prop · G9033 · 1985-12-31 00:00:00 — Beslutmed stöd av första stycket fär inte slrida mol hushållningsbestämmelserna i 3kap. Särskilda hushållningsbestämmelser för vissa områden i landet 1 §De områden som anges i 2-6§§ är, med hänsyn till de natur- och kulturvärden som finns i områdena, i sin helhet av stor nationell belydelse. Exploateringsföretag och andra ingrepp i miljön fär komma lill slånd i dessa områden endasi under de förutsättningar som anges i 2-6 §§ och om det kan ske på ett sätt som inte påtagligt skadar områdenas natur- och kulturvärden. Bestämmelsernai detta kapitel utgör inte hinder för utvecklingen av befintliga tätorter ochdet lokala näringslivet eller för anläggningar som behövs för totalförsvaret.Om det finns särskilda skäl utgör bestämmelserna inte heller hinder föranläggningar för att utvinna fyndigheter av ämnen eller material. 2 §Exploateringsförelag inom följande omräden skall vara förenliga med turismens och friluftslivets intressen: Kustområdetoch skärgården i från mot till Kustområdet iHalland Kullabergoch med angränsande kustområden Kustområdet i frän Örnahusen söder om till Kustområdena och skärgårdarna i och frän Os- 2' karshamn till Arkösund Kustområdenaoch skärgårdarna i och från Prop, 1985/86; 3 Oxelösundfill och Kustområdetoch skärgården i frän Storfjärden vid tillSkagsudde Kuslomrädeloch skärgården i från Bondöfjärden till mot Sjö-och åslandskapet vid Romeleåsen i södra Åsnenmed öar och strandområden och områdena söder därom utmed och vid sjönMien till och Listerlandet Vänernmed öar och strandområden Vätternmed öar och strandområden Tivedenmed områdena vid sjön och sjön samt området utmed mellanKarlsborg och OmrådetDalsland-Nordmarken från och sjön vid till sjösystemetfrän i söder lill och Östervallskog i norr Fryksdalenfrån till saml områdel utmed övre delen av inom Torsbykommun Mälarenmed öar och strandområden OmrådetMalingsbo-Kloten mellan Stora, , och Siljanoch med öar och strandområden samt området utmed , sjönSkattungen och med området söder därom över Gulleråsen och tillRättvik Områdetutmed Ljusnan från lill Fjällvärldenfrån TranstrandsQällen i söder lill Treriksröset med undantag för deIjällområden som anges i 5 §, 3 § Inom kustområdena ochskärgårdarna i från gränsen mot till , i ochÖstergötland från Simpevarp till Arkösund och i från Storfjärdenvid till samt på får anläggningar somavses i 4 kap. I § första stycket inte komma till stånd. 4 § Inom kustområdena och skärgårdarnafrån till Simpevarp och frän Arkösund till Forsmark, utmed , pä Öslergarn och Storsudret på samt pä får fritidsbebyggelsekomma till stånd endasi i form av kompletteringar fill befintlig bebyggelse, omdet inte finns särskilda skäl till annat. Anläggningar som avses i 4 kap. 1 §första stycket fär komma till stånd endast på platser där anläggningar avsådant slag redan finns. 5 § Inom fjällområdenaLångfjället-Rogen, Sylarna-Helags, , Burvaftnet, ,, , Artfjällel,, Sarek-Mavas, , Rostu och Pessinki fårbebyggelse och anläggningar komma lill slånd endast om det behövs förrennäringen, den vetenskapliga forskningen eller friluftslivet. Andra åtgärderinom områdena får vidlas endasi om detta kan ske utan atl områdenas karaklärpåverkas. 1985/86:3 6§ Vattenkraftverk samt valtenreglering eller vattenöverledning för kraftändamålfår inte utföras i följande vattenområden: uppströms Hummelforsen och ned- strömsSkiffsforsen samt uppströms Trängslet 1Indalsälven , Ammersån uppströms Överammer, Slorån- Dammånsamt Hårkan uppströms Hoiagen , Storån uppströms Klumpvaiinet,, Saxån, Ransarån uppströms Ransarn samt Vojmånuppströms Tärnaån, Girjesån och Juktån uppströms Fjosoken 1Skellefteälven källflödena uppströms Sädvajaure resp. Riebnes uppströmsSkalka och Tjaktjajaure samt Vattenkraftverksamt vattenreglering eller vattenöverledning för kraft-ändamål får inte hellerutföras i följande älvsträckor: 1Dalälven sträckan mellan bruk och 1Ljusnan sträckan mellan och samt sträckan mellanLaforsen och Edeforsen (Mellanljusnan) 