prop · G903121 · 1985-12-31 00:00:00 — Kommunstyrelsensaknar i belänkandet belysning av frågan om eventuella kostnader för kommunernasom följd av föreslagna förändringar av viss verksamhei t.ex.förändrad skolundervisning, ökat stöd till frivilliga organisationer,ytterligare uppgifter för den lokala konsumentverksamheten. Konsumenluiskolletdelar kommitténs uppfattning atl den kommunala konsumentverksamheten även ifortsättningen får bli en frivillig uppgift för kommunerna. En obligatoriskverksamhei skulle knappast ge verksamhelen elt sådant innehåU som ärnödvändigt, ej heller få en sådan bredd som kommittén förordar. Kommunernas varieranderesurser och behov och även del faktum atl någol statligt ekonomiskt stöd intekan påräknas, gör att samarbetsavtal mellan flera kommuner när del gällerkonsumentpolitisk verksamhet, framstår som etl realistiskt akemativ. Nackakommun stöder kommitténs förslag om alt inrättandet av kommunalkonsumentverksamhet ska vara friviUig. Nackakommun anser atl en konsumentnämnd/kommilté bör uigöra den normala formen förpolitikernas medverkan i arbetet. Kontaktermed enskilda konsumenter är en grundläggande uppgtfl i det kommunala arbetet,främsl som problemuppfängare. Möjligheten för verksamhei all nåstörre gmpper av människor och rikta sin verksamhet tiU speciella gmpper bördock ökas. Den kommunala vägledningen behöver stöd från KOV, press, radio ochTV såsom beskrivits av kommittén för atl nå ul till den enskilde konsumenten.I etl långsiktigt perspektiv ökar detta konsumenternas möjligheter att hävdasig på marknaden. Umeåkommun ser det som en angelägen uppgift all ge kommunmedbor garna rätten lill en väl fungerande konsumentverksamhet. I utredningen redovisas atl av landels befolkning bor i kommuner med någon form av konsumentverksamhet. Del ger anvisningar om ytterli gare elt område med slora regionala skillnader eftersom i saknar 6 kommuner av 15 denna verksamhei. Kommuner med egen konsu- 252 menlverksamhelsom befinner sig i resurssvaga regioner får av förklarliga Prop. 1985/86:121skäl en större arbetsbelastning. kommun vill dock betona viklen av attkonsumentverksamheten fortsättningsvis utgår tfrån ett frivilligt kommunaltengagemang, men för undvikande av snedbelaslningseffekten bör frågan ominlerkommunala samarbelsformer inom detla område undersökas. Kommunenanser vidare alt alla de arbetsområden som specificeras i kommitténs betänkandeär av slor vikt för all nå de mål som uppsläUs. Kommunen vill dock framhåUaområdenas rådgivning, utbUdning och organisalionsstöd som särskilt viktiga. Konsumentverksamhetenpå lokal nivå bedrivs numera av kommunerna inom ramen för primärkommunalverksamhei. I början var dock verksamhelen förankrad hos lokalaorganisationer. Kommunerna har därför i belydande ontfattning tagit på sig ellökat ansvar för en verksamhet, som lidigare bekostades av staten. Kommunema harinte heller protesterat mot alt överta sitt nuvarande ekonomiska ansvar, hellenkelt av den anledningen all man funnit att verksamheten är av inlresse ochgagnar kommuninvånarna. Mot den bakgmnden borde tanken på lagsttftning omobligatorisk verksamhet, som framförs i ett särskUl yttrande, kunnaavföras från vidare diskussion. Kommitténförordar inte heUer obligatorium men uttrycker besvikelse över ulveckUngstakteni den kommunala verksamhelen. Besvikelsen kan inte anses befogad mol bakgmndenav den i delta sammanhang korta lid som kommunernas roll varit aktuell.Kommunernas uppgtfter inom detta område har inte heller konkret definierats ochi viss mån råder tveksamhet om kompelensgränsema. Detförhållandet atl konsumentverksamhet nu finns i de flesta kommuner visar välsnarast atl utvecklingen trots ovannämnda och andra inledningsproblem varitpositiv. Del kan väl inte heller uteslutas alt verksamheten centralt ochregionalt inte varit anpassad lill en snabbare utveckling lokak. FriviUighelenhar medfört atl kommunernas satsning på verksamhelen visar stora variationerinte alllid sammanhängande med kommunens storlek. T.ex. kommun har ijämförelse med jämnslora kommuner som , och enmyckel låg ambkionsnivå för den konsumentpoliliska verksamhelen. Atl i dettaläge tillföra kommunerna ytterligare uppgifter som kommittén föreslår ärknappasl realistiskt. Detta gäller då främsl reklamationshanteringen ochmarknadsuppföljningen. Sedan1975 handlägges konsumentfrågorna i Ystads kommun av en konsu- 253 mentnämndsom är palamentariskt sammansatt och som enligt vår bedöm- Prop. 1985/86:121ning fungerar bra. sköttes rådgivningen av en konsumentsekrelerarepå dellid. 