prop · G90312 · 1985-12-31 00:00:00 — Prop.1985/86: 12 Nuvarande lydelse vad som medgivits som avdrag i utlandet. Återföring tillbeskattning får inte ske senare än det tionde taxeringsåret efter dellaxeringsår, då underskottet avräknades. Anvisningar 38 § 4.'' Intäkt av fastighet ellerrörelse i uUandet beräknas med ledning i tillämpliga delar av vad som enligt 21§, 24 § 1 mom, och 28 § gäller för motsvarande slag av fasUghel eller rörelseinom riket. Med rörelse i utlandet avses så- Med rörelse i ullandel avses så- slädes självständigt bedrivits. Har i utlandet bedriven rörelse utgjort allenast en gren (filial) av en rörelse inom riket, upptagas av rörelsen i dess helhet härflutna intäkter såsom intäkt av rörelse (jfr punkt 6 av anvisningarna till 28 §). dan rörelseverksamhel, som där- dan rörelseverksamhel, somdärstädes självständigt bedrivits. Har i utlandet bedriven rörelse utgjort allenasten gren (filial) av en rörelse inom riket, upptas av rörelsen i dess helhet härflutnaintäkter såsom intäkt av rörelse (jfr punkt 6 av anvisningarna till 28 §), Omen skaltskyldig samverkar i utlandet med annan i projekt med gemensam ledning,skatt vid bedömningen av liuruvida verksamheten är självständigt bedrivenrörelse eller filial bortses från den omständigheten att det föreliggergemensam ledning i projektet. Dennalag träder i kraft den De nya bestämmelserna tillämpas första gången vid 1987års taxering. De äldre bestämmelserna i 72 § 4 mom,, 74 § och punkt 4 avanvisningarna 38 § Ullämpas dock vid 1987 eller taxering i frågaom skattskyldig som då taxeras för beskattningsår, som har påbörjats före den 1januari 1986 och avslutats före respektive , Denya bestämmelserna i punkt 4 av anvisningarna 38 § och 46 § 2 mom, får tUlämpasfrån och med 1980 respektive taxering. Önskar den skattskyldige sådantillämpning, får han i den ordning som anges i 100 § taxeringslagen (1956:623)anföra besvär, såvitt avser punkt 4 av anvisningarna 38 §, över 1980,1981,1982, 1983, eller taxering, och såvitt avser 46 § 2 mom,, över 1983eller taxering. "Senaste lydelse 1966:729, IITvå problem i sambandmed beskattningen av Prop. 1985/86:12 vissa löntagare Idirektiven (Dir 1981:60) till kommittén anges vissa frågor som utredningsuppdragetskall avse. Det sägs härefter allmänt att även andra frågor som berör avräkningav skatt enligt interna regler eller dubbelbeskattningsavtal bör kunna tas uppförutsättningslöst. Ettförhållande som berörs i direktiven är att varken avtals- eller lagreglerna omavräkning medger full avräkning om på grund av låg beskattningsbar inkomst densvenska skallen på en utländsk inkomst är lägre än den utländska skatten påsamma inkomst. Detta är ett problem som har samband med principerna för skatteavräkningsom metod för undvikande av dubbelbeskattning. Metoden Ullämpas från svensksida i förhållande till flertalet länder. De ändringar i avräkningsreglerna somår 1982 genomförts (SFS 1982:1098-1100) efter förslag från kommktén kan minskaden berörda olägenheten endast för skattskyldiga som har inkomster från fleraländer med olika skattetryck. För flertalet skattskyldiga fysiska personer harändringarna därför inte medfört någon förbättrad situation. Flertaleti bosatta personer med arbete utomlands är verksamma i de övriganordiska länderna. Beträffande dessa Ullämpas från svensk sida skatteavräkningsom huvudmetod för undvikande av dubbelbeskattning. Till delta kommer attskattetrycket är relativt högt också i dessa länder. Mot bl,a. denna bakgmnd ärdet naturligt att det i direkUven berörda problemet om bristande full avräkning- såvitt rör fysiska personer - har störst aktualitet i förhållandet tillövriga nordiska länder. Beskattningssituationenför vissa i bosatta löntagare med arbete i har ocksåuppmärksammats i flera motioner till (1981/ 82:137, 1981/82:385 m,fl,). En bidragande orsak till detta är att tillgängen på arbetstillfällen inomvissa sektorer, främst byggnadssektorn, varit relativt god där under senareår. Nären person som bor i och