prop · G903109 · 1985-12-31 00:00:00 — I betänkandet behandlas bl.a. frågor om ett allmäntcensurförbud, filmcensur och straffbara våldsskildringar. Utredningen föreslår att det i RF införs ett allmänt censurförbud i frågaom yttranden som är avsedda att framföras offentligen. Härjämte föreslås att det i YGL föreskrivs förbudför myndigheter och andra allmäima organ att förharv3sgrai\skayttraiväen som är avsedda att framföras genom sådana offentliga framställningar som omfattas av YGL och att på grund av det kändaeller väntade innehållet i en sådan framställningförbjuda eller hindra dess offentliggörande. RF och YGL föreslås dock medge att det i varilig lagsom villkor för "förevisning av upptagningar av rörliga bilder vid allmänna saninankomster" resp. "offentlig återgivning av upptagningar av rörliga bilder" föreskrivs att upptagningarna har granskats i förväg. Det föreslås även att YGL skall öppna för att det i vanlig lag införs förbud attutan i förväg lämnat tillstånd sprida upptagningar av rörliga bilder till dem som inte har fyllt eller offentligen återge sådana upptagningar för dem. När det gäller vuxencensuren av biograffilm irmebär utredningens förslagatt förhandsgranskningen skall finnaskvar samt utsträckas till att avse också offentligt visade videogram. Det föreslås emellertidatt inte skall ha rätt att förbjudaen visning. Byråns uppgift skall i stället vara att avge ett icke bindande utlåtande i fråganori en framställning innefattar olaga våldsskildring, vilket är utr«idningens benämning pådet extremvåldsförbud som den föreslår. Även om biografbyrån anser att en framställning strider mot extremvåldsförbudet, skall alltså filmen eller videogrammet kunna visas. Förhandsgranskningen är därför enligtutredningen inte: någon censur. Frågan huruvida brott har begåtts genom visningen fiir prövas i efterhand av av domstol i yttrandefrihetsrättslig ordning, vilket irmebär att justitiekanslern är åklagare cchatt rättegången är densamma som för tryckfrihetsmål. gällande censurmöjligheter av hänsyntill rikets förhållande till främmande makt och till skydd för rikets säkerhetföreslås helt avskaffade. Detsamna gällercensurgrunden att visandet av en film uppenbarligen skulle strida mot allmän lag. Vad gäller frågan om att jämställa filmer och videogram i censurhänseende sägerutredningen endast (s. 279) att det ärgivet att filmer som är avsedda att visas offentligt för vuxna böromfattas av den förhandsgranskning som föreslås och attdet också gäller videogram för sarnna ändamål. Beträffandebarncensuren föreslås fortsatt bindande förhandsgranskning och attdenna utsträcks till att avse också videogram.Vidare föreslås att censuren skall omfatta en ny åldersgrupp,nämligen ungdcmar som har fyllt 15 men inte . Förhandsgranskningennär det gäller barn och ungdomar bör enligtutredningen gälla både upptagningar som visas offentligt och sådana somhyrs ut eller säljs. Somredan nämnts föreslår utredningen införandet av ett extremvåldsförbud benämnt olagavåldsskildring. Detta brott skall enligt utredningen vara ett avyttrandefrihetsbrotten i YGL:s brottskatalog. I förhållandetill 1 § videovåldslagen irmebär förslaget skärpningar på flera punkter. Det blir anledning att återkommatill detta senare i detta avsnitt vid redogörelsen förregeringens proposition 1984/85: 116. Yttrandefrihetsutredningenvar inte enhällig i fråga om alla de nu återgivna förslagen. Treledamöter reserverade sig mot förslaget om att utsträcka barncensuren tillungdomar . Enledamot reserverade sig mot den föreslagna utformningen av bestämnelsenom olaga våldsskildring. Enledamot uttryckte i ett särskilt yttrande tvivel angående detkloka i förslaget om rådgivande förhandsgranskning vad beträffarfilmer och videogram för vuxenvisning. Ensakkuimig rekomnenderade i ett särskilt yttrande att vuxencensuren skulle avskaffasoch ersättas med prövning i efterhand enligt bestämnelsenom olaga våldsskildring. Utredningensbetänkande har varit föremål för en omfattande