prop · G903121 · 1985-12-31 00:00:00 — På längre siktfinns dock risker för att beslut om priser, inköp m. m. genom att de fattaslängre bort frän marknaden också påverkas mindre av konsumenternas behov ochfår en mer administrativ karaktär. En annan strukturell fräga av betydelse ärvilka former av detaljhandel som skall fä etableras runtom i landet.Kommunernas hantering av planmonopolet är här avgörande. NO har elt uppdrag attlägga konkurrenssynpunkter på bl. a. dessa mera stmkturella frågor. Jag villhär skjuta in alt varuförsörjningsfrägorna är av stort intresse frånkonsumentsynpunkt. Jag återkommer lill detta (avsnitt 8.2), Enfråga som hänger samman med de förhållanden på marknaden som jag nu har beröriär de tjänster som tillhandahålls medborgarna genom den offentliga sektorn ochde regleringar som finns inom denna. Här kan nämnas att elt flertalremissinstanser, däribland universilel, länsstyrelser, .näringslivsorganisationeroch andra intresseorganisationer beklagar att kommittén inte behandlar denoffentliga sektorn och offentliga regleringar. Jag vill i denna del anföraföljande. Produktioneninom flertalet sektorer av ekonomin styrs av utvecklingen på marknaden, I prisbildningen återspeglas normalt såväl konsumenternas betalningsvilja som producenternas koslnader. Det finns emellertid regle ringar inom vissa produktionsområden. De ingrepp som därigenom har gjorts i marknadsprisbildningen har olika motiv. Det kan vara beredskaps-, regional-, miljö-, produktions- och fördelningspolitiska aspekter som mäs te beaktas. Dessa regleringar är dock normalt förknippade med samhälls ekonomiska koslnader. En avvägning måste därför alllid göras mellan kostnaderna och fördelarna med regleringarna. Inom långtidsutredningens ram (LU 87) gör SPK studier som skall belysa konsekvenserna av regle ringssystem på tre områden som är särskilt intressanta från konsumentsyn punkt, nämligen bostads-, livsmedels- och transportområdena. Konse kvenserna för effektiviteten inom ekonomin skall belysas och då särskilt effekterna på lönebildningen och inkomstfördelningen. Redan lidigare har SPK i sin ordinarie verksamhei ofta belyst konsekvenserna för pris- och konkurrensförhållanden av skilda offentliga regleringar. Vid en diskussion om konsumenternas intressen inom olika samhällssektorer är de områden som svarar för en stor del av konsumenternas nödvändiga utgifter naturii gen av särskilt intresse, dvs. boende, mathållning, beklädnad och transpor ter. Det är också på dessa områden som olika former av offenlliga regle ringar är vanliga. Frågan om konsumentintresset på livsmedelsområdet behandlades i proposition /85: 166 om livsmedelspolitiken. slutadesatt vissa ålgärder skulle vidtas i syfte all stärka konsument- Prop.1985/86: 121 intresset på detta område. Det är enligt min mening angelägel allytteriigare insatser görs för atl belysa och förstärka konsumentintresset inomde reglerade områdena. Somjag framhöll gör SPK redan viktiga insatser på detta område. Jag anser detönskvärt att detla arbete fullföljs. Delta bör lämpligen komma lill uttryck iSPK: s instmktion. genom att där anges atl SPK i anslutning till sinutredningsverksamhet särskilt skall belysa hur offentiiga regleringar påverkarpris- och konkurrensförhållanden och därmed konsumenterna. Sådanautredningar bör också kunna vara av nytta för konsumeniverkei i anslutning tillde vidgade uppgifter beträffande hushållens ekonomi som jag i det följande kommeratt föreslå skall åvila verket (avsnitt 8.2). Jagvill i sammanhanget erinra om alt regeringen tillkallade en arbetsgmpp,den s. k. normgmppen (I 1983: H), med uppgift alt gå igenom den statliganormgivningen gentemot näringslivet i syfle all nå regelförenklingar. Härkan också nämnas att regeringen driver en återhållsam politik när det gällerpris- och taxehöjningar inom den ofTentliga sektom. Liberaliseringenav den internationella handeln har haft stor betydelseför konsumenterna genom alt främja tillgängen till ell brett sortiment