1979 ingicks ett samarbetsavlal med angränsande kommuner och enkonsumentsekrelerare anställdes på heltid. Behovet av konsumentvägledning ärstort och har vuxit alltsedan starten. Kommunen delar kommitténs uppfattningall konsumentpolitisk verksamhet är av fakultativ karaktär. Detla inte minstmed tanke på minskad statlig styrning av den kommunala verksamheten. Kommuneninstämmer i atl en stark konsumentverksamhet är den nödvändiga basenför etl målmedvetet konsumentpoliliskt arbete på lokal nivå. Del är rikligt altverksamheten även i fortsättningen är frivillig. Det ger kommunerna möjlighetall utforma verksamheten ultfrån sin egen situation. nylt normalreglemenlesaml förslagel till ny lag blir etl stöd för kommunerna all utvecklakonsumentverksamheten. Föratt utöka konsumentverksamheten är befolkningssvaga kommuner hänvisade till atlköpa tjänster från större kommuner alternativt stödja någon friviUig organisationsom bedriver konsumentverksamhet. Kommkténser den lokala verksamheten som en av hörnslenaraa i del konsumentpolitiskaarbetet. Ulöver den kommunala verksamheten med rådgivning och informationbetonas organisationernas insatser och samarbetet meUan dessa och denkommunala verksamhelen. Nämnden, som har en omfattande erfarenhet av samarbetemed organisationer, vUl livligt tillstyrka kommitléns övervägande gällande denlokala verksamhelen. Nämndenser det angelägel alt den kommunala verksamhelen leds av en särskild, poUtiskvald konsumentnämnd. Nämndenser del som önskvärt att Kommunförbundels normalreglemente omarbetas i linjemed kommitténs förslag. Ifråga om arbetsuppgtfterna på nivå viU nämnden poängtera viklen avsamarbetet med andra kommunala förvakningar. Konsumentnämndenanser atl utredningen brister i all den inte , på elt tydligare sätt klargör sambandet mellan den kommunala konsument verksamheten och de frivUliga organisationerna. Nämnden har stor erfa renhet av samarbete med de frivilliga organisationerna. Vi anser atl en förutsättning för att konsumentpoliliska insatser bedrivs inom organisa- tionslivel är att det finns en väl fungerande konsumentverksam het alt iHlgä. Om denna verksamhei saknas eUer bedrivs i för liten omfall- 254 ningär vår uppfattning, atl man då inte skall ha förväntan på alt de Prop.1985/86:121 frivilliga organisationerna kommer atl kunna bedriva någonkonsumentpoUtisk verksamhei av större betydelse. Enannan brist i uiredningen är den totala avsaknaden av resonemang om denkommunala konsumentverksamhetens resursbehov. Visserligen innebar direktiventill utredningen atl den inte kunde föreslå några nya resurser till denkommunala konsumentverksamheten. Men utredningen borde ha utrett om denkommunala verksamheten har resurser för den verksamhei man förväntas bedrivaidag. Vår erfarenhet är atl de flesta kommunala konsumentverksamheter harpersoneUa resursproblem . Rådgivningen har slagit igenom hos allmänhetensom därmed stäUer ökade krav på verksamheten. De förtroendevalda ikonsumentnämndema blir aUt aktivare desto mer erfarenhet de får. Delta ställerockså ökade krav på verksamhelen genom ökad aktivket på många områden. Motbakgmnd av detta samt att utredningen föreslagit en rad nya arbetsuppgifter förden kommunala verksamhelen, ser vi del som omöjligt att de frivUliga organisationernakommer alt öka sitt engagemang, som inte den kommunala verksamhelen också får ökadepersonella resurser. har stöd för denna uppfattning från vårreferensgmpp för konsumentfrågor. Denna