prop · G90310 · 1985-12-31 00:00:00 — Elever som placeras i fosterhem kyrkobokförs nu som regel ifosterhem. Utredningen föreslår inga ändringar i nu gällande regler förinterkommunala ersättningar. Frågan om interkommunal ersättning knyts helttill kyrkobokföringen. Skolstyrelsen kan efter lång erfarenhet konstatera attden olämpU-ga miljö som finns i mänga bostadsområden i storstäderna leder tiUatt barn skadas socialt och psykiskt. Genom all efter hand placera ut dessa bami fosterhem i andra kommuner får den nya kommunen ta över hela ansvaret förfosterbarnen utan att någon som helst ekonomisk ersättning utgår. Numeraförekommer det också att socialförvaltningar i andra kommuner träffar överensskommelsemed specieUa fosterhem som tar emot grupper av elever. Hemortskommunen stäUerdå ofta speciella resurser i form av assistenter eller liknande tiUfosterhemmets förfogande. Skolstyrelsen konstaterar att man i sådana fallskapat ett slags barnhem i kommunen. Fosterhem har fått karaktär av ett slagsinstitution. I sådana fall skall hemortskommunen betala ersättning men så skerinte i de fall enskilt hem anlkas. Skolstyrelsen hävdar att familjehem som laremot grapper av elever på ett yrkesmässigt sätt skall kunna jämstäUas medinstituUon så att interkommunal ersättning tas ut för att i någon män täcka denresursinsats som behövs för att klara dessa elevers skolgång. Detmåste framhållas att skolstyrelsen inte motsätter sig utplacering av barn ifosterhem. Erfarenheten visar nämligen alt många barn mår myckel väl av attkomma i en lugnare hem- och skolmiljö som kan erbjudas utanför de storatätorterna. Det är dock nödvändigt att värdkommunen dels kan få interkommunalersättning på vanligt sätt för dessa elever och dels kan Ullföras särskildaresurser för de mest resurskrävande eleverna. Det är inte ovanligt att sådanaelever behöver hel- eller halvtidsanstäUd assistent under hela skoldagen. Sådanextrema kostnader bör under alla förhållanden betalas av hemortskommunen. Skolstyrelsenfinner det vara angelägel att skollagen får en sådan ut- Prop. 1985/86:10formning alt interkommunal ersättning och ersättning för assistenttjänstereller motsvarande kan utgå i de fall skälet tiU fosterhemsplacering ärgrava BUaga 5 psykiska och sociala störningar. Tjörnskommun framhåller det som synnerligen önskvärt att frågan om kostnadsansvar vidfosterhemsplaceringar bUr föremål för ytterligare överväganden. Diskrepansenmellan fosterlega och kostnadstäckningen för de ofta omfattandeutbUdningsinsatserna i värdkommunen framstår i somliga fall som stötande.Effekten kan för en mindre kommun bli synnerligen svårbemästrad trots bidragUll särskilda åtgärder på skolområdet, s, k. SÅS-medel. Tierpskommun uppger att det under /81 fanns cirka 50 skolpliktiga barnplacerade i fosterhem i kommunen, Länsskolnämndeni län anser att de ekonomiska konsekvenserna av fosterhemsplaceringarbör utredas närmare. Nämnden avser fall där rätt UU interkommunal ersättninginte föreligger därför att barnet kyrkobokförts i foslerhemskommunen. Dekostnader som t, ex. små kommuner åsamkas vid fosterhemsplacering av eleverfrån storstadsområdena torde knappast kompenseras av vare sig SÅS-medel ellerskatteutjämningsbidrag. 