arbetar i skall taxeras i båda ländernaför sin arbetsinkomst, skall dubbelbeskattning i princip undvikas genom att dennorska skatten får avräknas frän den svenska. En uppmärksammad situaUon närfull avräkning inte kan erhållas är, att den skattskyldige har underskott i enförvärvskälla för vilken han taxeras endast i , t, ex. envillafastighet, och att därför hans beskattningsbara inkomst och därmedskatten i blir sä låg att den inte förslår till avräkning av den norskaskatten som beräknats på arbetsinkomsten ulan avdrag för underskottet. Eftersomden skattskyldige allUd får bära skatt motsvarande den högsta av svensk resp.norsk skatt bUr den sammanlagda beskattningseffekten att han får bära en skattberäknad utan fullt hänsynstagande underskottet. Ett annat uppmärksammatproblem är följande. Det norska socialförsäk ringssystemet, folketrygden, finansieras delvis med avgifter från lönta garna själva. Flertalet av de i bosatta personer som är sysselsatta i , arbetar där under sädana omständigheter alt de är skyldiga att 23 Prop.1985/86: 12 betala avgift till folketrygden. Avgiften omfattas inte avdubbelbeskattningsavtal mellan länderna. Avräkning såsom för norsk skattmedges följaktligen inte för densamma. De motionsyrkanden som framställtsutgår också ifrån att avgiften inte är avdragsgill vid taxeringen i Sverige.Denna fråga torde dock inta ha prövats i högsta instans. Dethar gjorts gällande att den som riskerar att hamna i en beskattningssituationav det slag som berörs i motionerna, därvid han blir beskattad utan fullthänsynstagande till ett underskott, avstår från all ta arbete i utlandet. Dethar också gjorts gällande att den förmodade skaltemässiga behandlingen av s, k.trygdeavgifter skulle minska benägenheten alt ta arbete i . En översyn avberörda regler är därför motiverad också med hänsyn till situationen påarbetsmarknaden. Somangetts ovan har den berörda problematiken kring underskott i förvärvskälla vidinternationek beskattning av arbetsinkomster störst aktualitet i förhållandetUll övriga nordiska länder. Kommittén finner det av bl. a, den anledningen lämpHgtatt begränsa sig lill att behandla förhållandet till dessa. Mot bakgrund avbl, a, att skyldigheten för i bosatta personer att erlägga trygdeavgifti regleras i förordningen (1981:1284) om tillämpning av en konvention den5 mellan , , , och om socialtrygghet, finner kommittén det motiverat att ta upp även frågan om den skaltemässigabehandUngen av svenska löntagares socialförsäkringsavgifier i ett samlat nordisktsammanhang. Efteren genomgång av de regler som är av störst betydelse för arbetskraftensrörlighet över gränserna inom kommer de två problemkomplexen attbehandlas var för sig. Sedanlång tid har det förekommit ett omfattande arbetskraflsutbyte mellan denordiska länderna. En gemensam arbetsmarknad i har eftersträvats sedan1930-talet, De olika hinder som funnits i de nationella lagstiftningarna motatt uppnå detta mål har genom samverkan kunnat avvecklas undan för undan.Likheten i de nationeUa regleringarna har underlättat ingåendet av mellanstatligaöverenskommelser på de områden där de regler funnits som främst har hindratarbetskraftens rörlighet mellan länderna. Således har , , Finlandoch en överenskommelse om en gemensam arbetsmarknad.Samtliga nordiska länder har även - som framgått ovan biträtt en nordiskkonvention om social trygghet. Till della kommer de avtal för undvikande avdubbelbeskattning som funnits mellan länderna. Ett multilateraltdubbelbeskattningsavtal har ingåtts av alla de nordiska länderna. Nedankommer de olika mellanstatliga överenskommelserna att behandlas i skildaavsnitt, 2.2 Engemensam nordisk arbetsmarknad Prop.1985/86:12 NärSverige, , och ingick en överenskommelse om engemensam nordisk arbetsmarknad innebar det en formell bekräftelse av enutveckling som hade pågätt . Tiotusentals nordbor hade redan dåskaffat sig arbete i annat nordiskt land än hemlandet. Överenskommelseninnebar främst att kravet på arbetstillstånd för nordiska medborgare slopades isamtliga avtalsländer, länder som slöt överenskommelse ansåg man att arbetskraftens friarörlighet skulle vara till gagn för den ekonomiska och sociala utvecklingen i ländema.