prop · G903121 · 1985-12-31 00:00:00 — Detframgår av vad som sagts ovan alt folkbildning och vuxenutbildning ärnödvändigt för alt människor ska kunna kompensera sina brister från skoltidensenare i livet. Stöd till utbildning i det aUmänna skolsystemet och tillfolkbildningen på dessa områden är därför angelägel. Uiredningenföreslår atl totalt . ska avsättas till utbildning, fördelat på 700000kronor till ungdomsskolan och liU vuxenutbildning. Del är eltbra förslag även om summorna inte läcker behoven och är klart otillräckliga. Närdet gäller studieförbundens verksamhet inom det konsumenlpoli- Prop.1985/86:121 tiska området bör den vara inriktad på all ge såväl övergripandesom praktiska konsumentkunskaper, att ge aktiva och förtroendevalda inomfolkrörelser och organisationer bättre kunskaper för sina uppdrag. Vi anser atlfolkbildningsarbetet kan bedrivas på fyra olika nivåer: - Konsumenlpolitiskl aktiva -nämndledamöter - Opinionsbildare - ex.konsumentombud på arbetsplatser - Aktiva i folkrörelser och blandallmänheten - Särskild inriktning på att nåkortulbildade och svaga konsumenlgmpper. StudieförbundetVuxenskolan vill också understryka att konsumenlekonomiska kunskaper måsleförmedlas i ungdomsskolans alla stadier. En viktig fömtsättning förjämställdhet mellan kvinnor och män är atl både flickor och pojkar fostras lillmedvetna konsumenter, som kunnigt och kreativt kan forma hushållsarbetet ochhushållsekonomin. NBV delar kommitléns uppfattning att siudieförbunden har goda förutsättningar attnå äldre kortulbildade när del gäller alt stimulera lill studier ikonsumentpoliliska frågor. Behov torde föreligga av såväl en allmän konsumentpolitisksom lill speciella gmpper riktad studieverksamhet. Enligtförbundels mening är del myckel viktigt all konsumentfrågorna kommer in iskolan. Ungdomar är en utsatt grupp på bostadsmarknaden. De drabbas ofta avbåde dyra och ovissa andrahandskontrakt och har svårt att få sina behov ochrättigheter uppfyUda. Förbundet anser atl del därför är speciellt viktigt atlbostadsfrågan kommer in i gymnasieskolan. föreslår följande ålgärder för att förbättra attundervisningen i hemkunskap får etl ökat utrymme i gmndskolans timplan altkonsumentekonomiska ämnen bUr obligatoriska ämnen på samtiiga gymnasielinjer allansvaret för grundläggande vuxenundervisning i konsumentekonomiska ämnenålägges KomVux och ej siudieförbunden attgymnasieskolan erbjuder studielinjer med konsumenlekonomisk inriktning alten bestämd lärarkategori med adekvat utbUdning skall handha under visningen i hemkunskap och övriga konsumentekonomiska ämnen 158 altundervisning i konsumenlekonomiska ämnen skall ges i samtliga lärar- Prop.1985/86: 121 utbildningar atldel i varje högskoleregion tUlskapas resurser för atl bevaka undervisningen ikonsumentfrågor och ge service åt utbildningarna inom högskolan (resurslärareeller konsulent) atlresurser tillförs högskolorna så att forskning inom det konsumentekonomiskaområdel kan komma liU stånd i samtliga högskoleregioner Konsumentverketdelar kommitténs uppfattning alt elevernas kunskaper om konsumentfrågor måsleförbättras väsentligt. Verkel prioriterar f.n. insatser riktade tillgrundskolan. Ungefär två tredjedelar av ulbildningsre-sursema satsas pä dennaskolform. I enUghet med den nya läroplanens (Lgr 80) synsätt betraktar verkelkonsumentfrågorna som ell ämnesövergripande område som skall tas upp på allastadier och i de flesta av ämnen. Verkel arbetar således på detsätl som kommittén förespråkar. Fördelen med detta är atl konsumentfrågorna tasupp i elt bredare och för eleverna naturligare sammanhang än lidigare. Nackdelenär atl del krävs långsiktiga och omfattande ålgärder för all nå olika stadieroch lärargmpper. För atl i undervisningen fä tillräckligt utrymme för ellämnesövergripande område krävs det nämligen insatser av varierande . Produktionav studiematerial är ett viktigt medel i sammanhanget. All Konsumentverketsmalerial fyller ell behov framgår bl. a. av all försäljningen har ökatkraftigt under senare är, trots atl den totala läromedelsmarknaden