av varoroch tjänster tiU konkurrenskraftiga priser. har dock tendensenvarit atl den internationella handeln har begränsats genom alt antalet icketariffära handelshinder har ökat. I har vi främsl av beredskapsskälsett oss nödgade alt skydda vissa hemmamarknader genom handelsrestriktioner.Detla gäller bl. a. lexlilom-rådel. Givetvis måste koslnader och nytta när delgäUer denna typ av reglering löpande bevakas. I detla sammanhang förtjänas attnämnas atl den internationella organisationen , som medverkar i, påministerrådsnivå har beslutat atl ge större tyngd ät konsumentpoliliskaöverväganden i organisationens arbete med handels- och handelsrelale-rade frågor.Konkreta samarbelsprojekt under avser att på sammagmnder främja handeln mellan de nordiska ländema. 3.3 Konsumentaspekter på offentlig service Denoffentliga sektoms förnyelse är f n.ett viktigt reformområde. I den senasie regeringsdeklarationenuttalades bl. a. följande. Möjligheternaför den enskilde all påverka innehållet i den offentiiga verksamhelen bör ökas,liksom möjligheterna alt inom den offentliga sektorn välja t. ex. daghem,skola och läkare. Kampen mot byråkrati och krångel skall drivas vidare, serviceoch effektivitet främjas. Ansvar och befogenheter skall delegeras ochdecentraliseras. Kooperativa aUernaliv, folkrörelseallernativ och ideeUaalternativ stimulerar utvecklingen av den offentiiga verksamheten. Iapril 1985 lade regeringen fram ett samlat program för den offentliga Prop.1985/86:121 sektorns förnyelse (skr. 1984/85:202). En proposition om en nyförvaltningslag (1985/86:80) som innehåller bestämmelser om myndigheternasserviceskyldighet har överlämnats lill . Under våren 1986avser regeringen alt överlämna en skrivelse lill med en redovisningav vad som har gjorts i fråga om regelförenklingar och förbättradservice. Regeringen avser vidare alt presentera en handlingsplan förarbetet . Enviktig del av regeringens arbete med att förnya den offenlliga sektorn omfattarstats- och kommunalförvallningamas arbetssätt och förhållande lill medborgarna.Ledord för del pågående arbeiei är valfrihet, demokrati, effektivitet ochkvaUlet saml minskad byråkrati och bättre service. Inom ramen härför övervägsbl. a. medborgarinflytande, brukarmedverkan och formerna för kontakt mellan detallmänna och medborgarna. I del breda konsumentperspektivet är delta arbetemyckel viktigt. Jaghar nu beskrivit hushållens iniressen och problem i etl brett samhällsekonomisktperspektiv. Jag har därvid bl. a. framhållit atl främjandet av en effektivkonkurrens är elt led i konsumentpolitiken. Som framgått av min redovisningfinns elt slort konsumentintresse bl. a. inom reglerade sektorer i samhället.Inom dessa finns dock i stor utsträckning redan organisationer etablerade föratl förverkliga den poUlik statsmakterna vill driva. Del pågående arbetet med avregleringar,regelförenklingar och ålgärder för atl förbättra servicen inom förvaltningenär politiska insatser av slorl intresse för konsumenterna. Också inom de tungakonsumtionsområdena finns specialmyndigheter som har till uppgift altförverkliga den politik statsmakterna har lagt fast för områdena i fråga. Givetvismåste konsumenternas röst höras och deras intressen bevakas allmänt isamhället. Jag är dock inte beredd atl hänföra alla samhällsproblem lillkonsumentpolitiken. En alltför vidlyftig definition av det konsumentpolitiskabegreppet kan skapa förvirring. Jag ansluter mig sålunda i denna del till densyn på den statliga konsumentpolitiken som angavs när riksdagenfastställde riktlinjer för verksamhelen. Jag återkommer till avgränsningen avoch målet förden statliga konsumentpolitiken . Jag vill erinraom all del allmännas konsumentpolitik omfattar offentlig verksamhei som bedrivspå marknader som arbetar enligt likartade principer som den privata marknadengör. Konsumentmyndigheternas arbetsområde, den marknadsrältsliga lagstiftningenetc. avser även de statliga bolagen liksom de affärsdrivande verken och i vissmån också andra