remissbehandling. Idepartementspromanorian (Ds Ju 1985: 4) Remissyttranden överyttrandefrihetsutredningens betänkande (SOU 1983:70) yttrandefriheten har det lagts fram en systematisk samnanställning över deavgivna yttrandena. Enligtpromemorian är alla remissinstanser som har uttalat sig om det föreslagnaallmäima censurförbudet positivt inställda till detta. Flerainstanser är dock kritiska mot förslaget om möjlighetatt i vanlig lag tillåta förh.andsgranskning av upptagningar av rörligabilder. Ifråga om vuxencensuren ange:3 remissutfallet vara mycket splittrat. Mångaremissinstanser är kritiska mot förslaget om rådgivandeförhandsgranskning. Beträffande frågan om förhandsgranskning skall firmas över huvudtaget finns en svag övervikt för uppfattningen att den skall avskaffas helt. Dennaåsikthar flertalet av de juridiska instanserna, de flesta kulturföreträdarnasamt film- och videobranschens företrädare. Önskemålet om att filmcensuren skall firmas kvar ochutvidgas till att omfatta även försäljning och uthyrning har flertalet av de instansersom företräder barn och ungdom, de flestakvinnoorganisationerna samt de kyrkliga organisationerna. Förslagetatt det inte längre skall gå att förbjuda visning av film av hänsyn tillrikets förhållimde till främmande makt m.m. tillstyrks av de treremissinstanser som yttrar sig om det. Allmän enighetcinges råda om att film och videogram bör jämställas ialla avseenden (prop. 1984/85: 116 s. 13). Beträffandebarncensuren anges det råda stor enighet bland remissinstanserna om att denbindande förhandsgranskningen skall finnas kvar liksom att denskcill gälla både filmer och videogram såväl föroffentlig visning som för uthyrning och försäljning. Däremot ärnveningarna delade i fråga om åldersgränserna. Många remissinstanser anser att den nuvarande 15-årsgränsenskall finnas kvar. Ifråga om remissutfallet mer i detalj hänvisas till promemorian. Yttrandefrihetsutredningensförslag bereds f.n. inom . Avsikten är att ettförslag på grundval av utredningens betänkandeskall kunna remitteras till lagrådet . Detvilande grundlagsförslaget om möjlighet att införa videocensur Iavvaktan på ställningstagandet till yttrandefrihetsutredningens förslag harriksdagen vid 1984/(prop. 1984/85: 83, KU 20, rskr 117) som vilandeantagit ett förslag till ändrad lydelse av punkt 4 i övergångsbestämmelsernatill lagen (1976: 871) om ändring i regeringsformen. Enligt förslaget,som avses träda i kraft , får detutan hinder av testäramelserna om mötesfriheten i 2 kap. 1 § 3 och 14§första stycket RF i lag föreskrivas att filmer och videogram inte får förevisasoffentligt, om de inte har godkänts för sådanvisning. Det vilande förslaget irmebär således att det i fråga an videogram som visasoffentligt skall vara möjligt att lagstifta om censur. Somskäl för att RF skall medge detta har föredragandedepartementschefen anfört (prop. 1984/85: 83 s. 10) attyttrandefrihetsutredningens förslag till lösning av censurfrågorna utsatts förbetydande remisskritik och att det kommit fram starka önskemål om attförhandsgranskningen skall finnas kvar i sin nuvarande utformning och ävenutvidgas till att omfatta filmer och videogram för uthyrning och försäljning. Föredragandenhänvisade också till att statsrådet att begära regeringens bemyndigande att låta utredafrågor om förhandsgranskning av filmer och videogram. Hanyttrade därefter (samna sida). Detärangeläget att åtgärder vidtas för att motverka spridningen av videogram med extremavåldsskildringar. Eftersom det kan dröja innan utredningsarbetetleder till lagstiftning, anser jag att vissa ändringar bör göras i dennu gällande lagstiftningen för att man på ett mera effektivt sätt skall kunna ingripa mot våldsskildringari videogram. Jag avser därför att förelägga regeringenförslag till regler som kan tillämpas i avvaktan på resultatet avutredningsarbetet. De förslag jag har för avsikt att läggafram innebär bl.a. att förhandsgranskningen skall utsträckas till att omfatta även videogram för offentlig visning. Det är alltså med