6.7 Vissa redaktionella frågor Länsskolnämndeni finner det positivt att bestämmelserna om elevområden förgrandskolan och gymnasieskolan förts till ett särskilt kapitel. Kammarrätteni ifrågasätter om inte bestämmelserna i 4 kap. 7 och 8 85 ominterkommunal ersättning med hänsyn till sitt innehåll borde införas i 10 kap. RSV:I 4 kap, 7 8 förslaget används termen "kyrkobokföringskommun". Dennaär visserligen språkligt kort men torde inte vara vedertagen i tidigare lagstiftning.Den bör därför ersättas av "kommun inom vars område eleven ärkyrkobokförd". anför följande beträffande bestämmelserna i 4 kap.: "Sådana elevområden skaU bestämmas av länsskolnämnden". Viföreslår att "bestämmas" ändras till: fastståUas. 2§, andra stycket. "Om en fråga länsskolnämnderna". följandeändrade lydelse: "Sådana elevområden som berör kommuner i flera.län ellerflera landstingskommuner skall fastställas av de berördalänsskolnämnderna". 6§, andra stycket. "I mån av plats som sökanden Ullhör". föreslårföljande ändrade lydelse: "I mån av plats skall även tas emot , annanbehörig inträdessökande som inte kan få önskad utbildning i skolform av sammaslag inom sitt eget elevområde". Länsskolnämndeni anser att 4 kap. 6 8 genom sin språkliga utformning ger möjlighet feltolkningar. Nämnden föreslår därför följande lydelse av första stycket: "I en kommuns eller landstings- 85 kommuns gymnasieskolaskall behöriga inträdessökande tas emol med företräde för dem som tiUhörgymnasieskolans elevområde eller för vilka denna gymnasieskola är lämpligastmed hänsyn till sökandens personliga förhållanden eller av andra särskildaskäl." I5 kap. har skolförfattningsutredningen sammanfört bestämmelser om dels rätt Ullutbildning samt skolplikt och tvångsmedel för skolpliktens fullgörande (1-11SS), dels organisation (12 och 13 SS) och befrielse fränskyldighet att delta i religiösa inslag i utbUdning (14 8), lade fram sitt förslag har bestämmelserna om skol-pUktensfullgörande i skolor med enskild huvudman ändrats (se 33, 33 a, 34 och 34 a SSi den nuvarande skollagen). Vidare har ett par bestämmelser som rörorganisationen av utbildningen ändrats (se 24 och 25 SS i den nuvarandeskollagen). 7.1 Skolplikt och rätt till utbildning Ivissa remissyttranden finns synpunkter som rör skolplikten eller motsvaranderätt och som redovisas i andra avsnitt av remissammanställningenän avsnitt 7. Se särskilt avsnitten 2.7-2.9, 12.2 och 13.1. 1 8 andra stycket sägs beträffande den tid ett barn har rätt att fåutbildning: "skak barnet fullgöra skolplikt genom attdelta i UtbUdningen i , om inte annat anges särskUt".Helsingborgs kommun anser att det citerade stycket bör omformas och utvidgas såatt läsaren kan räkna ut vad som avses. ÖstraGöinge kommun uttalar beträffande 5 kap. 1 8 att formuleringen i den nuvarandeskollagens 30 8 angående skolplikt är klarare och bör behållas. Bestämmelsernaom när skolplikten upphör är fördelade mellan 5 kap. I och 6 i lån anser att det för tolkningen av 5 kap. 6 Svore en fördel om paragrafen kompletterades med en bestämmelse om16-årsgränsen. 7.2 Skolmognad och skolstart Förskola-skola-kommitténvänder sig mot att ordet skolmognad används i lagtexten. Kommittén anför i denfrågan: Begreppet skolmognad har , trots att detanvänts som mått pä en elevs mognadsålder för att börja skolan, av forskningenbedömts vara så diffust att man svårligen kan definiera begreppet. Utan att gådjupare in pä den vetenskapliga diskussionen här, vill vi för vår del avstyrkaförslaget att begreppet inskrivs i lagtext. Vi vUl i stället föreslå en textsom t. ex.: "Om ett barn bedöms ha särskilda möjligheter att tillgodogörasig skolans utbild- ning redan vid