prop · G90317 · 1985-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1985/86:17 om godkännande av mot tortyr och annan grym, omänsklig eller 1985/86-17 förnedrande behandling eller bestraffning Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregen"ngsprotokoket . Ipropositionen föreslås att godkänner en av antagen konvention mot tortyr och annangrym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Konventioneninnehåller bl.a, regler om kriminalisering av tortyrbrott och om utlämningrespektive lagföring för sådant brott av en misstänkt varhelst denne påträffas.Genom konventionen upprättas också en kommitté som ges behörighet att granskakonventionens efterlevnad. Tillträdet föranleder inga ändringar i gällandelagstiftning. Prop,1985/86:17 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde I. , ordförande, och statsråden , ,. Hjelm-WaUén, , , , , , , , , Thunborg Proposition om godkännande av mot tortyroch annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning Efterandra världskriget har inom och inom regionala mekanstatligaorganisationer utarbetats ett stort antal internationella överenskommelser föratt främja och säkerställa respekten för mänskliga rättigheter. En av deviktigaste är den inom FN antagna Allmänna förklaringen om de mänskligarättigheterna, resolution 217 (III), Denna förklaring gmndlägger emellertidinga rättsliga förpliktelser för staterna. Avsikten med förklaringen var istället att dess principer skulle utöva ett moraliskt inflytande påmedlemsstaternas regeringar och allmänna opinionen. Blandde inom FN antagna konventionerna kan nämnas konvention omekonomiska, sociala och kulturella rättigheter (SÖ 1971:41) samt 1966 ärskonvention om medborgerliga och poHtiska rättigheter (SÖ 1971:42), Denöverenskommelse, som för svenskt vidkommande anses vara av särskild betydelse,är europeiska konvention angående skydd för de mänskliga rättigheternaoch de grundläggande friheterna (SÖ 1952:35) vilken kompletterats med ett antalprotokoll. antog en deklaration om skyddför alla personer mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrandebehandling eller bestraffning, resolution 3452 (XXX), TiUgrund för tortyrfrågans och deklarationens behandUng låg ett beslut av generalförsamlingeni resolution 3218 (XXIX), Deklarationenhade på förslag av och utarbetats av Förenta nationernasfemte kongress för förebyggande av brott och behandling av brottslingar somhölls i . I inledningen tiU den resolution, genomvilken deklarationen antogs, erinrar generalförsamlingen om medlemsstaternasåtagande enligt att främja respekten för mänskliga rättigheter ochgmndläggande friheter samt om det förbud mot tortyr, som redan inskrivits i denallmänna förklaringen om mänskliga rättigheter och den internationellakonventionen om med- borgerligaoch politiska rättigheter, I resolutionen förklarar generalförsam- Prop.1985/86: 17 lingen att den antar deklarationen som riktlinje för alla stateroch andra enheter som utövar effektiv makt. Deklarationen utgör emellertid intenågot rättsligt bindande dokument, Sverigeoch vissa andra länder verkade därför för att man skulle gå vidare och arbetaut en internationell överenskommelse mot tortyr. Ett första resultat var attgeneralförsamlingen på svenskt initiativ antog resolution32/62, Resolutionen innehåller en erinran om 1975 års deklaration och enuppmaning tkl kommissionen för de mänskliga rättigheterna att - på grundval avde principer som kommer till uttryck i deklarationen - utarbeta ett utkast tillkonvention rörande tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrandebehandling. Kommissionentillsatte en arbetsgrupp som påbörjade skt arbete i febm-ari 1978, Denna överlämnadei tUl kommissionen ett utkast bestående av en inledning och 32artiklar. Enighet hade inte nåtts om två artiklar, nämligen artiklarna 19 och20 som avser övervakningssystemet. Med resolution /21, som antogs enhäUigt,överlämnade kommissionen konvention.sförslaget i detta