prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — Är det klart all näringstillståndet skallåterkallas är det emellertid inte meningen atl anstånd skall meddelas (s. 385).I åtskilliga fall av denna typ är säkert konkurs den realistiska vägen att avvecklaföretaget. I andra fall där det slår klart att näringstillståndet skall dras inkan det dock i och för sig finnas möjligheter alt driva verksamheten vidare.För atl undvika värdeförstöring kan del i dessa faU vara lämpligl altnäringsidkaren ges möjlighet alt under en övergångstid avveckla rörelsen; dettar kanske några månader att hitta en köpare lill rörelsen eller atl sälja utvarulagret. Enligt hovrättens mening bör därför - förslagsvis i elt tUlägg till7 § - föreskrivas atl i samband med beslut om återkallelse av näringstillståndviss lid, t. ex. högst , kan utsättas inom vilken rörelsen skaUavvecklas. Vid bestämmandet av tidens längd skulle myndigheten få ta hänsyntill omständigheterna, framför aUl till verksamhetens art och omfattning samtskälet till återkallelsen av tillståndet. kan givelvis förhållandenavara så graverande atl någol anstånd inte bör meddelas. 7.2 Kammarrätten i : Detav kommissionen föreslagna kravet på tillslånd har motiverats av att ensanering bör ske av vissa särskilt drabbade branscher. Molbakgrund härav bör det finnas en möjlighel att också återkalla ett meddelatnäringstillstånd, om förutsättningar för tillståndet uppenbarligen inte längreföreligger. Återkallelseav ell redan meddelat tillstånd är en ingripande åtgärd. Urrättssäkerhetssynpunkt bör del därför framstå klart alt näringstillstånd aldrigskulle ha givits vederbörande, om det som kommit fram hade varit känt ellerinlräffat lidigare. Vidareär jag skeptisk till förslaget all tillståndsmyndigheten skaU kunna återkallanäringstillståndet, om vandelskravet inte längre anses uppfyllt. Detta är attpå en bakväg införa en ordning med näringsförbud inom vissa branscher. Fråganom en mera allmängiltig ordning med näringsförbud är f n. under utredning. Iavvaktan på resultatet härav, bör inte på vissa områden införas en speciellordning med sådant förbud. Näringsförbud är ett så allvariigt ingrepp atl det -såsom f. n. är fallel - bör handläggas i straffrättsliga former. Också dettatalar för atl inte införa en ordning som innebär att näringstillstånd skallkunna återkallas på administrativ väg på grund av brister i vandelshänseende.Däremol har jag inte något att erinra mot all näringstillstånd skall kunna återkallasadministrativt när kravet på ställd säkerhet är uppfyllt. Kommissionenhar inte närmare berört effekterna av vägrat näringstill stånd för den näringsidkare som får upphöra med verksamheten. förutsätteratl den frågan närmare utvecklas i förarbetena till ett eventuellt Prop.1985/86: 126 lagförslag. Så t. ex. bör anges hur en avveckling av verksamhetenär tänkt atl gå lill med hänsyn lill anställda, borgenärer osv. Som enjämförelse kan här pekas pä bestämmelsen i 13 kap. 11 § aktiebolagslagen omlikvidation som stadgar att bolagets rörelse får fortsättas om det behövs fören ändamålsenlig avveckling eller för att de anslällda skall få skäligt rådrumalt skaffa sig ny anställning. Detbör närmare diskuteras vilka faktiska konsekvenser en återkallelse av eltnäringstillstånd skall ha. Straffsanktionen ensam lär inte vara tillräcklig föratt i praktiken förmå en näringsidkare alt genast avveckla sin verksamhet.Möjligheterna atl genom fältarbete upptäcka verksamhei som bedrivs utantillslånd och därefter få ulredning och åtal lill stånd torde dessutom varasmå. Även om brottet anses lättare att bevisa än ekonomisk brottslighet iallmänhet, torde resursbristen hos polis- och åklagarmyndigheterna lägga hinderi vägen. Mankan också göra en jämförelse med näringsförbuden. Det har från många hållriktals kritik mot all kontrollen av dem som fått näringsförbud (f.n. ca 140sl.) inte har varit tillräckligt effektiv ulan att de har kunnat fortsätta alldriva näringsverksamhet, genom bulvan eller på annat säll. Även med