ålderfär skolstyrelsen fnedge att barnet kan börja sin Prop. 1985/86: 10skolgång ett är tidigare än normalt." i anser det olämpligt att infö- Bilaga 5 rabegreppet skolmognad, föreslär att 5 kap. 2 8 ges följandelydelse: "Om ett barn bedöms kunna följa skolarbetet får skolstyrelsen påbegäran av barnets vårdnadshavare tillåta att barnet böljar i grundskolanhöstterminen det kalenderår barnet fyller ." För 5 kap. 3 8 förstastycket föreslår länsskolnämnden följande formulering: "Om så bedömslämpligt för barnet får skolstyrelsen, efter medgivande av barnetsvårdnadshavare, besluta att barnet skall börja i först höstterminendet kalenderår barnet fyller ," Länsskolnämndeni föreslår följande formulering av 5 kap. 2 8:"Skolstyrelsen får pä begäran av barnets vårdnadshavare tillåta att "För 5 kap, 3 8 föreslår nämnden följande lydelse: "Skolstyrelsen fårefter medgivande av barnets vårdnadshavare besluta att ...," Sommotivering anför nämnden: Begreppet skolmognad har under lång lid varit föremålför diskussion. Det torde dock råda ganska stor enighet om attskolmognad inte uttrycker någon exakt gräns mellan olika skeden i ett barnsutveckling. Begreppet är snarare ett i allra högsta grad relativt begrepp sominte enbart kan fastställas utifrån det enskilda barnets mognadsnivå utan i höggrad är beroende av andra yttre faktorer i skolmiljön och hemmiljön. Detskulle enligt nämndens mening vara olyckligt att i skollagen fortsätta attanvända mognadsbegreppet. I bägge paragraferna handlar det om ett samråd mellanskolan och barnets föräldrar där naturligtvis en hel mängd av faktorer utöverbarnets mognadsnivå prövas innan man slutgiltigt tar ställning till barnetsskolgång. EnligtÖstra Göinge kommun bör 5 kap. 3 6 utformas på sådant sätt, att föräldrarna fåravgöra om ett ännu inte skolmoget barn skall börja i eller gåytterligare ett är i förskola. Därigenom bUr utformningen av 3 8 mera lik denav 2 S, som handlar om förtida skolstart. ÖstraGöinge kommun anser också att man kan fråga sig hur långt skolstyrelsensinseende över utbUdningen för skolpliktiga i förskolan sträcker sig och ivilken utsträckning skolstyrelsen kan förväntas bidra med resurser tUl sådanutbildning. 7.3 Skolgångens avslutande före skolpliktens upphörande Enligt5 kap. 7 8 i utredningens förslag får skolstyrelsen, om det finns särskildaskäl med hänsyn tUl en elevs bästa, medge att eleven avslutar sin skolgång igrundskolan tidigast vid utgången av vårterminen det kalenderår eleven . Sådant medgivande får lämnas endast om eleven under återstoden avsin skolpliktstid får lämplig utbildning eller sysselsättning. Eleven skaU ståunder skolstyrelsens Ullsyn tills skolplikten upphör. Motsvarande bestämmelserfinns i nu gällande skollag. De upphävs emellertid fr. o. m. (SFS 1985:246). Remissynpunkterna redovisas därför inte. 1985/86:10 7.4 Vårdnadshavares ansvar BUaga 5 Enligt5 kap, 9 8 i utredningens lagförslag skall vårdnadshavare till ett skolpliktigtbarn Ullse att bamet fullgör sin skolplikt. Bestämmelsen motsvarar 38 § i dennuvarande skollagen. Länsskolnämndeni finner i Hkhet med utredningen att bestämmelsen bör vara kvar,dels av det skäl som utredningen anför, nämligen som en bakgrund tillsanktioner (om dessa sanktioner, vitesföreläggande m.m., skall bibehållas),dels på grand av att ett borttagande skulle kunna förleda läsaren av skollagenatt tro alt vårdnadshavarens tillsynsskyldighet upphört. Enligtkammarrätten i talar övervägande skäl för att föreskriften skallkvarstå. 