prop · G90310 · 1985-12-31 00:00:00 — Förgymnasieskolans del finns beslämmelser om rätt för här i landet bosattaungdomar, vilka fyller föreskrivna inträdesvillkor, att i mån av Ullgång påplats fä undervisning i gymnasieskolan. Kommuner och landstingskommuner harskyldighet att främja åtgärder i syfte att bereda ungdom undervisning igymnasieskolan. Enligt 48 8 första stycket skollagen skak kommunema bestrida dekostnader för grandskolan som inte läcks av allmänna medel. 149 8 föreskrivsett motsvarande kostnadsansvar för kommuner och landstingskommuner somanordnar gymnasieskola. Det redovisade uttalandet i prop. 86om att en bestämmelse om tillhandahåUande av materiel m.m. åt eleverna kundeinflyta i skolstadgan finns i moUvtexten tUl 48 8. Enligt25 a 8 skollagen omfattar grandskolan skolhälsovård som skak vara kostnadsfriför eleverna. Detsamma gäker enligt 29 8 sådana studievägar i gymnasieskolansom omfattar minst ett läsår. Kostnadsansvaretkommuner och landstingskommuner emeUan regleras genom bestämmelser om interkommunalersättning. Normaklåter skolhuvudmännen eleverna i grandskolan och gymnasie- Prop. 1985/86:10skolan fä fria skolmälUder. Det är också vanligt att inte bara eleverna igrandskolan ulan också eleverna i gymnasieskolan har fria läromedel och Bilaga11 annan fri undervisningsmateriel. När regeringen fastställer beloppför interkommunal ersättning (se bilaga 12) anges för elever i grandskolan ochgymnasieskolan hur stor del som avser fria skolmåltider och för elever igymnasieskolan dessutom hur stor del som avser fria läromedel och annan friundervisningsmateriel. Bl.a. mot bakgrand av det ansträngda ekonomiska läget har pä senare tid i en delkommuner förekommit diskussion om i vilken utsträckning avgifter får tas ut aveleverna i och gymnasieskolan. Diskussionen har gällt kostnaderför t. ex. vissa läromedel i gymnasieskolan, skolmälUder och skolskjutsning. Skolförfaltningsutredningenupplyser att det från flera håll har påpekats för utredningen att oklarhetråder om vad som gäller på detta område. Utredningen har analyserat innebördenav gällande bestämmelser och med ledning därav lagt fram förslag till föreskriftersom inte avses innebära någon ändring utan endast förtydligande av vad som nugäller. nuvarande skollagen används begreppet undervisning Det har en meravidsträckt betydelse än ordet rent språkligt förmedlar. Flera bestämmelser iskollagen bygger direkt eller indirekt på detta begrepp. Det gäller bl. a.bestämmelserna om att avgift inte fär tas ut för undervisningen i grundskolanoch gymnasieskolan. Skolförfattningsutredningenföreslår alt i stället begreppet utbildning skall användas. Det skall inrymma aUverksamhet som bedrivs i skolans regi i syfte att uppnå skolans målsättning,däri inbegripet att elevema har tillgång till vad som är nödvändigt för altverksamheten skall kunna bedrivas. På begreppet utbildning bygger bl. a.bestämmelserna om kostnadsfri utbildning i utredningens lagförslag. Enligtlagförslagets 1 kap. 7 8 första stycket skall utbildningen i grandskolan ochgymnasieskolan vara kostnadsfri för eleverna. I samma paragrafs andra styckefinns ett undantag. En kommun eller landstingskommun, som bedrivergymnasieskola, får besluta att eleverna i denna skolform helt eller delvissjälva skall bekosta sådana nödvändiga läroböcker, skrivmateriel och andrautbildningshjälpmedel som används för eget brak. Skolförfattningsutredningenmenar att det i skyldigheten alt bekosta utbildning också ligger en skyldighetatt bekosta/ör utbildningen nödvändiga läroböcker, skrivmateriel och andra utbiidningshjälpmedel.Genom redovisade 1 kap. 7 8 andra stycket föreslår utredningen ett undantagfrån denna regel. Det är avsett att innebära en anpassning "vad somfaktiskt gäller". Utredningenframhåller att det krävs ett uttryckligt författningsstöd för att en kommun eller landsUngskommun skall få ta ut avgift för specialreg lerad verksamhet. Enligt utredningen behövs därför inte någon bestämmel se om avgiflsfrihet. Huvudregeln om att