prop · G903110 · 1985-12-31 00:00:00 — Såvitt kan bedöma uppkommer inlebehov av fastställda detaljplaner på kronoholmarna i län.Strukturen på öarna och på den befintliga bebyggelsen är sådan, atl denybyggnadsföretag som kan aktualiseras torde inskränka sig tillkompletteringsbebyggelse i form av gäslslugor, båthus o dyl. Som grund för denplanmässiga prövningen av dessa, för fastighetsbildning och för reglering avgemensamma anordningar lorde planulredningar med tillämpning avbyggnadsstadgan, fastighelsbildningslagen, anläggningslagen ochsamfällighetslagen vara fullt tillräckliga. vill i detta sammanhang även peka påatl behov av planutredningar, åtminstone enkla sädana, kan föreligga även omvare sig nybyggnadsålgärder eller fastighetsbildning blir aktuellt. Det vorenämligen enligt mening värdefullt om arrendeavtalen kunde anknytastill en ungefäriig lomtplatsavgränsning på en karta eller eventuellt på enflygbild. Utredningen har också i sitt förslag till avtalsvillkor nämnt delta.I vårt län har inte sådana lomtplatsbeslämningar gjorts. bedömer det inle heller troligt altdetaljplanering kommer att erfordras som instrument för att styra eller kontrollera bebyggelsens 107 Redan nu flnns i kommunöversikterna i berörda Prop. 1985/86:110 kommuner riktlinjer, avsedda att i huvudsak bevara den befintliga miljön. 1gällande arrendekontrakt finns vidare villkor om markupplåtarens medgivandetill ny-, till- eller ombyggnadsåtgärder. En komplettering av detta villkor medvissa föreskrifter för byggnadernas yttre utformning - färgsättning,takläckningsmalerial m. m. - i förening med tillämpning av 38 § byggnadsstadganbör utgöra tillräckliga styrmedel. Utredningen pekar här bl. a. på delotillfredsställande förhållandet att skriftliga arrendeavtalinte finns med samtliga ägare av byggnader pä kronoholmar. Detta gäller ävennägra öar i . Anledningen är inte klariagd men förhållandethar uppmärksammals och har på kammarkollegiets uppdrag gjort enutredning om äganderätten till de aktuella byggnaderna. Det nuvarande systemet med 5-åriga arrendeavtal,som på kammarkollegiets uppdrag tecknas med arrendalorerna av länsstyrelsenför statens räkning fungerar väl så långt kan bedöma. Avtaleninnehåller i huvudsak de villkor som föreslås av utredningen. Som ovan framgårser det dock angelägel att till avtalen knyts en kartskiss, därläget och den ungefärliga omfattningen anges. Flertaletremissinstanser ullstyrker eller har inte någon erinran mot att domänverketföreslås bli statlig förvaltningsmyndighet för de bebyggda kronoholmar somkammarkollegiet insimklionsenligt utövar tillsyn över.Fortifikationsförvallningen, (delvis), kammarkollegiet ochlänsstyrelserna i Väsiernorrlands och anser att domänverketbör överta förvaltningen även av de obebyggda öarna. förklarar sigvara berett att överta den föreslagna förvaltningen. Några remissorgan,i , liksom och kommuner samtfiskeristyrelsen, kommun och avstyrkerförslaget. i för fram Stiftelsen som alternativ förvaltare i länels skärgård. Av de myndigheter som tillstyrkt att domänverketövertar det statliga förvaltningsansvaret gör några, däriblandriksantikvarieämbetet, \kammar-kollegiet,i , detta med uttryckligaförbehåll om samråd ochmedinflytande i ärenden om försäljningar av kronoholmarna. Inskränkningar meddenna innebörd bör därför göras i förordningen (1971:727) om försäljning avstaten tillhörig fast egendom m.m. finner det självklart att 1971års förordning skall tillämpas men kan inte se några motiv för ytterligarereglering av försäljningen. pekar på att verket har god kunskap ifrågor som rör förvaltningen av statens enskilda vattenområden med tillhörande fiske- och jakträttsupplåtelser. Kammarkollegiet förordar att tillståndsgivningen för jakt och fiske tills vidare får ligga kvar hos länsstyrelserna. 