7.5 Vite och hämtning Inuvarande skollag finns bestämmelser om vite och hämtning som tvångsmedel förskolpliktens fullgörande. Det ankommer på länsskolnämnden all förelägga ochutdöma vite saml att förordna om hämtning. har ien promemoria (PM 29 daterad ) föreslagit i första hand attbestämmelserna om vite och hämtning helt utgår och i andra hand att möjlighetentUl hämtning tas bort.' har inte gått in pä fråganom sanktionsmöjligheterna bör avskaffas eller inte. I sitt lagförslag utgårskolförfattningsutredningen från att de skall finnas kvar. Beträffandehandläggningsordningen har utredningen föreslagit vissa ändringar. a.föreslås att skolstyrelsen skaU förelägga vite och att frågor om utdömande avvite skall prövas av länsrätten på talan av skolstyrelsen. Vidare föreslås attbeslut om hämtning skall fattas av länsrätten på talan av skolstyrelsen. 7.5.1Bör tvångsmedlen finnas kvar? Skolförfaltningsutredningenhar såsom nämnts inte gått in på frågan om sanktionsmöjUgheterna bör avskaffaseller inte utan har hänvisat tUl beredningen av PM 29. Trots delta har mångaremissinstanser - särskilt länsskolnämnder och kommuner funnit sigföranlåtna att uttala sin uppfattning, i flera faU med hänvisning sinaremissyttranden över PM 29. De flesta som yttrat sig i saken anser attmöjligheten till polishämtning bör avskaffas. En del vill att även tvångsmedletvite skall tas bort. Idet följande redovisas först yttranden från den statliga skoladministrationen,därefter yttranden från och kommuner och sist yttrandenfrån vissa andra remissinstanser. SÖhar hänvisat bl. a. tiU sitt remissyttrande över PM 29. Där uttalade SÖ attverket kunde instämma i skoladministrativa kommitténs huvudtanke men attverket fann det angelägel att dessa svåra och grannlaga frågor blev föremål fören mera ingående och allsidig belysning i ett större sammanhang. ' Se bilaga 6. Jfr bilaga 7. i är bestämmelsema om vite och polishämtningav barn till tredskande föräldrar otidsenliga och inaktuella. De bör därförutgå. i erinrar om alt nämnden tidigare som sinmening uttalat att vitesföreläggande och hämtning ej längre är åtgärder sombehöver tillgripas för att upprätthålla skolplikten. i Hallandslän anser att vitesföreläggande och hämtning med biträde av polis är tväåtgärder som har mist sin aktualitet på skolans område. Bestämmelserna omsådana åtgärder bör därför utgå ur skollagen. Länsskolnämndeni erinrar om alt nämnden yttrade sig tiU SÖ i ett ärendeom eventuell översyn av 39 S i den nuvarande skoUagen. Nämnden anförde då bl.a. att det kan förefalla följdrikUgt att skolans egna myndigheter skall förfogaöver medel som kan användas för all garantera barnens rätt till skolgång.Tvångsmedlen enligt 39 8 skollagen är emellertid otidsenliga och föga verksammai nutiden. Konflikter av det slag som 39 S tar sikte på bör i stället lösas och löses nästan undantagslöst - i samverkan mellan skolan och hemmen, I deutomordenUigl få fall då en samförståndslösning inle kan nås torde det inteheller vara möjligt alt åstadkomma en sluUig lösning genom att Ullgripatvångsmedel enligt 39 8 skoUagen. I sådana fall har emellertid samhälletmöjlighet att ingripa med barnavårdande åtgärder. ansåg 1978att 39 8 skollagen borde kunna upphävas. Nämnden intar fortfarande dennaprincipiella ståndpunkt. Länsskolnämndenhar i yttrande anfört följande: "I. Länsskolnämndenhar inle Ullämpat 39 8 skollagen. 