbildningsplaneringen. Men deträcker ju inte att ha människors önskemål som utgångspunkt. Det gäller attockså ta hänsyn till önskemålen. Det gäller möjligheten till alternativ,möjligheten att välja skola, möjligheten att utveckla andra talanger än idrott. Det bästa är att ge plats i gymnasieskolan, har det sagts.Ja, det tycker vi i också, och det är därför som vi har plussat påregeringens förslag med 4 000 platser. Annars återfinner vi de här eleverna iuppföljningsansvaret med sämre möjligheter till en kontinuerlig och djuputbildning än vad de skulle få i gymnasieskolan. Första alternativet måste ändåvara att ha en plats inom den reguljära gymnasieutbildningen, antingen istudieförberedande eller i en yrkesinriktad linje. Det är där den mestomfattande utbildningen ges i alla fall. Utbildningsministern talar om behovet av att stärkautbildningen med . Vi för vår del har inte haft tillgäng till ÖGY;sförslag och kan inte kommentera dem. Men om utbildningsministern tycker att etttredje är i yrkesutbildningen är angeläget, måste jag fråga: Varför har dåsocialdemokraterna tagit bort statsbidraget till det tredje året iläriingsutbildningen, det är som allmänt går under beteckningenfärdigutbildningsåret? När det gäller vuxenutbildningen har vi för vår del ingaandra uppfattningar om behov eller betydelse av vuxenutbildning förkortutbildade. Vi har också läst Åhléns utredning, och till skillnad frånsocialdemokraterna har vi dragit slutsatser av vad vi har läst.Vuxenutbildningen har inte nått dem som bäst behöver den, och något måstealltså göras. Det är därför vi har föreslagit en uppbromsning av ökningstaktenså att en försöksverksamhet kan inledas och vi därmed kan finna nya metoder föratt verkhgen nå dem som skulle nås med vuxenutbildningen: de kortutbildade. kvarstår alltså frågorna från mittinledningsanförande: Varför är ni socialdemokrater rädda för att gevalmöjligheter och alternafiv utanför det statliga skolväsendet? Varför måsteni lägga besparingar tyngst på de kommuner som redan har stora svårigheter attklara av sin skolorganisation? 84BJÖRN (vpk) replik: Utbildningsministern tog upp någonjämställdhetsfråga inom utbildningspolifiken, och jag vill direkt passa på attfråga; Är utbildningsministern beredd att medverka till att få bort sådanastudieorganisatoriska missförhållanden som jag beskrev i mitt anförande,nämligen kort utbildningsplanering på olika linjer osv., så att det blirlättare för kvinnor, småbarnsföräldrar och andra värdnadshavare att gä in ihögskolestudier litet senare i livet? Min andra fråga är; Är utbildningsministern beredd attmedverka fill att minimera eller ta bort betygens betydelse för inträde tillgymnasiet? De slår ju så fruktansvärt orättvist mot framför allt de elever somriksdagen nu har tagit beslut om skall integreras i största möjliga mån i denvanliga skolan; jag tänker pä elever med olika handikapp. Utbildningsministern säger att gymnasieskolan skall kunnaerbjuda alla en utbildning. Men det har ju uttalats farhågor om attdet sätt som detta uttrycks på i budgetpropositionen skulle innebära att enviss ålderskategori - jag tror det var de som är 18 1/2 - skulle hamna i ettglapp och få stå över ett är. Jag skulle gärna vilja ha utbildningsministernssyn på den problemafiken. Slutligen; Om ni nu vill satsa på teknisk utbildning,varför i Herrans namn drar ni då undan möjligheterna till en bralärarrekrytering för dessa utbildningar, såsom ni gjorde när ni tog bortutbildningsarvodet för lärare inom industri och hantverk som ni i densocialdemokratiska regeringen regulariserade den drift- och underhällstekniskautbildningen i gymnasieskolan? Detta har lett till att lärarhögskolorna hargått ut med annonser i dagspress efter lärarkandidater. Jag vill endast göra några korta reflektioneri anslutning fill de tre föregående inläggen. Om man som verkligen önskar främja varjeelevs enskilda intressen och ömmar bl. a. för dem som har