5.1 ,, Prop. Vadbeträffar den framlida dispositionen av de bebyggda kronoholmarna finnerutredningen alt de myndigheter som i vissa fall har särskilda intressen altbevaka även fortsättningsvis bör anförtros förvaltningen av sådana ochskär som är nödvändiga för respektive myndighets verksamhet. Övrigakronoholmar bör enligt uiredningens mening överföras till domänverketsförvaltning. uppdrag omfattade endasl de bebyggdakronoholmarna. 1 princip anser man dock alt knappast några hinder föreliggermot all låta domänverket fä sköta förvaltningen även av de obebyggdakronoholmarna. Ur de synpunkter fortifikationsförvaltningen har alt beaktafinns intet att erinra mot atl domänverket - som synes ha en väl fungerande ochbeprövad organisation i berört avseende -övertar förvaltningsansvaret för såvälde bebyggda som obebyggda kronoholmarna i den mån dessa ej erfordras för andramyndigheters speciella behov. har i en särskild förteckningangivit de bebyggda kronoholmar som fortsättningsvis bör förvaltas avsjöfartsverket respektive fortifikalionsförvaltningen. Förvaltningen instämmeri utredningens förslag vad beträffar de som anses böra tillhöraförsvarsmakten. Förutom i förteckningen angivna har försvaret även anläggningarpå vissa andra bebyggda och obebyggda kronoholmar. I vad män även dessa börställas under försvarsmaktens förvaltning bör utredas i det särskilda fallet. Ur fortifikationsförvaltningens synpunkt saknar dethärvid betydelse om holmarna i ett förberedande skede förvaltningsmässiglöverföres till domänverket. förekommer regelbundnaöverläggningar mellan domänverket och fortifikalionsförvaltningen rörandeöverföringar mellan verken av annan staten tillhörig mark. Utredningensförslag att förvaltningen av de bebyggda kronoholmarna i huvudsak skall handhasav en myndighet är ur flera synpunkter ändamålsenligt. synes varaden mest lämpade av statliga myndigheter att anförtros förvaltningen. 1enlighet med utredningens förslag bör förvaltningen av de pä sid 330 iutredningen angivna tio kronoholmarna, utom beträffande , kvarstå hos sjöfartsverljet. Sistnämnda fastighet behöver numera ejförvallas av . tillstyrker sålunda, med undantagför vad som angivits beträffande fastigheten 1:1,utredningens förslag. Utredningenredovisar i avsnittet 7:5 sina förslag rörande den statliga förvaltningen av kronoholmarna. , fortiflkalionsförvaltning- en och föreslås få fortsätta förvaltningen av de öar som myndigheterna har intresse av att förvalla ocksä framledes. 1 övrigt bör .g förvaltningenhandhas av domänverket. har inte Prop. 1985/86: 110 någonerinran häremot men vill framhålla som angeläget alt klara riktlinjer dras uppför domänverkets förvaltning av de kronoholmar där bevarandeintresset är ellframträdande motiv för ett fortsalt statligt ägande. Riksantikvarieämbetetsställning som samrådspartner i arbetet härmed bör markeras i samband med beslutom atl genomföra utredningens förslag. Behovet av fortlöpande kontakter mellanförvaltningsmyndighetens och kulturminnesvårdens regionala organ, t.ex. rörandebebyggelsens utformning och vård, bör uppmärksammas. Ämbetet anser också i likhet med utredningen altstatsmakterna måste precisera inskränkningarna i förvaltningsmyndigheternasmöjligheter att fritt pröva försäljningar enligt förordningen (1971:727) omförsäljning av staten tillhörig fast egendom m. m. och atl sädana preciseringargörs på gmndval av utredningens förslag. Utredningenföreslår att förvaltningen av flertalet kronoholmar och andra staten tillhörigaholmar skall överföras från de nuvarande förvaltande myndigheterna lilldomänverket. Enligl mening föreligger en storrisk för en betydande höjning av avgifterna om domänverket blir förvaltarevilket kan få ekonomiska konsekvenser för yrkesfiskarna. Dä den nuvarandeförvaltningen för fisket fungerat på ett tillfredsställande sätt avstyrkerfiskeristyrelsen utredningens förslag i denna del. Om förslaget genomförs anser attfiskenämnden i länet i likhet med nuvarande ordning bör ges tillfälle altpåverka såväl upplåtelserna som arrendeavgifterna genom atl yttrande inhämtasfrån fiskenämnden. Naturvårdsverketfinner del tillfredsställande alt utredningen inte har föreslagit någonförändring när det gäller de av verket förvaltade kronoholmarna.Naturvårdsverket anser att i princip alla kronoholmar, såväl bebyggda somobebyggda, som är eller ligger inom objekt av riksintresse frånnaturvårdssynpunkt bör överföras lill verkets förvaltning. För övriga kronoholmarhar verket ingen erinran mot utredningens förslag all domänverket får handhaförvaltningen, med undantag för de öar där statliga särintressen motiverar attförvaltningen anförtros åt annan statlig myndighet. Förvaltningenav de bebyggda kronoholmarna är splittrad på flera myndig heter. 