2.Länsskolnämnden anser, att 39 8 skollagen bör upphävas av följande skäl. Enförutsättning för alt länsskolnämnden skall kunna vidta de i paragrafen nämndaåtgärderna är att det måste konstateras - inte presumeras -att tredskaföreligger hos föräldrarna. En ordentlig utredning måste således verkställas iärendet. Därvid bör bland annat ingående samtal ske med föräldrarna omorsakerna till barnets utebUvna skolgång. Olika alternativa lösningar, baseradepä den fastställda orsaken, kan diskuteras i del enskilda fallet, ochlänsskolnämnden har anledning tro, att som regel en lösning pä problemet kankomma fram som kan godtas av samtliga intressenter (skolans representanter,eventuellt även representanter för sociala myndigheter, föräldrar och elevensjälv). Följaktligen behöver sällan eller aldrig ärendet i praktiken gå sålångt som till vitesföreläggande (än mindre så långt som till utdömande av viteeller till polishämlning). Redan av denna anledning viU länsskolnämndenföreslå, att lagparagrafen upphävs. Länsskolnämndenfinner det dessutom mycket tveksamt om man från psykologisk synpunkt börbibehålla en bestämmelse som så starkt betonar skolplikten genom att förbindadenna plikt med sådana sanktionsmedel -för alt inte säga påföljder som härnämns. Särskilt polishämlning framstår som ett både inhumant och otidsenligtmedel i delta sammanhang. Prop.1985/86: 10 1985/86:10 Dessutom kan ifrågasättas om det i praktiken är verksamt, då polisen efter hämtningenknappast kan övervaka alt eleven stannar kvar i skolan. Bilaga 5 vill i delta sammanhang framhålla,att barnavårds- ochskolmyndigheter bör ha ett gemensamt ansvar i samtliga fall av skol-skolk,oavsett om skolket beror på tredska hos eleven själv eller hans föräldrar ochoavsett hur allvarligt skolket i det enskilda fallet kan anses vara. Samverkanbör alltid ske mellan de båda berörda myndigheterna. Pågrund av oklarhet i författning och rättstillämpning har dock osäkerhet ipraktiken rått i fråga om vilken myndighet som har det primära ansvaret. Tyvärthar en negaliv kompelenskonflikl i viss omfattning uppstått mellanskolmyndigheter och sociala myndigheter i ärenden av skol-skolksnatur. Delriksbekanta "Jönåkers-fallet" (1965 not S100) jämte uttalanden i förarbetena till barnavårdslagen har på en del hålluppfatlats som prejudicerande i den riktningen all skolk i varje form i förstahand skall vara en skolans angelägenhet. Åtskilligt talar dock, enligtlänsskolnämndens mening, för att det i allvarligare fall bör vara vederbörandesociala myndighet som i första hand kopplas in. Pågrund av det anförda är det, enligt länsskolnämndens uppfattning, nödvändigtalt ändra lagstiftningen i syfte att åstadkomma lagbestämmelser som klargöransvarsfördelningen och som är bättre anpassade lill ett modernt socialtsynsätt." Länsskolnämndenvill nu tillägga, att under den lid som ytterligare förflutit efter ovannämndatidpunkt har nämnden ej heller haft anledning att tillgripa någon form av sanklionsmedel.S.k. skolstrejker har nästan varje är ägt rum i någon omfattning och i någonkommun, men länsskolnämnden har som en förmedlande länk mellan kommunen ochföräldrarna i upprepade överläggningar lyckats bilägga tvisterna, som ofta rörtskol-skjulsfrågor. framhåller har SAK (skoladministrativa kommittén) föreslagit iförsta hand att bestämmelserna om vite och hämtning helt utgår och i andra handall möjligheten till hämtning las bort. instämmer som ovannämnts i SAK:s