skick tillgeneralförsamlingen för granskning. Generalförsamlingens tredje utskott antogden utan omröstning det fullständiga förslaget tiU konventionmot tortyr. Beslutet hade föregåtts av långvariga, komplicerade konsultationersom resulterat i vissa smärre ändringar i konventionslexten. Den10 antog generalförsamligen utan omröstning resolution 39/46 omen konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandUngeller bestraffning. Konventionen öppnades för undertecknande vidFN-högkvarteret i den 4 febmari 1985. Enligt meddelande från depositarien, FN:sgeneralsekreterare, hade konventionen undertecknats av 33stater. Konventionenblir bindande för alla stater som undertecknat och ratificerat den. Den stårvidare öppen för anslutning av stater, som inte har undertecknat den inomföreskriven tid. Konventionen träder i kraft efter dagen fördeponering av det tjugonde ratifikations- eller anslutningsinstrumentet. Förstat som deponerar sitt ratkikations- eller an-slutningsinstmment senare ändenna dag, träder konventionen i kraft efter det att dessinstmment har deponerats. Konventioneni engelsk och fransk originaltext, som har samma giltighet, samt enöversättning tik svenska bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga. Jagavser nu att ta upp frågan om godkännande av denna konvention. Konventionenmot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eUerbestraffning består av en inledning och 33 artiklar. Iinledningen erinras om medlemsstaternas åtagande enligt Förenta nationernasstadga att främja respekten för mänskliga rättigheter och grund- Prop.1985/86:17 läggande friheter samt om det förbud mot tortyr, som redaninskrivits i den allmänna förklaringen om mänskliga rättigheter och deninternationeUa konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Konventionenär efter inledningen indelad i tre huvudavsnitt. Del 1 upplärde materiellareglerna omförbud mot tortyr m.m,(artiklarna 1 16), Del II reglerarden internationella kontroUen över tortyrkonventionens efterlevnad(implemenleringen) (artiklarna 17-24), Del III innehåller bestämmelser omundertecknande, ratifikation, ikraftträdande m.m, (artiklarna 25-33), 3 De enskilda bestämmelserna DEL I Artikel1 innehåller en definition av begreppet tortyr, Enligl definitionen avses medbegreppet tortyr varje handling genom vilken allvarlig smärta eller svårtlidande, fysiskt eller psykiskt, medvetet tillfogas någon antingen för sådanasyften som att erhåUa information eller en bekännelse av honom eller en tredjeperson, all straffa honom för en gärning som han eller en tredje person harbegått eller misstänks ha begått eller att hota eller tvinga honom eller entredje person eller också av något skäl som har sin gmnd i nägon form avdiskriminering. Som ytterHgare fömtsättning anges att smärtan eller lidandet åsamkasav eller på anstiftan eller med samtycke eller medgivande av en offentligtjänsteman eller någon annan person som handlar såsom företrädare för detallmänna. Tortyr innefattar inte smärta eller Hdande som uppkommer enbart genomeller är förknippad med lagenliga sanktioner. Vidare föreskrivs att artikelninte får åberopas gentemot internationella instmment eller nationeklagstiftning som innehåller eller kan innehåUa bestämmelser som går längre, Iartikel 2 stadgas att konventionsstaterna åläggs alt effektivt förhindra tortyrpå sitt territorium. Inga som helst särskilda omständigheter får anföras föratt rättfärdiga tortyr. Inte heller kan order frän överordnad off'entligtjänsteman eller offentlig myndighet åberopas för att rättfärdiga tortyr. Iartikel 3 förbinder sig staterna att inte utvisa, återföra eker utlämna enperson till en annan stat, i vkken det finns grundad anledning att tro att hanskuUe vara i fara för att utsättas för tortyr. För att fastställa humvida sädananledning föreligger, skall de behöriga myndigheterna beakta alla hänsyn avbetydelse, I artikeln pekas särskilt på att hänsyn i förekommande fall skalltas tUl om det