hänsyntill att de förutskickade reglerna måste ha stödi RF som det vilande förslaget cm ändring av övergångsbestämnelsernatill lagen (1976: 871) om ändring i regeringsformen tillkommit. Regeringens proposition 1984/'85: 116 De i prop. 1984/85: 83 förutskickade reglerna har genom prop. 1984/85: 116. Förslagen gällerändringar i biografförordningen och videovåldslagen. Lagändringarna föreslås trädéi i kraftden . Äveni denna proposition hänvisas det till statsrådet att låta utreda frågor om förhandsgranskningav filmer och videogram. Det anges (s. 12) att denna utredning skall överväga bl.a. frågan om obligatorisk förhandsgranskning av filmer och videogram som sprids gencm uthyrningoch försäljning. Dessa frågor berörs därför inte i propositionen. Propositionens förslagtill ändringar i biografförordningen gårut på följande. Kravet på förhandsgranskning av film utsträckstill att omfatta också videogram sism visas offentligt. Möjligheten att ingripa mot en film därför attvisandet av den kan anses olämpligt av hänsyn till rikets förhålLände till främmande makt m.m. avskaffas.Reklamfilmer och reklamvideogram undantas frånförhandsgranskning. Vidare undantasvisningar vid varumassor, utställningar ochsportevenera;mg om visningarna ingårsom moment i tillställningarna. som skäl för förslaget attutsträcka filmcensuren till videogram för offentlig visning anför föredraganden(s. 13 f): som jag nämndeinledningsvis gäller biograf förordningen endast film. Videovåldslagen däremotgäller både filmer och videogram. Jag anser att man redan nuhelt bcir jämställa filmer och videogram i dessa hänseenden.Det är olämf>ligt att skilda regler skall gälla för de båda medierna. Det ärendast de tekniska förutsättningarna som skiljer dem åt.För åskådaoren är de bådauttrycksformerna lika. Redan då förslaget till videovåldslagen var ute på remisskritiserades det förhållandet att olika regler skulle komna att gälla för filmer ochvideogram. Jag förordar därför attenhetliga regler skall gälla i fråga om förhandsgranskningav filmer och videogram. Bestänmelserna ibiografförordningen bör alltsåutvidgas till att gälla också videogram. Föredraganden framhåller (s. 14) att videogram f.n. inte visas på biografer i nämnvärd omfattning. Ävenom utvecklingen på videoområdet sker snabbt, dröjer det enligt honom förmodligenytterligare något eller irman sådana visningar blir vanliga. Det anförs att videograramen i stället visas - förutomi hemmen och i andra slutna kretsar - i sådanamiljöer som restauranger, hotell,varuhus och butiker. Visningar anges också förekaima vid offentliga tillställningar av olika slag, varvid de ofta ingår som ett led i själva tillställningen. En följd av förslaget om videocensur är att det ansetts nödvändigt att föreslå ett tillägg till 1 §biografförordningen i form av ett nytt andrastycke lydande: Denna förordning gäller dock inte i fråga oir. radiosändning eller trådsändning. Medradiosändning och trådsändning avsesdetsamma som i radiolagen (1966: 755). skäl för detta tillägganför föredraganden (s. 31 f): Av det nya andra stycket framgår att förordningeninte gäller i fråga om radiosändningareller trådsändningar. En upplysning häromhar tagits in i förordningen eftersom denna nuutvidgas till att omfatta visning av rörligabilder med en ny teknik där den enskilde betraktaren avbilderna inte torde kurma uppfatta någraskillnader mellan radiosändningar, trådsändningar ochandra visningar. Med radiosändning ochtrådsändning avses detsamna som i radiolagen (1966: 755). I fråga om begreppet trådsändning kan också hänvisas tillförarbetena till radiolagen, prop.1966: 149 s. 36. Enligt 8 § första stycket radiolagen får myndigheter och andra allmänna organ inte förbjudaen radiosändning eller trådsändning på grund av dess innehåll. I fråga om ansvar för innehålleti flertalet radiosändningar och trådsändningar somf.n. kan tas emot av allmänheten här i landet finns särskilda bestänmelser. Av andra stycket följersåledes att förordningen inte gällerför sådana filmer