utbildningen skall vara kostnadsfri 175 Prop.1985/86:10 för eleverna har utredningen tagit med i lagtexten förtydlighetens skull. Utredningen har inte sett någon anledning att i sittlagförslag la med någon BUaga 11 uttryckligmotsvarighet till bestämmelserna i den nuvarande skollagens 488 första stycket och 49 8 om kommunernas och landstingskommunernasprincipiella kostnadsansvar för sina grandskolor och gymnasieskolor.Utredningen häller i princip skolsocial verksamhet utanför utbildningsbegreppet.Med skolsocial verksamhet avser utredningen skolsociala förmåner såsom skolhälsovård,skolskjutsning och skolmälUder. Tkl skolsocial verksamhet räknar utredningenockså drivande av elevhem. Liksom nuvarande lag innehåUer utredningenslagförslag bestämmelser om skyldighet att anordna för eleverna kostnadsfri skolhälsovård(1 kap. 8 8 och 9 kap.). Skolsocial verksamhet i övrigt kan enligt utredningeni vissa fall vara så nödvändig för utbildningen att det redan av åliggandet attbekosta denna följer en skyldighet att utan avgift anordna sädan verksamhet.Men i den mån skolhuvudmännen frivilligt anordnar skolsocial verksamhet får dei princip finansiera verksamheten genom avgifter. Skolförfaltningsutredningenkonstaterar att skolmåltider UU sin art inte kan betraktas som utbildning. Det fmnsinte något uttryckligt åliggande för kommunerna att anordna skolmåltider. Detslår därför kommunerna fritt att ta ut avgift av dem som vill utnyttjaskolmåltiderna (undantag gäller för måltid i samband med undervisningen ihemkunskap, se 2 kap. 27 S iredje stycket skolförordningen). anordnas utbUdningpå sådant sätt - t. ex. i form av lägerskola - att det i prakUken inte blirmöjligt för elevema att få mat annat än genom skolans försorg. Skolmåltiden kandå bli helt nödvändig för att eleverna över huvud taget skak kunna delta iutbildningen. I sådana undantagsfall bör därför skyldighet att tillhandahållamåltider anses,följa av skollagens föreskrift om kommunens skyldighet attanordna utbildning. Följaktligen får då inte heller någon avgift tas ut. Skolförfaltningsutredningenhar i sitt belänkande uttalat att skolhuvudmännen i vissa fall som en direktföljd av åliggandet att sörja för utbildningen kan vara skyldiga att anordnaför eleverna kostnadsfri skolskjutsning. Uttalandet avser såväl gällande rättsom utredningens lagförslag. Mångaremissinstanser har yttrat sig beträffande skolhuvudmännens kostnadsansvar. ÅtskiUigaefterlyser ytterligare preciseringar av vilka skyldigheter skolhuvudmännen haratt tillhandahålla oUka anordningar och vilket utrymme som finns föravgiftsbeläggning. De flesta synpunkterna i sak rör läroböcker, skolmåltideroch skolskjutsar. Åtskilligaremissinstanser - bl. a. och kommunförbunden - anser att detinte bör kunna krävas att eleverna i gymnasieskolan själva skall bekostanödvändiga läroböcker. Enstakaremissinstanser anser att skolhuvudmännen bör ha skyldighet att tUlhandahällaoch bekosta skolmåltider. Vadgäller skolskjutsar anser vissa remissinstanser all ersättning bör kunna tas ut i en del fall, medan andra anser att skolskjutsning i princip 176 alllid skall vara kostnadsfri för eleverna. Senärmare bUaga 5 avsnitt 3.3. 1985/86: 10 Elevområden m. m. och interkommunal ersättning BUaga12 för elever i och gymnasieskolan -nuvarande regelsystem ihuvuddrag 1 Elevernas fördelning mellan och inom olikaskolhuvudmans grundskolor och gymnasieskolor Bosättningi riket är en föratsättning för skolplikt och motsvarande rätt till skolgång igrandskolan. Bosättning i riket är också en förutsättning för rätt tillutbildning i gymnasieskolan. När det gäller gymnasieskolan finns även särskildaföreskrifter om inträdesvillkor och urvalsgrunder. Härutöverfinns bestämmelser som reglerar frågan i vilken kommuns grundskola eller ivilken kommuns eller landstingskommuns gymnasieskola som en elev skall ellerfår tas emot. Vidare finns föreskrifter om elevernas fördelning pä skolenheterinom kommunens eller landstingskommunens skola. Detta regelsystem är fastlagtgenom bestämmelser i