prop · G90365 · 1985-12-31 00:00:00 — Hithörande förfaranden har således - allt efter omständigheterna idet särskilda fallet - bedömts som tillgreppsbroll, bedrägeri, trolöshet mothuvudman, förfalskningsbrott eller, subsidiärt, dataintrång. Dock finns delinte allfid någon straffbestämmelse att tillgå som på ett adekvat sättkriminaliserar del förfarande som leder fram lill den olovliga förmögenhetsöverföringen.De gärningar som här avses företer visserligen likheter med bedrägeribrotlet i9 kap. 1 § BrB. Men den bestämmelsen kan ofta inte begagnas. Detta hängersamman med att en förmögenhetsöverföring, som genomförs helt medinformationsteknikens hjälp och utan att någon fysisk person blivit vilseledd,enligt nuvarande lagstiftning inte täcks av bedrägeristadgandel. Och i vissafall kan gärningen inte anses vara fullbordad förrän förövaren fillgodogör sigbeloppet. Dessa brister har - som framgår bl. a. av rättsfallen - ofta vållatproblem för de rättstillämpande myndigheterna när del gäller att finnapassande brottsrubricering och påföljd. Jag anser därför att det är angelägetatt avhjälpa denna ofullständighet genom lagstiftningsåtgärder. Mankan också tänka sig fall där gärningen inte syftar lill en förmögenhetsöverföringulan är begränsad till åtgärder som resulterar i all uppteckningar medoriktigt innehåll framställs till följd av atl obehöriga ändringar har gjorts iprogramvaran eller informaUonsinnehållet. Sådana gärningar företer storalikheter med brotten rörande urkunder i 14 och 15 kap. BrB, främst kanskeförfalskningsbrottet i 14 kap. 1 §. I vissa fall torde sädana förfaranden ocksåfalla under den straffbestämmelsen (se m.fl.. Kommentar lillbrottsbalken, band II,5:e uppl., s. 77 f). Detkan emellertid tänkas uppstå vissa problem på grund av att straffbestämmelsernai 14 och 15 kap. BrB är konstruerade för konkreta an-greppsobjekl - urkunder -och inte för datorprogram eller immateriella informationsmängder som lagradedata (se härom Jareborg, Brotten III, 1982, s. 34 och 37). Detta är ettkomplicerat problem som inte närmare berörts i något av de betänkanden som nuär aktuella. Såvitt bekant har del inte heller i det praktiska rätlslivelvållat några större svårigheter. Frågan om eventuella lagstiftningsåtgärder pådetta område tillhör därför inte de spörsmål som bör las upp i dettasammanhang. Degärningar som kan hänföras till den andra gruppen innebär alt pro gram eller information som finns i en dator (mjukvaran) utsätts för skada, antingen i form av fysisk skadegörelse eller genom att program eller information utplånas, t. ex. genom radering eller avmagnelisering. ningar av detta slag täcks av brotlsbeskrivningarna för skadegörelse (12 '2 kap. 1 § BrB) och dataintrång (21 § datalagen). melsenskall dock fillämpas endasl om gärningen i fråga inte är belagd med Prop.1985/86:65 straff i BrB. Tillden tredje gruppen hör gärningar som innebär att någon olovligen skaffar sigtillgång till eller olovligen utnyttjar programvara eller informationsinnehåll.Ibland begagnas uttrycket dataspionage. Under denna grupp faller vissaförfaranden av mera traditionell karaktär, såsom olovliga tillgrepp och sådanaformer av förtroendemissbruk från en anställds e. d. sida som kan medföraansvar för förskingring eller trolöshet mol huvudman. Jag återkommer strax tilldem. Men också vissa nya gärningstyper vill jag föra lill denna grupp. Vad jagsyftar på är den allt mer uppmärksammade gärningen "tidsstöld" samtden företeelse som brukar benämnas wiretapping. Tidsstöldinnebär atl någon olovligen använder t. ex. en datoranläggning, dvs. "stjäl" datorns lid. Brottet torde enligt gällande rätt normalt varaall bedöma som egenmäktigt förfarande eller olovligt brukande, beroende på omnågon olovlig besittningsrubbning förekommit eller inte. Det finns således ioch för sig som regel en tillämplig straffbestämmelse att tillgå. a. besittningsförhållandenakan emellertid, som förmögenhetsbrottsulredningen påpekar, vara svårbestämda idessa fall. Den nuvarande