prot · G909146 · 1985-12-31 00:00:00 — En parlamentariskjämställdhetskommitté borde bl, a, få i uppgift att ansvara för centraltinitierade jämställdhetsprojekt, opinionsbildning och annat utåtriktat arbete. Inom parentes vill jag passa på att nämna denjämställdhetsvecka som arrangerades här i och som jagtycker var föredömligt arrangerad. föreslår i en partimotion om jämställdhetenatt den föreslagna kommittén får i uppdrag att även se över jämställdhetslageni syfte att få en eventuell skärpning till stånd. Vi vill vidare ifrågasätta om jämställdhetsfrågorna iframtiden bör handläggas inom . Eftersom dessafrågor är av övergripande karaktär borde ansvaret inte åvila något särskiltfackdepare-ment utan ett centralt organ, lämpligen statsrådsberedningen. På såsätt skulle organisatoriska förutsättningar skapas för att ge jämställdheten enmer framskjuten position i regeringens arbete. Syftet med jämställdhetsarbetet är inte baraatt skapa samma möjligheter för kvinnor som för män att nå de högrepositionerna i samhället. Nej, jämställdhet innebär för att varjemänniska skall bedömas och få utvecklas efter sina personliga egenskaper, inteefter kön. Kvinnor och män skall ha samma rättigheter, skyldigheter ochmöjligheter i hem, utbildning, yrkesliv och samhälle. Till slut kan jag ändå inte - även om det är en exklusivfråga - låta bli att uttrycka en viss besvikelse över att socialdemokraterna,trots att de har fått chansen två gånger , inte utsettfler kvinnliga statsråd i sina regeringar. Vi kvinnor behöver förebilder!Kanske kan vara en förebild för de svenska regeringsbildarna . Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Regeringens åtgärder beträffande jämställdhetsfrågor 27MARGO (vpk); Det kan kanske tyckas som omjämställdhetsfrågor på den nivå som granskas i detta betänkande främst skulleröra redan privilegierade kvinnor - privilegierade på så sätt att de redanuppnått en position i samhället. Det finns också de som är av denmeningen att det i olika utredningar inte har någon betydelse om det är enkvinna eller en man som representerar ett parti eller en organisation. De brukarhävda att det viktigaste ju i alla fall är om personen i fråga har kunskaperoch erfarenhet som kommer arbetet till godo. Men kvinnor och män har genom denarbetsdelning som vi har i det här samhället olika kunskaper och erfarenheter.Den kvinnliga erfarenheten har haft en alldeles för underordnadställning, I statliga utredningar och styrelser grundläggs arbetet för vårframtid. Ja, jag vill faktiskt påstå att det i dessa utredningar finns en delav makten för att påverka framtiden, och därför har det en avgörande betydelse Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Regeringens åtgärder beträffande jämställdhetsfrågor att detkvinnliga perspektivet får ökad möjlighet att göra sig gällande. Det skallgivetvis få möjlighet att göra sig gällande i samma utsträckning som detmanliga perspektivet. Av de siffror som redovisats i betänkandet framgår att detknappast går fort att öka den kvinnliga representationen i statliga organ. Ettexempel: Av totalt förordnade 54 nya ordförande som utsågs i utredningartillsatta var bara 2 kvinnor. skall anmodaorganisationer som skall nominera företrädare till en statlig utredning ellermotsvarande att föreslå en företrädare av vartera könet - detta för attregeringen skall ha möjlighet att påverka fördelningen av kvinnor och män.Någon undersökning av hur rekommendationen efterföljts eller i vilkenutsträckning den kunnat påverka sammansättningen har inte gjorts. Vadsom är anledningen till att frågan inte följts upp framgår inte av betänkandet.Har utskottets företrädare någon uppfattning om varför en utvärdering integjorts eller varför det nomineringsförfarande som infördes inte fåttstörre effekt? Den kvinnliga representationen i utredningar har inte ens ökatmed . Var har underlåtelserna skett? Följer inteorganisationerna statsrådens direktiv, eller är det statsråden som tar lätt påden nya ordningen? Dessa frågor är av intresse vid bedömningen av om dennomineringsordning som infördes bör vara kvar i sin nuvarande form ellerom den skall ändras och eventuellt upphöjas till lag liksom i ochDanmark. Där nomineringsförfarandet att alltid föreslå en man och en kvinna harantagits som lag har det gett effekt. tillsatte regeringen en särskild utredare meduppgift att föreslå åtgärder för att öka den kvinnliga representationen istatliga organ och styrelser. 