ökaderesurser förefaller del knappast vara genomförbart atl åstadkomma en fullgodkontroll av del betydligt större antalet personer som kan komma att beröras avbestämmelserna om näringstillstånd. Kommissionenhar inte diskuterat vilken betydelse näringstillstånden kommer att få förkonkursinslilutel. Återkallelse av ett näringsUllständ kan nämligen visa sigbli ett alternativ till konkurs när det gäller statens möjlighel atl få slutpå en näringsverksamhet. RSV anser att även denna fråga bör belysas innanförslagel eventuellt genomförs. Kommissionenhävdar alt återkallelse bör kunna ske på samma grunder som de som bör föranledaatt en ansökan om tillstånd avslås. Länsstyrelsenvill för sin del understryka den gällande principen inom svenskförvallningspraxis; nämligen att en återkallelse av ett gynnande tillslåndkräver starkare skäl än ett avslag pä en ny ansökan. Kommissionenberör bara i korthet vad som inträffar efter del näringstill ståndet har dragits in för en näringsidkare. 1 det fall näringsidkarna är juridisk person finns möjlighet att byta ut den olämpliga personen i led ningen mol någon som klarar vandelsprövningen. Näringsidkare som är fysiska personer och juridiska personer ulan lämplig person som ersättare måste däremol avveckla verksamhelen för all undgå straffan svar. Hur avvecklingen skaU ske berörs inte men troligtvis kommer av vecklingen atl resultera i konkurs. Detta gäller i vart fall om indragningen av näringstiUståndet beror på alt skalleskulder uppkommit och bankgaran lin helt eller delvis lagits i anspråk. Enligt länsslyrelsens uppfattning bör näringsidkaren beredas etl visst rådrum för atl ulreda möjligheterna lill fortsatt drift, eventuellt efter att ha erbjudit slalen och andra fordrings ägare elt ackord. 7.7 : ' ProP- 1985/86:126 Närdet gäller näringsförbud har kommittén funnit, alt frågorna om avvecklingbereder slora svårigheter..Den som ålagts näringsförbud måste avveckla sinrörelse eller åtminstone sin egen inblandning i den. Ska han få vidtaavvecklingsåtgärder utan hinder av alt han ålagts näringsförbud, eller ska hanomedelbart tvingas avbryta all inblandning? Ska han behöva en särskild dispensför alt få vidta avvecklingsåtgärder? Om han tillåls fortsätta rörelsen underen viss lid, ska han då få vidta enbart avvecklingsåtgärder, eller ska han fåfortsätta precis som han vill under en lid? Ska någon myndighet kopplas in påavvecklingen? Molsvarandeproblem uppslår i fräga om näringstillstånd som återkallas när en rörelsepågår. Kommissionen har inte beröri dessa frågor annal än mycket kortfattat.Enligt kommitténs mening erfordras en närmare analys, särskilt med tanke på attden som bryter mol reglerna om näringstillstånd ju gör sig skyldig lill ettbrott. Eventuellt bör en regel om avveckling las in i lagen. Enligt7 § skall tillstånd återkallas om förutsättningarna för detsamma ej längreföreligger; enligt 8 § får länsslyrelsen emellertid om återkallande skulleanses som en alltför ingripande åtgärd, i stället meddela varning.Kommunstyrelsen vUl ifrågasätta om varning är ell effektivt medel för attåstadkomma rättelse. Det vore förmodligen mera effektivt om man i stället fickmeddela föreläggande eller i vart fall ett arrangemang att vidta rättelse. Etlsådanl beslut kan överklagas ti|l kammarrätt. Måhända skulle det -liksomvitesföreläggande enligt 11 § - inte få överklagas. Effektiviteten lorde eljeslkunna ifrågasättas. Näringstillståndskall återkallas om förutsättningar för tillståndet inte längre föreligger.Framstår med hänsyn till omsiändigheterna återkallelse av tiUståndet som enalltför ingripande åtgärd, får i stället varning meddelas. Enligtmotiveringen till föreskriften om varning, kan varning ifråga komma i stället för återkallelse om det finns omständigheter som klart talar för atl företagaren kan reda upp situationen och planera sin ekonomi, Däremol bör enligt kommissionens mening varning ej ifrågakomma för alt ge rådrum för avveckling av rörelsen, I stället bör enligt kommissionen i de fall exempelvis skatteskulder