1 Tärnaforsen mellan och . Förstaoch andra styckena gäller inte vattenföretag som förorsakar endasi obetydligmiljöpåverkan. Tillåtlighetsprövning av industrianläggningar m. m. 1§ Följande slag av nya anläggningar får inte utföras ulan tillstånd avregeringen, 1. järn- och stålverk, metallverkoch ferrolegeringsverk, 2. massafabriker och pappersbmk, 3. fabriker för raffinering avråolja eller för tung petrokemisk produktion, 4. fabriker för framställning avbaskemikalier eller gödselmedel, 5. cementfabriker, 6. anläggningar för kärntekniskverksamhet som prövas av regeringen enligt lagen (1984:3) om kärntekniskverksamhet samt anläggningar för att bryta uranhaltigt material eller andraämnen som kan användas för framställning av kärnbränsle, 7. anläggningar för eldning medfossilt bränsle om anläggningen har en tillfördeffekt om , 220 8.anläggningar för all utvinna ämnen eller material inom de områden Prop,1985/86: 3 som anges i 3 kap, 5§. Tillståndav regeringen krävs även för att bygga plattformar som är avsedda att användasvid utvinning av olja eller gas inom havsområden och för att ankra eller förtöjasådana plattformar för reparation, ombyggnad eller av annan anledning, 2 §Om en anläggning eller en åtgärd, som inte omfattas av kravet på tillstånd enligt 1 §, kan antas fä betydande omfattning eller bli av ingripan de beskaffenhet, kan regeringen besluta att anläggningen eller åtgärden inte får utföras utan tillstånd enligt detta kapitel. Statligamyndigheter som får kännedom om anläggningar och åtgärder som avses i förstastyckel skall underrätta regeringen om detla. 3 §Tillstånd får lämnas om hinder inte möter på grund av 2 eller 3 kap. eller med hänsyn till andra allmänna planeringssynpunkler och om kom munen har tillstyrkt alt tillstånd lämnas. Omdet från nationell synpunkt är synnerligen angeläget att en viss anläggningkommer till stånd inom landet och om ingen annan lämpligare plats föranläggningen har stått alt finna, får dock regeringen lämna tillstånd även omkommunen inte har tillstyrkt detta. 4 § Om del finns särskilda skäl,kan regeringen i elt enskilt fall medge undantag från kravet på tillståndenligt 1 §. 5 § tillstånd enligt detlakapitel kan förenas med villkor för alt tillgodose allmänna intressen ochgöras beroende av atl saken fullföljs genom ansökan om prövningenligt miljöskyddslagen (1969: 387). 6 § Till böter eller fängelse ihögst döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1. påbörjaren anläggning eller vidtar någon annan åtgärd som anges i I § utan alt regeringen har meddelat tillstånd eller medgeit undantag från kravet på tillstånd, 2. påbörjar eller fortsätterutförandet av en anläggning eller en åtgärd sedan regeringen enligt 2 § harbeslutat att anläggningen eller åtgärden inte får ulföras utan tillstånd eller 3. inte rättar sig efter etlvillkor eller en föreskrift, som regeringen har meddelat med stöd av dettakapitel, om överträdelsen inte är ringa. Myndigheternas uppgifter, ansvarsfördelning m. m. 1 §Varje myndighet som skall tillämpa denna lag skall se till att planer enligl (0000:000) och sådant planeringsunderlag som belyser hushållningsfrågan finns tillgängliga i målet eller ärendet. begär det, är kommunen skyldig atl tillhandahålla planer enliglplan- och bygglagen saml planeringsunderiaget fill dessa. Länsslyrelsenskall ställa samman utredningar, program och annat planeringsunderlag som harbelydelse för hushållningen med naturresurser i länet och som finns hosstatliga myndigheter. är skyldig att på begäran tillhandahållasådant planeringsunderlag ål kommuner och de myndigheter som skall tillämpadenna lag. 2 § Regeringen får besluta att en eller flera kommuner skall redovisa lill regeringen eller någonannan myndighet hur kommunen i sin planering 221 Prop.1985/86; 3 enligt (0000:000) avser atl tillgodose etl visslintresse som rör hushållningen med naturresurser. Statliga myndigheter skall anmälatill regeringen om det uppkommer behov av sädan redovisning. 