har varitvikande sedan slutet av 1970-lälel. Läromedelsproduktionen är ell viktigtkomplement lill övriga insatser som verket gör på utbildningsområdet. Påsamma sätl delar verkel kommitléns uppfattning att det är nödvändigl allkonsumentfrågorna ges utrymme i den nya lärarutbildningen. Inte minsl gäller delde metodologiska frågorna. I inledningsskedet krävs det insatser avövergripande slag som Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) borde svara för,därefter måsle verket göra belydande insatser för atl ge utbildningen etlkonkret innehåll. Detta kan ske genom fortbUdning av lärarutbildare,framtagande av nya material och uppläggning av praktiska försök. Enannan viktig del i arbeiei med atl stärka konsumentfrågornas ställ ning i skolan är fortbildning av de redan verksamma lärarna. Drygt 100000 lärare undervisar f.n. i gmndskolan. Därför är det inte möjligt atl la sig an hela behovet av fortbildning på en gång. prioriterar verket fortbildningen av klasslärare på låg- och mellanstadiet. Del finns ca. 43000 sådana lärare och verkels mål är att nå av dessa med fortbildning. Del kan nämnas all verket har prövat oUka fortbildningsmodeller. Bl.a. har en extra satsning på skolan gjorts i län. Erfarenheterna från försöken visar alt utbild- 159 ningenfår god genomslagskraft när fortbildningsprogram läggs upp tillsam- Prop.1985/86:121 mans med resp. kommun. Spridning av resultat från de försöksprojektsom drivits i olika skolor har också ökat lärarnas förståelse för och förmågaatl behandla konsumentfrågor. Verket anser, , atl försöksprojektenär belydelsefuUa och bör drivas vidare. Särskik bör de pedagogiska frågornautvecklas. Samarbetetmellan konsumentorganen och de skolansvariga är en viktig fömtsättning för allkonsumenlfrågomas utrymme i gmndskolans undervisning skall kunna öka. Deltasamarbete måsle ske på alla nivåer. På central nivå fungerar samarbetet välmeUan och verket. Nya former för samarbete mellan verkel ochlänsskolnämndema har prövats, men ytteriigare insatser behövs. Ökaddelegering till den kommunala nivån avseende beslul om t. ex. fortbildning görall samarbete på det lokala planet blir särskill viktigt. Attkonsumentfrågornas ställning i gmndskolan i betydande utsträckning beror påhur samarbetet mellan den kommunala konsumentverksamheten och de skolansvarigai kommunen fungerar, framgår bl. a. av vissa försöks-aktiviteter som genomförtsi och . Avovanstående framgår att arbetet med alt utveckla konsumentundervisningen igmndskolan är en mycket omfattande arbetsuppgift. SÖinstämmer i kommitténs åsikt att ansvarel för all konsumentfrågorna får enordentlig förankring i undervisningen nu ligger på lokal nivå. Del ärväsentligt all de kommunala politikerna tillsammans med skolledningen taransvarel för alt konsumentfrågorna tas upp i skolarbetet. PrincipieUtbjuder ämnesövergripande, samlad undervisning inom ell ämnesområde påväsentliga svårigheter i dagens grundskola, särskill på högstadiet. Skallsådan undervisning bli effektiv och verkligen påverka eleverna krävsstödåtgärder av olika slag, främst skolanpassat planerings- och faktamaterial.SÖ: s kommenlarmalerial är i detta sammanhang av värde liksom det skolmaterial,som konsumeniverkei fortlöpande lUlsläller skolorna. Konsumentkunskapbör ingå som en naturlig del i olika ämnen i grundsko lan. Praktisk färdighet i atl sköta ett hem, laga mat, reparera boslad, möbler och kläder bör ingå på alla stadier. Även i de teoretiska ämnena bör konsumentkunskap ingå. (Exempel: matematikläraren kan lära eleverna hur man räknar ul vad en kredit kostar, svenskläraren kan tillsammans med eleverna kritiskt granska språket i annonser och annan marknadsfö ring. Ämnet konst kan studera reklamens bildmässiga utbud. Exemplen är olaliga.) Förallt detta krävs en översyn av äldre läromedel samt tiUgång till nya Prop.1985/86: 121 läromedel. HLRanser alt enda sättet all öka medvetenheten och kunskapen i hushållning är enökning av ämnet hemkunskap i gmndskolan saml alt konsumentundervisningenförstärks i ovanförliggande ulbUdningar. LRFstödjer i allt