svårt atttillgodogöra sig kunskaperna i skolan, då är det väl inte rimligt att sommoderata samlingspartiet gjort yrka på att anslaget till särskilda åtgärder iskolan skall minskas med 100 milj, kr. eller att hemspråksundervisning endastskall ges på lågstadiet, om det inte finns mycket särskilda skäl fill annat. Till och andra talare vill jag säga attregeringen är starkt inriktad på att bereda gymnasieplats både för hela denutgående kullen av grundskoleelever och för de elever i 18 och somkan vara intresserade av att ta upp studier igen. Vi har också i de förslag somvi lagt fram hemställt om medgivande att få besluta om ytterligareett antal platser om det är erforderligt. På fråga om tillträde till gymnasiet kanjag inte svara annat än att betygen under åtminstone överskådlig tid kommer attvara den huvudsakliga urvalsgrunden, även om dessa betyg grundar sig pälärarens iakttagelser . Men i all den försöksverksamhet somförekommer inom skolväsendet pågår också, bl, a, i , försök med attfinna andra former för intagning av elever fill gymnasiet. 86BIRGITTA RYDLE (m) replik: Det är en enkel debatteknik somutbildningsministern använder sig av när han inte svarar på frågor utan istället kommer med beskyllningar, som dessutom inte är sanna. Vi har aldrighävdat att hemspråksundervisningen skall vara förbehållen lågstadiet. Vi har talatom hemspråksträning i förskolan som den absolut viktigaste satsningen utöverhemspräksundervisningen i . Däremot har vi talat om en annanutformning av hemspräksundervisningen i gymnasieskolan. Vad gäller SÅS-anslaget tycker jag att utbildningsministerni likhet med skolministern skall gå hem och läsa på vad som står i vår motion.Han skall då finna att vi har satsningar via SÅS-anslaget på ett annat sätt änvad regeringen har och som ger ett mycket bättre utnyttjande av medlen för deändamål som de är avsedda för. 87YLVA () replik: Utbildningsministern tar åter upp frågan omantalet platser i gymnasieskolan. Det är riktigt att regeringen har bett omriksdagens bemyndigande att utöka antalet platser. Det har regeringen gjort desenaste fem aren, 1983/84 var man tvungen att under löpande budgetår plussa påmed 5 000 platser inom den stora ramen och 2 000 inom den lilla ramen, 1984/85var det samma förhållanden, liksom 1985/86, också 5 000 platser inom den storaramen. Men det faktum att man plussar på i efterhand innebär att kommunernainte kan planera sin gymnasieutbildning. Eleverna får gä i osäkerhet och vetinte om de kommer in på sitt förstahandsval, vilket de i allmänhet inte gör närdet plussas på i efterhand. För alla parter är det alltså bättre att man frånbörjan har ett ordentligt planeringsunderlag. Det har vi alltså tagitkonsekvenserna av och plussat på med 4 000 platser. Jag fick inget svar på min fråga om lärlingsutbildningen.Utbildningsministern anser att det är angeläget att stärka kvaliteten påyrkesutbildningarna och göra dessa treåriga. Men varför har man tagit bortstatsbidragen till det tredje lärlingsäret, när man vet att lärlingsutbildningarnai av fallen ger fast jobb efter utbildningen? Det är också den utbildningdär av eleverna fullföljer hela sin utbildning. Det är en utbildning sompassar väldigt många elever, som kanske inte trivs så väl inom den typ avyrkesutbildning som de traditionella gymnasiala yrkesinriktade utbildningarnainnebär. Att stympa lärlingsutbildningen på det här sättet har inneburit att enlång rad ungdomar har fått avstå frän yrkesutbildning. Det kan man se päantalet utnyttjade platser. Man har satt en ram innevarande budgetår på omkring5 000 platser för lärlingsutbildning, men endast omkring 2 000 har faktisktutnyttjats. Det beror naturUgtvis på att de ekonomiska förutsättningarna är sädåliga i fråga om denna utbildning att ingen har råd att utnyttja den, 88 (vpk) replik: Jag skall inte leva rullan med flera frågorså här sent, men jag har ändå ett par saker kvar. När det gäller betygen är