3§ Länsslyrelsen har uppsikt över hushållningen med naturresurser i länet ochtillsyn över efterlevnaden av vad som föreskrivs i eller beslutas med slöd av 4kap. Decentrala förvaltningsmyndigheterna har var och en inom sill ansvarsområdeuppsikt över hushållningen med naiurresurser. har den allmännauppsikten över hushållningen med naturresurser. Dennalag träder i kraft . Närvarande:f d. regeringsrådet , regeringsrådet , justifierå-det . Enliglprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets ytlrande överförslag till lag om hushållning med naturresurser m. m. Förslagethar inför lagrådet föredragits av rådmannen (1-3 och 5 kap.) ochhovrättsassessorn (4 kap.). Vidföredragningen har funnits tillgängliga skrivelser som inkommit fill lagrådetfrån myndigheter, organisationer och enskilda. Förslagetföranleder följande yttrande av lagrådet: 1en denna dag lill lagrådet inkommen remiss med förslag lill följdlagsliftningtill den nya (PBL), lagen om hushållning med naiurresurser(NRL) och lagen om exploateringssamverkan föreslås atl lagarna skall träda ikrafl den eller än som senast föreslagils. Iremissen uttrycker departementschefen önskemålet atl lagrådet avger ettsärskilt yttrande över NRL-förslaget. Lagrådet har ansett sig böra tillmötesgådepartementschefens önskemål. Tillämpningen av 2 och 3 kap. i NRL är emellertidberoende av vad som föreskrivs i vissa lagar som omfattas av remissen. Lagrådetmåste därför till sitt förevarande yttrande foga en allmän reservationföranledd av atl lagrådet inte haft tillfälle att bilda sig en fullständig bildav NRL-förslaget. Med hänsyn till det närasakliga och laglekniska sambandet mellan det av lagrådel tidigare granskade PBL-förslaget och NRL-förslaget kan del vara på sin plats att nu i belysning av NRL-förslaget la upp vissa uttalan den i lagrådsremissen till PBL. Där framhålls atl ell genomgående drag i PBL-reformen är decentralisering av beslutsfattandet. Elt av de övergri pande politiska syftena bakom hela PBL-förslagel anges också vara att ansvaret för planläggning och lokal miljö skall decentraliseras till kommu nema genom att statens kontroll begränsas. Statsmakterna har visserligen det övergripande ansvaret för samhällets utveckling och statlig tillsyn och kontroll kan inte helt undvaras men departementschefen betonar att till synen och kontrollen måste ulformas med beaktande av alt den kommuna la självstyrelsen har grundläggande belydelse för vårt lands styrelseskick. Han anför vidare i PBL-remissen alt en förskjutning av ansvaret bör kunna ske i belydande omfattning även när det gäller beslut om markanvändning och byggande. Statens möjligheter all ingripa i fräga om innehållet i planer 223 Prop.1985/86:3 begränsas därför huvudsakligen till frågor äv nationell betydelse ochtill vissa frågor som rör den mellankommunala samordningen av planläggningen.Sammanfattningsvis är det alltså ett karakteristiskt drag enligt PBL-förslagelall del kommunala inflytandet över planläggning och bebyggelse förstärks. Närman tar del av NRL-förslaget förändras emellertid den bild av kommunernas självständigaställning gentemot staten som ges i PBL-förslaget. Lagrådet tar inte ställninglill frågan om hur långt kommunernas självständighet på detta område bör gå.Del är emellertid angeläget alt framhålla att man får en mer nyanserad bild avbalansen mellan stat och kommun när man beaktar statens möjligheter ochskyldigheter att ingripa med slöd av . NRLinnehåller bestämmelser avsedda att lösa motsättningar mellan olika iniressen,främst exploateringsintressen och bevarandeinlressen, i fråga om markens ochvattnets användning. Av lagens rubrik kunde man vänta sig all lagen skulle geen fullständig och heltäckande bild av samhällets syn på hur våranaturresurser skall utnyttjas. Det gör den emellerfid inte. I 2 kap. av lagenäterfinns grundläggande bestämmelser om användning av mark- och vattenområdenför vissa angivna ändamål och om den särskilda hänsyn som därvid skall tas tillområden av stor nationell