i den berörda staten förekommer ett konsekvent handlingsmönsterav grova, uppenbara eller talrika kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Artikel4 stadgar att tortyr liksom försök eller medverkan till tortyr skallkriminaliseras. Enligtartikel 5 skall varje konventionsstat vidta sådana åtgärder som kan vara nödvändiga för att hävda egen domsrätt i fråga om de i artikel 4 avsedda brotten i följande fall. 4 Domstolsprövning skall således kunna ske dels närbrottet begås inom enkonventionsstats jurisdiktionsområde eller ombord på fartyg eller luft- Prop. 1985/86: 17 fartyg som registrerats i den staten, dels när den påståddeförövaren är medborgare i den staten, dels när offret är medborgare i denstaten, om denna stat anser detta vara lämpligt. Vidareskall varje konventionsstat se till att domstolsprövning skall kunna förekommabeträffande sådana brott som avses i artikel 4, om den påstådde förövarenuppehåller sig inom något territorium under dess jurisdiktion och staten intelämnar ut honom till någon av de stater som nämnts. Konventionen utesluterinte straffrättsligt förfarande enligt inhemsk lag, EnUgtartikel 6 åtar sig konventionsstaterna att ta en person som är misstänkt förtortyrbrott i fangsligt förvar eller vidta andra rättsliga åtgärder för attsäkerställa hans närvaro. Det fängsliga förvaret och övriga rättsliga åtgärderskall vara i enlighet med den berörda statens lag men får pågå endast under dentid som krävs för att genomföra rättegäng eller utlämningsförfarande. Enstat som vidtar sådana tvångsåtgärder skall göra en preliminärundersökning av fakta. Varje person som tagks i fängsUgt förvar skall få hjälpmed att sätta sig i förbindelse med närmaste behöriga företrädareför den stat där han är medborgare eller, om han är statslös, med företrädareför den stat där han vanligen har hemvist. När en stat i enlighet med dennaartikel har tagit en person i fangsligt förvar, skall den underrättade stater som avses i artikel 5, punkt 1, om att personen är tagen i förvar ochom de omständigheter som ligger tik grund för gripandet. Artikel7 ålägger den konventionsstal som har jurisdiktion över territori? um, inomvilket en person påträffas som påstås ha begått ett tortyrbrott, att - omstaten inle lämnar ut honom underställa behöriga myndigheter frågan om åtal. Debehöriga myndigheterna skall i ett sådant fall falla sina beslut på samma sättsom när det är fråga om ett vanligt brott av allvarlig karaktär enligt denstatens lag. Den anklagade tillförsäkras en rättvis behandling. Artikel8 innehåller bestämmelser om att brott som anges i artikel 4 skaU anses vara upptagnabland utlämningsbara brott i varje utlämningsavtal som finns mellankonventionsstaterna. De åtar sig vidare alt ta upp sådana brott bland deutlämningsbara brotten i vaije utlämningsavtal som ingås mellan dem. Om enkonventionsstat som gör utlämning beroende av förekomsten av ett avtal mottaren utlämningsframställning från en annan konventionsstal, med vilken den intehar något utiämningsavtal, kan den betrakta konventionen som den lagligagrunden för utlämning för sådana brott. Utlämning skall vara underkastad deövriga villkor som föreskrivs i den anmodade statens lag. Iartikeln anges vidare att konventionsstater som inte gör utlämning beroende avatt det finns ett avtal skall erkänna sådana brott såsom utlämningsbara brottmellan dem själva med förbehåll för de villkor som föreskrivs i den anmodadestatens lag. Sådana brott skaU vadavser utlämning mellan konventionsstaler be handlas som om de hade begåtts inte bara på den plats där de ägde rum 5 Prop.1985/86: 17 utan också inom de territorier som tUlhör den stat som ärförpliktad att lagfora brott i enlighet med artikel 5, punkt 1. Enligtartikel 9 skall konvenlionsstaterna lämna varandra bistånd i samband med detstraffrättsliga förfarandet, Konvenlionsstaterna skall fullgöra denna skyldigheti överensstämmelse med de avtal om ömsesidig rättshjälp som kan finnas mellandem, Iartikel 