delar av den offentliga sekiorn. Allmänt har medborgarnagivetvis elt inflytande på den offenlliga sekiorn genom den politiskademokratin. Konsumentpolitikens roll i det breda perspektivet är att fästaansvariga poU-tikers, myndigheters, intresseorganisationers, företags m. fl.uppmärksamhet på förhåUanden som påverkar konsumenternas och hushållens situation.Med en ökad tyngd ål hushållsekonomin i det konsumentpoliliska arbetet blirdenna roll viktigare framöver. Detär här naturligt att ta upp frågan om samordning mellan olika myndigheter som arbetar med frågor i vilka del finns ett konsumentin tresse. Kommittén menar alt en medveten konsumenlpoUlik kräver insat- 12 serinom många samhäUssektorer och på olika nivåer i samhället. För alt Prop.1985/86: 121 kunna förverkliga de intentioner som förordas behövs enligtkommittén en förstärkning av samordningsinsatserna på ceniral politisk nivå.Flera remissinstanser har beröri behovel av samordning. menaratt del finns myckel all göra genom erfarenhelsöverföring mellan myndigheterpå del centrala och lokala planet. Som exempel på elt område där verkels ochden lokala konsumentverksamhetens arbete har bidragit fill all politiskaälgärder har vidtagits nämns småhusbyggandet. Kooperativa förbundel (KF) medinstämmande av Kooperativa konsumenlgillesförbundel. (), HSB: s riksförbund och anser all förstärkta insatser församordning på central politisk nivå av olika myndigheters konsumentpoUliskaarbete krävs. Man anser atl en konsumentpolitisk beredning bör tiUsältas. Jaghar i det redan anförda betonat alt elt slort konsumentintresse finns inomolika samhällssektorer och alt detla måste bevakas. Inom hararbetsorganisationen för konsumentpolitiken förstärkts genom atlfinansdepartementet har tillförts ell särskilt statsråd med ansvar bl. a. förkonsumentpolitiken. Jag viU vidare betona atl på myndighetsnivå konsumentverkethar viktiga uppgifter och en samordnande roll när det gäller alt göra olikabeslutsfattare inom andra delar av den offentliga förvahning-en uppmärksamma påförhållanden av betydelse för konsumenterna. Givetvis är del viktigt atl endebatt om konsumentfrågorna initieras och inspireras och atl konsumentfrågornasställning i samhället stärks. Jag välkomnar därför del konsumentråd som KF,(), (), ochOK har bildat. Jag återkommer till konsumenlinflylandel senare (avsnitt 5). Jaganser mot den här bakgrunden det inte påkaUat att inrätta en permanentberedning för konsumentfrågor inom . Detla utesluter givetvisinte atl särskilda samordningsinsatser kan initieras på central politisk nivånär det gäller speciella frågor. Förall konsumentintressena skall kunna göra sig hörda pä elt brett plan isamhället krävs att många engageras. Del allmännas insatser inomkonsumentpoUtiken kan av både praktiska och principiella skäl inte ensammaläcka in och driva alla frågor av betydelse för konsumenterna. Dessa är såmånga och så artskilda atl de uppenbarligen inte låter sig inordnas i ell endaoch färdigt system. Marknadens roll är som jag har berört i del föregåendecentral. Systematiska insatser behövs dämlöver av folkrörelser, andraorganisationer och olika gmpper. Jag återkommer lill detla (avsnitt 5).SärskUda insatser från företagen bör också ges en viktig roll (avsnitt 6). 4 Måletför och den närmare inriktningen av konsumentpolitiken Prop.1985/86: 121 Mitt förslag:Målet för konsumentpolitiken skall vara alt stödja hushållen i deras strävanatl effektivt utnyttja sina resurser samt atl stärka konsumenternas ställningpä marknaden. Konsumentpolitiken skall sålunda tydligare inriktas på dehushållsekonomiska frågorna och då särskill pä hushållens baskonsumtion.Vikliga utvecklingslinjer är också att den lokala konsumentpoliliska verksamhelenutvecklas, atl särskilt utsatta grupper stöds och atl fler grupper i samhälletengageras i konsumentpolitiken. Kommitténsförslag: Den framlida konsumentpoUtiken bör ulgå från elt hushållsekonomisklsynsätt. Den utgångspunkten ger ell vidare mål för konsumentpolitiken