regleringen synes därför vara mindre väl avpassad lillifrågavarande förfaranden. Också det problemet bör lösas. ADB-teknikenmedger atl stora mängder av information förs över från ettdatamedium till ett annat. Ett sätt att obehörigen komma ål den information somär under befordran är alt ta sig in i förbindelsen och på så sätt olovligenavlyssna och kopiera informationen. Etl sådant förfarande brukar kallas wiretapping.Om gärningen innebär en olovlig besittningsrubbning, kan ansvar för egenmäkfigtförfarande komma i fråga. Gärningen kan också utgöra brytande av telehemlighelenligt 4 kap. 8 § BrB, om den avser uppgift som befordras på televerketsallmänna tele-eller datalinjer, men inte om del är en privat förbindelse. Underförutsättning alt informationen kan anses utgöra en upptagning för ADB i den meningbegreppet har enligt 21 § datalagen, är förfarandet hänförligt till den bestämmelsen.Det är emellertid i viss mån tveksamt vad begreppet upptagning för ADB innefallar.Därför kan del uppstå en viss oklarhet rörande bestämmelsens räckvidd. Dennaoklarhet bör undanröjas. Underdenna grupp av gärningar inryms även att någon som är anställd i eller eljesthar nära anknytning till etl företag missbrukar uppgifter som innehållertekniska hemligheter eller andra affärshemligheter. Under vissa omständigheterkan utnyttjandet av sådan information vara straffbart enligt lagen (1931:152)med vissa bestämmelser mot illojal konkurtens (IKL). Utredningen om skydd förföretagshemligheter lade - som jag nämnde - fram ettförslag till lag om skydd för sådana hemligheter (SOU 1983:52). Förslaget, sombl. innehåller straffbestämmelser om förelagsspioneri och andra missbruk avförelagshemligheler, bereds som jag också har nämnt f n. inomjustitiedepartementet. Jag får därför anledning all återkomma till dessa frågorvid ett senare tillfälle. Gärningar av det härslaget har, som jag var inne på, emellertid även ett nära samband med brotten förskingring och trolöshet mol huvud- '3 Prop.1985/86: 65 man. 1 vissa fall torde dessa stadganden också kunna tillämpas. Emellertidkan dessa straffbestämmelser, som utredningen har påpekat, ofta vara mindreadekvata när del gäller missbruk av tekniska uppgifter. Etl sådant förtroendemissbrukkan le sig lika straffvärt som om någon missbrukar ett förtroende all sköta enekonomisk angelägenhet. Utvecklingen har medfört atl BrB:s reglering inte ärhelt fidsenlig på denna punkt. Utredningen har föreslagit atl trolöshetsbroltetskall justeras. Det förefaller lämpligt alt nu se över och förbättra detstraffrättsliga skyddet också på den punkten. De gärningar som bör föras tillden fjärde gruppen torde inte vålla några straffrättsliga problem. Fysiskaangrepp mot datorutrustning torde sällan eller aldrig i principiellt avseendeskilja sig från angrepp som riktas mol vilken annan maskinell utrustning somhelst. På samma sätt som annan egendom kan således datorer och andraanläggningar för informationsbehandling med tillbehör bli föremål förtillgrepp och skadegörande handlingar. Dessutom kan även bestämmelserna i 13kap. BrB om de allmänfarliga brotten bli tillämpliga, om nämligen för samhälletviktiga anläggningar utsätts för skadegörelse. Innanjag sammanfattar mina slutsatser rörande vilka lagstiftningsåtgärder på del härområdet som bör genomföras, vill jag helt kort beröra frågan om vilkenprincip som bör väljas för den lagtekniska lösningen. Jagvill då först anmärka att lagsUftningsåtgärder mot den datorrelateradebrottsligheten har varit, och alltjämt är, föremål för livliga överiäggningarsåväl mellan de nordiska länderna som på det internationella planet i övrigt. Eflerinitiativ från och Nordiska ämbelsmannakommit-lén förlagstiftningsfrågor har del sålunda hållits överläggningar mellan företrädareför justitiedepartementen i , , och angåendebehovet av att reformera strafflagstiftningen inom resp. land med hänsyn lillden datorrelaterade brottsligheten. Frän samtliga länder har därvid redovisatsden uppfattningen atl dalorbrotten inte