Överenskommelsen anses också ha haft stor allmänpolitisk nordisk betydelse.Under tiden som gått sedan överenskommelsen ingicks har omkring en miljonnordbor utnyttjat möjligheten att fritt ta arbete och bosätta sig i annatnordiskt land än hemlandet. överenskommelse av om gemensam nordisk arbetsmarknad omfattandealla de nordiska ländema, alltså även , har trätt i kraft den 1 augusU1983, Dengrundläggande rättigheten för medborgare i de nordiska länderna att fritt taarbete och bosätta sig i annat nordiskt land än hemlandet är oförändrad i dennya överenskommelsen. Vidare uppmärksammas individens villkor i hög grad. Storvikt läggs vid att en flyttning mellan länderna skall kunna ske under päförhand kända och under socialt trygga förhållanden. I dessa hänseendenhänvisar överenskommelsen till konvention om social trygghet, 2.3 Social trygghet i EnkonvenUon om social trygghet har funnits mellan de nordiska länderna sedan är1955, Den konvention som då ingicks har ersatts av konvention somgäller här i riket fr. o. m. , nya konventionen liksom i den föregående är principen om likställdhet ibehandlingen av de fördragsslutande staternas medborgare inom de nationellasociala systemen gmndläggande. Huvudregeln i konventionen om Ullämpliglagstiftning säger att den som är bosatt i ett nordiskt land omfattas helt avsocialförsäkringslagstiftningen i bosättningslandet. Frånden angivna huvudregeln görs följande viktiga undantag. För en person som ärbosatt i ett nordiskt land men är anställd för arbete i ett annatnordiskt land gäller alt han omfattas av lagstiftningen i sysselsättningslandeti vad avser förmåner som är beroende av det ifrågavarande förvärvsarbetet ellerförvärvsinkomsten. Dessa förvärvsanknutna förmåner är sjuk- eller dagpenningfrån sjuk- eller arbetslöshetsförsäkring samt pension fråntilläggspensioneringen. Skyddet beträffande dessa förmåner bortfaller ibosättningslandet. Attobservera är dock att huvudregeln om tillämpning av bosättningslan dets regler gäller för s. k, utsänd personal, om arbetet frän början beräknas pågå högst . Med utsänd personal avses arbetstagare som av sin arbetsgivare sänds tkl ett annat nordiskt land för att för arbetsgivarens räkning utföra ett tidsbegränsat arbete, 2' Prop.1985/86:12 För vissa grupper, bl, a, nordiska sjömän och vissannan "resande personal"gäller särregler. Tillskillnad mot konvention innehåller den nuvarande konventionen enuttrycklig reglering av avgiftsfrågorna. Mot bakgrund av att en övervägande delav avgifterna numera tas ut hos arbetsgivarna har konventionens avgiftsregelformulerats så, att samtliga avgifter skall betalas i det land där rätt till deförvärvsanknutna förmånerna föreligger. Detta gäller alltså även avgifter förbosättningsanknutna förmåner. Konventionen ålägger inle landet i fråga att laut avgiftema men förhindrar att de tas ut i annat nordiskt land. Den infördaregeln innebär således ett frångående av tanken att avgiften för en förmån allUdskall betalas i det land där rätt till förmånen i fråga uppkommer. Vidtidpunkten för avgiftsbetalningen är det ju också i allmänhet ovisst i vUketland arbetstagaren senare kommer att uppbära en viss förmån. Avgiftsregelninnebär sammanfattningsvis att alla avgifter för anstäUda, såväl arbetsgivarenssom arbetstagarens egna, skaU betalas i det land där arbetstagaren ärsysselsatt, om denne inte omfattas av regeln för korttids-utsänd arbetskraft. Föri bosatta arbetstagare som är anställda för arbete i annat nordisktland innebär konvenUonen att de skaU betala där förekommande löntagaravgiftertill socialförsäkringarna, om de inte särbehandlas pä grund av att de ärutsända. Mot bakgrund av att det i inte längre förekommer löntagaravgifterannat än till den frivilliga arbetslöshetsförsäkringen sägs avgiftema utgöraett argument mot att ta arbete i annat nordiskt land. Tyngden av argumentet ärsjälvfallet avhängig bl, a, avgiftens storlek. En genomgång av förekommandeavgifter sker i avsnitt 4,2, Detförtjänar att anmärkas att konventionen inte reglerar betalningar lill socialförsäkringarnai form av skall och patientavgifter. 