och videogram som visas i TV-program vilka sänds av någotav programföretagen inom . Den gäller t.ex. inte heller för vidaresändningarav TV-program över en centralantennanläggningoch :Lnte heller för sändningar från satelliter. Sändningar frånänder är också undantagna. Det bör emellertid påpekasatt undantag bara gäller för själva sändningen av ett TV-program videogram med sarnna irmehåll som ett TV-program förevisas offentligt på annat sätt än genom radiosändning eller trådsändningomfattas visningen av biograf förordningensbestämwilser. Den föreslagna utvidgningen civ filmcensurentill videogram för offentlig förevisning gällersåledes bl.a. inte det fallet attfilmen eller videogramnet trådsänds för offentligförevisning. Vad härefter angår de föreslasgnaändringarna i videovåldslagen innebärde samnanfattningsvis följande. Extremvåldsförbudet ilagens 1 § skärps i vissa avseenden. Det nuvaraix3e ansvarssystemet ändras såatt inte bara detaljister utan ocksågrossister och andra leverantörer blir åtkomliga förstraff. En detaljist skall kunna undgåansvar enligt lagen om han endast sprider upptagningar på vilka det intygas att de stämmer överens meden av godkänd kopia. Allmänt åtal för brott mot lagen skall få väckas endastefter medgivande av biografbyrån. Skärpningarna i extremvåldsförbudet stämmer i stort sett överens med yttrandefrihetsutredningens förslag. I propositionen föreslås dock inte att frågan c«n ansvar skall prövas i yttrandefrihetsrättslig ordning. Genom de föreslagna skärpningarna konmer förbudet i närmare överensstämmelsemed biografbyråns praxis i fråga om förbudmot offentlig visning av film. Sk:Lldringar av sexuellt våld eller tvångkriminaliseras i ökad utsträcloiing. Förbudetutvidgas till att omfatta också våld mot djur och våldsan inte har någon människa som direkt eller indirekt uppliov. vidare formuleras bestänmelsen om såatt presumtionen vid spridåldsskildring- i motsats till vad som gäller nu - blir att detta är förbjudet.Spridandet skall dock inte vara straffbart om det är försvarligtmed hänsyn till framställningens syfte och sammanhang samt omständigheterna i övrigt. Förslagen i prop. 1984/85: 116 harinte behandlats vid 1984/. har beslutat (KU 1984/85: 38,snabbprot. 165 s. 47) att uppskjuta behandlingen till 1985/. 3.1.3 Utredningen (U 1985:10) om åtgärder mot våldsskildringar i rörliga bilder Sedan regeringen bemyndigat statsrådet därtill, har denne tillkallat en särskild utredare* för behandlingen av de i prop. 1984/85: 83 och 116 aviserade censurfrågorna. I direktiven (dir 1985: 29) framhålls att utredaren bör kartlägga hur utvecklingen av nya medierför att återge inspelningar av rörliga bilder påverkarrisken för att framför allt barn och ungdomar utsätts förskadeverkningar genom våldsskildringar i sådana inspelningar. Utredaren bör vidare bedömaom utvecklingen kan väntas leda till att det behövs nya eller ändraderegler för att motverka sådana skadeverkningar. Utredaren bör i så fall avge förslag till lämpligaregler. Alternativet med förhandsgranskning av alla filmer ochvideogram bör belysas ingående. Beträffande barncensuren anges det attutredaren bör överväga om det är befogat att ändrade åldersgränser som gällervid offentlig visning av film och som föreslås gälla för sådan visningav videogram. Hänsyn bör härvid tastill bl.a. barnpsykologiska rön,utvecklingen inom massmedieområdet i övrigt och de erfarenheter som finns från granskning av barnfilm inom t.ex. statensbiografbyrå och dess rådgivande organ statens barnfilmnämnd samt . Utredaren bör slutligengöra en författningsteknisk översyn av biografförordningenoch övriga föreskrifter påcensurområdet. I direktiven anges att utredaren bör hålla kontaktmed mig och beakta de resultat som jag kiOTmer fram till i mitt översynsarbete. Utredarens arbete börvara avslutat års utgång. 