är sammansatt av lio frivilligaorganisationer och har funnits . Vi viU också framhåUa atl samverkanmed folkrörelser och organisationer är en mycket viktig uppgtfl men att densamtidigt är mycket resurskrävande. Motbakgmnd av alt utredningen föreslår en fortsatt frivillighet för kommunema attha konsumentverksamhet saml att det måste vara en omöjlighet all förutse hurkommunerna kommer all bedriva reklamalionshanleringen , är våruppfattning alt förslagel ej går all realisera i detta skede. Frågan bördäremot aktualiseras om . Vihar lidigare i detta yttrande klart påtalat den centrala roll som den lokalakonsumentverksamheten har. finns någon form av konsumentverksamhet i 238av 284 kommuner i landet. Del är vår förhoppning och övertygelse att flerkommuner kommer lill insikt om behovel av lokal konsumentverksamhet. Vi troralt denna process gör alt någon lagsladgad skyldighel alt bedrivakonsumentverksamhet inte behöver införas för all få acceplans ute i kommunerna. Enligtvår erfarenhet är det inte bara önskvärt ulan nödvändigl med konsu mentverksamhet i varje kommun. Om den lagsliftning, som föreslås, kan medverka lill att kommunerna bygger ut eller startar konsumentverk samhet är del bra. Vi har erfarenhet av hur utlämnade konsumenterna är i kommuner där konsumentverksamhet saknas. måste vi avvisa konsumenter som ringer lUl oss från två grannkommuner som helt saknar konsumentverksamhet. Det är inga "onödiga" frågor som ställs och pro- 255 blemen skulle oftast kunnalösas i en fungerande konsumentverksamhet. Vianser att konsumentverksamheten skall ha en politisk anknytning i Prop.1985/86:121 första hand genom en egen nämnd. I mindre kommuner kan nämndenersättas med elt utskott i annan nämnd med nära anknytning till konsumentverksamhet. Konsumentvägledaren i kommun m. fl. Ivästra finns en "samarbelsgmpp" i konsumentfrågorbestående av konsumentvägledare och konsumentsekrelerare från ett flertalkommuner från norra ner till Ale kommun. Flera av dessa kommuner ärrelativt små och konsumentfrågorna har haft en ganska undanskymd platsi de kommunala förvaltningarna. Undanlag är bl.a. och Vänersborgsom vi företrädare från andra kommuner betraktar som "storebröder" idetta sammanhang. Konsumentvägledamai dessa småkommuner har liksom i landet i övrigi en mycket liten tjänstetid somkan ägnas åt dessa frågor. Med andra ord finns det en mängd andraarbetsuppgifter som skall utföras på dessa tjänster. Flera av oss vägledare haren tjänstetid av som vi skall skötakonsumentfrågorna på. Medanledning av Konsumentpoliliska kommkténs betänkande anser vi del därför myckelviktigt atl man får klart för sig på och konsumentverketunder vilka fömtsättningar konsumentvägledningen bedrives i vissa kommuner.Principen att kommunerna bör ta över mera av den direkta vägledningen och ävenhanteringen av reklamationsärenden från ställer vi i och för sig upp på.Tyvärr kan vi dock inte räkna med att de personeUa resurserna för dennahantering alllid kommer att finnas i kommunema. anser liksom kommittén atl eventueUa tvister mellan köpareoch säljare skall lösas sä nära marknaden som möjligt. Vi finner det därförprincipiellt intressant med en lokalt orienterad rådgivnings-, informations-och medlingsfunktion på del kommunala planet. Försöken i Trollhällan och ävenannorstädes i landet har fält ett poskivt ulfaU hos såväl lokalakonsumenlvägledare som hos konsumenter och företagare. Vi anser det kan finnasanledning att vidareutveckla dessa modeller på bredare basis än vad som ärfallet. Vi vill emellertid starkt poängtera all några lokala, kommunalareklamationsnämnder av samma karaktär som inte börinrättas. De ärenden som inte kan lösas genom en lokal medUngsfunktion börvidareföras till den nuvarande . Där finns i dagden samlade kompelens och den ansvarskänsla som erfordras för alt kunna avgöratvistigheler mellan konsumenter och företagare. NDMdelar Kommitléns uppfattning all den lokala konsumentpoUtiska verksamhelen bör varafrivUlig och alt del skulle vara varken