vi tydligen överens om att de ärorättvisa och slår mycket hårt mot de handikappade elever som skall integrerasinom den "vanliga" skolan, om jag fär använda det begreppet. någonåtgärd för att öka rättvisan, åtminstone för denna grupp, som drabbats så hårtav detta orättvisa system, under den "överskådliga" tiden? Det vardet ena. Jag tror att det är väldigt många, framför allt kvinnor,som skulle vilja ha ett besked av utbildningsministern: utbildningsministernberedd att se över och ta initiativ till att sådana organisatoriska frågorlöses som detta med mycket kort schemaplanering för studenter på högskolan, föratt underlätta för småbarnsföräldrar, främst kvinnor, att återuppta avbrutnaeller påbörja nya högskolestudier? Jag skallbegränsa mig fill detta. Jag vill först uttrycka mitt beklagande avatt jag i mitt förra inlägg sade att det endast var på lågstadiet som man påmoderat håll önskade att hemspräksträningen skulle få förekomma. Jag ser nu attdet medgavs även för mellanstadiet. Jag tror dock att den kan behövas igrundskolan i dess helhet. Det är också på en rad olika områden när det gällergrundskolan som föreslår minskningar av anslagen som drabbar desvårast utsatta eleverna. Till vill jag säga att kostnaden förgymnasierna blir mycket stor genom ett betydande antal tomplatser. Detta ledertill att vi vill vänta med att göra den slutliga tilldelningen. Det ärändå så att en helt övervägande del av eleverna vid gymnasiet kommer in på denlinje som de i första hand eftersträvar. Vi kommer att göra ett försök attsnart förelägga förslag till beräkning av kostnaderna förgymnasieundervisningen. Det är möjligt att man dä också kan finna metoder somleder till en säkrare bestämning av antalet erforderliga platser, vill jag svara att det är självklart skall vidta alla de studieorganisatoriska åtgärder som är möjliga för attockså föräldrar med barntillsyn skall få det lättare att tillgodogöra sigutbildningen. Talmannen anmälde att YlvaAnnerstedt och anhållit att till protokollet få antecknat att deinte ägde rätt fill ytterligare repliker, 90 (): Rätt länge har ganska många vid vårauniversitet och högskolor hyst pessimism, för att inte säga uppgivenhet, översituationen. Därför var också förväntningarna rätt stora närutbildningsminister trädde till sitt ämbete. Jag vill gärnasäga att de inte har minskat när han som statssekreterare fått SverkerGustavsson, Man utgår från att detta är tvä personer som är väl införstådda medvad som egentligen händer vid våra universitet och högskolor, Å andra sidan ärdet möjligt att smekmånadstiden nalkas sitt slut när det gällerutbildningsministern. Vissa tvivel uppstod efter en intervju somutbildningsministern gav till TT där han sade: "är inte den rätta benämningen på tillståndetför den svenska högskolan. Det är snarare fråga om växtvärk, en sjukdom somingen avlidit av," Man kan naturligtvis diskutera definitioner, men med tankepå de förhållanden som råder vid våra högskolor och universitet, därstudenterna demonstrerar mot en bristfällig undervisning, universitetslärarna iflykt lämnar högskolan, forskarrekryteringen blir allt sämre ochbyråkratiseringen breder ut sig, kan man verkligen ställa frågan om det ändåinte är berättigat att tala om en kris. Det är i och för sig inte någon dålig budget föruniversitet och högskolor som har presterats - det erkännandet skall jag gärnage utbildningsministern, Men den har ett grundläggande fel, som kanske integäller medelsbristen utan strukturen på den högre utbildningen, s, k, högskolereform har i många hänseenden fåttbesvärande konsekvenser. Det verkar nu som om regeringen blivit medveten omåtminstone en del av bristerna och är pä reträtt från de värsta avarterna.Insatserna förefaller dock komma , vara alltför otillräckliga och imånga fall också alltför halvhjärtade, men här är det naturligtvis många heligakor som regeringen måste slakta. Ingenting tyder på att någon verkligsinnesförändring