1 arbetet ingår att kartlägga den nuvarandekvinnorepresentationen. Detta är ett mycket bra initiativ som vi vill ge vårtfulla stöd. Men det vore bra om utredarens uppgifter kunde gälla att bara interäkna kvinnor och män. Jag tror att det är nödvändigt att utrymme också ges föratt granska villkoren för deltagande i politiskt arbete. Utan dessa kunskaperfinns det risk för att inte ens bra förslag gerönskad effekt. Om vi inte kännertill de särskilda villkor som råder i politiken och som framför allt gäller föratt kvinnor skall kunna delta i det politiska arbetet, blir det ett slag iluften att t. ex. förespråka kvotering. Jag vill instämma i krav på att detbehövs en översyn av organisationen av jämställdhetsarbetet på regeringsnivå.Ingela tog särskilt upp jämställdhetsrådet, som densocialdemokratiska regeringen tillsatte i stället för den tidigare kommittén.Det är i det rådet de politiska partierna har sin representation. Jag tror attdet finns fog för den kritik som har riktats mot rådet, nämligen att det harförlorat en del av sin handlingskraft. Enligt de upplysningar jag har inhämtatverkar det som om rådet nu mera fungerar som ett slags informationskanal tillde olika företrädarna där än som en handlingskraftig och pådrivande organiation.Precis som anser jag att det finns skäl att diskutera denfrågan en gång till. Avslutningsvis, herr talman, önskar jag en förklaring tillatt förslaget till handlingsprogram - det nämnde också - ijämställdhets-frågor i ännu inte har antagits; det harfunnits . Jag undrarom det är ett uttryck för det som statsrådet framfört i olikasammanhang, nämligen att det enligt hennes mening ibland är svårt att få gehörför jämställdheten hos hennes regeringskolleger. 28 (): Som framgår av det betänkande vi nu behandlarär det tredje året i följd utskottet granskar regeringens åtgärder beträffandejämställdhetsfrågor. Jag har konstaterat att de uttalanden utskottet tidigaregjort i sina granskningsbetänkanden har åberopats i olika sammanhang. I tidigare granskningsbetänkanden liksom i årets är detett enigt utskott som står bakom vad som anförs. Jag tänker därför inte närmarekommentera betänkandet utan får hänvisa till utskottets utförliga redovisning. Vad som framkommit vid utskottets arbete visar klart - detmåste vi tillstå - att kvinnorepresentationen är dålig, ja, i vissa fall usel,i statliga organ. För att göra något åt den rådande situationen har - vilketäven redovisas i betänkandet - jämställdhet.sministern tillsatt en särskildutredare. Enligt uppgifter jag inhämtat håller utredaren nu pä meden kartläggning av läget centralt och regionalt. En delrapport kommer attavlämnas . Utredaren räknar med att slutbetänkandet kommer islutet av detta år eller tidigt 1987, Vi får nu avvakta utredningen. Jag hoppas att man i dennainte bara redovisar nuläget utan även visar på framkomliga vägar för att nåjämställdhet mellan män och kvinnor på det område utredningen omfattar. Men jämställdheten får inte bara gälla den delen avarbetslivet - den måste gälla hela arbetsmarknaden. Ja, den mäste omfatta helasamhället. Vårt partis uppfattning i den här frågan framgår klart avstatsminister regeringsförklaring. Låt mig citera:"Jämställdheten mellan kvinnor och män skall främjas. Kvinnornas ställningpä arbetsmarknaden skall stärkas. Vi bör sträva efter att få fler kvinnor i offentligastyrelser och i ansvarig ställning i den offentliga förvaltningen," Det ären klar och koncis inställning, tycker jag. Statsminister sista regeringsförklaringinnehöll detsamma i denna del. Att uppnå jämställdhet mellan män och kvinnor är