betydelse. Bestämmelserna motsvarar till en del deverksamhetsanknuina riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen. I 3 kap. gesbestämmelser avsedda att skydda vissa i lagen särskilt angivna områden medstora natur- och kulturvärden. Dessa bestämmelser ersätter de geografiskariktlinjerna i den fysiska riksplaneringen. Bestämmelserna i dessa bådacentrala kapitel är enligl I kap. 2 § avsedda atl fillämpas i mål och ärendenenligt författningar i vilka detta är särskilt föreskrivet. Denna ovanligalagstiftningsteknik medför att lagen i sig inte ger en samlad bild av lagensinnehåll och räckvidd. För atl förstå lagen måste man tillägna sig äveninnehållet i de särskilda författningarna. Men inte heller sammanställd meddessa författningar ger NRL en fullständig bild av naturresursernasanvändning. De författningar som avses är, enligt motivuttalanden, PBL,vattenlagen, miljöskyddslagen, naturvårdslagen, väglagen, ellagen och lagen omvissa rörledningar. Utanför tillämpningsområdet för 2 och 3 kap. falleråtskilliga lagar av belydelse för resursutnyttjandet bl. a. skogsvårdslagen,lagen om skötsel av jordbruksmark, fastighetsbildningslagen ochminerallagstift-ningen. 1 remissen anför departementschefen olika skäl varfördessa lagar inte samordnas med NRL. Beträffande skogsvärdslagen och lagen omskötsel av jordbruksmark är huvudskälet atl en samordning inte behövs eftersomuppkommande konfliktfrågor förväntas bli lösla på frivillig väg med tillämpningav de hänsynsregler som finns i dessa lagar. En samordning medfastighetsbildningslagen sägs kräva ytteriigare utredning och när del gällerminerallagstiflningen hänvisas till alt en översyn av lagstiftningen pågår.Bärkraften i dessa skäl till att olika lagar nu inte samordnas med NRLundandrar sig i det stora hela lagrådets bedömande. I och för sig hade delgivetvis varit önskvärt att en fullständigare och bättre överblickbar lag omnaturresursernas utnyttjande lagts fram än den som föreligger. Som ett led ilagregleringen av resursutnyttjandet har dock NRL en funktion att Lagen är i själva verkel elt nödvändigl komplement lill PBL bl.a. i delhänseendet atl den avgör ansvarsfördelningen mellan stal och kommun Prop.1985/86; 3 i frågor om planläggning och bebyggelse. Lagrådetvill framhålla all del råder oklarhet i frågan vilken belydelse NRL kommer attfä på områden reglerade av lagstiftning som formellt inte anknyts lill lagen.Departementschefen framhåller (s. 194 fO att del kunskapsmaterial som finnsoch kommer alt las fram för tillämpningen av NRL kommer alt fä god användningvid prövning av ärenden enligl ifrågavarande lagstiftning. Om delta innebäralt exempelvis de grundläggande hushällningsbestämmelserna i 2 kap. generelltskall beaktas vid nalurre-sursutnyttjandet, står uttalandet i dåligöverensstämmelse med I kap. 2 § och dess motiv. Även om NRL inte är avseddall tillämpas inom alla områ den där resursutnyttjandet behöver regleras, kommer lagen att vara den centrala författningen på områdel. 1 första hand innehåller lagen avväg ningsregler för situationer då det föreligger konkurrerande anspråk på marken och vattnet. Såsom departementschefen (s. 20) framhåller är del knappast möjligt att i lagen precisera hur utfallet bör bli i olika konkurrens situationer. Lagen syfiar därför inte längre än lill alt ge rikllinjer för de bedömningar som måste göras i olika situationer såsom vid kommunernas planläggning enligt PBL och vid myndigheternas prövning av vissa till ståndsärenden. Till detta kommer att lagen anger de långsiktigt angelägna hushållningskraven. Nya och förändrade anspråk skall kunna vinna beak tande inom ramen för de nu föreslagna reglerna. De grundsatser pä vilka NRL sålunda vilar har lett till atl många av lagens bestämmelser är mycket allmänt hållna. Avvägningsreglerna ger slorl utrymme för skönsmässiga bedömningar. Företräde skall ges åt "sådan användning som medför en från allmän synpunkl god hushållning" och det skyddsvärda intresset skall "så långt möjligt skyddas mot åigärder som kan påtagligt skada"intresset. De skyddsvärda intressena anges stundom med begagnande av begrepp och termer som inte är entydiga såsom "natur- eller kulturmiljön","fri luftslivet" och "värdefulla ämnen eller material". Skyddet angesgälla mot b!, a. "exploaleringsföretag och andra ingrepp i miljön". När ettvisst intresse skall åtnjuta ell absolut skydd framför andra konkurrerande iniressen anges delta vanligen med orden att intresset "har slor betydelsei elt nationellt perspektiv". 