2.4.1Skattskyldighet enligt intern svensk rätt Huvudregelnrörande skallskyldighet i (53 § KL) innebär att en person för lid under vilken han är bosall här är skaltskyldig för all inkomst oavsett varifrån den kommer. Som bosatt i räknas den som har sitt egentliga bo och hemvist här. Med i bosatt skattskyldig likstäUs den som, utan att vara bosatt här, stadigvarande vistas här. Vissa komplet terande regler fmns i punkt 1 av anvisningarna tUl 53 § KL och i 68 § KL. Ett undantag från huvudregeln utgör den s.k. ettårsregeln, 54 § första stycket h) KL, Regeln innebär att en i bosatt person, som under vistelse utomlands åtnjutit lön eller annan därmed jämförlig förmän pä gmnd av anställning där, är frikallad frän skattskyldighet för inkomst av anställningen om denna och vistelsen i utlandet varat eller kan antas vara . Regeln gäker inte vid anställning hos svenska staten, svensk kommun eller ombord på svenskt fartyg eller svenskt, danskt eller norskt 26 luftfartyg. För att skattebefrielseskall inträda enligt ettårsregeln krävs att det är Prop, 1985/86:12 fråga omsammanhängande utlandsvistelse under . Korta, tillfälliga besök iSverige medför dock inte att vistelsen skall anses avbruten. Detbör också nämnas att den som inte är bosatt här är skattskyldig för bl, a,avlöning frän svenska staten och svensk kommun samt för all annan inkomst avtjänst som uppburils härifrän och som förvärvats genom verksamhet här. 2.4.2 övriganordiska staters beskattningsregler Detsades inledningsvis att likheten i de nationella reglerna inom underlättatingåendet av mellanstatliga överenskommelser. Detta gäUer även beträffandebeskattningsreglerna. De nordiska staternas skattelagstiftningar bygger ihuvudsak på samma principer. Det är här tillräckligt att framhålla attskatteplikts- och skaitskyldighetsreglerna för inkomst av tjänst är i storadrag lika för alla de nordiska staterna. Delta förhällande har dock intehindrat att man valt delvis olika utformningar av reglerna rörande personermed hemvist i annan stat. Sverigehar haft bilaterala dubbelbeskattningsavtal med alla de övriganordiska länderna. Betydelsen av detta för arbetskraftens rörlighet mellanSverige och de övriga länderna kan knappast överskattas. De förhandlingar somsedan flera år pågätt mellan de nordiska länderna om ett multilateraltdubbelbeskattningsavtal har lett fram ett avtal av är 1982 som börjattillämpas den . Avtaletär konstruerat sä, att länderna sig emellan delat upp beskattningsrättenbeträffande olika typer av inkomst. Dubbelbeskattning av inkomst för en personmed hemvist i undviks i de flesta faU genom att , med vissabegränsningar, medger avräkning av den utländska skatten från den svenskaskatten på samma inkomst, I andra fall tas inkomsten till beskattning i endastett land. Avtalet medför inte någon utvidgning av den skatteplikt ellerskattskyldighet som följer av intema regler. Defrån arbetsmarknadssynpunkt viktigaste avlalsreglema är självfallet de somberör beskattningen av inkomst av tjänst. Endast dessa kommer att behandlashär. Deinkomster som en person med hemvist i uppbär för arbete i annatnordiskt land kan med utgångspunkt i avtalsreglerna således hänföras tillnågon av de tre kategorier som tas upp nedan (2,4,3,2-2,4,3.4). Indelningensker utan krav på fullsländighet och under antagande att den som är bosatt härenligt interna regler också har hemvist här enligt avtalsreglerna, Prop.1985/86:12 2.4.3.2 Inkomsterför vilka dubbelbeskattning undviks genomavräkning av skatt Förall inkomst av arbete i enskild tjänst som inte hänförs till någon av kategoriernaunder 2.4,3.3 eller 2.4,3,4 gäller huvudregeln, ett dubbelbeskattningundanröjs genom att den svenska skatten sätts ned genom avräkning av den uUändskaskatten, Samma regel gäller för alla styrelsearvoden och liknande ersättningarfrån bolag med hemvist i annat nordiskt land och för inkomster som förvärvas avartister och idrottsmän. När gränsgängar-regeln med upphör att gälla(jfr 2,4,3.3) kommer de inkomster som omfattas av den att omfattas avhuvudregeln. 