föranlett obestånd den avveckling som kan bli aktuell, normalt bli en angelägenhet för konkursförvallaren. Som redan tidigare påpekats i detta remissyttrande, beror företagarens obestånd i många fall på omständigheter utanför hans kontroll. Även företagare på obestånd är naturiigtvis i flertalet fall benägna att, som del heter ilagförsla get om näringstillstånd, fullgöra sina skyldigheler enligt skatte- och avgifts- författningar. Konkursförfarandel medför emellertid nästan undantagslöst en belydande kapitalförstöring, där statsverket ofta förlorar stora belopp vad gäller anspråken enligt lönegarantilagen samt enligt skatte- och avgifts- författningarna. För en sociak medveten lagstiftning bör vara självklart atl bereda en lojal företagare som kanske under åtskilliga år punktiigt fullgjort sin betalningsskyldighet gentemot del allmänna en möjlighet all med bibe- håUel näringstillstånd avveckla sin rörelse på ett sätt som för det allmänna och.fordringsägarna medför bästa möjliga resultat, 138 Eflerdet alt regeringen beslutat alf näringstillstånd erfordras för bedri- , Prop,1985/86: 126 vande av vissl slag av näringsverksamhet, kan enligt lagförslagelnäringstillstånd beviljas endast den som uppfyller de i 3 § av lagförslagetangivna förutsättningarna. Detta gäller enligt kommissionens förslag både redanetablerade 9ch nytillträdande företagare. Sedan näringstillstånd meddelats förföretagare, skall visseriigen näringstillståndet återkallas om förutsättningarför tillståndet inte längre föreligger, men varning får i stället meddelas omåterkallelse av tillståndet framstår som en alllför ingripande ålgärd medhänsyn till omständigheterna. Utformningen av delta regelsystem innebär enligtadvokatsamfundets mening en olikhet inför lagen. Har redan etablerad företagareinnan hans ansökan om näringstillstånd prövats eller ens blivit aktuell gjortsig skyldig till sådan förseelse som efter erhållet näringstillstånd skulleföranlett varning, skall näringstillstånd förvägras honom. Detta förhållandemåsle betraktas såsom djupt otillfredsställande och utgör en av fleraanledningar till alt den föreslagna prövningen för erhållande avnäringstillstånd endasl bör omfatta företagare, som önskar nyetablera sig. Denredan etablerade förelagaren bör få sin varning men också beredas tillfälle altfortsätta sin näringsverksamhet på samma sätt som kommissionen tänkt sigbeträffande en försumlig företagare som erhållit näringstillstånd. 7.10 vid Stockholmsuniversitet: Iförslagets 7 § stadgas, atl näringstillstånd skall återkallas om förutsättningarför tillståndet inte längre föreligger. Enligt 8 § kan varning utdelas i mindreallvarliga fall. Kommissionenanger i motiven fyra grunder för återkallelse (s. 336 O, nämligen 1) ekonomiskabrott, 2) näringsförbud, 3) stora, varaktiga skalte-och avgiflsskulder saml 4)att giltig säkerhet upphört. Kommissionen antyder all uppräkningen inte böruppfattas som uttömmande. Vissaav de angivna grunderna synes vara förhållandevis lätta all hantera ipraktiken. Sålunda torde det inte erbjuda alltför stora svårigheter attfastställa om en säkerhet upphört, om näringsförbud inträtt eller om skatteskulderföreligger. I fräga om storleken av de skatteskulder som skall föranleda lillåterkallelse föreligger emellertid etl stort mått av fritt skön för denbeslutande myndigheten. Detta gäller också inverkan av brott, I likhet med vadsom föseslagils betr, beviljande av näringstillstånd, tänker sig kommissionen ifråga om återkallelse av lillslånd all såväl inverkan av brottslighelssvårhetsgrad som kravel på utredning av om brott föreligger, skall bedömas frånfall till fall. Kommissionen tänker sig sålunda att redan misstanke om brottsom ännu ej lett till fällande dom skall beaktas. Somframgått av del ovan sagda är kommissionens förslag i fråga omförutsättningarna för återkallelse alltför opreciseral, vilket ger utrymme förgodtycke. Det kan inte heller godias från rättssäkerhetssynpunkt att misstankeom brott skall kunna föranleda all tillstånd