1 vissa fall sköter en myndighet förvaltningen på uppdrag av en annan. Undantagsvis kan det vara oklart vilken myndighet som förvaltar holmen. Utredningen visar tydligt alt en översyn och uppstramning av förvaltningen är befogad. biträder förslaget alt kronoholrnär somkännetecknas av Prop. 1985/86: 110 utpräglade försvars- och sjöfartsintressenskall förvaltas av fortifikations-förvaltningen respektive samtatt skall förvalta de som är av riksintresse urnalurvårdssynpunkt. är berett alt åtaga sig förvaltningen avövriga bebyggda kronoholmar i enlighet med utredningens förslag. Beträffande de obebyggda , som inte är avsärskilt intresse för andra myndigheters verksamhet - se föregående stycke synes rationellt atl även dessa förvaltas av domänverket. Förutom att detla börvara praktiskt ur statlig förvaltningssynpunkt bör även beaktas att många avregisterfastigheterna i skärgården omfattar såväl bebyggda som obebyggda holmarmed däremellan liggande vattenområde, varför det även ur fastig-helsteknisksynpunkt synes rationellt. I sammanhanget synes naturligt att lill holmarnahörande enskilt vattenområde även överföres domänverkels förvaltning. Enligt uppfattning är det självklartatt förordningen (SFS 1971:727) om försäljning av staten tillhörig fastegendom, m.m. skall tillämpas vid försäljning av kronoholmar eller mark påholmarna. Motiv saknas för atl handlägga sådana försäljningar på annat sätt änförsäljningar av annan statlig mark, som är jämförbar med hänsyn lillupplåtelser o dyl. Beträffande försäljningar förutsätter verket att deskall genomföras i överensstämmelse med SFS 1971:727. Förordningen reglerarsåväl samråds- som försäljningsförfarandet. Ytteriigare reglering avförsäljningen synes inle motiverad enligt verkels uppfattning. Vid domänverkets försäljningar av fast egendom föresinflytande till investeringsfonden. Verket fömtsätter atl någraandra regler inte skall gälla beträffande köpeskillingarna från försäljningarav kronoholmar eller markområden pä dessa. Beträffande förvaltningen av de enskilda vattenområdenamed tillhörande fiske- och jakträttsupplåtelser må nämnas att domänverket hargod kunskap i dessa frågor. Sålunda har verket ca 2800 fiskerätlsupplåtelservarav ca 100 till yrkesfiskare. Hämtöver driver verket ca 70 kortfiskeområdenom tillsammans 150000 ha vattenområde för kortfiskeupplåtelser tillallmänheten. Upplåtelserna förvallas i huvudsak av verkets lokalförvaltningar.Skulle det uppdragas ål domänverket att handhava upplåtelserna av fisket medfasta redskap utanför kronoholmarna torde erfordras ändringar i förordningenom förvaltningen av statens fisken (SFS 1981:1217). Utredningenförklarar sammanfattningsvis (s 326) att kammarkollegiet knappast kan anses haförutsättningar att uppfylla kraven på effektiv och regionall inriktadförvaltning av kronoholmarna. Dessa krav gör sig särskilt gällande beträffandede bebyggda holmarna. De obebyggda kronoholmarna, som inte närmare berörs avutredningen, kräver naturligtvis också viss tillsyn, dock mera avbevakningskaraktär. I den mån sådan tillsyn kan Prop. 1985/86: 110 sägasförekomma utförs den av . För kammarkollegiet, som saknar regionalorganisation, har fungerat som en förlängd arm på det regionalaplanet. ålåg det enligt uttrycklig instruktion att hållahand över att statens fasta egendom inte användes mot givna föreskrifter. Förlänsstyrelsernas verksamhet har regionalpolitiska och andra övergripandeplaneringsfrågor fått större betydelse. svarar