enmålsättning som de flesta står bakom, men det är ett arbete på lång sikt. Enligt min uppfattning håller regeringen på med ettmålmedvetet arbete för att nå målsättningen, och detta arbete återspeglar klartsocialdemokraternas inriktning i denna vikfiga fråga. Låt mig så något kommentera IngelaMårtenssons inlägg. Hon säger att regeringen inte har gjort någonting ochdärmed visat ointresse för dessa frågor. Men tillsättandet av en särskildutredare och innehållet i regeringsförklaringen kring dessa frågor tycker jagvisar att man är intresserad av dem. Till Margö vill jag säga att organisationernahar rekommenderats att nominera kandidater till olika utredningar. Sedan fårnaturligtvis organisationerna föreslå sina företrädare till dessa utredningar.Den särskilda utredare, som är tillsatt, kommer att se också på den fråganunder sitt arbete. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Regeringens åtgärder beträffande jämställdhetsfrågor Granskning av statsrådens tjänsteutövning 29INGELA (): kan inte riktigt förstå att jagtycker att regeringen visar ointresse i jämställdhetsfrågorna. Hur förklarar dåSture att man inte har kunnat anta något handlingsprogram förjämställdhet, utan att den saken har fått vila i avvaktan påbeslut? 30MARGÖ (vpk): påpekar att den sedan 1981gällande ordningen att organisationerna skall anmodas att föreslå tvåföreträdare till kommittéer och utredningar, dvs, en man och en kvinna, bara ären rekommendation. Såvitt jag förstod av hans inlägg innebar det att vi därmedinte kunde förvänta oss så mycket. Men ett beslut om att införa en sådan härordning har väl ändå till syfte att öka den kvinnliga representationen. har den här ordningen funnits , men denkvinnliga representationen har trots det inte ökat, Qm man är intresserad avfrågan, bör man väl ta reda på var felet ligger. Ger verkligen statsråden denhär rekommendationen till organisationerna inför varje ny utnämning?Underlåter i så fall organisationerna att följa den? Eller glömmer kanske ocksåstatsråden bort att den här nya ordningen skall gälla? Jag tycker det bordefinnas ett intresse av att ta reda på de verkliga orsakerna till att den härordningen inte har fungerat. Jag är mycket förvånad över att inte något departement -det är väl närmast som haft dessa frågor under sittansvarsområde -inte ens har föreslagit en utvärdering av verksamheten. Omkvinnor skall få representation i kommittéer och utredningar i förhållande tillsitt antal, innebär det faktiskt att för varje ny kvinna som erövrar en postmåste en man stå tillbaka. Det är möjligt att det är där motståndet finns. 31 (): Det här jämställdhetsarbetet, IngelaMårtensson, sker ju inte helt plötsligt, utan det är ett arbete på lång sikt.Jag förväntar mig att regeringen utarbetar ett handlingsprogram, men jag ärinförstådd med att det tar litet tid att göra det. I mitt förra inlägg sade jag till Margö attden särskilda utredare som regeringen har tillsatt skall behandla de frågor somhon efterlyser. Först därefter kan vi få reda på var felet ligger. Dessförinnankan vi inget säga, I varje fall går det inte att anklaga regeringen förbristande intresse. Vi har således inte underlag för att säga ombristerna är att hänföra till eller om de finns hosorganisationerna. Det får vi veta när utredaren framlägger sitt betänkande. 32 (); Att jämställdhetsarbetet är ett arbete pålång sikt är vi väl alla medvetna om. Men att det skall behöva ta över två årinnan man beslutar sig för att anta ett program, som ändå finns framme somförslag, kan jag inte förstå. 33MARGO (vpk): tycker inte att det finns skäl attanklaga regeringen för några brister när det gäller hur den nyanomineringsordningen har tillämpats. Det är möjligt att och jag harlitet olika förväntningar och krav på hur snabbt jämställdhetsarbetet skall gå,men nog tycker jag att , när det inte har hänt någonting, är tillräckligtskäl för att framföra en viss kritik till regeringen för hur den har handlagtfrågan om att öka den kvinnliga representationen i statliga utredningar ochorganisationer. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Sedan de under avsnittetRegeringens åtgärder beträffande jämställdhetsfrågor anmälda talarna nu haftordet övergår kammaren till att debattera avsnittet Regeringens handläggning avdatafrågor. 35GUNNAR (): De granskningsärenden som vi nu har attdiskutera visar på regeringens likgiltighet för behovet av att skydda denenskildes integritet. Trots att regeringens företrädare ofta talar om detangelägna i att skydda den enskildes integritet, visar detta granskningsärendeatt man gör de frågeställningar som berör integriteten till enbart enavvägning, där regeringens eget tyckande oftast får dominera till förmån förmyndigheter och till nackdel för den enskildes integritet och - vilket ärviktigt att slå fast i detta granskningsärende - till nackdel för denauktoritet som datainspektionen enligt datalagen förutsätts ha för attdatalagen skall vara det skydd för den enskildes integritet som är dess avsikt. har särskilt ansvarför att regeringen genom sitt agerande inte går den enskildes integritet förnär. Årets granskning visar dess värre att regeringen på ett antal punkter intetar integritetsproblemen på allvar. Det finns en utbredd oro hos svenskafolket för de möjligheter till insyn och kontroll som myndigheternas omfattandedataregistrering ger. Vi ser också inom ett stort antal områden att människorsförtroende för myndigheters sätt att hantera insamlade uppgifter har blivitsvagare. Och vi vet - Metropolitdebatten har visat detta -att det finns enolust över det sätt på vilket uppgifter om enskilda lämnas ut och flyter runt,utan att den enskilde känner till var uppgifterna finns, vilka uppgifter det äroch utan att de själva kan bestämma över vart uppgifterna tar vägen. Datalagen är till för att människors integritet skallskyddas inför detta och för att de med förtroende skall kunna lämna uppgifter,liksom den är till för att skydda den enskilde från otillbörligt intrång iintegriteten. Och i datalagen förutsätts datainspektionen vara den somföreträder de registrerades uppfattning och intressen. Det förutsätts vidareatt datainspektionens kompetens och inställning skall tillmätas stor vikt,både vid inrättande av statsmaktsregister och vid prövning av besvärsärenden. Antalet besvärsärenden där regeringen gåttemot eller ändrat datainspektionens beslut är så stort att man knappast kanpåstå att regeringen har tillmätt datainspektionens beslut något större värde.Knappast någon annan myndighet har så ofta blivit överkörd av regeringen som Regeringens handläggning av datafrågor Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Regeringens handläggning av datafrågor datainspektionen.Under 1985 var det endast i en minoritet av fallen som regeringen gick pådatainspektionens linje. En konsekvens av detta har varit att ett flertal ledandebefattningshavare inom datainspektionen har resignerat och sökt sig andraverksamheter. En annan konsekvens är att praxis gradvis har urholkats tillnackdel för skyddet av den enskildes integritet. En tredje konsekvens är attdatainspektionens förtroende bland allmänheten och förmågan att företräda denenskilde kan ha försvagats. Detta, herr talman, är regeringens ansvar. Det finns framför allt fem besvärsärenden bland dem somhar granskats som förtjänar att lyftas fram i denna debatt och som också återfinnsi den borgerliga reservationen, I det ärende som avsåg Metallindustriarbetareförbundetsansökan om att få samköra sitt medlemsregister med trafiksäkerhetsverketscentrala bilregister och ett personregister fört av försäkringsbolaget regeringen en annan tolkning av vad som är otillbörligt intrång i denenskildes integritet och ändrade datainspektionens beslut, vilket kraftigtförsvagade den enskildes möjlighet att själv avgöra om han ville vara med iregistret. Den socialdemokratiska regeringen gick därmed det socialdemokratiskaMetallindustriarbetareförbundet till mötes i frågan om att det skulle fåsamköra sitt medlemsregister med det s-märkta försäkringsbolaget . Detta är i sig anmärkningsvärt. 