prop · G9033 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag vill också stryka under att det är i huvudsakgenom fysisk planering som de geografiska bestämmelserna kommer atlkonkrefiseras. Detta kommer då, liksom i den fysiska riksplaneringen,att ske i en samrådsprocess mellan berörda kommuner och länsstyrelser, i vilkendet ges goda möjligheter att klara ut uppkommande meningsskiljaktigheter m. m. Avde geografiska bestämmelser som jag nu kommer alt föreslå följer att enhelhetssyn skall anläggas pä vad som är en lämplig utveckling inom de berördaområdena. I många fall behövs ett interkommunall planeringssamarbete. Eftersomdet dessutom gäller omräden med starka nationella värden, har länsstyrelsernaelt särskilt ansvar för atl biträda kommunerna i arbetet med översiktsplanernaoch därvid verka bl. a. för atl planerna samordnas pä ett lämpligt sätt. Iflera fall är det önskvärt med samordning också över länsgränserna och i någrafall med samordning över mot och . Jagär övertygad om att det samråd som enligt PBL-förslaget skall ske mellanlänsstyrelsen som företrädare för slatliga intressen och kommunen i det heltövervägande antalet fall kommer att leda till att eventuella meningsskiljaktigheteri fråga om bestämmelsernas innebörd och tillämpning mellan statliga ochkommunala iniressen ut. Jag förutsätter härvid att somföreträdare för staten anlägger ett översiktligt synsätt och koncentrerar sigpå frågor som är väsentliga med hänsyn till syftet med bestämmelserna. Norrköpingskommun sätter i fråga om bestämmelser som skall motsvara de geografiskariktlinjerna bör införas ulan att samlliga kommuner som berörs av lagförslagetbereds tillfälle att yttra sig. Med anledning härav vill jag framhålla altstaten och kommunerna i samråd har behandlat frågor om mark- ochvattenanvändningen inom de aktuella områdena iarbetet med den fysiska riksplaneringen. Vidare har samtliga kommuner haftmöjligheter att yttra sig över belänkande är 1979 sominnehöll förslag om lagreglering av de geografiska riktlinjerna. I samband medremitleringen av departementspromemorian valdes i samråd med ut ca 80 kommuner som bereddes tillfälle att yttra sig överförslaget. lämnades en omfattande information om förslaget ivarje län. Till dessa informationstillfällen inbjöds företrädare för samtligalandets kommuner. Jag finner mot denna bakgrund att frågan om en lagregleringav de geografiska riktlinjerna är väl beredd och atl det saknas skäl tillytteriigare remissbehandling. 4.2Områden som bör omfattas av bestämmelserna Mittförslag: De geografiska beslämmelserna behandlar skärgårdarna och kustområdenafrån gränsen mot lill Forsmark, i , Norrbottensskärgård med angränsande kustområde, och Golland, hela fjällväriden,älvar och älvsträckor som undantas från vattenkraftsulbyggnad och dessa älvarsdalgångar samt vissa områden i övrigi som har särskill stora värden för turismoch friluftsliv. Den fysiska riksplaneringens riktlinjer för större delen avkusten i , för elt tiotal insjöområden och för delar av ett tiotalälvdalgångar ersätts inte av särskilda geografiska bestämmelser. Promemorieförslaget:Överensstämmer med milt förslag (se promemorian s. 83-97). Remissinstanserna:Tillstyrker eller har med nägra få undantag inte haft någol att erinra motpromemorieförslaget. Skälen för mittförslag: Som jag har angett har de områden som jag föreslår skallomfattas av geografiska bestämmelser särskill slora värden för i första handnaturvärden, kulturminnesvården, turismen och friluftslivet. Jag kommer attbehandla de olika områden som bör omfattas av geografiska beslämmelser. Trekustområden i landet har i den fysiska riksplaneringen som s.k. obrutnakustområden mol bakgrund av alt de i jämförelse med andra kustområden ärförhållandevis litet påverkade av exploatering av skilda slag. Dessakustområden är norra , och norra skärgärdskusl samt i . Områdena har stora natur-och kulturvärden och goda förutsättningar för friluftsliv och turism. Alla treområdena utgör s. k. primära