dock länsstyrelsenför all statlig förvaltning i länet i den mån en förvaltningsuppgift inteankommer pä särskild myndighet, och i motsvarande uisträckning skalllänsstyrelsen enligt sin instruktion vidla de åtgärder som behövs för allbevaka statens rätt. Kollegiet vill också betona att länsstyrelserna, när såbehövts, alllid ställt upp i frågor om kronoholmarnas förvaltning. Kollegiettror inte att länsstyrelserna i allmänhet upplever dessa frågor som någotfrämmande för en länsstyrelse (s 327). Länsstyrelserna i kustlänen tordetvärtom ha ett intresse att kunna styra utvecklingen av t.ex.fritidsstugebebyggelsen i skärgårdsområdena. Länsstyrelserna skall ju f.ö.enligl utredningens förslag ha kvar tillståndsprövningen beträffande jakt ochfiske med fast redskap vid kronoholmarna. Av länsstyrelserna är det endast iNorrbottens län som genom formligt beslut av regeringen fått självständigaförvaltningsuppgifter. Genom beslut fick sålundabemyndigande "att tills vidare avgöra ärenden om upplåtelse avnyttjanderätt till tomtplatser på odisponerade kronoholmar vid länelskust". Det allmänna påståendet på s 175 att på regeringensuppdrag sköter förvaltningen av de under kammarkollegiets inseende och vårdstående kronoholmarna i länet är således inte helt korrekt. Kammarkollegiet tillstyrker att de bebyggdakronoholmar som f n. står under kollegiets inseende och vård ställs underdomänverkets förvaltning. Kollegiet tillstyrker vidare alt tillståndsprövningenbeträffande jakt och fiske med fast redskap åtminstone t v får ligga kvar hoslänsstyrelserna. Delta bör gälla också kronoholmar som lyder underfortifikalionsförvaltningen, eller naturvårdsverket.Länsstyrelserna har f ö hand om motsvarande tillståndsprövning när det gällerallmänt vattenområde. I fråga om tillämpningen av förordningen (1971:727)om försäljning av staten tillhörig egendom, m m på kronoholmarna harutredningen rekommenderat inskränkningar i domänverkets möjligheter aft säljasådan egendom. Detta har kollegiet uppfattat som alt domänverket inte ensamtbör få besluta om försäljning. Även efter ett överförande av kronoholmarna bör sålunda enligt kollegiets mening sådana allmänna intressen somnärmast företräds av andra myndigheter än domänverket få komma till tals iförsäljningsärenden. Redan däri ligger en inskränkning. Kollegiet får vidareanföra följande. 1 fråga om rätten till jakt och fiske intarkronoholmarna en särställning i jämförelse med annan statlig egendom. Jakten - främst sjöfågeljakten - är enligt anvisningar för tillståndsgivningen som Kungl Maj:t utfärdat, i prin cip förbehållen den bofasta kustbefolkningen i egentlig mening. Upplåtel serna är f.n. avgiftsfria. Fisket är fritt med rörligt redskap. Tillstånd lill "- fiske med fast redskap gesi princip endast till yrkesfiskare. För yrkesfis- Prop. 1985/86: 110 kärnaär kronoholmarna av stor betydelse, särskilt i . Upplåtelserna skernumera - enligt förordningen (1981:1217) om förvaltningen av statens fisken -mot avgift. Eftersom domänverket inle kommer att haförfoganderätt över jakten och fisket vid kronoholmarna är det självklart altvarje försäljning av en sådan holme måste föregås av remiss lill ,fiskenämnden och kommunen - jfr samrådsskyldigheien enligt 11 § förordningen(1981:1217) om förvaltningen av statens fisken. Föreligger skiljaktigameningar, bör försäljningsfrågan underställas regeringen. Länsstyrelsenhar heller ingen erinran mot utredningens förslag att domänverket får hand omförvaltningen av bebyggda kronoholmar där inte statliga särintressen motiverarannan förvallande myndighet, t. ex. ,fortifikationsförvaltningen eller . 