återkallas. Slutligenvill FAR fästa uppmärksamheten på bestämmelserna i paragraf 7 om återkallandeav näringstillstånd. Även härvidlag bör från rättssäkerhetssynpunkt fordrasobjektiva rekvisit. Vidare synes frågan om upphörandet av näringstillstånd ochdess konsekvenser för Iredje man icke ha beaktats. Vad händer en beställare omleverantören fär sitt näringstillstånd återkallat? för länsstyrelsernas allmänna rop. 1985/86:126enheter: Föratl ålerkaUelse el. varning av tillstånd skall kunna ske föreslår kommissionenall - om den tilltalade nekar till brottet - en dom i försia instans börföreligga. Föreningen förutsätter här atl det inte avses lagakraftvunnen domvilket i många fall skulle medföra orimligt långa handläggningstider innanlänsstyrelsen kan vidtaga någon ålgärd. 8 Handläggande myndighet, tillsyn, avgift och besvär 9-13 §§ 8.1 Kammarrätten i : Kammarrättenanser att en klargörande bestämmelse bör införas för de situationer, därverksamheten bedrivs i elt län och ledningen är delad mellan personer i fleraandra län. Det bör således klart framgå, i vilket län prövningen i ett sådanlfall skall ske. Frågorom vägrat tUlstånd och om återkallelse/varning bör enligt kammarrätten avrättssäkerhetsskäl prövas av domslol. Med hänsyn till all del är fråga om ettadministrativt förfarande, bör frågorna handläggas av förvaltningsdomstol. Avinstans- och utredningsskäl bör prövningen av ett vägrat lillslånd därvid iförsia instans ske hos länsrätt. Kammarrällendelar kommissionens bedömning att yttranden som inhämtas från polis- ochkronofogdemyndighet bör bli föremål för sekretess. Dessa yttranden kommer attinnehålla uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden avsädan art, som i gällande lagstiftning i princip är skyddade när de förekommeri andra liknande sammanhang (jfr t.ex. uppgtfter i taxeringsärenden och iutdrag ur kriminalregisier). Kammarrätten vill dock särskilt framhålla, allförvaltningslagens krav på motivering av negativa beslut under allaomständigheter måste tillgodoses och atl detta kan innebära att uppgifter, somär negativa för den enskilde, bringas lill offentiigheten. Kammarrättenavslyrker förslaget enligt paragrafens andra slycke, alt avgiften för etlnäringstillstånd skulle las ut via skattsedeln. Uppbördslagens regler bör integälla dessa avgifter. Kammarrätten förordar i stäUet, att ansökningsavgifleriäggs i samband med alt tillstånd söks. Kammarrättenhänvisar i fråga om fullföljdsregler till vad som har anförts under 9 §.Länsstyrelsen bör få bevilja liUslånd och tilldela varning, men i övrigi endaslvara tillsynsmyndighet. Vidare bör föra del allmännas talan hoslänsrätt, kammarrätt och regeringsrällen dels vid besvär över vägral lillslåndoch besvär över varning, dels i fråga om återkallelse av näringstillstånd. Vadgäller bestämmelserna i 9 § om inhämtande av yttrande från olika håll villjag betona vikten av atl den myndighet som prövar fråga om näringstill- 140 ståndär utomordentligt aktsam på att inte ovidkommande synpunkter - Prop.1985/86; 126 t.ex. konkurrenshänsyn kommer all inverka på beslulel. Ianslutning härtill villjag bestämt avvisa den tanke pä en besvärsnämnd somförts fram (s. 339). Alt besvär över beslut i fråga om näringstillstånd börprövas av domstol förefaller mig uppenbart. Tillsynsmyndighetför näringstillstånden föreslås vara . För dess hjälp föreslås eltså gott som heltäckande kontrollsystem. Tillståndsinnehavaren åläggs atl lämnalänsslyrelsen de upplysningar och tillhandahålla de handlingar som behövs förtillsynen. Polis- och kronofogdemyndigheter skaU underrätta länsslyrelsen omförhållanden som kommer till dessa myndigheters kännedom och som är avbetydelse för lillsyn. Dessulom skall länsstyrelserna förstärkasså atl dessa kan bedriva fältstudier för atl ulreda förhållandena.Länsslyrelsen kan när som helst återkalla näringslillsländel. Även en seriösföretagare måsle med hänsyn till silt enligt förslagel totala underläge iförhållande till myndigheterna och möjligheten av atl misslag begås