skulle ha ägt rum. Det stora problemet med s, k, högskolereformhänför sig till att universiteten skulle anpassas till det omgivande samhälletskrav. Detta har varit förödande. Allmänt sett är det särskilt känsligt attanpassa just universiteten till samhället i övrigt. Deras uppgift är ju attvara plantskolor för nya idéer i ett pluralistiskt samhälle. Det är derasuppgift att konstruktivt kritisera samhället, att ifrågasätta, att i störstaallmänhet vara bångstyriga och besväriiga och att stimulera till debatt. Annarsär risken stor för att den tysta konformismen breder ut sig. För studenterna innebar sk, högskolereform att detvingades anpassa sig fill studier som inte främst utgår från vetenskapligahänsyn, I stället har arbetsmarknadsmässiga värderingar kommit att placeras ihögsätet. Som kronan på verket avskaffades i det här sammanhanget de gamlaexamensbenämningarna. Med det system som infördes fick vi ett av de mestbyråkratiska antagningssystemen. Förkunskapskraven har fått skylas över medmeriter för ålder och arbetslivserfarenhet. Det har lett till taktikval igymnasiet, och vi har fått lottning och kvotering. Elever med gedignaförkunskaper har blivit utkonkurrerade av dem som haft betydligt sämre sådana. Verkligheten har tvingat fram förändringar. Enutredning har arbetat med de här frågorna, men i det förslag som harpresenterats tillmäts fortfarande irrelevanta arbetslivsmeriter en betydandevikt. 1977 blev också linjesystemet genomfört på de filosofiskafakulteterna, ett system som visade sig passa dessa fakulteter rätt dåligt. Detvar ett stelbent system, som bl. a, har medfört att ämnesinstitutionerna fåttstå tillbaka. Tydligast har detta gjort sig gällande inom humaniora. Det ärnaturligtvis svårt, herr talman, att göra en humanisfisk utbildning"samhällsnytfig". Det är en utbildning som ofta tar sikte påindividens personliga förutsättningar, och först efter en relativt kandet visa sig i vilken utsträckning utbildningen kan bli till nytta också församhället i övrigt. Vi har också fått ett antal småhögskolor, I varjebudgetproposition görs det en reverens för dessa småhögskolor.Utbildningsministern underlät inte heller attgöra det i sitt anförande här . Det står i budgetpropositionen att också traditionelltakademiska utbildningar har en viktig regional uppgift. Nej, herr talman,akademiska utbildningar kan aldrig i och för sig ha en regional uppgift. De ärhelt och hållet beroende av det nationella och internationella samhället.Resultaten betygsätts i konkurrens mellan olika landsdelar och mellan olikaländer. Om regionintressena skulle vara vägledande på det här området, skulledet leda till en katastrof för universiteten och högskolorna. Men detta betydernaturligtvis inte att den akademiska utbildningen inte kan vara spridd och attden inte kan få regionala effekter. Givetvis kan den få det! Men den måstealltid mofiveras utifrån de nafionella och de internationella intressena. Annanhögre utbildning än den traditionellt akademiska har alldeles självfallet ocksågoda förutsättningar att kunna spela en roll för den regionala utvecklingen.Som ett exempel vill jag gärna nämna att vi från moderata samlingspartiets sidahar föreslagit att en eventuell mellaningenjörsutbild-ning skall lokaliserastill åtminstone en plats i varje län. Ett viktigt område utgör självfallet forskningen ochforskningens frihet. Forskningens frihet innebär inte bara ett fritt val förden enskilde forskaren av problem och metod och av sätt att publicera sinaresultat, utan den innebär också en tillgäng till fria resurser, till fastatjänster, sä att den enskilde forskaren kan stå fri och oberoende. Där är detrelativt dåligt beställt i det här landet, lämnade en rapport1982, där han kom fram till att var sämre ställt än de nordiskagrannländerna, I stället har vi i vårt land fått en betydandesektorsforskning. Den externa medelsstyrningen har ibland fått mindre godaresultat.