rekreationsområden. Slora miljöpåverkandeindustrianläggningar saknas i stort sett inom områdena. Fritidsbebyggelsen ärinte lika omfattande som i andra för sådan bebyggelse attraktiva kustområden. Riktlinjernaför de obrutna kustområdena syfiar till alt inrikta mark- ochvattenanvändningen så att områdenas nuvarande karaklär bevaras. Sålunda börenligt riktlinjerna etablering av miljöstörande industrier undvikas helt inomområdena. De bör genom skyddsåtgärder och planering disponeras så att ettallsidigt utnyttjande för fritidsändamål och turism blir möjligt. Vissa delarav områdena - främst de ytterskärgårdar som är endasi obetydligt påverkade avexploatering - bör med hänsyn lill flora och fauna hell undantas från ytterligarebebyggelse och frän friluftsliv i intensiva former. Fritidsbebyggelse börenligt riktlinjerna medges endast om den är förenlig med naturvärdens,kulturminnesvårdens och friluftslivets intressen och om större, sammanhängandeområden kan bevaras i huvudsak opåverkade av bebyggelse. 1985/86:3 Deobrutna kustområdena utgör en mycket stor tillgång i ett nationellt perspektivför naturvården och kulturminnesvården och för turism och friluftsliv i olikaformer. Bestämmelser som skyddar områdena mot stora miljöförändringar bör lasin i NRL. Jag finner det särskilt angeläget att beslämmelserna uttrycker etlskydd mol etablering av stora miljöstörande industrier och liknande företag.Jag återkommer senare till frågor om lokalisering av miljöstörandeindustrianläggningar m. m. till kusterna (avsnitt 4.5). högexploaterade kustområden avses i den fysiska riksplaneringen vissalängre kuslavsnill som är förhållandevis starkt påverkade av tätorter,industrier och frilidsbebyggelse. De högexploaterade kustområdena utgörs avsödra kust. , Skånekuslen, ,Bråvikenområdet och Svealandskusten upp till . Dehögexploaterade kustområdena har liksom de obrutna kusterna stora värden förnaturvärden, kulturminnesvården, friluftslivet och turismen. Fyra av de primärarekreationsområdena ligger hell eller delvis inom dessa kusiområden.Konkurrensen om marken mellan bevarandeintressen och exploateringsinlressen ärstor. Syftet med gällande riktlinjer är att de förhållandevis begränsade delarav områdena som är oexploaterade och har slorabevarandevärden, också i fortsättningen skall kunna utnyttjas för friluftslivoch rekreation på ett allsidigt sätt. Miljöstörande industrier skall med hänsyntill konkurrerande intressen styras till vissa plalser inom kustområdena, Frilidsbebyggelsebör enligt riktlinjerna i princip medges endast i form av kompletteringar tillbefintlig bebyggelse. Om man i vissa områden medger större tillskoll avfritidsbebyggelse, bör sådana former för bebyggelsen väljas som möjliggör etthögl utnyttjande av fritidsbostäderna och som ger förutsättningar förfritidsboende också för sådana grupper av befolkningen som inte ägerfritidshus. Det fåtal kvarvarande större områden som är förhållandevisoexploaterade bör enligt riktlinjerna inte komma i fråga för fritidsbebyggelse. Jagvill för egen del framhålla dessa områdens särskilda betydelse som utflykts-och semesteromräden för stora delar av befolkningen inte minsl pä grund avatt stora delar av områdena ligger nära de mesl tätbefolkade områdena ilandet. Jag föreslår att det införs bestämmelser om de högexploateradekustområdena i NRL, Bestämmelserna bör ta sikte pä att skydda de förhållandevisbegränsade kuslavsnill som är någoriunda oex-ploalerade och har stora värdenmed hänsyn till naturvården och kulturminnesvärden, så att de kan utnyttjasför friluftsliv och rekreation på ett allsidigt sätt. Till behovel avpreciseringar vad gäller tätortsutveckling, frilidsbebyggelse och lokaliseringav miljöstörande industrianläggningar m, m. ålerkommer jag i det följande(avsnilt 4.3 och 4.5). Ölandoch Golland har i förhållande till landet i övrigi en särpräglad natur med unika värden. HelaÖland och stora delar av är av riksin- 84 tresse för naturvården, kulturminnesvården eller friluftslivet. Enligl riktlinjerna