någonslansha anledning alt känna oro över sin skuation och framlid. RSVhar inget all erinra mot all del bildas en näringsfunklion inom länsslyrelsensallmänna enhet om länsstyrelsernas nuvarande organisation består. Det kan docksom kommissionen också framhåller finnas goda skäl även för en placering påskatteavdelningen. Detpågår f.n. diskussioner om att bryta ul skatteavdelningarna frånlänsstyrelserna. Om dessa planer blir verklighet kan del leda lill all del tätasamarbete som förutsätts ske mellan allmänna enhelen och skatteavdelningen kanfå svårare att komma lill stånd. Delär något oklart om avgiften skall utgå endasl vid del tillfälle då tillståndetges eller om det skaU vara en årlig avgift. RSV utgår dock från altkommissionen har tänkt sig del förstnämnda alternativet. Enligt RSVs mening ärdet i så fall olänkbart all debilera avgiften på skattsedeln. Detta förfarandeskulle eventuellt ha kunnat komma ifråga om det hade gällt årliga avgifter fören slor mängd personer. RSV anser alt avgiften för ell näringstillstånd bör tasul på samma säll som gäller för registrering i handelsregislren och ibolagsregistret hos patent- och registreringsverket. Här gäller all betalningskall ske före registreringen. Inbetalningskort finns i ansökningshandlingarna. Ispecialmotiveringen anges alt yttranden kan komma att inhämtas från berörda fackliga organisationer och näringslivsorganisationer. Vidare sägs del atl yttrandena från polis- och kronofogdemyndigheterna normalt bör innehålla det underlag som behövs för att beslut i ärendet skall kunna meddelas. De båda uttalandena synes oförenliga, i all synnerhet som någon behovsprövning inte skall ske. Det förefaller som om de nämnda organisa tionerna inte bör kunna tillföra ärendet något ulöver upplysning om alt sökanden har resp, inte har genomgått viss grundutbildning i företagssköt sel. Upplysning om detta torde dock kunna tillföras ärendet på ett enklare sätt, t.ex, genom att sökanden bifogar ett intyg om genomgången utbild ning. RSV anser atl det är angeläget all ärendena avgörs utan onödigt 141 remitterandeoch att det därför är tveksamt om remiss skall få ske tiU andra Prop.1985/86:126 än myndigheter. Jfrdel som har sagls ovan om sättet att ta ut avgift. Delbör framgå av paragrafen alt elt beslul om återkallelse inte gäller förrän delhar vunnk laga kraft. Det bör också klargöras att endast sökanden - om hanfått avslag på sin ansökan - får överklaga länsslyrelsens beslul. Fackligaorganisationer och näringslivsorganisationer bör däremot inte få överklagabeslut att meddela näringstillstånd, även om de har hörts i ärendet, Tillståndsfrågorliksom lillsyn och kontroll skall enligt förslaget handläggas av ennäringsrältslig enhet på . Denna förväntas ha en bra överblicköver "förhåUandena på marknaden" och goda kunskaper om de enskildaförelagen (s. 332). Tillsynsarbetet är omfattande (s. 331). Kon-Irollbesökskall ske i service- och affärsområden (s. 333), och återkommande skallkontrolleras atl förelagen har giltigt lillslånd, även med polis-hjälp (s.334). Även andra kontrollmetoder skall prövas. Tanken är atl handläggarna skallbli något av "företagsexperter" och även i viss utsträckning kunnalämna information och råd lill företagarna. Vad som i dessa frågor anförs ibetänkandet torde innebära en överskattning av kontrollsystemets möjligheteroch effektivitet. Detär enligt vår mening rimligt att blir tiUståndsmyndighel. Vi harockså i och för sig förståelse för kommissionens förslag till organisation avverksamhelen inom länsslyrelsen (sida 346), Statskontoret arbetar emellertidför närvarande, enligt regeringens uppdrag , med all - medutgångspunkt i en studie i - utforma ett förslag till samordnadstatlig länsförvaltning och en från fristående skatteförvaltning.Arbetet skaU redovisas till regeringen och berör ingåendeockså inre organisation. Vi är därför, i avvaktan på resultatetav vårt arbete i denna del, inte beredda atl definkivt förorda den angett. Kommissionenberör (sida 233) frågan om sekretess. Del är dock