reaUstiskl 256 eUerändamålsenligt atl lagstiftningsvägen ålägga kommunerna atl bedriva Prop.1985/86:121 en sådan verksamhei. Detbör vidare framhållas all man särskilt inom detaljhandeln i slort sett harposkiva erfarenheter av den kommunala konsumentpoliliska verksamhelen som denbedrivits hillills. NDMvill understryka atl delegationen i och för sig delar Kommitléns uppfattningatt det lokala konsumentpolitiska arbetet är viktigt och värdefullt och därförbör uppmuntras. Enligt NDMs mening främjas emellertid inte strävanden i dennariktning av att man lägger fram en "katalog över områden, där lokalainsatser är önskvärda" (orden är Kommitléns) utan alt göra klart vad manegentligen föreslår. NDM efterlyser en seriös och vederhäftig analys av deolika arbetsområden som kräver insatser vilka lämpligen kan fullgöras på detkommunala planet, vidare en ganska detaljerad beskrivning av hur dessainsatser skall organiseras, område för område, saml vad insatserna kostar påetl anlal definierade ambitionsnivåer. Med tillgång till ett sådant underlagkan politikerna i varje kommun prioritera mellan de uppgifter som del finnslokall inlresse och lokala förutsättningar att tillgodose. Utan tillgång tilldetta underlag är risken mycket stor all kalalogen förblir en lista av frommaönskningar som ingen kan la på allvar. Kommitténs tankegång all"kalalogen" i belänkandet skall kunna bilda underlag för etl"normalreglemente för konsumentpolitisk verksamhei" ler sigverklighetsfrämmande. Avsaknadenav en seriös behandling av de konsumentpolitiska insatserna på lokal nivå inte möjligt atl på ett mera djupgående säll behandla Kommitténs förslagtill arbetsområden och prioriteringen mellan dessa. NDM måste följaktligeninskränka sig till några allmänt och principieUt hållna uttalanden. NDManser att tyngdpunkten i den kommunala konsumentpolitiska verksamheten även iframtiden bör ligga på rådgivning till enskilda kommunmedlemmar ochinformation lill kommunens innevånare i allmänhet. NDM gör den bedömningen alldessa arbetsuppgifter under en överskådlig framlid kommer all dominera denkonsumentpoliliska verksamhelen i flertalet kommuner. NDM ser också positivt påsamarbete mellan den kommunala informationsverksamheten och friviUigaorganisationer som lar sig an konsumentfrågor. Däremot anser NDM all Kommkténöverskattat de praktiska möjligheterna för kommunerna alt med personella ochekonomiska resurser stödja insatser av frivilliga organisationer. Inteminsl mol bakgrund av den vikliga roll, som statsmakterna vUl tilldelaföretagens egenåtgärder på det konsumentpolitiska området, synes del angelägelatt förelagen i kommunen ges lillfälle alt spela sin aktiva roll på detkommunala konsumentpolitiska planet. LOanser vidare att en ytterligare utveckling av den lokala konsumenlpoli tiska verksamhelen är nödvändig om man ska nå svaga grupper. 17 1985186.1 saml. tenpå den lokala verksamheten är mycket ojämn. Del krävs en väsentlig Prop.1985/86: 121 utökning av resurserna om de uppgifter som föreslås av kommitténska lokalt. TCOvill särskilt understryka betydelsen av den lokala konsumentpolitiskaverksamheten. Det är beklagligt atl utbyggnaden gäll så långsamt. En delkommuner bedriver fortfarande inte någon konsumentverksamhet och skillnaden iaktivitet är betydande bland de kommuner som har konsumentverksamhet. En aktivpolitikermedverkan saknas dessulom pä alltför många håll. Eltsärskill politiskt organ - till exempel en konsumentnämnd - krävs i de flestafall för att ge tyngd ål de konsumenlpolitiska frågorna ute i kommunerna. Riksdagenhar tidigare rekommenderat att den kommunala konsumentvägledningen ska byggasut i landets alla kommuner och att del ska finnas en anställd ikonsumentverksamheten per 20.000-tal invånare i kommunen. Dettamål är långt borta. Etl 50-tal kommuner saknar konsumentverksamhetoch många har endast några få limmar avsatt för konsumentfrågorna.Bland de kommuner som är utan verksamhet eller har dåliga resurser finns mångai . I saknar 6 kommuner av 