för och Golland Prop.1985/86; 3 bör turismens anspråk pä mark- och vattenanvändningen tillgodosesmed beaktande av att öarnas speciella karaktär bevaras. Fritidsbebyggelse börmedges endast om den är förenlig med naturvårdens, kulturminnesvårdens ochfriluftslivets intressen och om bebyggelsen uppförs i former som möjliggör attöarna kan utnyttjas allsidigt för friluftsliv och turism. Slörre,sammanhängande områden som är förhållandevis opåverkade av fritidsbebyggelsebör bevaras opåverkade. Det är särskilt angeläget att åtgärder för skydd ochutveckling samordnas. Ölandoch bör enligt min mening självklart omfattas av särskilda geografiskabestämmelser i med hänsyn till öarnas unika värden när det gäller naturen,landskapet och bebyggelsen samt öarnas mycket stora värden för turism ochfriluftsliv. Som föreslås i promemorian bör jämställas med de obrutnakustområdena och Gotlandskuslen med de högexploaterade kustområdena när detgäller lokalisering av slora, miljöstörande industriella eller liknandeanläggningar. Remissinstansernahar inte ifrågasatt alt öarna skall omfattas av geografiska beslämmelser.Några remissinstanser lämnar dock kritiska synpunkter på förslaget ipromemorian om förutsättningarna för lokalisering av stora industriella ochliknande anläggningar. Berörda kommuner är kritiska också till förslagenbeträffande fritidsbebyggelse. Ölandskommunerna ställer sig frågande lill vadsom skall gälla för utvecklingen av de areella näringarna och övriganäringsgrenar. Jagkan förstå de synpunkter som förs fram av kommunerna även om jag anser atlfarhågorna är starkt överdrivna. a. dessa synpunkter har föranlett mig atlöverväga vissa preciseringar i förhållande till promemorieförslaget så attmissförstånd undviks. Jag återkommer till detta när jag tar upp bestämmelsernasinnehåll (avsnilt 4.3 och 4.5). Iriktlinjerna för hushållning med mark och vatten anges atl det är enutomordentligt viktig uppgift alt skydda våra sista orörda fjällområden motexploatering. beslut angavs vissa väglösa omräden som skulleundantas från tyngre exploatering. I del fortsatta arbetet med den fysiskariksplaneringen har gjorts en samlad bedömning av vilka delar av fjällområdenasom särskilt bör skyddas mot exploatering och andra ingrepp som påverkar deraskaraklär. En avgränsning av s. k. obrutna fiällområden har därefter gjorts avriksdagen (CU 1977/78:8, rskr 99) pä förslag i prop. 1977/78:31. Genom detlabeslut uppställdes även riktlinjer för markanvändningen i områdena.Riktlinjerna avseende skogsbruket och byggandel av skogsbilvägar behandladesäven i prop. 1980/81:71 om avgränsning av obrutna fjällområden. Den närmareavgränsningen av dessa fjällområden har bestämts av regeringen i beslut den 29april 1982. Genom besluten ändrades även benämningarna pä vissa av områdena. Avgränsningenav områdena har skett med utgångspunkt i att de utanför en zon frän väg skall ha en yta på ". Avståndettill väg antas motsvara en halv dagsetapps vandring, varför områdena kan 85 Prop.1985/86:3 antas vara i huvudsak opåverkade av aktiviteter på och i anslulningtill vägar. Stora delar av områdena innehåller betydande värden för naturvården.Inom områdena finns sällsynta och i en del fall utroiningshoiade djurarter.Områdena är betydelsefulla för rennäringen och därmed för den samiska kulluren.Riktlinjerna för de obrutna fjällområdena innebär att områdena i princip skallundantas från alla typer av tunga exploaleringsföretag. Riktlinjerna innebärockså alt stor restriktivitet skall iakttas med att bedriva skogsbruk. Tillföljd av att belydande delar av fjällvärlden har tagits i anspråk för vägar,mineralutvinning, vatlenkraftsutbyggnad, turistanläggningar m. m., har tidigaresammanhängande och ostörda områden kommit atl delas upp på ett sätt som mångagånger har varil till förfång för l.ex. djuriivet, renskötseln ochfjällvandringsturismen. Vår generation har ell stort ansvar för alt värna om dekvarvarande, i slorl sett orörda fjällområdena. De obrutna fjällområdena bördärför skyddas genom beslämmelser i NRL. Bestämmelsernabör innebära atl tung exploatering i princip inte fär tillåtas inom områdena. 