enligt vår mening angelägelatt tillståndsprövningen blir så öppen som möjligt. Vi är från dennautgångspunkt tveksamma lill sekretessregler. Enavgörande del i ell system med näringstillstånd är hur kontrollen och tillsynen skall bedrivas. Utan alt detta fungerar torde åtgärderna i övrigi vara tämligen verkningslösa. Länsslyrelsen instämmer i alt kontrollen bör ligga på regional nivå för atl Uppnå en så enhetlig och likvärdig bedömning som möjligt. Tillsynsarbetet föreslås få två målsättningar. Dels skall för förelag som erhållit tillslånd kontrolleras atl reglerna följs, och dels skall "svart" förelagsverksamhet förhindras. För att uppnå dessa mål är del av grundläggande betydelse att samord- 142 ning inom myndigheienverkligen sker. Samarbete med och utnyttjande av Prop. 1985/86: 126skattesidans resurser är en självklarhet. Vidare måste kontakter mellan olikalänsstyrelser ske så alt kringgående i möjligaste mån kan undvikas. Länsslyrelsenvill starkt understryka kommissionens redovisade uppfattning, all en välfungerande handläggning hos myndigheterna är en förutsättning för all deåtgärder som föreslås skall få full effekt. Kommissionenhar skisserat en organisation inom ramen för allmänna enheten i ell normallän.Samtidigt uttalar kommissionen att i fråga om storstadslänen en särskildföretagsenhet vid sidan av allmänna enhelen eventuellt kan övervägas. Länsstyrelsenanser att en särskilt utformad organisationsmodell bör utarbetas förlänsstyrelsen i som genom sin storlek och de speciellaförhåUanden som råder i länel inte kan jämföras med något annal län. Vidutformningen av denna modell måste även beaktas andra samband mellan olikaärendelyper än bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten. Del är sålundainte lämpligt alt hek inordna så många verksamhetsområden i en blivandeföretagsenhet som kommissionen föreslagit. Som exempel kan nämnasulskänkningsdelaljen och detaljen för yrkesmässig trafik som båda harbetydande uppgifter vid sidan av den ekonomiska tillståndsprövningen ochdärför i huvudsak bör bibehållas med nuvarande organisation. Ettannat exempel är att auktorisation av bevakningsföretag har samband medgodkännande av personal vid dessa företag och lillslånd för TV-övervakning,efiersom sådan övervakning ofta görs av dessa förelag, överhuvudtagel ärutredningens förslag genomgripande för många grenar av länsslyrelsensverksamhei. måste få tiltfälle alt medverka vid det organisationsförslagsom kan komma att utarbetas centralt. Molsvarande gäller resurstilldelningensom berörts tidigare i yttrandet men där länsslyrelsen vill göra följandetillägg. 8.8 i län: Iförfattningsförslagels 9 § anges att frågor om näringslUlstånd skaU prövas avlänsslyrelsen i del län där företagets ledning utövas. anser attdetta stadgande åtminstone genom ell motivutlalande bör förtydligas.Belräffande juridiska personer bör styrelsens säte eller huvudkontoretsbelägenhet vara avgörande för forumfrägan. Länsstyrelentillstyrker förslagen all frågor om näringstillstånd handläggs inomlänsstyrelsernas aUmänna enheter samt att andra näraliggande företagsfrågorförs lill dessa enheter. Ärendenaom näringsliUslånd bör handläggas inom allmänna enhet, somredan idag svarar för den övervägande delen av närings-rättsliga frågor inomlänsslyrelsen. Man bör även överväga alt överföra ärendehandläggningen enligtlagen om handel med drycker frän sociala funktionen lill den näringsfunktion,som kommissionen föreslår skall inrättas inom . Kommissionensförlag rörande transportbranschen har tidigare kritiserats för alt del intetiUräckligt beaktar trafikpolitiska synpunkter. Om denna kritik skulle beaktas,är det diskutabelt om man - som kommissionen föreslår - bör flytta ärenden somrör yrkesmässig trafik från planeringsavdelningen, där trafikpolitiska frågorhör hemma. Avliknande skäl kan del diskuteras huruvida frågor om auktorisation av 143 bilskrotare bör flyttasfrän planeringsavdelningen till näringsfunktionen pä Prop. 1985/86: 126allmänna enheten. 1 ärendena beaktas bl.