15 kommunalkonsumentverksamhet. attkriteriet för alt en kommun ska få hävda att man har konsumentverksamhetska sältas vid minst 20 timmars tjänstgöring för en anställd förfrågorna. Vidareföreslär all en tidsgräns sätts för den frivilligakonsumentverksamheten. Har inte utbyggnaden av kommunernas konsumentverksamhet,med tjänstgö-ringskrilerium enUgt ovan, uppnått av samtliga kommunerår 1990, ska en lagstiftning tUlgripas som ålägger kommunerna lokalkonsumentverksamhet. I tidigare centrala yttranden har TCO satt frivilliggränsentUl . attstatligt stöd för start av konsumentverksamhet ges i formav regionalpolitiska insatser till de kommuner som finns inom stödområdena. Kommitténföreslår att utbyggnaden av den kommunala konsumentverk samheten även i fortsättningen skall vara frivillig. Med tanke på atl kom- 258 munernasresurser knappasl torde komma alt öka under den närmaste Prop. 1985/86:121tiden är del inte troligt att utbyggnaden av konsumentverksamheten i kommunernakommer atl högprioriteras framöver. Denlokala verksamheten bör framförallt inrikta sig på rådgivning och hjälp altlösa enklare ärenden. Gentemot företagen kan den lokala verksamheten bidralill att företagen blir mer motiverade all själva lösa sina reklamationslvislermed enskilda konsumenter. Dekooperativa konsumenlgillena har alltid arbetat med konsumenlpolitiska frågor,oftast på elt myckel handfast, praktiskt och konkret sätl och på det lokalaplanet där det bäst behövs och ställer sig därför självklart bakomkommitténs uppfattning om behovet av en ökad och utvecklad lokalkonsumentpolitisk verksamhei liksom vi tillstyrker den utvidgning av denkommunala kompetensen som kommittén föreslår i samband medreklamationshantering och förmedling av information. Docktror vi del är nödvändigl med lagsliftning om konsumentverksamhet ominte klyftan snarare skall öka än minska mellan kommuner med bra respektivemer eller mindre obefintlig verksamhet i takt med att uppgifterna förden lokala kommunala konsumentverksamheten ökar. vill förorda en ramlagstiftning som gerkommuninvånarna rättighet atl ställa krav på kommunalpolitisk verksamheisamtidigt som den ger kommunerna frihei alt välja lämplig modell för att lösade konsumentpoUtiska åtaganden som föreslås i utredningen och lämpligen skrivsin i ramlagens målparagraf. Föreningenställer sig helt bakom bedömningen att den lokala konsumentpoliliskaverksamheten ska bedrivas med en politisk nämnd som bas. Politikermedverkan ärnödvändig, som utredningen påpekar, för att ge det kommunala konsumenlarbetetbredd och tyngd. Föreningenanser med hänsyn till gjorda erfarenheter atl ell obligatorium är del bästaför all snabbi skapa hjälp ål landels alla konsumenter. Det råder ell hårtoch tråkigt klimat ute på fältet meUan kommuner, som har verksamheter ochkonsumenter som viU ha hjälp men som bor i kommuner utan verksamhei ellerotillräcklig sådan. Vad gäller de arbetsområden uiredningen anser nödvändigaför den kommunala verksamhelen all hanlera vlU vi dessulom understryka allmånga konsumentverksamheter fungerar som remissinstanser i planfrågor,lillfållighetshandeln, kollektivtrafik, bostadsförsörjning m. fl. Detta för attpå ett mer uppenbart sätt än vad som annars ofta görs la till varakonsumenternas intressen. Somläget i många kommuner är tvingas emellertid politikerna att hårtprioritera bland uppgifterna på gmnd av bristande ekonomi och/eller brist på personallillgång. Alltstörre krav slälls på KOV: s roll som utbildare av de kommunala 259 vägledarna.Det är viktigt att kan bibehålla och tUl och Prop. 1985/86:121med förstärka sina resurser härvidlag. Föreningen finner i detta sammanhanglämpligt påpeka att de i kapitlet föreslagna arbetsuppgifterna är de idagfaktiskt utförda arbetsuppgifterna i många kommuner. Vi ställer oss därförundrande inför de ifrågasättanden som förekommer i reservationer och särskildayttranden om vår yrkeskårs kvalifikationer. Lämpligare hade varit omutredningen på något sätl förtydligat de krav man rimligen