1lagrådsremissen föreslog jag att bebyggelse och anläggningar bör få komma lillstånd endast för rennäringens, den vetenskapliga forskningens eller detrörliga friluftslivets behov. Lagrådet anmärker med anledning härav alt detinte kan uteslutas att del inom de obrutna fjällområdena kan förekomma fastbosättning av annat slag, t. ex. fjällägenheter. I den mån sådan bosättningförekommer är det lagrådets uppfattning att lägenhetsinnehavarnas intressen börbeaktas på samma sätt som rennäringens. Jag har inhämtat att fast bosättning iform av Qällägen-heter förekommer i dessa fjällområden och ansluter mig därförlill lagrådets förslag alt bestämmelserna kompletteras sä att det framgår atlbebyggelse och anläggningar fär komma till stånd även för den bofasta befolkningen. Detbör vidare framgå av bestämmelserna att även andra åtgärder än de nämndaskall genomföras på ett sätt som bevarar områdenas karaktär. Till frågor omskogsbruk och mineralbrytning i dessa områden återkommer jag i det följande(avsnitt 4.6). Ocksåför fiällvärlden utanför de obrutna fjällområdena finns riktlinjer i denfysiska riksplaneringen. Fjällvärlden har avgränsats som ell i huvudsaksammanhängande, kalljällsdominerat område från i söder lillgränsen mot och i norr. Inom detta stora område har, som nyssbehandlades, särskilt avgränsats de obrutna Qällomrädena som har unikabevarande värden. Även i fjällvärlden utanför dessa områden är bevarandevärdenamyckel stora. Detta gäller för naturvården och i ännu högre grad förfriluftslivet. Den kalfjällsdominerade fjällväriden är också av grundläggandebetydelse för rennäringen. Vidare har den ett mycket stort värde för turismen.Fem av de primära rekreationsområdena ligger sä gott som helt inom denkalQällsdominerade flällväriden. Riktlinjerna innebär(prop. 1978/79:213) att de delar av fjällvärlden utanför de obrutnafjällområdena som har stora rekreationsvärden bör disponeras så att områdenakan utnyttjas allsidigt för turism och friluftsliv, under förutsättning attdetta inte strider mol naturvårdens och rennäring- 86 ens intressen. Fritidsbebyggelse bör undvikas i områden som ligger i anslutningtill obrutna fjällområden och i andra områden som har slor Prop. 1985/86; 3betydelse för naturvärden, friluftslivet och rennäringen. I de områden därbebyggelse kan medges, bör i första hand sådana former för bebyggelsen väljassom medger elt högt utnyttjande av fritidsbostäderna och som ger förutsättningarför fritidsboende för breda grupper av befolkningen. Slörre, sammanhängandeomräden som i stort sett är opåverkade av bebyggelse bör bevaras opåverkade. Detfinns enligt min mening starka skäl all räkna med att anspråken på att fåexploatera delar av den kalfjällsdominerade fjällvärlden kommer att varabetydande också . De anspråk som man nu kan räkna med gällermineralbrytning, fritidsbebyggelse och viss kraftproduktion. Dessutom harintresset för ett aktivare skogsbruk ökat under de senaste åren.Exploateringsanspråken riktas främst mot dalgångarna mellan fjällmassiven, därbevarandeintressena och rennäringens intressen ofta är slarka. Medhänsyn till fjällvärldens belydande natur- och kulturvärden och stora betydelseför rennäringen, turismen och friluftslivet bör i NRL tas in bestämmelser somsvarar mot riktlinjerna och som skyddar dessa intressen. Fleraremissinslanser anser att det i promemorian föreslagna skyddet förfjällområdena får slora negativa konsekvenser för mineralbrytning ochskogsbruk. Som jag nämnde återkommer jag till frågor om bl. a,mineralbrytning och skogsbruk (avsnitt 4.3 och 4.6). Områdenmed särskilt stora värden för turism och friluftsliv Påförslag i prop. 1975:46 har beslutat alt 25 omräden i landel, som ärsärskilt lämpade för turism och rekreation, skall vara s, k, primärarekreationsområden (CU 1975/76: 2, rskr 46). Områdena sammanfaller av naturligaskäl till stora delar med de kust- och fjällområden