1 motiven till beslämmelserna görs uttalanden avsedda alt ge reglerna ett mera preciserat innehåll. Även om delta är en lagstiftningsteknik som ofta används, bör man ställa det kravel att de som berörs av lagen skall av laglexlen kunna bilda sig en någorlunda säker uppfattning om lagens innehåll och dess rättsverkningar. För den enskilde har lagen belydelse med avseende på hans möjligheter all använ da sina mark- och vattenområden. Lagens bestämmelser om vad som i ett nationellt perspektiv är elt skyddsvärl intresse blir avgörande för statens möjligheter alt enligt 12 kap. PBL ingripa i kommunernas räll alt bestäm ma om mark- och vattenområdenas användning och om bebyggelse. Med hänsyn till dessa och andra rättsverkningar kan en alltför stor spänning mellan lagtext och motiv inte godlas. Enligl lagrådets mening balanserar förslaget på gränsen för vad som i delta hänseende är förenligt med god lagstiftning. Del må framhållas att remissinstanser som yttrat sig över den 225 Prop.1985/86: 3 departementspromemoria som ligger till grund för förslaget redovisarhelt olika uppfattningar om förslagets innebörd i fråga om konkurrensen mellanexploaterings- och bevarandeintressen (s. 15). Under alla förhållanden mästeiakttas alt lagtexten återspeglar motiven och att de senare inte tillför lagennågot som inte kan utläsas av lagtexten. På flera punkter har lagrådet funnitanledning atl anmärka på bristande överensstämmelse mellan lagtext och motiv.Lagrådet återkommer härtill vid granskningen av de särskilda paragraferna. Omde synpunkter och förslag, som lagrådet i det sammanhanget för fram, i huvudsakbeaktas, fär dock NRL-förslaget en sådan utformning atl det får anses vara ilagstiflningstekniskt hänseende godtagbart. Lagrådel har härvid beaktat att detej kan undvikas att en lag med NRL:s inriktning och syfte fär en relativtallmän avfattning. Degeografiska områden som avses i 3 kap. avgränsas inte exakt genom lagen utananges endasi grovt med hjälp av ortnamn och geografiska namn som ärlokaliserande. Alla områdena omfattas av gällande riktlinjer i den fysiskariksplaneringen. Också i riktlinjerna är områdena i allmänhet endast grovtredovisade pä kartor i propositioner och riksdagsbeslut. För de obrutnafjällområdena har regeringen emellertid beslutat om mera preciserade gränser.Av den allmänna motiveringen (s. 145) synes framgå att departementschefenförutsätter att ocksä övriga områden skall avgränsas i detalj. Delta bör enligtdepartementschefen ske i samband med den obligatoriska översiktsplaneringenenligt PBL. Departementschefen anför att det är först då som det är möjligt atlbeakta de lokala förutsättningarna på sådant sätt alt det är rimligt attbestämma mera preciserade gränser med utgångspunkt från bestämmelsernas syfte.Detta ställningslagande modifieras emellertid något av följande uttalande pås. 146 f av departementschefen. "Del syslem som jag nu har redogjort för- med lokaliserande geografiska benämningar på områdena i lagen och en närmareavgränsning av områdena i samband med den kommunala fysiska planeringen tillmötesgårenligl min mening bäst motstridiga önskemål om, å ena sidan, tillräckligtlångtgående preciseringar och, å den andra, erforderligt handlingsutrymme såatt inte bestämmelserna blir alltför otympliga i den praktiskahanteringen." erfarit från den försöksverksamhet som pågår i anledning av PBL ochNRL visar också att vissa länsstyrelser och kommuner arbetar frånutgångspunkten att de geografiska områdena exakt