2.4.3.3Inkomster som beskattas endast i Allinkomst av svensk offentlig tjänst samt pension och andra utbetalningar enligtsvensk sociallagstiftning beskattas endast i . Detsamma gäller vissainkomster som uppbärs av s. k. gränsgängare, I förhällande till resp.Norge är den som bor i en svensk kommun som ligger utmed landgränsen mot resp.land och som arbetar i en motsvarande kommun på andra sidan gränsen att ansesom gränsgängare om han regelmässigt (minst en gäng ) uppehåller sig isin fasta bostad i . För den som arbetar i gäller gränsgångartegelnendast för inkomst av enskild tjänst medan för den som arbetar i bådeinkomst av enskild och offentlig tjänst omfattas, I förhållande till ochDanmark innehåller avtalet inga gränsgångarregler. Dock föreskrivs att den gränsgängarregelsom gällde enligt det föregående dubbelbeskattningsavtalet mellan ochDanmark fortfarande skall tiUämpas på inkomst som förvärvas före den 1 januari1987, Enligt denna regel anses den som gränsgängare, som regelmässigtuppehåller sig i sin fasta bostad i och som normall utför sitt arbete iDanmark, Regeln gäller endast inkomster av enskild tjänst. Densom inle är gränsgängare beskattas enligl avtalet endast i för inkomstav enskild tjänst om han har vistats i arbetslandet underkalenderåret och ersättningen betalats av arbetsgivare som inte har hemvist i arbetslandetsamt ersättningen inte belastar fast driftställe eller stadigvarande anordningsom arbetsgivaren har i arbetslandet. Vidarebeskattas inkomst av arbete ombord pä svenskt skepp endast i , Detsammagäller inkomst av arbete ombord på luftfartyg i internationeU trafik ochombord pä fiske-, sälfängst- och valfängstfarlyg. Inkomst av arbete "off-shore"beskattas i allmänhet endast i under förutsättning att arbetet har pågåttunder . 2.4.3.4Inkomster som inte beskattas i Pensioneroch andra utbetalningar enligt dansk, finsk, isländsk eller norsk sociallagstiftningbeskattas inte i annat än i vissa undantagssilua- lioner.Detsamma gäller inkomster av offentlig tjänst i annat nordiskt land 28 dock - vad gäller -med undantag för inkomst som uppbärs av Prop, 1985/86:12 gränsgängare (jfr2.4,3,3), Likasåär inkomst av arbete ombord på danskt, finskt, isländskt eller norskt skeppundantagen från beskattning i , 3 Underskott i förvärvskälla vid internationell beskattning Underskotti förvärvskälla som problem vid internationell beskattning av arbetsinkomsterhar uppmärksammats främst dä i bosatta löntagare som är villaägare hararbetat i , eller under sådana omständigheter att deblivit taxerade i både och arbetsstaten för arbetsinkomsten. Enligtsåväl de tidigare gällande bUaterala dubbelbeskattningsavtalen mellan Sverigeoch dessa stater som det nu gällande multilaterala nordiska avtalet skallSverige i en sådan situation medge avräkning av den utländska skatten påinkomsten frän den svenska skatten pä samma inkomst. När den svenska skattenberäknats efter avdrag för villaunderskott kan den utländska skatten visa sigibland vara för hög för att kunna räknas av i sin helhet, 1de angivna fallen bUr beskattningsresukatet för den skattskyldige, vad skattensstorlek beträffar, detsamma som om han inle medgetts fullt avdrag förunderskottet vid taxeringen i , Det är givetvis inte endast villaunderskotl(förvärvskälla annan fastighet) som pä angivet sätt kan bli obeaktat vidbeskattningen, utan varje underskott (eUer annat aUmänt avdrag) som minskarendast den svenska skatten. Att detta kan innebära en högst avsevärdkostnadsökning och en allvarlig ekonomisk påfrestning för den skattskyldige äruppenbart. Underskott i förvärvskällaär emellerUd inte ett problem endast när dubbelbeskattning avses bli undanröjd genom