3.1.4 1984/riksmötesbeslut om radio- och TV-sändningar i kabelnät Efter att ha lagt fram prop. 1984/85:116, beslutade regeringen den 11 cipril 1985 prop. 1985/85: 199 om radio- ochTV-sändningar i kabelnät. På grundval avdenna proposition har vid 1984/85 årsriksmöte (KU 37, rskr 398) antagits lagen(1985: 677) om lokala kabelsändningar,vilken träder i kraft . Med hänsyn till sambandet mellan detradiorättsliga trådsändningsbegreppetoch frågan om videocensur finns detanledning att redovisa några av huvudpunkterna i den nyalagen. I ett avseende skall ocksåriksdagsbehandlingen av propositionen berörasnärmare. Som skall visas i kap. 4 innebär nu gällandebestämmelser i fråga om rättenatt i kabel sända ljudradio- och TV-program tillallmänheten, att sådan verksamhet i princip inte får bedrivas av andra än programföretagen inan . Genom lagen oro lokala kabelsändningar sker det en betydande utvidgning av möjligheterna att fåtillstånd till sådana sändningar. Med lokala kabelsändningarmenas enligt lagen trådsändningar av radioprogram i lokala rundradiiosändningar (1 §). Begreppen trådsändning, rundrjidiosändning och radioprogram har samma innebörd som enligt rädiolagen. Bland de i den nya lagendefinierade begreppen märks i övrigt bl.a. vidaresändning, satellitsändning och egensändning. samtidig och oförändrad återutsändning av en sändning,med satellitsändning vidaresändning av programkanaler från satelliter i fast trafik och med egensändning sändningav annat slag än vidaresändning (2 §). Frågor om lokala kabelsändningar prövasav en för hela landet gemensam kabelnämnd. Nämndenskall även utöva tillsyn öververksamheten med lokala kabelsändningar (3 §). För lokala kabelsändningar krävstillstånd om det inte är fråga omrundradiosända program som vidaresänds i centralantennanläggningar eller sändningar som enbart kan tas emot ibostäder och som inte når fler äncirka femtio bostäder (4 §). Varje tillståndskall avse ett visst område. Detta område får normaltanfåtta högst en kommun (5 §). Tillstånd till satell i tsändningar kan ges dels till var ochen som äger eller annars förfogar överett kabelnät, om denne är svensk medborgare, svensk juridisk person ellerutlänning som har hemvist i Sverige,s.k. nätinnehavare, dels till sådan svensk juridisk person scm har bildats för att bedriva lokala kabelsändningar och i vilken ingår företrädare förolika intressen och meningsriktningar inom tillståndsområdet, s.k. lokala kabelsändarföretag (8 § första stycketjfrt med 6 §). Ett tillstånd till satellitsändningargäller generellt för alla satellitsändningaroch är inte bundet till en vissprogramkanal eller vissa programkanaler. Tillstånd tillegensändningar kan endast ges till lokaltkabelsändarföretag (8 § andra stycket). Ett sådant tillståndinnebär även rätt för företaget att ställa sändningstidtill förfogande för annan (23 §första stycket). Företaget skall vid utövandet av sin sändningsrätt strävaefter vidaste möjliga yttrandefrihet ochinformationsfrihet (23 § andra stycket). Både nätinnehavare och lokala kabelsändarföretag kan fåtillstånd att upplåta kanaler i ett kabelnät åt andra för egensändningar (9 §). Ett sådant tillståndirmebär rätt för tillståndshavaren att genom avtal medge annan att ensambedriva egensändningar i en kanal (25 § första stycketförsta meningen). Sådant medgivande fårges till svensk medborgare, svensk juridisk person eller utlärming som har hemvist i (25 § andra stycket). Som en följd av lagenom lokala kabelsändningar kan man således efter räkna med en växandeaktivitet på kabelsändningsområdet. Lagen om lokala kabelsändningarär i sitt av antagna skickinte komplett. I motsats till propositionens förslag irmehåller lagen inga regler om möjligheter att ingripa mot sändningar med förgripligtinnehåll, t.ex. extremvåldsskildringar. Ett lokalt kabelsändarföretagstillstånd att bedriva egensändningar skulle i det fallet enligt propositionenkunna återkallas genom beslut av kabelnämnden. Vid motsvarande förhållande beträffande program i egensändningar i en upplåten kanalskulle enligt propositionen kabelnämndenkunna besluta om sändningarnas upphörande. (KU 1984/85: 37 s. 12) har inte godtagitpropositionen i dessa delar