än detsom gäUer f. n. Målet bör vara atl ultfrån konsumentsynpunkt stödja en effektivoch medveten hushåUning med resurser. Inom ramen för detta mål måstekonsumentpolitiken förbättra konsumenternas möjligheter atl uttrycka sina behovoch påverka sin situation, stödja hushållen i deras strävanden atl bättreutnyttja sina resurser och stärka konsumenternas ställning på marknaden. Remissinstanserna:När det gäUer utredningsarbetet i aUmänhel framhåller flera remissinstanseralt de hade värdesalt ett mera genomarbetat underlag för beslul om nya mål ochändrad inriktning av konsumentpolitiken. Kritiken avser utvärderingen av denhillills bedrivna konsumentpolitiken och den framtidsinriklade analysen avhushållens fömtsättningar m.m. Denna typ av synpunkter förs fram huvudsakligenav myndigheter, universitet och näringslivsorganisalioner. Någraremissinstanser, bl. a. universitet och näringslivsorganisationer, anser attkommittén inte har ulgåtl från en vedertagen syn på marknadsekonomin. Flerainstanser beklagar atl kommittén inte varit enig i sina förslag. Enhushållsekonomisk inriktning av den konsumentpoliliska verksamheten har fåttetl positivt mottagande av i stort sett alla remissinstanser. Många stöder delföreslagna målel för konsumentpolitiken och den angivna inriktningen avverksamhelen. flertal synpunkler lämnas dock på hur det hushållsekonomiskasynsättet skall förhålla sig lill målet för konsumentpolitiken. Flera anseralt nuvarande mål, dvs. atl stödja konsumenlema och förbättra deras ställningpå marknaden, bör ligga fast. och allmännareklamalionsnämnden som är av denna uppfattning menar alt del mål somutredningen har formulerat ger konsumentpolitiken en alltför vid omfattning.Också KF anser atl del nuvarande målet bör bibehåUas. Det hushållsekonomiskasynsättet är enligt KF en självklar utgångspunkt för arbetet inom ramen fördetla mål. och några ytterligare näringslivsorganisalionerkan inte acceptera en breddning av konsumentpolitiken i enlighet med kommitténsförslag. Enrad olika synpunkler lämnas av remissinstanserna när del gäUer inriktningen avkonsumentpolitiken och de prioriteringar som bör gälla för konsumentorganensarbete. Enligt svaren måste ett brett spektmm av Konsumentpolitiken måste arbeta genom utbild- Prop. 1985/86:121 ning, forskning, utredningar, producenlpåverkan etc. Utvecklingslinjer somatt arbetet måste bedrivas lokalt, att utsatta grupper måste stödjas, att konsumenlinflylandelmäste öka och att fler grupper måsle engageras godtas allmänt. Områden somlivsmedel, bostäder, service, vård, kommunikationer måsle enligt många, bl. a.fackföreningar och folkrörelser, prioriteras. Flerainstanser anser mot den bakgrunden att del är en brist alt den offentligasektorn inte behandlats i betänkandet. a. universUeten, länsstyrelser,näringslivsorganisalioner och andra intresseorganisationer är av denuppfattningen. Främst universiteten framhåller vidare viklen av en framlidsinriktadanalys av, förutom offentlig konsumtion, varu-och Ijäns-tekonsumtionens roll,lönearbetets ställning, ekonomiska klyftor, utlandsberoende och dynamiken iförelagsledet. Mer avgränsade framtidsfrågor såsom reklam i nya media ochdatorisering som berör konsumenterna nämns också som områden som måsteprioriteras. Skälenför mitt förslag: Denkonsumentpolitik som bedrivits sedan 1970-talels början har enligtkonsumentpolitiska kommittén i många avseenden varit framgångsrik. De mest påtagligaeffekterna sammanfattar kommittén enligt följande - det allmännaskonsumentinformation har ökat väsentiigt och främsl genom kommunernasengagemang fått en bättre spridning över landet, - slödel lill konsumenter vidklagomål och reklamationer har ökat väsentligt, särskill på lokal nivå, - en påtaglig sanering avmarknaden har skett då del gäller vilseledande marknadsföring och oskäligaavtalsvillkor, - fariiga varor har stoppats ochetl systematiskt arbete med produklsäker-hetsfrägor har etablerats, - på arbetsområden som bilar,försäkringar, glesbygdsservice