skatteavräkning. Också då en i bosatt löntagare med uUandsarbete skaU beskattas för sin arbetsinkomst endast i arbetsstaten kan problem uppstå om han har ett underskott i . Delta beror pä att man i arbetsstaten i regel inte medger avdrag för de utgifter som lett till underskottet. Om skatten i arbetsstaten blir väsentligt högre än den svenska skatten, beräknad med hänsyn till underskottet, skulle ha blivit om inkomsten beskattats här, kan han råka i ekonomiska svårigheter. Dessa svårigheter kan dock i många fall genom förlustutjämning reduceras tkl ett likviditetsproblem. Enligt lagen (1960:63) om förlustavdrag kan den skattskyldige, om han vid taxe ring i ett visst år har underskott i förvärvskälla och andra allmänna avdrag som tiksammans beloppsmässigt överstiger summan av inkomster na från övriga förvärvskällor under vissa förhållanden avräkna den sålunda uppkomna förlusten frän inkomster för vilka han laxeras under de närmast efterföljande sex åren. Härigenom blir hans skatt under dessa år lägre. Problemet för den skattskyldige som kan erhåUa förlustavdrag är närmast hur han skall finansiera det uppskov med skatlenedsättningen som kan bli 29 Prop.1985/86: 12 följden. Del bör emellertid också framhållas att möjligheten Ullförlustavdrag inte föreligger i samtliga fall. En förutsättning är att denskattskyldige under förluståret haft bruttointäkter av en eller fleraförvärvskällor som sammanlagt uppgår till minsl . Den skatlskyldige, somutöver sin från beskattning undantagna arbetsinkomst, haft inkomst endast av enschablontaxerad fastighet (villa) kan alltså inte utnyttja möjligheten till föriustavdragom inte villans taxeringsvärde uppgår till , Idet följande skall kommittén peka på några olika möjligheter att genom ändringari beskattningsreglerna förbättra situationen för skattskyldiga som drabbas avberörda problem. Först kommer kommittén att överväga möjligheterna tilländringar i skatteavräkningsreglerna och därefter möjligheterna till ändringari inkomstberäkningsreglema. En sammanfattande bedömning avslutar avsnittet, 3.2 Ändringar av avräkningsreglerna *) 1det nordiska dubbelbeskattningsavtalet har i vissa fall utfäst sig attfrån svensk skatt pä en utländsk inkomst medge avräkning av utländsk skatt päsamma inkomst. Som framgått tidigare är detta avräkningsutrym-me i vissasituationer otillräckligt. Genom de interna svenska avräkningsreglerna (24-26 §§SIL) vidgas avräkningsmöjligheterna. Reglerna föreskriver bl. a. ett samtidigthänsynstagande tik alla utländska inkomster vid bestämmande av det högstabelopp svensk skatt frän vilket avräkning fär ske (den s. k.overall-principen). Detta medför emellertid sällan någon förbättring förlöntagare med arbete utomlands eftersom de i allmänhet har inkomst frän endastett främmande land. Enutvidgning av avräkningsmöjligheterna kan ske genom att avräk-ningsrättensbundenhet till taxeringsåret slopas. Den åsyftade ändringen skulle innebära attutländsk skatt som inte kan avräknas ett visst år skulle få avräknas frånsvensk skatt (på utländska inkomster) hänförlig till ett annat år. Metoden attmedge avräkning frän skatt hänförlig ett (carry-back)förekommer i vissa andra länder Hksom metoden att medge avräkning frän skatt hänförligtill ett senare år (carry-forward). Metoderna bidrar till att elimineradubbelbeskattning i ett längre perspektiv. Enannan väg att vidga avräkningsmöjligheterna är att modifiera spärregeln. Dendel av den svenska skatten som skall anses hänföra sig den utländskainkomsten kan t. ex. relateras till den beskattningsbara inkomsten i ställetför som till sammanlagd inkomst. Spärrbeloppet kan då motsvaraden skattenedsättning som enligt nu gällande regler skall göras vid tillämpningav exemptmetoden. En modifiering av spärregeln fär i de flesta fall en mycketbegränsad effekt och bör inte aktualiseras i detta sammanhang. Man kan ävenmedge s. k. full credit, dvs. skatten på svensk inkomst fär tas i anspråk föravräkning av utländsk skatt så långt den svenska skatten förslår.