10 förbinder sig konventionsstaterna att undervisning och informationom förbud mot tortyr kommer med i utbUdningen av civil och militärbrottsbeivrande personal, medicinsk personal, myndighetspersoner och andrapersoner som kan delta vid fangsligt förvar, förhör eller behandling avenskilda personer som blivit utsatta för någon form av gripande, kvarhållandeeUer frihetsberövande. Varje konventionsstat skall föra in tortyrförbudet i deregler eller instmktioner som utfärdals rörande sådana personers skyldigheteroch uppgifter. ArtikelII anger att konvenlionsstaterna skall i syfte ati förhindra fall av tortyrsystematiskt granska förhörsregler, instmktioner, metoder och mti-ner. Ävenprocedurer för förvar och behandUng av personer som blir föremål för någon formav gripande, kvarhållande eller frihetsberövande skall granskas. Iartikel 12 fastställs att en omedelbar och opartisk undersökning skaU företasvid misstanke att en tortyrhandUng begåtts. Enligt artikel 13 har varje enskildperson, som påstår att han blivit utsatt för tortyr, rätt att få dettaomedelbart och opartiskt utrett. Artikel14 ålägger konventionsstaterna att införa bestämmelser om skadestånd tikoffret för en tortyrhandling. Avlider offret till följd av en tortyrhandling,skall de personer som han underhåller vara berättigade lill goltgörelse.Ingenting i artikeln skall påverka offrets eller andra personers rätt tillgoltgörelse enligt nationell lag. Iartikel 15 fastställs att ett uttalande, som gjorts tkl följd av tortyr, inteskall få åberopas som bevis i ett rättsligt förfarande. Däremot kan detåberopas mot en person som anklagas för tortyr som bevis för att uttalandetgjorts. Artikel16 föreskriver alt varje konventionsstat skall åta sig att inom vaijeterritorium under dess jurisdiktion förhindra andra handlingar som innebärgrym, omänsklig eller förnedrande behandUng eller bestraffning men som inte kanbetecknas som tortyr enHgt definitionen i artikel I, när dessa handUngar begåsav eker sker på uppmaning eller med samtycke eller medgivande av en offentligtjänsteman eller någon annan person som handlar såsom företrädare för detallmänna. De skyldigheter som följer av artiklarna 10,11,12 och 13 skallsärskilt beaktas. Hänvisningarna tUl tortyr som finns i dessa artiklar skalldärvid bytas ut mot hänvisningar till andra former av grym, omänsklig ekerförnedrande behandling eller bestraffning. Vidareföreskrivs att bestämmelserna i konventionen inte får åberopas mot bestämmelseri andra internationella överenskommelser eller i natio-neU lag som förbjudergrym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning eller somhänför sig tik utlämning eker utvisning. Q£Ljj '-V Prop. 1985/86: 17 Enligt(7/-f(e//7 skall en kommitté mot tortyr upprättas. Den skall bestå av tiopersoner, vilka skall vara medborgare i stater, som biträtt konventionen.Dessa personer skall vara moraliskt högtstående och erkänt sakkunniga påområdet för de mänskliga rättigheterna. Vidare erinras i artikeln om värdet avatt några personer, som deltar i kommitténs arbete, har juridisk erfarenhet.Kommitténs medlemmar skall tjänstgöra i sin personliga egenskap. Medlemsvaletskall ske vid hemlig omröstning från en förteckning över personer somföreslagits av konventionsstaterna. Varje konventionsstal kan föreslå enkandidat bland sina egna medborgare. Iartikeln framhålls det lämpliga i att konventionsstaterna föreslår personersom är medlemmar i den kommkté för de mänskliga rättigheterna som tillsattsenligt den internationella konventionen om medborgerliga och politiskarättigheter och som är villiga att tjänstgöra i kommittén mot torty r, I övrigtbehandlar artikeln tillvägagångsättet i samband med medlemsvalet. 