och hus-hällsekonomi har konsumentorganen kunnalutveckla nya insatser. Kommittén noterar dock svagheter när det gällerförelagens information tillkonsumenterna, utbildningen i konsumentkunskap, forskningen påkonsumentområdet, konsumenlorganens möjligheter all upprälthålla sin egenkunskapsnivå och de frivilliga organisationernas medverkan i konsumentpolitikencentralt och lokall. Kommitténmenar all det framtida behovet av åtgärder inom konsumentpoUtiken måslebedömas utifrån en helhetssyn på konsumenternas situation. Kommittén har härvidgranskal elt anlal faktorer såsom hushållens sammansättning, konsumtion ochresurser i form av lid, arbete, pengar och kunskaper. Ellanlal remissinstanser har kritiserat kommitléns utvärdering av del bedrivna konsumentpoliliska arbetet och den mer framtidsinriklade analysen av fömlsätlningama för konsumentpolitiken. Utgångspunkten för flera remissinstanser är därvid att en genomgripande förändring av målet för konsumentpolitiken och verksamhetens inriktning är föreståen de. Jagvill för egen del konstatera att det i och för sig hade varit värdefullt Prop.1985/86: 121 om en mera samlad utvärdering av konsumentpolitiken hade kunnalgöras av kommittén. Av tidsskäl och med hänsyn till uppdragels räckvidd hardelta inte varit möjligt. Detta innebär dock inte att underlag saknas för debeslul som är aktuella. De delvis förändrade arbetsuppgifter inomkonsumentpolitiken som jag förordar bygger lill väsentlig del päerfarenheter som löpande har gjorts främst , då de nugällande grunddragen i konsumentpolitiken fastställdes. Under den tiden harförvisso åtskilliga utvärderingar gjorts, vilka också redovisats förstatsmakterna. Det gäller bl. a, den lokala konsumentpolitiska verksamheten,riktlinjearbetet hos och allmänna reklamationsnämndensverksamhei. Vidare har organisations-och ralionaUserings-utredningar gjortsavseende . Sammantaget finner jag atl konsumentpolitiskakommitténs förslag är väl ägnade att ligga lill grund för de beslut som nuföreslår. Närdel gäller den verksamhet som har bedrivits delar jag kommitléns syn att den imånga avseenden varit framgångsrik. Myndigheter, konsumentkooperationen, andrafrivUliga organisationer och företagen har gjort värdefulla insatser. Dekonsumentpolitiska landvinningar som har gjorts måste försvaras, menkonsumentpolitiken måsle också utvecklas och anpassas till de fömtsättningarsom gäUer, Jag vill i det sammanhanget något kommentera den förändrade miljökonsumentpolitiken har atl verka i. Blandde skäl som angavs i direktiven till kommittén för att göra en översyn avkonsumentpolitiken fanns den ekonomiska konjunkturen, del utökade vamutbylelmed utlandet, introduktionen av nya reklammedia och marknadsföringen övergränserna. Flera remissinstanser av vilka jg särskilt vill nämna Lundsuniversitet pekar på behovet av analys av tjänstesektorn och effekiema avinternationalisering m. m. Konsumentpolitiken blir aldrig färdigutvecklad.Utveckling som påverkar konsumtionsfömt-sätlningar, konsumtionsmönster,konsumtionsbehov måste löpande analyseras. Det är inte möjligt atl bär jdetalj ange hur och på vilka områden detta bör ske. Slutsatsen måste vara atlberörda organ skall vara flexibla och tidigt kunna identifierautvecklingsmönster av betydelse för konsumenterna. Det får ankomma påvederbörande offentUga organ alt bevaka att så sker inom olika politikområden. Deförändringar som påverkar hushållens sUuation understryker enligt kommittén betydelsen av atl den framtida konsumentpolitikens inriktning i högre grad än f.n.bör utgå från ett hushåUsekonomiskl synsätt. Den utgångspunkten ger enligt kommittén en bredare målsättning för konsu mentpolitiken. Kommittén menar aft hur samhällets totala resurser utnytt jas kan bedömas från hushållsekonomisk synpunkl och därmed ge en viktig aspekt på välfärdens utveckling. Målet för konsumentpolitiken mås te enligt kommittén vara att ultfrån konsumentsynpunkt stödja en effektiv och medveten hushåUning med resurser. Inom ramen