1 länets skärgård kan ocksäStiftelsen med sitt över hela övärlden spridda ägoinnehavaktualiseras som förvaltare av statlig egendom. Denna lösning bör vara avintresse när det gäller alt hävda naturvärds- och friluflssynpunkter. förslag alt domänverket skall överta förvaltningen avkronoholmarna har ingen erinran. Förslaget kan främja enrationell hantering av dessa ärenden. Åtgärden att i enlighet med länsstyrelsensovan intagna ståndpunkt i ökad utsträckning medge friköp av mark på kronoholmarbör vidare leda till kostnadsbesparingar och tidigarelagda intäkter. Utredningenförslår atl förvaltningen av de kronoholmar som inte är av särskilt intresseför , fortifikationsförvaltningen och förs överfrån kammarkollegiet till domänverket. anser atl en sådanordning är lämplig och atl den även bör gälla för obebyggda kronoholmar. övertar förvaltningen bör en genomgång göras av isamarbete med länsstyrelserna av såväl bebyggda som obebyggda öar för altklarlägga vilka öar som har sådant intresse för naturvården all de börförvaltas av . Länsstyrelsendelar uiredningens bedömning atl öar med speciella statliga intressen bör förvallas av de för dessa intressen ansvariga myndigheterna. Detta rör således , fortifikationsförvaltningen och natur vårdsverket. 1 den mån en eventuell kompletterande utredning betr obe- 113 byggdakronoholmar visar att sådana finns med stora naturvärden bör Prop. 1985/86: 110ocksä dessa föras lill naturvårdsfonden och således till naturvårdsverketsförvaltning. Med anledning av ett i länet aktuellt ärende vill idetta sammanhang erinra om angelägenheten att dessa myndigheter före eventuellaförsäljningar eller andra dispositionsändringar inhämtar länsstyrelsenssynpunkter, där riksintressen eller i övrigt starka intressen för det rörligafriluftslivet finns. kan också ställa sig bakom vad sombetr övriga kronoholmar anförts om fördelarna med en regionalt anknutenförvaltning. Det är naturligtvis positivt om förvaltningen kan innefatta ävenpraktiska moment som t.ex. direktkontakt med arrendalorerna och"förmedlande länk-"funktioner, när frågor aktualiseras om t.ex.ändrad/utökad service. Utredningen låter valet stå mellan nuvarandeförvaltare, kammarkollegiet med som regionalt kontaktorgan, ochdomänverket. förordas därvid med hänvisning till verkets erfarenhetav arrendefrågor och dess regionala organisation. Det är givetvis riktigt som utredningen framhålleratt förvaltningsfrågor av detta slag ligger utanför normalaverksamhet. Om brister förekommit i hittillsvarande hantering har delta dockinte framförts hit av berörda parter. uttrycker i sitt yttrande farhågor föratt en förvaltning genom domänverket skulle kunna innebära försämringar föryrkesfisket, bl.a. i form av högre avgifter och möjligen också mindre kunskapfrån förvaltarens sida i fiskenäringsfrågor. Det kan rent allmänt konstateras att tillkronoholmarna i många fall är knutna samhällsintressen - fiske,bevarandeintressen betr natur- och kulturminnesvård - som normalt inle ingår idomänverkets verksamhet. Del torde också vara så att verkets regionalaorganisation på många håll inte har erfarenhet av denna typ av förvaltning.Oron för att avgifterna för upplåtelser av fiskerätt, mark etc skall höjas kanvara förståelig, då verket som en följd av uppsatta verksamhetsmål måste drivaen aktivare prispolitik än andra, här aktuella myndigheter. Del är docktroligt att en justering av avgiftsnivåerna blir aktuell även om annatförvaltningsorgan väljs. Även om sålunda enligt mening vissafaktorer kan inge betänkligheter mot att domänverket övertar förvaltningen avdessa "övriga" kronoholmar vill inte motsätta sig ensådan lösning. Därvid bör dock - som ovan framhållits - först utredas om idenna grupp ingår öar med starka naturvärden. Dessa bör föras in undernaturvårdsverkets förvaltning. Vidare bör förvaltaren åläggas att samråda delsmed länsstyrelse och kommun i förekommande fastighets-, försäljnings- ochplanärenden med hänsyn till den övergripande planering dessa bedriver, dels medfiskenämnden i frågor betr yrkesfiskets intressen. Urfiskesynpunkt har kronoholmarna stor betydelse eftersom fisket om kring dessa också tillhör staten. som ägs av staten genom forlifika- 114 tionsförvaltningen,, domänverket m. fl. är inte av samma Prop. 1985/86: 110betydelse eftersom fiskerätten där ofta är enskild. Fisket vid kronoholmarnahar använts som ett stöd till yrkesfisket vilket varit möjligt då delslänsstyrelsen varit förvaltande myndighet och dels genom att det finns enförfattning som föreskriver att yrkesfiske skall prioriteras. 