bör göras till en lagtekniskt ny ochsärskild brotlskategori. Man bör i stället sträva efter atl tillgodosereformbehovet på del sättet alt brottsbeskrivningarna i redan befintligastraffbestämmelser i första hand inom den centrala straffrätten - ses överoch, när del befinns vara nödvändigt, justeras så att de blir tillämpliga ävenpå straffvärda handlingar som har anknytning till datortekniken. IDanmark har genomförts vissa ändringar i slraffeloven som syftar lillalt komma ät datakriminaliteten. a. har bestämmelserna om bedrägerikompletterats i delta syfte. Lagändringen överensstämmer i princip medmotsvarande förslag från förmögenhetsbrottsulredningen. IFinland har inom ramen för den lotalöversyn av strafflagen som pågår lagts fram förslag med en likadan inriktning. Förslaget innehåller komplet teringar av bl. a. bedrägeri- och förfalskningsbrotlen. Förslagen har re missbehandlats och övervägs nu inom justitieministeriel. 14 I slutligen befinner sig motsvarandeutredningsarbete i ett slut- skede.Slraffelovrådet förväntas avge sitt belänkande . En- Prop.1985/86: 65 ligt vad jag har inhämtat kommer förslaget alt få i alll väsentligtsamma inriktning som de övriga som jag här har redovisat. LagsUftningsåtgärdermot datorbrottsligheten diskuteras också återkommande i andra internationellasammanhang. Även inom dala-policykommilté (ICCP), där liksom bl.a. , och är representerat, är den förhärskandeuppfattningen att strafflagstiftningen mot datortelalerad brottslighet intebör göras för starkt teknik-bunden. (Det är f.ö. bara vissa delstater i somhar särskilda straffrättsliga lagar mot dalorkriminalilet.) Kommittén harsenast sammanställt en rapport på grundval av uppgifter sommedlemsländerna lämnat angående dels redan befintliga möjligheter alt beivra dalorbrott,dels planerade lagstiftningsåtgärder på området. Rapporten mynnar ut i en rekommendationtill medlemsländerna att se över de inhemska straffbestämmelserna och övervägapå vilka sätt vissa typiska former av dator-brottslighet, såsom bl. a. dalorrelaleralbedrägeri, lämpligen bör bekämpas. Det kan tilläggas all del inom Europarådetnyligen har inrättats en arbetsgrupp rörande datortelalerad brottslighet. Idirektiven för gruppen ges del ullryck för en likartad inställning till vilken laglekniksom bör väljas. Blandde länder som vi vanligen brukar jämföra oss med råder det alltså en bredenighet om vilken lagstiftningsteknik som bör begagnas på del här området. Manbör så långt del är möjligt använda sig av de allmänna straffljestämmelser somredan finns och försöka undvika speciallagstiftning. De erfarenheter från meratekniskt utformad lagstiftning som redovisats från vissa delstater i lyderockså på alt specialbesiämmelser på detta område löper risk all snabbi bliöverspelade av den tekniska utvecklingen. Detråder enligt min mening ingen tvekan om atl de lagstiftningsåtgärder som ärpåkallade för atl förbättra det straffrättsliga skyddet mot den datorrelateradekriminaliteten i första hand bör åstadkommas genom atl brotlsbeskrivningarnaför de gärningslyper inom den centrala straffrätten som närmast berörs avpassassä att de täcker även kriminella handlingar som utförs med hjälp avdatortekniken. Man bör i själva verket gå längre än så och eftersträvalösningar som fångar in också andra former för modern informationsbehandling änsådan som görs med hjälp av datorer. Denföregående redogörelsen har visat alt det finns vissa brister i del nuvarande straffrättsliga regelsystemet när det gäller atl komma åt straff värda gärningar med anknytning till modern informationsbehandling. I likhet med förmögenhelsbrotlsutredningen har jag visserligen därvid funnit atl de straffbestämmelser som redan finns i stor utsträckning kan tilläm pas, även om brottet har anknytning till t. ex. datortekniken. I vissa fall ger dock ADB-elemenlet brottet en så pass särpräglad karaktär all det inte utan vidare kan hänföras till del slraffstadgande som närmast borde vara tillämpligt. Prop.1985/86:65 Detta gäller - som också torde ha framgått av minredogörelse - främst brottsom innebär atl en olovUg förmögenhetsöverföring genomförs med hjälp av ADB-tekniken.Förmögenhetsbrottsulredningen har föreslagit atl sådana förfaranden skallkriminaliseras som datorbedrägeri i 9 kap. 1 § BrB. Förslaget har mottagitspositivt av remissinstanserna och bör nu tas upp till behandling. Vidareframgår av rättsfallen all gärningsmannen ofta har haft något slags förtroendeslällningi förhållande lill målsäganden, vanligen som handläggare av någon funktionunder informationsbehandlingen. Vid missbruk av en sådan förtroendeslällningkan straffansvar för trolöshet mol huvudman enligt 10 kap. 5 § BrB komma ifråga. Förutsättningenär emellertid bl. a. att gärningsmannen har ett ekonomiansvar; gärningsmannenskall ha "fält alt för annan sköta ekonomisk angelägenhet eller övatillsyn å skötseln därav". Utanför lagrummets räckvidd faller därför iregel sådana funktionärer som handhar enbart ADB-funktioner eller andra renttekniska angelägenheter som t. ex. föreståndare för datorcentraler ochforskningschefer. Företagshemlighelsutredningenhar föreslagit att straffbestämmelsen i 10 kap, 5 § BrB utvidgas att gällaäven befattningshavare som anför-trolls teknisk angelägenhet. Förslaget har iallt väsentligt mottagits positivt vid betänkandets remissbehandling. Jaganser för min del att en justering av irolöshelsbrotlel i den riktning somutredningen har föreslagit är väl ägnad all bidra lill alt stärka det straffrättsligaskyddet mol den ADB-relaterade brottsligheten. Förslaget bör därför behandlas idetta sammanhang. Ettannat exempel på gärningar som påkallat straffrättsliga åtgärder är sådanaförfaranden som brukar betecknas lidsstöld resp. wiretapping. Det är enligt minmening angelägel att avpassa lagstiftningen så atl även dessa gärningslyperblir sanktionerade på ett frän kriminalpolitisk synpunkt ändamålsenligt ochtillfredsställande sätt. Som jag ser del kan detta göras genom smärrejusteringar i broltsbeskrivningen för olovligt brukande (10 kap. 7 § BrB) resp.dataintrång (21 § datalagen). Jagskall nu övergå lill alt mer i detalj ange vilka ändringar av lagstiftningensom jag finner påkallade. 4 En nybestämmelse om bedrägeri genom påverkan av automatisk informationsbehandling Mittförslag: Den som genom orikliga uppgifter, ändring i program eller upptagningeller på något annat sätt påverkar resultatet av en automatiskinformationsbehandling eller annan liknande automatisk process så alt dettamedför skada för någon annan skall kunna dömas för bedrägeri, om han beredersig genom sill förfarande. En ny bestämmelse om sådana gärningar lasin som ett nytt andra stycke i 9 kap. 1 § BrB. Utredningsförslaget:Förmögenhetsbrottsulredningen har föreslagit alt vin-ningsrekvisilel skallslopas för alla former av bedrägeri. Utredningens förslag begränsas vidare, imotsats lill mitt, lill förfaranden som avser ADB-teknik. I övrigtöverensstämmer utredningens förslag i huvudsak med mitt förslag. (Betänkandet s.185-188 och s. Remissinstanserna:Förslagel att införa en ny bestämmelse om dalorbedrä-geri har genomgåendebemötts myckel positivt. Endasl synes ifrågasätta, om en sådanbestämmelse verkligen behövs. Beträffande enskildheter i förslagel har någraställt sig tveksamma eller helt avvisande lill utredningens förslag att slopa kravetpå alt gärningsmannen bereder sig som brotlsrekvisil. Vidare har länsåklagarmyndigheleni Krislian-stads län och den juridiska fakultetsnämnden vid Lunds universitetsatt i fråga, om inte en bestämmelse om datorbedrägeri bör utformas som ett självständigtbrott i stället för all utgöra en variant av bedrägeri. Hovrätten över Skåneoch och fingsrätt anser all gärningsbeskrivningenlämpligen bör utformas så att den inte täcker sådana olovliga manipulationermed datoriserade aulomaler som enligt gällande rätt bedöms som stöldbrotl(främst tillgrepp ur bankomat och liknande sedelul-lagningsaulomater) ellerbedrägligt beleende (s. k. automalmissbruk). Skälenför mitt