1artikel 18 föreskrivs att kommittén skall välja sitt presidium för en period och att medlemmarna i detta kan återväljas. Vidare föreskrivs attkommittén själv skall anta sin arbetsordning och att kommittén är beslutmässigmed sex medlemmar närvarande och att kommitténs beslut fattas med en majoritetav de närvarande medlemmarnas röster. Det åligger Förenta nationernasgeneralsekreterare att tillhandahålla erforderlig personal och övrigahjälpmedel för att kommittén skall kunna utföra sitt uppdrag på ett effektivtsätt. Generalsekreteraren skall även sammankalla kommktén tkl dess första möte.Konventionsstaterna skall svara för utgifter i samband medkonventionsstaternas och kommitténs möten. Artikel19 föreskriver att konventionsstaterna efter konventionensikraftträdande skall till kommittén avge rapporter om de åtgärder som devidtagit för att genomföra sina skyldigheter enligt konventionen. Därefterskall konventionsstaterna avge ytterligare rapporter om nyaåtgärder som de vidtagk saml andra rapporter som kommittén kan begära. Varjerapport skak granskas av kommittén som kan ge sädana allmänna kommentarer omrapporten som den finner lämpliga. Sådana kommentarer skall vidarebefordrastill konventionsstaten. Kommentarer och svar kan enligt kommitténs gottfinnandeintas i årsrapporten. får tillförlitlig information, som enligt dess uppfattning innehållervälgmndade indikationer på att tortyr systematiskt används inom enkonventionsstats territorium, skall kommittén enligt artikel 20 uppmana dennakonventionsstat att samarbeta vid granskningen av informationen och att fördetta ändamål kommentera den. Medbeaktande av de kommentarer som kan ha kommit in från den berördakonventionsstaten och annan relevant information som den har tiUgång till kankommittén, om den finner det lämpligt, utse en eller flera av sina medlemmaratt göra en konfidentieU utredning och att avge rapport tillkommittén. Inledsen sådan utredning, skall kommittén söka samarbete med den 7 Prop.1985/86:17 berörda konventionsstaten. I samförstånd med dennakonventionsstat kan en sådan utredning även omfatta ett besök pä dessterrkorium. har granskat sin medlems eller sina medlemmars redogörelser, skallkommittén vidarebefordra dessa till den berörda konven-tionsslaten tillsammansmed de kommentarer eller förslag som förefaller vara lämpliga med hänsyn tillsitutionen. Vidareföreskrivs att kommkténs alla åtgärder skall vara konfidentiella, och att manpå alla stadier skak söka uppnå ett samarbete med konventionsstaten. Sedan enföretagen utredning avslutats kan kommittén, efter samråd med den berördakonventionsstaten, besluta att i sin årsrapport (se artikel 24) ta in ettsammandrag av resultatet av åtgärderna. Artikel21 stadgar att en konventionsstat kan avge förklaring att den erkännerkommkténs behörighet att ta emot och pröva framställningar i vilka enkonventionsstat påstår att en annan konventionsstat inte uppfyller sinaförpliktelser enligt konventionen. Om en framställning gäller en konventionsstatsom inte avgett en sådan förklaring, skall den inte behandlas av kommittén.Framställningar som tagits emot av kommittén skall handläggas på följandesätt. Omen konventionsstat anser att en annan konventionsstat inte efterleverbestämmelserna i konventionen, kan den skriftligen fästa den senare statensuppmärksamhet på detta förhållande. efter det att meddelandettagits emot skall den mottagande staten skrifUigen tillställa den stat somsände meddelandet en förklaring eller ett annat klarläggande uttalande. 1 denmån så är möjligt och sakligt motiverat, skak uttalandet innehålla enredogörelse för de inhemska processreglerna och förde rättsmedel som redanuttömts, som använts eller som kan användas i saken. Omärendet inte regleras på ett för de berörda konvenlionsstaterna tUkredsstäUandesätt efter det att den mottagande staten erhöll deturspmngliga meddelandet, har vardera staten rätt att hänskjuta ärendet tillkommittén. Kommitténfår inte behandla ett hänskjutet ärende förrän alla tillgängliga inhemskarättsmedel tagits i anspråk och uttömts i överensstämmelse med folkrättensallmänt vedertagna gmndsatser. Detta gäller dock inte om utnyttjandet av rättsmedlenär oskäligt tidskrävande eUcr sannolikt inte medför effektiv