m.fl. som jag tagit upptidigare. De har benämnts Sydskånes sjö- och äslandskap. Östskåne,, Åsnen -Listerlandet, , , ochnorra läns skärgårdar, norra , ochDalslands sjöområde, Kanal, , ,, Siljansbygden, Ljusnan, Dala-Qällen, , Åre,Nordingrä, , Tärna-Graddis fjällvärld, ,, Malingsbo-Kloten saml nedre . Syftet medbeslutet om primära rekreationsområden har varit bl.a. atl få till stånderforderlig planeringssamverkan inom områdena saml att ange hur slalen avserall prioritera slöd till utbyggnad av anläggningar för turism och friluftsliv. Vid sidan av övrigariktlinjer i den fysiska riksplaneringen som berör de primära rekreationsområdena gäller för dessa alt planeringen av områdena skall utgä frän syftet att de på etl ändamålsenligt sätt skall kunna användas för friluftsliv och turism. Det innebär bl. a. att särskilda hänsyn kan behöva tas till friluftslivet men även till naturvården och kulturminnesvården. Fritidsbebyggelse bör medges bara om naturvärdens, kulturminnesvår dens och friluftslivets intressen kan tillgodoses och om bebyggel sen möjliggör ett allsidigt utnyttjande av områdena för rekreation (prop. 87 1978/79:213). 1985/86:3 Sedanår 1979 har del pågått ett arbete inom berörda kommuner och länsstyrelsermed att utarbeta s.k. utvecklingsprogram för de primära rekreationsområdena.Rekreationsberedningen, som har haft uppdrag att följa arbetet och redovisaresultatet till regeringen, har i betänkandet (SOU 1983:43) Omräden för turismoch rekreation redovisat bl. a. sina överväganden och förslag med anledning avdet arbete som genomförts. Närdet gäller frågan om markhushällning anser beredningen att fortsattuppmärksamhet behövs på två punkter, nämligen avseende behovel av dels skyddför de värdefullaste delområdenas natur- och miljövärden, dels en strategiskplanering för turistorternas utveckling och för de omräden som nyttjasintensivt för friluftsliv i olika former. Beredningen betonar alt man måsteanlägga ett långsiktigt perspekuv på markhushällningen i de primärarekreationsområdena. Det är även angeläget atl uppmärksammautvecklingstendenser som kan äventyra områdenas egenart i olika avseenden ochdärmed minska deras värde som resurs för friluftsliv och turism i ett långltidsperspektiv. Utvecklingsprogrammen visar enligt beredningen att det ärnödvändigt att turismens anspråk beaktas i de överväganden om markensanvändning som görs inom ramen för den kommunala planeringen. Somocksä föreslagits i departementspromemorian bör områden som på grund av sinanatur- och kulturvärden har särskill goda förutsättningar för turism ochfriluftsliv omfattas av geografiska bestämmelser i som innebär att desärskilda värdena bevaras och atl områdena används på elt sätt som är förenligtmed turism- och friluftslivsinlressena. Med tanke pä kriterierna bakom urvaletav de s.k. primära rekreationsområdena är det naturligt att beslämmelserna böravse främst dessa områden. Som jag strax skall återkomma lill börbestämmelserna omfatta ytlerligare etl par områden. Detstora flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar utan erinran altbestämmelser av det angivna slaget tas in i NRL. anserdock atl turism och friluftsliv är av slor betydelse för alla kommuner och attdärför några särskilda rekreationsområden inte bör pekas ul. Förbundet menarvidare att det i högsta grad är en angelägenhet atl ordna för turismoch friluftsliv. Staten bör stödja och stimulera en önskvärd ulveckling fördenna sektor på annat sätt än genom lagstiftning. De föreslagna beslämmelsernabör därför enligt förbundet överföras till andra delar av lagförslagel.Liknande synpunkter framförs av landstingsförbundet och några enstaka kommuner. Jagdelar uppfattningen all turism och friluftsliv har betydelse för alla kommuner och atl det i hög grad är en angelägenhet atl planera för en utveckling av turismen och friluftslivet. Detta har också kommit till uttryck i den turistpoliliska proposition som ställde sig bakom (prop. 1983/84; 145, KrU22, rskr353). Jag kan däremot inte förstå atl en sådan inställning skulle innebära alt det är olämpligt att ange atl vissa områden i landet har särskilt stora värden för turism och friluftsliv på grund av naturskönhet och kulturvärden m.m. Sådana värden är en angelägenhet för hela nationen och inte bara för berörda kommuner. 