förslag: Jag har redan i det föregående framhållit atl det finns vissagärningstyper där ADB-elemenlet som brottsfaklor framträder särskilt starkt ochdär gärningen inte utan vidare kan hänföras under något adekvat slraffstadgande.Den mest uppmärksammade formen av sådan brottslighet torde vara dennär en gärningsman förser en dator med vilseledande uppgifter eller på annatsätt olovligen påverkar en databehandlingsprocess så atl resultatet blir etlannat än vad som är avsett. Mänga gånger kan det medföra atl gärningsmannen tillgodoförsbetydande penningbelopp. sådanaolovliga ingrepp i databehandlingen kan ske på ett flertal olika sätt. Orikfigaeller ofullständiga uppgifter kan lämnas i den information som skall ligga tillgrund för dalabehandlingen, oavsett om del gäller uppgifter i pappersdokumenteller information via dalaterminaler. Hålkort, hålremsor etc. kan avsiktligtstansas pä ett felaktigt sätt eller helt tas bort. Prop.1985/86:65 Information som finns lagrad på magnetband eller i andraförekommande typer av minnen kan olovligen förändras. Felaktigt lagrade datakan utnyttjas på ett otillåtet sätt. Oriktiga databehandlingsresultat kanockså åstadkommas genom manipulationer med programmet så att datorn får nyaeller ofullständiga instruktioner som gör alt informationen inte behandlasenligt programmets behöriga funktion. Möjligheterna är som sagt många, och de angivnametoderna ulgör endast exempel på olika tillvägagångssätt. Förden som varken har särskilda kunskaper om ADB eller sköter någon syssla idalabehandlingsprocessen är möjligheterna att utnyttja tekniken på det nudiskuterade sättet för alt skaffa sig olovlig mera begränsade. Devanligaste fallen torde vara olika former av missbruk av s. k. bankomaler ochliknande automater. Vilseledande uppgifter kan också lämnas till någon fysiskperson som är inblandad i dalabehandlingsprocessen. Om denna person har attgranska uppgifterna och fatta någon form av självständigt beslut på grundvalav dem och beslutet blir avgörande för resultatet av informationsbehandlingen,kan förutsättningarna för bedrägeri vara uppfyllda redan enligt paragrafensnuvarande lydelse. Att själva förmögenhetsöverföringen sker med hjälp av t.ex. en dator vållar i sådana fall inga speciella rättsliga problem. Förandra person kategorier kan det ställa sig lättare att utnyttja den aktuellatekniken till att bereda sig egen utan att någon annan fysisk person ärinblandad. Av de rättsfall som är kända inom området framgår att delta framförallt gäller anställd personal som har en handläg-garfunklion vid denautomatiska informafionsbehandlingen. Det har t. ex. förekommit flera fall därbanktjänsteman själva ombesörjt att ett penningbelopp via en dator olovligenförs över från andra konton ett eget konto. Ett annat exempel är att densom har atl förse datorn med uppgifter som skall ligga fill grund förautomatisk databehandling - t. ex. all sammanställa lönelistor olovligenlämnar orikliga eller ofullständiga uppgifter så atl löneutbetalningarna skermed för högt belopp eller till andra personer än vad som är avsett. Sammaresultat kan åstadkommas genom atl en programmerare eller en dalaoperatör olovligenändrar i programmet eller i övrigt i instruktionerna för datorns arbete. Mendet finns även exempel på alt helt utomstående personer med specialistkunskaperi ADB har kunnat använda sina särskilda insikter lill att bereda sig olovligvinning. Det är framför allt i sådana fall som jag nu har berört som de rättstillämpandemyndigheterna ställs inför svårigheter när del gäller att hänföra gärningen fillett adekvat slraffstadgande enligt gällande lagstiftning på förmögenhelsbrottensområde. Förfarandenav del slag som jäg nu har berört har uppenbarligen ofta systematiskt sett ett nära släktskap med bedrägeribrottet. Förmögenhets överföringen är i allmänhet fullbordad när en oriktig kreditering äger rum. Men problemet är att förmögenhelsöverföringen beror på alt del är datorn som har fått felaktiga instruktioner. Det finns således