utan ansett att frågor an ingripanden på grund av sändningars irmehålli princip bör prövas i yttrandefrihetsrättsligordning, huvudsakligen i enlighet med yttrandefrihetsutredningens förslag. Med hänsyntill den korta återstående tiden av 1984/var dock inte utskottet berett att ta definitivställning till dessa frågor. Utskottet ansåg därför att behandlingen av dera borde uppskjutas till 1985/riksmöte.Einellertid var utskottet angeläget om attdet blev klart vilka regler som i andra avseendenskulle gälla för kabelsändningarna. /riksmöteborde därför anta en lag om lokala kabelsändningar,låt vara utan något stadgande under vissa paragrafnummer. Frågan an ingripanden på grund av sändningarsinnehåll skall alltså behandlas vid 1985/86 års Enligt utskottet bör trots detta lagstiftningen i sin helhet kunna träda i kraft . Som komplement till prop. 1984/85: 199 beslutaderegeringen prop. 1984/85: 208 om ansvarighet för lokala kabelsändningarm.m. I denna proposition, som regeringen också önskade få behandlad av 1984/,har föreslagits en särskild lag om ansvarighet för lokala kabelsändningar,vidare har föreslagits bl.a. att 4 § 2 videovåldslagenskall ändras så att lagen inte gällersändningar av TV-program som sker"med stöd av tillstånd" enligt lagen om lokala kabelsändningar. I frågaom sändningar som inte kräver tillståndenligt derma lag - och som inte heller ärvidaresändning av rundradiosändningar - irmebäralltså propositionen att videovåldslagen skall gälla. beslut om att till 1985/riksmöteuppskjuta en del av lagstiftningsfrågornapå kabelsändningsområdetgäller också förslagen iprop. 1984/85: 208. I direktiven till mig, som i sin helhet är intagna i bilaga, tas den nu aktuella delen avuppdraget upp under rubriken 3.2 Vissa gränsdragningsfrågor. Inledningsvis omnämnshär videocensurförslaget i prop. 1984/85: 116, censur förbudet i 8 § radiolagen och uttalandena om det radiorättsliga trådsändningsbegreppeti prop. 1966: 149 s. 36. Härefter anförs att det enligt föredragandens mening inte alltid ärklart när en trådbunden överföring skall betraktas som en trådsändningenligt radiolagen och att det är angeläget att den osäkerhetsom råder undanröjs. Föredraganden yttrar vidare att jag bör kunna prövaolika vägar för att nå det åsyftade resultatet. Skulle ärK3radedefinitioner inte erbjuda en framkomlig vägbör en ändring av 8 § radiolagen kunna övervägas så att dennaparagraf inte komner att omfatta vad som böranses utgöra uppspelning av \'ideogram menson enligt lagens definition utgör trådsändning avTV-program. 3.3 Överväganden och förslag Av den tidigare lämnaderedogörelsen framgår att attityderna i viss månhar förändrats när det gäller metoderna föratt motarbeta extremvåld i filmer och videogram. Den parlamentariskt sammansatta filmcensur utredningen vari sitt betänkande 1969 enig an attfilmcensuren för vuxna skulle avskaffas. Det ansågs tillräckligtatt ingripanden mot vuxenfilmerna kunde ske i efterhand, i princip i enlighetmed då gällande bestämmelser. som yttrandefrihetsutredningen redovisat (SOU 1983: 70 s.263) godtog det övervägande antalet remissinstanser detta förslag. Direktiven föryttrandefrihetsutredningen, utfärdade ,får också sägas inta enallmänt kritisk hållning till censuren. Regler son hindrar attyttranden utsätts för förhandsgranskning av offentligaorgan sägs höra till de allra viktigaste inslagen i ett skydd för yttrandefriheten. Och det framhålls att det måstekrävas starka skäl för att censuri någon form skall kunna godtas. * Som en "yttersta gräns" för straffbarheten förutsatte utredningen en bestämmelse om straff för kränkande av "den allmärma känslan för anständighetgenan grovt sedl:Lghetssårande eller uppenbart förråande framställning eller genom att sprida sådan framställning".Förslag till en sådan bestämmelsemed brottsbenämningen kränkande ai; anständighetenlades fram av konmittén för lagstiftningen cm yttrande- och tryckfrihet i betänkandet (SOU 1969: 38) Yttrandefrihetens gränser. arbetade tillkom videovåldslagen1981.