1 ett annat fall ändrade regeringendatainspektionens beslut angående statistiska centralbyrånsutbildningsregister. Datainspektionens beslut innebar att registerutdrag skullelämnas till alla registrerade. Regeringen ansåg att det från integritetssynpunktvar tillräckligt att information om registret fördes ut via massmedia. Därmedberövades den enskilde möjligheten att kontrollera om uppgifterna var korrektasamtidigt som han berövades den direkta information som annonser i tidningaraldrig kan ersätta, I ytterligare ett fall gjorde regeringen en annanintegritetsbedömning än datainspektionen, nämligen när man tillät länsstyrelseni att försälja personuppgifter ur sitt personregister. Heltlakoniskt sade regeringen att något otillbörligt inträng inte hade uppkommit,varför man upphävde datainspektionens föreskrift. Därmed bortsåg man från derisker för otillbörligt integritetsintrång som datainspektionen ansåg fanns ochsom datainspektionen har till uppgift att skydda de registrerade för, I ett annat av de granskade ärendena har regeringen genomatt ändra datainspektionens beslut gett begreppet registeransvarig ett annatinnehåll än vad datalagen avser, I ännu ett fall, nämligen i fråga omlantmäteriverkets ortsprisregister, har regeringen i strid med datainspektionentillåtit att ändamålet för ett register utvidgas på ett sätt som innebärytterligare spridning av personuppgifter, en spridning som de registreradeknappast kan ha någon insyn i eller kännedom om. Regeringen har i dessa ärendengjort en annan bedömning än datainspektionen av vad skyddet av den enskildesintegritet kräver. Det anmärkningsvärda med dessa fall är,förutom att man har tagit liten hänsyn till datainspektionens beslut, att man isjälva verket har tagit på sig datainspektionens roll genom att regeringengjort de bedömning- ar av vadden enskildes integritet kräver som datalagen förutsätter att datainspektionenskall göra. Regeringen har helt enkelt låtit sin bedömning av den enskildesintegritet gå före datainspektionens. Regeringen har i dessa fall inte ändratdatainspektionens beslut genom att värdera andra faktorer än integriteten somsärskilda eller synnerliga skäl för att tillåta intrång i integriteten. Istället har man genom att i praktiken säga sig företräda de registrerade bättreän datainspektionen försvagat de registrerades skydd. Det är inte underligt attden förre generaldirektören m. fl. inom datainspektionens ledningtröttnade. Genom sitt agerande har regeringen gjort integritetsfrågantill en allmän avvägningsfråga, baserad på tyckande snarare än på den rättsligaprövning som datalagen förutsätter. Därmed har regeringen också försvagatdatalagen och skyddet av den enskildes integritet. Regeringens ointresse för integriteten ochför datalagen har kommit till uttryck på andra sätt än de som jag nu harrefererat. Trots påstötningar från datainspektionen har ett flertaldepartement inte ansökt om licens för sina personregister, fastän de enligtdatalagen helt klart är registeransvariga. Trots påstötningar har det hellerinte tagits några initiativ från för att åtgärda detta. Dettaär nonchalans mot datalagen. Samma ointresse för integriteten kommer till uttryck iregeringens utseende av datainspektionens styrelse. Trots att behovet avtekniskt kunnande i datateknik och informationsbehandling ökat radikalt sedandatainspektionens tillkomst, finns det nu inte längre någonledamot av datainspektionens styrelse som sitter där i kraft av en sädankompetens. Trots att det anges i förarbetena till datalagen hur inspektionensstyrelse skall vara sammansatt har regeringen tagit bort den tekniska kompetenssom funnits där sedan inspektionens tillkomst. Därigenom har man försvagatinspektionens kompetens och dess förmåga att skydda den enskildes integritet.Också detta faller på regeringens ansvar. Det ointresse för den enskildes integritetsom regeringen visar på många olika sätt har, i ett antal av de fall somkonstitutionsutskottet granskat, lett