bör ställa på enkonsumentvägledare som skall arbeta med dessa "nya" arbelsuppgtfter. Denlokala konsumentpoUliska verksamhelen ägnas ell kapilel i betänkandet. Manbetonar där inledningsvis att den bör prioriteras högt. Förbundel instämmer idetla men med del liUägget atl del bör också gälla den regionala, dvs.länsvisa verksamheten. På det senare området bör hushåUnings-sällskapen -liksom under ell anlal decennier fram tiU 1967 - bl. a. kunna fylla en viktigfunktion som regionall kontaktorgan och som replipunkt för KOV och andracenlrala organisationer. Flertalet hushållningssällskap har återigen anställthemkonsulenter (20 st.) för alt söka fylla en sådan funktion.Dessa har snabbt mött en myckel stor efterfrågan på rådgivning och service inomområdel hem, hushåll och hushållsekonomi; dels från hushållningssällskapensegna medlemmar och dels (och i starkt ökande grad) från en bred allmänhet.Flertalet av hushåUningssällskapens hemkonsulenter är, på gmnd av starktbegränsade ekonomiska resurser, tills vidare deltidsanställda. Här finnssåledes en resurs och en verksamhei som hushållningssäUskapen är beredda altutveckla vidare i samverkan med andra organ. Sedanelt antal år finns inom försäkringsområdet etablerat en ceniral självständigrådgivningsbyrå - . Som huvudmän stårKonsumentverket, och försäkringsbolagen.Rådgivningsbyråns uppgift är atl hjälpa och vägleda konsumenterna iförsäkringsfrågor. Verksamheten är förlagd tiU Slockholm. Behovetav en ceniral byrå av detta slag kan ses som en kritik mol de enskUdaförsäkringsbolagens informationsverksamhet men visar också alt den kommunalalokala konsumentverksamheten inte är utbyggd eUer fungerar på önskvärt sätt.Vi delar kommitténs uppfattning alt en stark konsumentverksamhet ärden nödvändiga basen för ell effektivt konsumenlpolitiskl arbete. Det är etlgenereUt påslående som i hög grad även gäller rådgivning i försäkringsfrägor. Detsenare gäller också om den lokala inriktningen av konsumentpolitiken (kap.12), som OK vill ställa sig bakom som långsiktig huvudlinje. kräverdock lokala stöd- och utvecklingsresurser för all genomföra och det Prop.1985/86: 121 är vanskligt all i någon större utsträckning och på kortare siktlita till friviUiga insatser som förr i liden. Cenlrala resursförstärkningarbehövs paraUellt med alt de lokala långsiktigt utvecklas. Sedantio är tillbaka har kommunerna ansvarat för den lokala konsumentverksamheten.Fortfarande saknar ell 50-lal kommuner en organiserad konsumentverksamhet.Kommittén ger exempel där små kommuner gått samman och anställt gemensamkonsumenlvägledare. Naturligtvis finns del andra sätt all lösa de småkommunernas hantering av dessa frågor. En intressant lösning är, enligt SVsmening, all kommuner köper dessa tjänster från hushållningssällskapen.Erfarenheterna av delta har hittiUs varit goda. Iett särskilt yttrande tiU utredningen betonas det viktiga arbete somhemkonsulenterna utförde. vill instämma i detta.Del är viktigt atl konsumenlvägledarna studerar del arbetssätt som från böljanvar hemkonsulenternas. Genom alt slor vikt lagts på arbete medreklamationsfrågor, är del risk alt konsumentvägledarnas insatser riktar sigtUl de redan starka - de som vet vart man vänder sig med sina klagomål. För atlnå alla gmpper krävs uppsökande verksamhei med praktisk rådgivning.Studieförbundet vill framhålla att kontakten med studieförbund ochfrivilligorganisationer är viktig. Siudieförbundenkan vara kanalen för uppsökande verksamhet och projekt av olika slag.Studieförbundet kan dessulom vara kontaktlänken lill olika delarav producenlkooperationen. Del är viktigt alt få dialog mellan producenter ochkonsumenter. och producenter kan tillsammans arrangerainformationsträffar kring inköpsplanering, råvamhantering m.m. För all nå desämst ställda vill vi också understryka viklen av elt samarbete medsocialljänslen. Viinstämmer i kommitténs bedömning av nödvändigheten att förstärka den lokalakonsumentverksamheten. fmns en särskild politisk nämnd endasl i78 kommuner.