inte i detta skede någon fysisk person som blivit vilseledd till att handla eller lill attunderlåta atl handla på det sätt som krävs för atl förutsättningarna för bedrägerian svar skall vara uppfyllda. Del är först när gärningsmannen disponerar över 18 medlen, t. ex. genom att förmå någon att betala uldem, som etl vilsele- dandei bedrägeristadgandets mening kan anses föreligga. Detta innebär att Prop.1985/86:65 själva den olovliga förmögenhetsöverföringen i dessa situationerinte faller under den nu gällande bedrägeribestämmelsen. Imånga fall är andra straffstadganden tillämpliga. Gärningen kan således i vissafall vara all bedöma som trolöshet mot huvudman enligt 10 kap. 5 § BrB, omgärningsmannen intar en sådan ekonomisk förtroendeställning som krävs enligtden bestämmelsen. Om överföringen tillkommit genom en olovlig ändring i enurkund (t. ex. en faktura eller en lönelista som skall ligga fill grund fördatabehandling), kan gärningen bli atl bedöma som urkundsförfalskning. Subsidiärtkan också straffbestämmelsen om dataintrång i 21 § datalagen bli tillämplig. mening är det dock otillfredsställande attgärningar av detta slag ofta inte kan föranleda straffansvar för förmögenhetsbrottredan i och med atl den olovliga förmögenhelsöverföringen är fullbordad. framhållit finns det stora hkheler mellan förfaranden av detta slagoch det traditionella bedrägeribrottet. Utredningen har därför föreslagit alten särskild bestämmelse om sådant datortelalerat bedrägeri skall tas in i bedrägeristadgandel.Enligt förslaget skall sålunda för bedrägeri dömas även den som genom atl lämnaoriklig eller ofullständig uppgift, företa ändring i datorprogram eller iupptagning för automatisk databehandling eller på annat sätt olovligen påverkarresultatet av automatisk databehandling så all del innebär ekonomisk skada. Remissmoltagandetav detta förslag om dalorbedrägeri har varit genomgående mycket positivt. Endaslen remissinstans, , har ifrågasatt behovet av att införa ensådan bestämmelse. Enligt bör nämligen inte det förhållandelalt man använder datorteknik vid själva gärningen kvalificera den fill ettsärskilt brott. Vadsedan gäller den närmare utformningen av en straffbestämmelse om dalorbedrägerihar under remissbehandlingen framförts vissa synpunkter. Vad som därvid hardiskuterats är bl. a. frågan om denna nya brottsart bör göras till en variantav bedrägeri eller om den hellre bör föras till etl nytt särskilt straffbud.Från etl par häll har också framhållits all gärningsbeskrivningen bör utformasså atl den inte täcker sådana manipulationer med datoriserade automater som bedöms som tillgreppsbroll eller faller under slraffsladgandet ombedrägligt beteende i 9 kap. 2 § andra stycket BrB. Jaghar redan tidigare framhållit del angelägna i att samhället kan bekämpa denbrottslighet som visat sig följa i datoriseringens spår med enkla och effektivastraffbestämmelser. a. den redogörelse utredningen har lämnatangående olovliga förmögenhetsöverföringar som åstadkommits med hjälp avdatortekniken (se betänkandet s. 174-180) framstår det för mig som helt klartatt denna gärningslyp f. n. inte är fillfredsställande reglerad. I likhet medutredningen och majoriteten av remissinstanserna finner jag därför att enstraffbestämmelse som tar sikte pä de förfaranden som jag nu berört börinföras. Jagfinner också utredningens förslag fill gärningsbeskrivning i det stora hela ändamålsenligt. I likhet med utredningen och flertalet av remissin stanserna anser jag att gärningar av det aktuella slaget har så stora likheter 19 Prop.1985/86:65 med det tradiuonella bedrägeribroltet att det faller sig naturiigareatt kriminalisera dem som en variant av bedrägeri än att att föra dem till ettnytt särskilt straffbud. Ett sådant tillägg kan också lätt fogas in som ettnytt andra stycke i bedrägeristadgandel i 9 kap. 1 § BrB. Utredningsförslagetsgämingsbeskrivning bör dock kompletteras med ett vinningsrekvisit för altkorrespondera med det nuvarande bedrägeribrottet i paragrafen.