skollagen och skolförordningen. Det bygger på att varjekommuns grundskola och varje kommuns eller landstingskommuns gymnasieskolautgör en helhet, även om eleverna är fördelade på flera skolenheter, I huvudsakgäller följande. Etevområdenoch hur de bestäms Upptagningsområdenaför kommunernas grundskolor och gymnasieskolor samt landstingskommunernasgymnasieskolor kallas elevomräden. Dessa bestäms genom statliga beslut. Etteievområde skall enligt skollagen alltid omfatta den kommun ellerlandstingskommun som handhar skolans förvaltning. Om det behövs för attåstadkomma en ändamålsenlig organisation av skolväsendet, skall i ett eievområdeäven ingå en eller flera andra kommuner eller landstingskommuner eUer delardärav. Enligthuvudregeln bestäms ett eievområde för varje skolform och skolhuvudman.Särskilt eievområde kan bestämmas för viss del av en skolform, såsom för ettstadium i grandskolan eller en studieväg i gymnasieskolan. Vadgäller gymnasieskolan skall enligt skolförordningen elevomräden i principbestämmas så, att varje del av landet i fråga om varje studieväg ingår ielevområdet för någon skolhuvudmans skola. Endasten del av landets kommuner anordnar gymnasieskola. HärtiU kommer att vaijehuvudman inom sin gymnasieskola anordnar endast en del av de studievägar som finnsinom skolformen. Det finns studievägar som anordnas på endast en eller ettfåtal orter i landet. Därför måste mänga skolhuvudmans gymnasieskolor ellerdelar av dessa ha elevområden som sträcker sig utanför den egna kommunen eller landsUngskommunen.För vissa studievägar är hela riket eievområde. 12 1985/86. Prop.1985/86: 10 Det ankommer enligt skollagen på länsskolnämnden altbesluta om elevomräden, om inte regeringen bestämmer annat. Regeringen har meddelat föreskrifter om att länsstyrelsenskall besluta om elevområde för högstadium. Vidare har regeringeni bestämmelser för speciella utbildningar inom och gymnasieskolani vissa fall meddelat föreskrifter om elevomrädenas omfattning. Som exempel kannämnas föreskrifterna om att hela riket skall vara elevområde förförsöksverksamheten med förberedande dansundervisning på mellan-och högstadier samt för specialkursen för utbildning av yrkesdansare igymnasieskolan. Del finns särskilda föreskrifter för fall där sådanabeslut om eievområde som ankommer pä länsskolnämnderna berör kommuner ellerlandstingskommuner i olika län. Om länsskolnämnderna inte kan enas, skallärendet enligt skollagen hänskjutas lill regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer. Regeringen har beträffande gymnasieskolan meddelat föreskrifterom att ett sådant ärende skall hänskjutas lill för avgörande. TiU ett elevområde hör - med vissa undantag förgrundskolans del -den som är kyrkobokförd inom området. Såsom tidigare nämntsgäller skollagens bestämmelser om rätt till undervisning i och gymnasieskolanendast dem som räknas som bosatta i riket. Föreskrifterna om elevomräden färdärför inte aktualitet för andra. Tillträde tid en viss kommuns etter landstingskommunsskola Elevområdesindelningen har till syfte alt bestämma i vUkenkommuns grundskola eller i vilken kommuns eller landsUngskommuns gymnasieskolanågon skall gå. Elevområdestillhörigheten är emellertid inte alltid avgörande. Enligt skollagens huvudregel för skall ettbarn tas emot i den kommuns grundskola, till vars elevområde barnet hör. Omsärskilda skäl föreligger, skall emellertid i en kommuns grundskola tas emotett barn, som inte hör till skolans elevområde. I enkommuns eller landstingskommuns gymnasieskola skall enligt skollagen bland desökande som uppfyller inträdesfordringarna i första hand las emot de somtillhör skolans elevområde och de för vilka skolan annars av särskilda skäl ärden lämpligaste och i andra hand övriga, dock inte den som på grund av elevområdestillhörigheteller särskilda skäl skall mottas i någon annan kommuns eller landstingskommunsgymnasieskola och som kan beredas plats där. när elevområden övertappar varandra Det förutsätts kunna inträffa att elevområdet förgrundskolan