88 Jag vill här ocksä uttrycka att en särskild omsorgom våra viktigasie rekreationsområden blirallt angelägnare. Jag baserar min uppfattning på Prop. 1985/86; 3 deutredningar som har visat hur ojämlika förhållandena i värt samhällefortfarande är bl. a. när det gäller möjlighetema för människor atl undersemestrar och ledigheter besöka vackra rekreationsområden, bo i fritidshus ochöver huvud taget all komma till nya miljöer. Jag anser att både staten ochkommunerna har elt stort ansvar för att se fill att våra värdefullasterekreationsområden inte exploateras på ell sätt som utestänger stora grupper avbefolkningen från att utnyttja dem. Det bör vara staten som angerutgångspunkter för vad som är en frän allmän synpunkt lämplig mark- ochvattenanvändning inom dessa rekreationsområden. Detla sker lämpligen genomlagstiftning. Deprimära rekreationsområdena har sinsemellan myckel olika förutsättningar förturism och rekreation. De naturgivna förutsättningarna, klimatförhållandena ochläget i förhållande till de stora befolkningskoncen-Iralionerna gör atl de ärattraktiva för turism och rekreation av olika skäl. Sammantaget utgör deprimära rekreationsområdena en mycket betydelsefull mark- och vattenresurs ietl nationellt och internalionellt perspekfiv. Olika typer av åtgärdererfordras i syfte all hushålla med områdenas resurser för turism ochfriluftsliv. Jag återkommer närmare lill dessa frågor i specialmoliveringen. Någraremissinslanser anser att även vissa områden i landet som inte är primärarekreationsområden har kvaliteter som gör att de bör omfattas av sådanabestämmelser som jag har förordat. Sålunda framhåller länsslyrelsen iStockholms län atl den norra delen av har lika storakvaliteter för turism och friluftsliv som den södra och att därför samma reglerbör gälla för hela skärgärd. i anser attHallandskusten har kvaliteter som gör atl området bör omfattas avbestämmelserna. Rekreationsberedningen har redovisat samma uppfattning somlänsslyrelserna om dessa tvä omräden. Jag delar denna uppfattning och föreslåratt hela skärgärd samt omfattas av de beslämmelsersom jag förordat. Däremol kan jag inte biträda ett förslag som framförtsfrån och kommuner om att området Äsnen-Listerlandel skallutvidgas till att omfatta,del område som kallas "Glasriket". Detlaförslag utgår från önskemål om att ge området högre status i luristsammanhangoch all därmed underlätta bl. a. marknadsföringen av områdel, således hell andrasyften än de som ligger bakom mitt förslag. Markskommun har föreslagit alt området vid sjön skall omfattas avbeslämmelserna. Lygnernområdet lillhör enligl min uppfattning inte den kategoriområden som bestämmelserna skall avse. Området har däremot i denhitfillsvarande fysiska riksplaneringen i sin helhet bedömts vara avriksintresse för friluftslivet och kommer om inte en annan bedömning avområdets värde görs i fortsättningen atl omfallas av de bestämmelser som jagföreslagil tidigare (avsnitt 3.6) till skydd för omräden som är av riksintresseför bl. a. friluftslivet. Därmed torde kommunens önskemål i praktiken blitillgodosett. 1985/86; 3 Undantag frän vattenkraftsutbyggnad Närdet gäller riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen om undantag frånvattenkraftsutbyggnad vill jag erinra om att dessa utgår från de mycket storanaturvårds-, kulturminnesvårds- och friluftslivsintressen som finns utefterberörda älvar och älvsträckor samt självfallet från de betydande värden somoutbyggda vattensystem har också för andra iniressen, t, ex. fisket ochrennäringen. Det är alltså samma typer av värden som ligger bakom riktlinjernaom undantag från vatlenkraftsutbyggnad som i fräga om övriga geografiskariktlinjer i den fysiska riksplaneringen.