till att regeringen försummat att levaupp till de krav som datalagen ställer. Därför yrkar jag bifall till degemensamma borgerliga reservationerna 3 och 4, Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Regeringens handläggning av datafrågor Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 36MARGITTA (): , en av de tjänstemän som harvalt att sluta på datainspektionen , sade i en intervju ien tidning i samband med att han slutade: "Från politikerhåll talas om måste göra avvägningar mellan den enskilde individen och det allmänna. Mennär jag tänker efter kan jag inte påminna mig ett enda tillfälle där detallmänna verkligen har fått vika för den enskilde. Det är alltid den enskildesom får stryka på foten," När jagfrågade under utfrågningen i om Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Regeringens handläggning av datafrågor han hållermed Qsvald i detta, sa han att det väl är att hårdra, men att han framför sigsåg hur den tekniska utvecklingen skapar problem - om inteintegritetsaspekterna beaktas tillräckligt. Det är väl mänskligt att hårdra, omman upplever besvikelse över att ens visioner inte stämmer med den krassaverkligheten. Det finns flera intervjuer från tidigare ledandetjänstemän, som uttrycker samma besvikelse som över skillnaden mellanteorierna om den enskilda människans integritet och det praktiska hanterandetoch bevakningen av densamma i verkligheten. var en mycket aktiv tillskyndare av bådedatalagen och datainspektionen, och vi ser dessa två begrepp som de viktigastedelarna i möjligheterna att värna den enskilda människans integritet. Datalagen är en ramlag. Denna ramlag skulle med ökadeerfarenheter av datoriseringens möjligheter och begränsningar och olikakontakter med allmänheten fyllas med innehåll av datainspektionen viaföreskrifter, anvisningar, råd, informationer och kontroller. rosades datainspektionen, och dess beslutifrågasattes sällan. har detta förhållande märkbartförändrats, besvär över beslut har i högre grad bifallits av regeringen. Det ärsant att antalet besvär i förhällande till antalet ärenden inte äröverväldigande stort, men de beslut som rivits upp har ofta varit avprincipiell betydelse. Detta borde väl också vpk kunna hålla med om, men manhar i stället intagit en låg profil genom att lägga ett särskilt yttrande. Från vissa håll har bedrivits formligahetskampanjer mot inspektionen, vilket skulle ha varit politiskt omöjligt på1970-talet, Är det så att integritetsbevakning inte är lika viktig nu somtidigare eller utgör skyddet av den enskilda människans integritet hinder förandra viktiga verksamheter - viktiga då tolkat enligt vissa synsätt? Harintegriteten visat sig vara besvärlig att hantera när det verkligen gäller? HarThomas alltså rätt? När man kommer till ett vägskäl, där man mäste avståfrån vissa åtgärder, eftersom dessa skapar risk för integritetskränkningar,viker sig då politiker trots alla vackra ord? Är det först nu somman har insett att skyddet av den enskildes integritet kostar pengar och attdet är bra mycket besvärligare och omständligare att värna den enskildesintegritet än man någonsin anade? har - och det är mycket viktigt -datainspektionen allmänhetens förtroende i hög grad. Människor i allmänhetuppfattar inspektionen som sitt värn i samhällets ökande datorisering, Iutfrågningen av sade han att "gapet har vuxit mellanallmänhetens inställning och den praxis som har utvecklats". Det är intebra, för självfallet är det så att varje gäng regeringen ändrar pådatainspektionens beslut så anpassar inspektionen sin praxis. Dvs, pä så sättsänks integritetströskeln steg för steg, och relativt obemärkt i varje enskiltsteg. Men håller människor i allmänhet på att lära sigmer och mer om datorisering, dvs, datamognaden ökar, och därmed ökar också kravenpå datainspektionen. Blir det gap som Freese talade om alltför stort, rubbasförtroendet i grunden. Det kan innebära att risken ökar för bl, a, medvetetfelaktiga uppgifter från allmänheten till olika register, som den enskildessätt