väsentligt det som uiredningen här säger och vUl framföraUtbetona följande: - Hemundervisningen måsle läggasupp praktiskt. Framförallt gäller detta matlagningen. Brist på ulmstning fårinte stå i vägen. Teoretisk matiagning i skolan är en orimlighet. - Undervisning om mat måsle ocksåpå elt naturligt sätl knytas lill den dagliga lunchen i skolan genom altmåltiden, som läroplanen anger, integreras i undervisningen. - Genom sådan integrering ochgenom vuxennärvaro saml en trevlig mållidsmiljö ökar måltidens status, elevemasprestationer förbättras, oro och discipUnproblem minskar. Igmndskolan måsle den konsumenlekonomiska utbildningen pånytl ges ökat utrymme,bl. a. genom atl ämnet hemkunskap ges en stärkt ställning. Men också igymnasieåldern, då intresset för den egna bosättningen vaknar, måsle bådeflickor och pojkar få konsumentekonomisk utbildning. Delta oavsett vilkenutbildning och yrkesinriktning de väljer. Jämställd-hetsslrävandena gerargument för detta, men också andra starka skäl kan anföras. Erfarenheterfrån såväl lärare och kuratorer som från ungdomarna själva, visar atlundervisningen på gymnasiet behöver ge kunskaper som har anknytning liU vanligavardagsproblem. Hit hör bl.a. hushållsekonomi, konsumentens rättigheter ochskyldigheler, frågor om mat, fritid, boende, kommersiell påverkan samlhushållning med resurser. Ungdomamas förulsältningar atl klara sig när de t.ex. flyttar hemifrån och själva får ansvara för sin ekonomi förbättrasväsentligt om de får sådana kunskaper i gymnasieskolan. Konsumeniverkeiansluter sig av ovannämnda skäl liU kommitténs för slag, atl konsumentkunskap bör införas som obligatoriskt ämne i gymna sieskolan. All man, såsom kommittén föreslår, vid utformningen av ämnet 161 11 1985/86. börutgå från det befintiiga ämnet konsumentkunskap, är också enligt Prop.1985/86: 121 verkets uppfattning riktigt. Möjligheterna att tillföra det nyaämnet moment från ämnet samhällskunskap bör prövas. Del ökar möjligheterna altpå ett naturligt sätl koppla konsumentfrågorna lill andra samhällssektorer. Verketanser det självklart all de ungdomar, som skolan har ell uppföljningsansvarför, skall ges samma konsumentkunskaper, som de som går på gymnasiet. Efiersomdet är fråga om en särskill utsatt konsumenlgmpp anser verket atl del bordevara obligatoriskt med utbildning i konsumentfrågor. Möjlighetenall undervisa i konsumenlkunskap på de yrkesinriktade utbildningarna iframtiden synes vara avhängigt av vad arbetsgmppen för översyn avgymnasieskolans yrkesutbildningar (ÖGY) kommer alt föreslå. Vidsidan av ämnet konsumentkunskap kan i gymnasieskolan direkta konsumentfrågorockså knytas till de förelagsekonomiska ämnena på de två- och treårigaekonomiska linjerna, på den tvååriga distributions- och kontorslinjen, iförsöksverksamheten med tvåårig handels- och kontorslinje samt i ell flertalpåbyggnadsulbildningar inom den ekonomisk-merkantila sektorn. Blandkursplanernas mål finns bl.a. alt eleverna skaU "utveckla sin förmåga allkritiskt bedöma varor och tjänster", och bland huvudmomenten finnskonsumentekonomi med i flera sammanhang, likaså konsument-rätt. Introduktionentill företagsekonomiämnet görs med fördel med anknytning lUl elevernas egnaprivatekonomiska erfarenheter. Iämnet samhällskunskap kan konsumentfrågor behandlas med ett'mer övergripandesynsätt. Hushållningi vidare bemärkelse berör inte enbart ekonomiämnen. I betänkandet framkommerönskemål om atl konsumentsynpunkter integreras även i andra sammanhang än renkonsumentutbildning. Således hänger problemen med resurshushållning intimtsamman med t. ex. miljöfrågor i vid bemärkelse. SÖstöder principen atl etl konsumentekonomiskt synsätt betonas i t. ex. följandeämnen inom gymnasieskolan: - arbetsteknik på tvåårigayrkestekniska linjer - teknikämnen på två- ochfyraåriga tekniska linjer Tekniskaämnen innehåller ofta inslag av kvaliletsresonemang. Det är därvid viktigt allbegreppet kvalitet inte enbart likställs med hållfasthet eller liknande utangörs lill elt vidare begrepp. Blivande tekniker bör bibringas insikten allbegreppet