för detla mål måste konsumentpolitiken 16 - förbättra konsumenternasmöjligheter att uttrycka sina behov och på- Prop. 1985/86: 121 verka sinsilualion, - stödja hushållen i derassträvanden all bättre utnyttja sina resurser, - stärka konsumenternas ställningpå marknaden. Kommitténutpekar två utvecklingslinjer för konsumentpolitiken, nämligen altkonsumenlproblemen måsle lösas närmare människorna, dvs. lokalt och att strukturellaförhållanden måsle påverkas. Vidare måsle konsumentpolitiken inriktas på altöka konsumenternas medvetenhet och kunskaper, kunskaperna om hushållenssituation och konsumenlinflylandel i samhället. Kommitténpåpekar atl konsumentpolitiken måsle ha tillgång tUl elt brett register avkonsumenlpolitiska medel för atl lösa de problem som uppstår för hushållen. Målelför konsumentpolitiken är enligt del beslul som fattades (prop.1972:33) och som alltjämt gäller att stödja konsumenterna och förbättra derasställning på marknaden. I samband med detta beslul diskuterades omkonsumentpolitiken skulle ges en bredare inriktning. Föredraganden avvisadetanken på atl hänföra alla samhällsproblem där en godtagbar måluppfyllelseinte förelåg till konsumentpolitiken. Den definition som fastställdes och somgäller innebär att konsumentpoUtiken skall avse de problem som hänger sammanmed konsumenternas köp och användning av varor och tjänster, som bjuds ut påden privata marknaden eller på marknader som arbetar enligt likartadeprinciper. Föredraganden framhöll all en sådan avgränsning inte hindrar all mankan lägga konsumentpolitiska aspekter på mänga andra samhällsproblem men alldessa aspekter bör bedömas inom resp. sektor av den offentliga verksamheten. Somframgår av vad jag har anfört delar jag denna syn. När del gälleravgränsningen av arbetsområdet i del avseende jag nu har berört bör sålundainga förändringar göras. Konsumentpolitiken bör dock i övrigt tydligareinriktas på att stödja hushållen i deras strävan att effektivt utnyttja sinaresurser. Detla gäller framförallt den s. k. baskonsumtionen. Jag delarsynpunkterna, som bl. a. fackliga organisationer fört fram i sina remissvar,alt del i ekonomiskt kärva tider är särskill viktigt atl konsumenterna får ulsä mycket som möjligt av de resurser de disponerar. Denhushållsekonomiska ansats som jag sålunda förordar sätter hushål lens verksamhet i centmm och studerar sambandet med den övriga sam hällsekonomin. Tyngdpunkten bör dock ligga på siudier av del enskilda hushållet. Samhällets mål för de enskilda hushåUen är atl de skall uppnå fysiskt, psykiskt och socialt välbefinnande. För all kunna utnyttja sina resurser effektivt måste hushållen fatta rationella konsumtionsbeslul. Som beslutsunderiag behövs objektiv information. Det är här som den hushålls ekonomiska ansatsen har sin främsta roll. Strävan är att få hushållen att på olika sätl bete sig ralioneUl exempelvis genom alt planera sin användning av lid och resurser. Del kan gälla atl planera inköp, göra kalkyler före större köp, göra upp hushållsbudget, göra avvägningar mellan egenproduk- lion och köp etc. Krav måsle vid denna ansats också ställas på företagens information till konsumenterna. Självfallel har också del allmänna elt ansvar för konsumentinformation. Omkonsumentpolitiken skall fungera på rätt saft måste den förankras Prop.1985/86:121 bland människor. Det innebär ofta atl problemen måste lösas lokalt.Del handlar ju om människors vardag. Nya idéer och initiativ inom konsumentpolitikenmåsle hämtas ur eifarenhelema frän vardagslivet. I likhet med kommitténanserjag att en mångsidig lokal verksamhei i bred samverkan meUan kommunernaskonsumentverksamhet, andra kommunala organ, frivilliga organisationer, företagoch övriga aktörer är elt nödvändigt inslag i den konsumenlpolitiska utvecklingsom enligt min mening måsle komma liU stånd. Jag återkommer senare till vad enlokal konsumentpolitisk verksamhet bör omfatta och hur den kan bedrivas(avsnitt 9). Konsumentpolitikenmåsle också stödja utsatta grupper.