eller del av i en kommun sammanfaller med elevområdetför eller del av i en annan kommun. elevområdetför en studieväg vid en kommuns eller landstingskommuns Prop. 1985/86: 10gymnasieskola sammanfaller helt eller delvis med elevområdet för sammastudieväg vid en annan kommuns eller landstingskommuns gymnasiesko- BUaga 12la. I sädana fall får länsskolnämnden enligt skolförordningen meddelaföreskrifter om hur eleverna skall fördelas mellan skolorna. Om frågan berörkommuner eller landstingskommuner i olika län och länsskolnämnderna inte kanenas, skall ärendet hänskjutas till . Omdet för en kommuns grundskola finns två eller flera skolenheter, skall elevernaenligt skolförordningen fördelas pä skolenheterna med hänsyn främst till vadsom är ändamålsenligt från kommunikationssynpunkt och till vad som krävs föratt effektivt utnyttja lokaler och andra utbildningsresurser. om fördelningen får meddelas av skolstyrelsen, om inte länsskolnämndenmeddelar sådana föreskrifter. Motsvarandegäller, om det för en kommuns eller landstingskommuns gymnasieskola finns tvåeller flera skolenheter. 2 Interkommunal ersättning för elever i ochgymnasieskolan Nuvaranderegelsystem för interkommunal ersättning är fastlagt genom bestämmelser iskollagen, skolförordningen, kungörelsen (1971:339) om ersättning vid samverkaninom skolväsendel och årliga förordningar om vissa ersättningar vid kommunalsamverkan på skolväsendels område (senaste förordning i ämnet 1984:646). Ihuvudsak gäller följande. Enkommun eller landsUngskommun som på grund av skollagens föreskrifter i singymnasieskola har tagit emot en elev som inte är kyrkobokförd inom kommuneneller landstingskommunen har rätt s.k. interkommunal ersättning förundervisningen. Det finns en särskild bestämmelse om rätt till sådan ersättningi fall där eleven är vuxen. Interkommunal ersättning skall utges av den kommun eUerlandstingskommun inom vilken eleven är kyrkobokförd. Förgrandskolan gäller samma system som för gymnasieskolan med vissa speciellaundantag. Kommunernaeller landstingskommunerna kan själva komma överens om den interkommunalaersättningens storlek. När en sådan överenskommelse inte föreligger skall interkommunal ersättningenligl huvudregeln utgå med belopp som fastställs av länsskolnämnden enligt avregeringen utfärdade anvisningar. Sädana anvisningar finns i kungörelsen (1971:339)om ersättning vid samverkan inom skolväsendet. Kungörelsenbygger på åtskillnad mellan nettokostnader och merkostnader för en elev. Mednettokostnader för en elev avses skolhuvudmännens samtliga kostnader fördriften av viss skolform eller del av skolform med avdrag för statsbidrag samt gävo-och donationsmedel, proportioneUt fördelade pä eleverna. Med merkostnader fören elev avses den del av Prop.1985/86:10 skolhuvudmännens nettokostnader för undervisningen i viss skolformeller del av skolform som kan hänföras enbart till undervisningen av en viss BUaga 12 elev. Om de elever för vilka interkommunalersättning skall lämnas tiU skolhuvudmännenregelmässigt uppgår till sådant antal som inverkar på skolans organisation har skolhuvudmännenrätt till ersättning för sina nettokostnader för de aktuella eleverna, I annatfall utgår ersättning för skolhuvudmännens merkostnader. Beräkningarnaav nettokostnader och merkostnader sker i princip läsårsvis. Elevantaletberäknas normalt till medeltalet av antalet elever efter läsåretsbörjan och före läsårets slut. Dennämnda huvudregeln med tillhörande reglering i kungörelsen harbegränsad praktisk betydelse. Om regeringen eller den myndighet regeringenförordnar beträffande viss undervisning har fastställt ersättningsbelopp förelev och läsår eller kurs räknat, skall nämligen i stället det belopp>et Ullämpas.Genom årliga förordningar om schablonbelopp fastställer regeringen vilkaersättningsbelopp som skall Ullämpas kommuner (ej landstingskommuner) emellan,om de inte kommer överens om annat, i fråga om elever i och eleverpä gymnasieskolans linjer (ej specialkurser). Enligtden senaste förordningen i