kvalitet skall i sig innefatta alla faktorer som åstadkommer en nöjdkund. Deekonomiska ämnen som omnämns tidigare och som innehåller kon- 162 sumentekonomiskaavsnitt behandlar ofta konsumentfrågor ur en mycket Prop. 1985/86: 121 konkretaspekt, l.ex. reklamationer och kreditformer. Men dessa ämnen kan även sorterasin under begreppet konsumentekonomiskt länkande integrerat i många olika skolämnen.Som exempel kan nämnas atl marknadsföringsämnen kan vinkla reklamfrågor mereller mindre konsumentin-riklal, och koslnads/intäklsanalyser kan vara mereller mindre inriktade på att ta hänsyn även till underhålls- ochreparationskostnader saml koslnader för avfall och destruktion. Vifinner inte atl uiredningen tydligt föreslår, atl konsumentkunskap skall utgöraell separat ämne på gymnasieskolans samtiiga linjer. Kommitténs förslag all delistäUet kan vara lämpligl atl göra om ett befintligt ämne måste innebära allannat stoff utgår. Avser man att integrera konsumentfrågorna i flera olikaämnen finns det uppenbara risker all ämnet förlorar sin identitet ochsammanhängande struktur. Göteborgsuniversitet, samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden Linjenämndenför barnavårds-, hushålls- och texlillärarlinjerna samt linjen får kost ochnäringsekonomi Linjenämndendelar uppfattningen alt konsumentkunskap bör vara obligatoriskt ämne pågymnasieskolans samtliga linjer. Det är angeläget all skolan i delta sammanhangbetonar också vardagslivels kunskaper, och inte bara utbildar för arbetslivet.Omfattningen av den tid och del arbete som läggs ned i hemmet framgår f.ö. avutredningen själv (ss 44f). Institutionernaför huslig utbildning vid universiteten i , och Videlar hek kommitténs uppfattning att konsumentkunskap bör bli obligatorisktämne på alla linjer inom gymnasieskolan. Vi ansluter oss ocksä till åsikten attämnet skall intriklas på kunskaper och färdigheter som är av direkl betydelseför ungdomarnas förmåga all agera som medvetna och kunniga konsumenter.Undervisningen bör inriktas dels på konsumentekonomiska frågor, dels på frågorsom rör kost, boende och arbetet i hemmet. Kommitténs förslag all göra om befintiigaämnen och integrera konsumenlkunskapen i flera olika ämnen ställer vi ossmycket tveksamma liU. Det finns då uppenbara risker för atl konsumentfrågornabehandlas ytligt och godtyckligt, samt atl ämnet förlorar sin identitet ochsammanhängande struktur. Videlar utredningens uppfattning att konsumentkunskap bör finnas på Utbildningen bör inriktas pä kunskaper ochfärdigheter som är vikliga för ungdomars förmåga atl hushålla med Prop.1985/86: 121 sina egna resurser. avvisar tanken på etlsärskill ämne för konsumentkunskap pä de linjer som inte har del idag.Trängseln på schemat i gymnasieskolan är redan så stor att konsumentkunskapistället bör komma in som en del av andra ämnen. Ianknytning tiU gymnasieskolans reformering är det ytterst angelägel attkonsumentfrågorna kommer in. Ämnet bör inriktas på kunskaper och färdighetersom eleverna direkl har nytta av när de kommer ul i arbelsUvel och bildar egethushåll. Konsumentfrågornabör integreras i undervisningen på alla linjer i gymnasieskolan, komvux,folkhögskolor och övriga liknande skolformer efler . Denkommunala konsumentvägledningen kan stödja med information om lämpligt studiematerial,med egen kunskap och erfarenhet. Vianser emellertid all det är myckel viktigt all konsumentfrågorna kommer med igymnasieskolans alla linjer. I många fall är eleverna där motiverade all laemot dessa kunskaper då man inom en snar framlid ska ut i förvärvslivet, flyttahemifrån, ges möjlighel till kredkköp m. m. anser vi attkonsumentfrågorna begränsas till alllför få linjer i gymnasieskolan. attkonsumentkunskap blir obligatoriskt ämne på alla linjer i gymnasieskolan.Dagens studerande är redan konsumenter och är en viktig målgrupp för säljarnadå ungdomsgrupperna har pengar. En medveten ungdom blir också ännu mer medvetenkonsument som vuxen ute i arbetslivet. Konsumenlkunskapmåsle bli elt obligatoriskt ämne för alla på gymnasienivån. De förändringarsom