skall anges i planen. Råderdel oenighet mellan och en kommun om hur stort del skyddsvärdaområdet bör vara ligger det nära till hands atl under samrådsskedel söka lösakonfliklen genom en överenskommelse som tar sig uttryck i en gräns på en karta.I sista hand kan det, som departementschefen säger, bli aktuellt förregeringen att besluta hur elt vissl område skall avgränsas mer i detalj. Attområdena är klart avgränsade underlättar på sitt sätt statliga och kommunalamyndigheters tillämpning av NRL och därlill anknutna lagar. Således lorde ellbeslut av en länsstyrelse enligl 12 kap. 4 § PBL att pröva bygglov som regelböra avse etl bestämt område. Också för den enskilde är det ofta en fördel altveta vilken mark som faller inom elt skyddsområde. Å andra sidan talar syftetmed bestämmelserna 226 om skydd för vissa riksintressanta områden mot en strikt gräns. nämligeni sakens natur att gränsen inte kän vara densamma för alla slag av Prop.1985/86: 3 tilltänkta åtgärder. Pä en plats på ett visst avstånd från enskyddad kust där en stor industrianläggning uppenbarligen aldrig kan tillåtasmöter kanske inte hinder mot ett exploateringsföretag av annan inriktning ochmindre omfattning. Att gränserna blir olika med hänsyn till exploateringsföretagenstyp och miljöstörande effekt utgör ett måhända avgörande argument för att degeografiska områdenas gränser bör vara obestämda och flytande. Svårigheten altbestämma influensområdel exakt illustreras också av departementschefensuttalande (s. 233) att de obrutna fjällområdenas bevarandevärden inte fåräventyras genom att exploateringsätgärder vidlas "alldeles ulanfördeobrutna områdenas gränser". Enligl lagrådets mening bör departementschefenvid lagstiftningsärendets fortsatta beredning till ledning för kommunernas ochde statliga myndigheternas planarbele något närmare utveckla sina synpunkler påden nu berörda frågan. I4 kap. finns bestämmelser om tillåtlighetsprövning av industrianläggningar m.m. Bestämmelserna sägs skola ersätia de bestämmelser som finns i 136 a §byggnadslagen om regeringsprövning av industrianläggningar m. m. vad avserhushållningen med landets samlade mark- och vattentillgångar.Departementschefen erinrar i den allmänna motiveringen om att dessabeslämmelser fördes in i byggnadslagen som ett av fleragenomförandemedel i den fysiska riksplaneringen. Ett annat sådant medel avsågnya regler, 10 a § byggnadslagen, om översiktlig planering av markanvändningen.I prop. 2 om hushållning med mark och vatten underströkdepartementschefen att denna översiktsplanering måste kompletteras medeffektiva medel för att i det enskilda fallet styra lokaliseringen avindustriell verksamhei som lar i anspråk eller förändrar karaktären hosnaturresurser som del enligt vad som framgår av den fysiska riksplaneringenråder särskild knapphet på och som är eller kan vänias bli föremål förkonkurrerande anspråk. Del behövs, anförde han, ett instrument varigenom denfrån alla de synpunkter som skall beaktas i sammanhanget lämpligaste platsenväljs ul och anvisas den lokaliseringssökande. Och det är angelägel, framhöllhan, all samhället härvid får möjligheter atl aktivt och med utnyttjande ochvidareutvecklande av de bedömningar som görs i bl. a. den fysiskariksplaneringen och den regionalpolitiska utvecklingsplaneringen styralokaliseringen av ifrågavarande verksamheler (prop. s. 360). Motbakgrund av bl. a. det anförda fick första meningen i första stycket i 136 a §byggnadslagen till en början följande lydelse. "Är valet av plats förindustriell eller liknande verksamhet av väsentlig betydelse för hushållningenmed landets samlade mark- och vattentillgångar, skall verksamhetenslokalisering prövas av Konungen." Som framgår av lagrådsremissen harparagrafens lydelse sedermera ändrats . Departementschefen anför ilagrådsremissen alt regeringen numera inte har anledning att i samma utsträckning som i den fysiska riksplaneringens inledningsskede pröva verksamheter med hänsyn till hushållningen med mark och vatten.