1 , i synnerhet inom Skellefteåkommun, har fisket vid kronoholmar mycket stor betydelse för fiskerinäringen.Flera yrkesfiskare är helt beroende av fisket vid kronoholmarna. Antalet så kallade kronoholmar varierar starkt inomlänet med det största antalet i . Fisket vid dessa är,som tidigare framhållits av stor betydelse. Det är framför allt fiske med fastaredskap efter lag som bedrivs vid holmarna. har länsstyrelsenoch fiskenämnden i allt större utsträckning reserverat fisket vid föryrkesfiskare och gäller förordningen om förvaltningen av statensfisken för kronoholmar vilket i praktiken innebär alt endast yrkesfiskare kanges tillstånd all fiska vid kronoholmar. Laxfisket på enskilt vatten har blivit alltmereftersökt vilket på mänga håll medfört atl arrendenivåerna stigit kraftigt ochsom en följd därav lett till ekonomiska svårigheter för yrkesfiskarna.Möjligheterna till laxfiske vid kronoholmar är därför av stort värde föryrkesfisket och kan ses som ett indirekt statligt stöd lill näringen. Det är alltså enligl fiskenämndens mening ennödvändighet att yrkesfiskarna även i fortsättningen ges möjligheter tillfiske vid kronoholmarna. En överföring av förvaltningen av holmarna tilldomänverket innebär sannolikt ingen förändring av reglerna för upplåtelsen efiersomförordningen om förvaltningen av statens fisken är tillämplig. Frågan är dockom domänverket har den kunskap i fiskerinäringsfrågor i t. ex. Västerbollensom erfordras för fiske. Det finns också enligt fiskenämndens mening risk fören betydande höjning av avgifterna om domänverket blir förvaltare vilket kan fåekonomiska konsekvenser för yrkesfiskarna. Eftersom den nuvarande förvaltningen avkronoholmarna med kammarkollegiet-länsstyrelsen i varie fall för fisketfungerat tillfredsställande och del finns många frågetecken i den föreslagnaförvaltningen avstyrker fiskenämnden uiredningens förslag i denna del. Någraekonomiska vinster av förslaget har heller inle påvisats av utredningen. Omnågon vinst skulle uppstå kommer den i så fall atl härröra från ökade avgifterför yrkesfiskarna vilket fiskenämnden inle kan acceptera. Om förslaget genomföres anser fiskenämnden attnämnden i likhet med nuvarande ordning bör ges tillfälle att påverka såvälupplåtelserna som arrendeavgifterna genom alt yttrande inhämtas frånfiskenämnden. Utredningenföreslår alt domänverket i fortsättningen ska förvalta flertalet avkronoholmarna. har genom särskiltregeringsbeslut handlagt markupplåtelsefrågor på kronoholmarna i länet. Den erfarenhet som läns- 115 styrelsenhärvidlag vunnit kan läg- Prop. 1985/86:110 ga till gmnd för följande påståenden. Vid prövningen av markupplåtelse-ärendethar kunnat bedöma ärendena mot bakgmnd av länsstyrelsensallmänna kännedom om de planmässiga markanvändningsprinciperna i kustområdet.Detta medför atl kunnat göra avvägningen mot allmänna intressenmed slor säkerhet. Del samråd mellan länsstyrelse och kommun som regelmässigtsker i bebyggelsefrågor har vid olika Ullfällen visat sig vara värdefullt förall nå ett tillfredsställande resultat i markupplåtelseärenden. Länsstyrelsenhar den lokalkännedom och överblick över förhållandena på öarna som underlättaren enhetlig bedömning av markupplåtelserna. Dessa förhållanden samt omständighetenatt är tillståndsmyndighel för jakt- och fiskefrågor talar föratt förvaltningen av kronoholmarna bör överföras på länsstyrelserna. Endasl ide fall där utpräglade allmänna särintressen finns bör förvaltningen skötas avannan myndighet. Närdet gäller frågan om staten eller kommunen skall vara ägare av holmarna anserHaparanda kommun atl det ur förvaltnings- och tillsynssynpunkt är bättre medkommunen som ägare. Ifall att holmarna fortsättningsvis också kommer alt varai statens ägo i enlighet med utredningens förslag sä föreslår kommunalt förvaltningen av holmarna överflyttas till kommunen.