ämnet (SFS 1984:646) är för /85 beloppetper elev och termin för elever i årskurser 16, förelever i grandskolans årskurser 7-9, för elever på de teoretiska ochnågra av de yrkesinriktade linjerna i gymnasieskolan, för elever påsex yrkesinriktade linjer i gymnasieskolan samt på fem sädana linjer.I beloppen ingår för fria skolmåltider. Dessutom ingår i beloppen förelever i gymnasieskola för fria läromedel och annan friundervisningsmateriel, Ihändelse av tvist mellan kommunerna om vilket belopp som skak gälla, ankommerdet enligt skollagen på länsskolnämnden all efter framslällning bestämmaersättningen. årliga förordningarna anges alltså belopp per elev och termin, inte per elevoch läsår som föratsätts i skoUagen. Till skillnad från skollagen innehåUer deärliga förordningarna vissa bestämmelser om avgörande tidpunkter underterminerna. Enligt den senaste förordningen skall således ersättning lämnas för den som är elev i grandskolan eller gymnasieskolanden . För är på samma sättavgörande. BUaga 13 Prop.1985/86:10 Uppföljande verksamhet för ungdomar Bilaga13 nuvarande bestämmelser och deras bakgrund Medanledning av propositionen om skolans inre arbete () beslöt våren1976 all skolstyrelsen i samarbete med den lokala arbetsförmedlingen ochsociala myndigheter skulle bedriva en uppföljande studie- och yrkesorienteringför att stödja ungdomar under 18 är som efter avslutad grundskola varken studerareller har arbete (prop. 1975/76: 39, UbU 1975/76:30, rskr 1975/76:367). Dellauppföljningsansvar för skolstyrelsen har efter förslag i propositionen om nyläroplan för grandskolan utvidgats till att bli övergripande och alltså omfattaäven dem som i arbete eller utbildning åter står ulansysselsättning (prop. 1978/79: 180, UbU 1978/79:45, rskr 1978/79:422).Bestämmelser om uppföljande verksamhet infördes i skolförordningen (1971:235). Genomriksdagens beslut med anledning av den s. k. ungdomsproposi-Uonen (prop.1979/80:145, UbU 1979/80:34, rskr 1979/80:363) fick kommuner med gymnasieskolamöjlighet att med statligt bidrag anordna långaintroduktionsprogram för utbildning samt yrkesintroduktion upp till 40 veckor.Sedermera fick introduktionsprogram och i vissa fall även yrkesintroduktionanordnas även av kommuner som inte har gymnasieskola (prop. 1981/82:125, UbU1981/82:36, rskr 1981/82:445 och UbU 1981/82:18 och 23, rskr 1981/82:252).Organisatoriskt - dvs. i fråga om skolledning - skulle åtgärderna vara knutna tiUgymnasieskolan eller annan skolform. Idecember 1981 slöt arbetsmarknadens parter avtal om s. k, ungdomsplatser.Dessa blev ett komplement till övriga åtgärder för ungdomar under 18 år.Arbetsmarknadsmyndigheterna anvisades medel för statsbidrag till arbetsgivaresom anställde ungdomar på ungdomsplatser. Riksdagenbeslöt att administrationen av bidragsgivningen till ungdomsplatserfr. o. m. skulle föras över till kommunernas skolstyrelser (prop.1981/82:150 bil. 4, AU 1981/82:28, rskr 1981/82:392). Genom1982 års riksdagsbeslut infördes bestämmelser omuppföljande verksamhet i skollagen (1962:319). finns därför i skoUagens2 S bestämmelser om att varje kommun skall bedriva uppföljande studie- ochyrkesorientering och vidta andra åtgärder till stöd för ungdomar som inte harfyllt 18 är och som efter avslutad grundskola inte genomgår utbildning ellerhar fast anställning (SFS 1982:455). Enligt 9 a 8 skollagen skall skolstyrelsenha hand om förvaltning och verkställighet inom detta område, i den mån dessauppgifter inte tillkommer någon annan enligt bestämmelser som regeringenmeddelar eker enligt beslut som avses i 3 kap. 14 S kommunallagen. Paragrafeninnehåller också en särskild bestämmelse om att skolstyrelsen skall fullgöra deuppgifter som följer av särskilda föreskrifter om statligt bidrag till åtgärderför utbildning och arbete åt ungdomar . 