hjälp åt denperson som är offer för kränkningen av konventionen. Vidareföreskrivs att kommittén skak sammanträda inom stängda dörrar när den behandlarframställningar enligt denna artikel. Kommittén skall ställa sig till berördakonventionsstaters förfogande för att uppnå en uppgörelse i godo. I dettasyfte kan kommittén, när så är lämpligt, tiUsätta en . I varje tik kommittén enligt denna artikel hänskjutetärende får den anmoda de berörda konvenlionsstaterna att lämna relevantaupplysningar. Konventionsstaterna har rätt att vara representerade, närärendet behandlas i kommittén. efter dagen för mottagandet avanmälan skall kommittén avge en rapport. Om en uppgörelse i godohar kunnat uppnås, skall kommittén i en 8 rapport lämna en kort redogörelse för de faktiskaförhållandena och den Om en sådan uppgörelse inte kunnat uppnås, skall Prop. kommitténbegränsa rapporten lill en kort redogörelse för de faktiska förhållandena.Synpunkter som de berörda konventionsstaterna anfört skriftligenliksom protokoll över synpunkter som de anfört muntligen skall I varje ärende skall rapporten delges med berörda Bestämmelsernai artikeln träder i kraft, när fem konventionsstater avgett förklaringar somerkänner kommitténs behörighet, I övrigt behandlar artikelntillvägagångssättet i samband med deponering och äterkallelse av sådanaförklaringar. Artikel22 föreskriver bl.a, att en konventionsstat när som helst kan avge förklaringatt den erkänner kommitténs behörighet att motta och pröva framställningar frånenskilda personer som säger sig ha blivit utsatta för en konventionsstatskränkningar av bestämmelserna i konventionen. Berör framställningen enkonventionsstat som inte avgett en sädan förklaring, skall den inte mottas avkommktén. Kommittén skall avvisa anonyma framställningar. Kommittén skall delgeframställningar, som gjorts enligt denna artikel, med den konventionsstat somavgett förklaring att den erkänner kommitténs behörighet och som påstås hakränkt nägon bestämmelse i konventionen. Den mottagande staten skall inom sexmånader tillställa kommittén en skriftlig förklaring eller en klargöranderedogörelse för ärendet och den åtgärd som kan ha vidtagits av den staten.Vidare föreskrivs att kommittén skall pröva framställningar som mottagitsenligt denna artikel mot bakgmnd av alla upplysningar som lämnats av den enskUdepersonen eUer för hans räkning eller av den berörda konventionsstaten. Kommitténskall inte pröva framställningar från enskilda personer om den inte harförsäkrat sig om att samma ärende inte har varit eller är föremål förinternationell undersökning eller reglering i annan form. Kommitténmåste också fastställa att klaganden har uttömt alla tillgängliga inhemskarättsmedel. Detta skall inle gälla, om rättsmedlens utnyttjande är oskäligttidskrävande eller sannolikt inte på ett effektivt sätt blir till hjälp för denperson som är offer för brott mot konventionen. Kommitténsammanträder inom stängda dörrar. Den skall framföra sina synpunkter till denberörda konventionsstaten och till klaganden. Bestämmelsernai denna artikd träder i kraft när fem konventionsstaler avgett förklaringar somerkänner kommkténs behörighet, I övrigt behandlar artikeln tillvägagångssätteti samband med deponering och äterkallelse av sådana förklaringar. och i de förlikningskommissioner som kan komma att utses skakenligt artikel 23 åtnjuta de förmåner, privilegier och den immunitet somtillkommer experter på uppdrag för enligt tillämpligabeslämmelser i konventionen om privilegier och immuniteter för Förentanationerna. Enligtartikel 24 skall kommittén tillstäUa konventionsstaterna och en årlig redogörelse för sin verksamhet enligtkonventionen. 1985/86: 17 dEL 111 Artiklarna25-33 innehåller slutbestämmelser. Frågan om ratifikation (artikel 25),anslutning (artikel 26) och ikraftträdandet (artikel 27) har berörts tidigare(avsnitt 1). Ratifikations- eller anslutningsinstrument skall deponeras hosFörenta nationernas generalsekrelerare,