förslahandsförslag men är självfallet angelägen om attpolishämtning utgår , om man av någon anledning önskar bibehållavitessanktionen ytterHgare en Ud. Nämnden vill understryka att polishämtning iprakUken utgör en tvångsåtgärd som inle riktar sig mot den tredskande,vårdnadshavaren, utan mot barnet-eleven, som kanske i de flesta fall inleönskar annat än all få gå i skolan. Länsskolnämndeni anser att Ivångshämtning tUl skolan är oförenlig med devärderingar som samma skola strävar efter att överföra tiU ungdomen. Nämndenvidhåller därför sin i tidigare sammanhang framförda åsikt att bestämmelsernaom tvångshämtning bör utgå ur skollagen. i län erinrarom att nämnden tidigare föreslagit avskaffande av sanktionen polishämlning.Länsskolnämnden i erinrar om att nämnden i ett yttrandeöver PM 29 tillstyrkt upphävande av bestämmelserna om poHshämtning.Länsskolnämnden i upplyser att beslul om polishämlning aldrig haraktualiserats 90 avnågon skolstyrelse i länet. Nämnden anser att det numera inte finns Prop.1985/86: 10 några skäl att behåUa möjligheten till polishämlning. Länsskolnämndeni har beträffande polishämtning hän- BUaga 5 visat UU sittyttrande 1978 tiU SÖ angående eventueU översyn av 39 8 skollagen. I detyttrandet upplyser nämnden att den aldrig Ullämpat bestämmelserna om hämtningmed biträde av poHsmyndighel. Nämnden uttalar uppfattningen att det oftast ärklart olämpligt att hämta elever till skolan med biträde av poUsmyndighet. Ettsådant tUl vägagångs sätt kränker och skadar hem och elever. Den skolgång somkan åstadkommas med sädana metoder torde inte ge några positiva resultat.Yttrandet utmynnar i förslag om att bestämmelserna om poHshämtning skaUupphävas. - Vad gäller tvångsmedlet vite uttalar länsskolnämnden i yttrandetöver skolförfattningsutredningens betänkande att nämnden är myckel tveksambeträffande vitesinsUtutets reella värde som sanktionsmedel. Sedan nämndenstillkomst har det kommk tUl användning vid tvä tillfällen, båda i sambandmed den uppmärksammade (1973). Nämnden föreslår att fråganhuruvida vitesinsUtutet skall vara kvar tas under övervägande. Länsskolnämndeni län erinrar om att nämnden UU SÖ avgett yttrande över ettförslag om eventueU översyn av 39 8 skollagen. Nämnden förordade då allparagrafen skulle upphävas. har nämnden emeUertid haftanledning att modifiera sin syn. Nämnden anser fortfarande att möjligheten UUpoHshämtning bör avskaffas. Möjligheten att förelägga och döma ut vite bör dockfinnas kvar enligt den uppfattning som nämnden numera har. iSkaraborgs län framhåller att den obligatoriska skolgången skall uppfattas somnågot positivt och som en tillgång för såväl föräldrar som elever. Entvångsåtgärd som polishämlning uppfattas vanligtvis av aUmänheten som en mycketdrastisk åtgärd och står inte i överensstämmelse med den bild som skolan i dagvill förmedla till elever och föräldrar. Enligt nämndens uppfattning bör"tredska av föräldrarna" belräff'ande barnens skolgång lösas genomsamtal meUan skolledning och föräldrar och om så behövs med hjälp avpsykologisk expertis. Ofta kan föräldrarnas situaUon vara sådan, att samarbetei någon form med sociala organ visar sig vara lämpligt för att frågan ombarnens skolgång skall lösas. Nämnden vill emellertid inte utesluta att det ivissa situationer kan vara nödvändigt att ha tillgång tUl ett stadgande ompåföljd mot vårdnadshavare som inte låter sina bam gå tiU skolan. åsikt skulle man därför kunna ha kvar