1985/86:10 reform Efterförslag i budgetpropositionen 1983 har beslutat om ett nytt ochenhetligt system för statsunderstödd uppföljande verksamhet (prop. 1982/83:100 bU.lOp. D25, UbU 1982/83:21, rskr 1982/83:311). Isamband med det nya systemets införande företogs en översyn avskolförordningens bestämmelserom uppföljande verksamhet. Numeragäller i fråga om uppföljande verksamhet dels de tidigare redovisadebestämmelserna i skollagen, dels föreskrifter i 2 kap. 30 8 skolförordningen,dels förordningen (1983:583) om statsbidrag UU uppföljningsinsatser förungdomar . Enligtskolförordningen skall uppföljande verksamhet bedrivas i syfte att geungdomarna möjlighet arbete, praktik eller utbildning. Skolstyrelsen skallfortlöpande hälla sig underrättad om ungdomarnas situation. Den har ansvaretför att ungdomarna fär vägledning i hithörande frågor och att andra lämpligaåtgärder vidtas till stöd för dem. Den uppföljande verksamheten skall bedrivasi nära samverkan med berörda lokala statliga och kommunala organ, såsom denoffentliga arbetsförmedlingen och socialnämnden. Enligtden nämnda förordningen om statsbidrag lill uppföljningsinsatser för ungdomarunder lämnas bidrag till kommuner som anordnar verksamhet enligtindividuella planer och till arbetsgivare som anställer ungdomar päungdomsplatser inom ramen för sådana planer. Syftetmed en individuell plan är att hjälpa den unge alt övergåtill reguljär utbildning eller stadigvarande arbete. En individuell plan skallinnehålla sädana moment av vägledning, utbildning och arbete som bedömslämpliga i det enskilda fallet. I en individuell plan bör anställning päungdomsplats eller annan arbetslivspraktik växla med utbildning, exempelvislokalt arbetsmarknadsanknutna specialkurser, andra specialkurser igymnasieskolan eller kurser inom vuxenutbildning. I varje individuellplan skall ingå uppföljningsprogram som sammanhållande moment. Ettuppföljningsprogram skall innehålla ett eller flera sädana moment som studie-och yrkesorientering, personlig vägledning i hithörande frågor, fackliginformation och annan arbetslivsorientering. Skolstyrelsenskall ha det övergripande ansvaret för de individuella planerna. Planerna fårdock omfatta insatser som handhas av andra än skolstyrelsen. Verksamheten skallbedrivas i nära samverkan meUan skolstyrelsen, andra berörda kommunala organoch den offentUga arbetsförmedlingen. Ledningen av verksamhet enligtindividuella planer kan organiseras fristående eller knytas någonorganisation utanför skolan. Skolstyrelsen får också besluta att ledningenhelt eller delvis skall knytas tUl en skolenhet med gymnasieskola, kommunalvuxenutbildning eller grundskola. Bilaga 14 Prop.1985/86: 10 Fria aktiviteter och samlad skoldag Bilaga 14 1 Bakgrund och syfte SlA-reformenär en samlingsbeteckning för en rad ändringar som fattadeprincipbeslut om för successivt genomförande med början (prop.1975/76:39, UbU 30, rskr 367). Ändringarna innebar stor dei envidareutveckling av idéer och företeelser som redan fanns i skolan. SIAstår som förkortning för skolans inre arbete. Reformen syftade främst tUl attge det inre arbetet bättre föratsättningar till fromma för i första hand elevermed svårigheter. Riksdagsbeslutetinnebar ställningstaganden i fråga om bl, a. nyaarbetssätt och arbetsformer som syftar till ökad elevaktivitet och ökatsamarbete riktlinjerför ändringar av läroplanen i syfte att bättre anpassa den till nutida krav(fattade beslul om en ny läroplan på grundval av ett merapreciserat förslag från regeringen) samladskoldag (varom mera i det följande) allmänfritidsverksamhet i anslutning UU skoldagen decentraliseringoch ökat lokalt beslutsfattande med en friare resursanvändning (riksdagenfattade är 1978 beslut om ett nytt statsbidragssystem för pågrundval av ett mera preciserat förslag frän regeringen) vidgaddemokrati med nya beslutsformer (skolans konferenssystem ändrades 1978 pägrundval av riksdagsbeslut, varefter 1980 för genomförande1981 fattade beslut om samrådsskyldighet för rektor gentemot företrädare förelever och föräldrar). Undervisningenligt kursplanerna för de oUka ämnena i skall ha viss omfattning,som framgår av timplanerna. Denna del av skolans verksamhet brukar därförkallas timplanebunden verksamhet.