stadgandet om vitesföreläggande,medan stadgandet om polishämtning bör utgå. Länsskolnämndeni har åberopat sitt tidigare yttrande lill SÖ angående eventuellöversyn av 39 8 skollagen. I det yttrandet anförde länsskolnämnden: "Åren1973-1977 har sju faU anmälts tUl länsskolnämnden i och för ev. åtgärd enligt39 8 skollagen. Under ärendenas utredningi nämnden har sex av fallen kunnat lösas genom oUka insatser utan att vite behövt utdömas eller poHsmedverkan anlitats. Nämndens åtgärder har l.ex. varit personliga kontakter med berörda målsmän och skolstyrelser för att överbrygga vissa motsättningar, 91 inkopplande av psykologiskexpertis även utanför nämnden m. m. 1985/86: 10 Endasti ett fall har 8 39 behövt utnyttjas till fullo, dvs. har forordnat ompolishämtning. BUaga 5 Det synes lämpligt att skyldighet ävenfortsättningsvis föreligger för kommunatt till nämnden anmäla om elev inte fullgör sin skolplikt och detta beror påföräldrars tredska. 1 en del faU rör det sig om motsättningar mellanskolstyrelse och föräldrar och det kan ofta gå lättare att lösa problemen om entredje part, länsskolnämnden, kopplas in. I de fall som ligger mer pä detpsykologiska planet har nämnden expertis som möjliggör lösandet även av sådanaproblem. Även om kommunerna också har psykologisk personal är det ofta lättareom en tredje, mer neutral part går in när man inte lyckas inom kommunen.Nämnden anser att 39 8 skoUagen bör vara kvar. Närskolstyrelse anmält att elev inte fullgör sin skolplikt bör kunna förutsättasatt länsskolnämnden i första hand genom andra åtgärder än i skollagen angivnasanktioner försöker fä eleven till skolan. Detta bör kunna ske genom samtal ochöveriäggningar, inte bara med föräldrama utan även med eleven ochskolstyrelsen, I de allra flesta faU torde detta ge ett positivt resultat.EmeUertid får man inle bortse från all vissa enstaka fall inte går att lösaförhandlingsvägen. Där måste finnas möjHghet tUl sanktion eftersom obligatoriskskolplikt förekommer. Ev. sanktion måste dock vara riktad mot föräldrarna, intemot eleven. Att lösa konflikt mellan föräldrama och skolan genom polishämtningav eleven är därför olämpligt. Sanktionenpolishämtning anser länsskolnämnden skall utgå ur 39 8. För fall som inte gåratt lösa förhandlingsvägen förordas bibehållande av ekonomisk sanktion motföräldrama, I författningen bör dock noteras att sanktioner får användas förstsedan alla andra åtgärder misslyckats." Länsskolnämndeni erinrar om att nämnden i sitt yttrande över PM 29uttalade att länsskolnämndema även fortsättningsvis borde ha vissabeslutsbefogenheter i fråga om en elevs skolgång och även möjlighet att kunnatillgripa någon form av sanktion. Vitesföreläggande kunde vara en sådan. erinrar om att förbundet tidigare tillstyrkt skoladministrativakommitténs förslag och vill på nytt anföra, alt i varje fall polishämtning avbarn skolan inte bör förekomma. Fall med s.k. tredskande vårdnadshavare ärnumera mycket sällsynta. Skulle sådant fall uppkomma, bör skol- ochsocialmyndigheterna i kommunen söka lösa det på skonsammaste sätt för barnet. Halmstadskommun ställer sig tveksam utformningen av paragraferna om vite ochhämtning. Kommunen finner dem oUdsenUga. Del händer inle i praktiken alt en skolpliktigelev hämtas till skolan med hjälp av poHsmyndighel. Kommunen anser att en "lagstiftningsspärt"skaU finnas. Utformningen av paragraferna bör dock moderniseras, bådespråkmässigt och till innehållet.