planeras inom ämnesramen genom lagda förslag av VSKgmppen inom ÖGYfår inte innebära alt de elever som står i begrepp atl lämna skolan får sämrekunskaper som konsumenter. De måsle i stället garantera att allagymnasieelever får en bra utbildning på områdel. Utöverdel stöd som siudieförbunden och folkrörelserna kan ge tonåriga och vuxnakonsumenter fordras därför atl gymnasieskolan prioriterar konsumentekonomiskundervisning. Detla såväl genom inslag i aUa gymnasieutbildningar som genombibehållen Ivå-årig konsumlionslinje och fortsalt satsning på halvårs- ochårslånga specialkurser i konsumentekonomi. Social servicelinje måsle ges ettinnehåll som svarar mol de krav som ställs på hemvårdare i sin yrkesroll. Utbildningför vuxna bedrivs som yrkesutbildning, komplettering av tidigare utbildningeller folkbildning. En del av den poslgymnasiala yrkesutbildningen bedrivs vidhögskolorna. Verkets insatser inom högskolesek-tom är av resursskäl begränsadelill den tidigare nämnda klassläramtbild-ningen samt socionomutbildningen.Arbetet avseende den senare är fortfarande i ett inledande skede. Dessutom harverkel löpande kontakter med hushållsläramlbildningama. anserverkel att arbetet med de nämnda utbildningarna måste fortsätta. Konsumentverkethar lidigare arbetat med alt stärka konsumentfrågornas ställning inomhögskoleutbildningen, främst inom förelagsekonomi. Dessa insatser reduceradeskraftigt i samband med atl verkets forskningsanslag drogs in i början av1980-lalel. Skälet var dock inte endast de ändrade ekonomiska fömlsätlningamaulan även atl erfarenhelema inte var enbart positiva. Det visade sig alt detinte fanns några naturliga rekryteringsområden för företagsekonomer medkonsumentekonomisk inriktning. Vidare uppstod i själva utbildningen enkonflikt mellan del konsumenlekonomiska och del mer företagsekonomiskainnehållet. Efiersom verkets resurser för högskoleutbildningen är mycketbegränsade är det naturligt all främsl salsa på sådana utbildningar därkonsumentfrågorna kommer in på ell naluriigl sätt. Delta innebär i sin tur allsannolikheten ökar för all de på ska "överleva" av egenkraft. Sådana utbildningar är, förutom de tidigare nämnda socionom-,hushållslärar- och klassläraratbildningama, vissa tekniska och juridiskautbildningar, en del beteendevelenskapUga utbildningar saml förskollärar- ochfritidspedagog-utbildningar. Det är också angeläget, att de som i sinyrkesutövning ska verka i produktion, marknadsföring och distribution även kanse verksamheten pä ett konsumentorienteral sätl. Verketanser det nödvändigl med en systematisk genomgång av de oUkahögskoleutbildningarna för att bedöma var konsumentfrågorna har naturligaanknytningar. Del är önskvärt all UHÄ och tillsammans medt.ex. arbetsmarknadens parter gör en sådan kartiäggning. Iövrigt anser verkel all UHÄ ska la ansvar för all de olika utbUningsplanerna omfattar lämpligt konsumentinriktat stoff. Detta måsle sedan följas upp av på ell liknande sätl som inom den obligatoriska skolan. Att bearbeta högskolan på en sådan bred front är 165 resurskrävande.I detta sammanhang kan man inte heller på samma sätt Prop. 1985/86: 121 somifråga om ungdomsskolan räkna med insatser från den kommunalakonsumentverksamheten. Verketsinsatser inom vuxenutbildningen är koncentrerade lill utbildningar där man nårsärskill utsatta konsumentgrupper såsom invandrare, intagna inom kriminalvårdenoch andra socialt utsatta gmpper. HitliUsvarande erfarenheter visar att enviktig utbildning i detla sammanhang är den kommunala vuxenutbUdningen pågmndskolenivå (GRUNDVUX). Del är önskvärt alt öka verkets utbildningsinsatserför de nämnda gmpperna. Utöverden vardagsnära baskunskapen finns behov av specialinriklad konsumentkunskapinom vissa yrkesutbildningar inom l.ex. den arbelsmarknadspolitiska sektorn.Detta är ell splittrat och brett arbetsområde med många olikautbildningsanordnare och specialinriktade utbildningar. Arbetet är därförresurskrävande. Verketställer sig tveksamt lill kommitténs förslag om särskilda ekonomiska resurserför studieförbundens insatser för äldre korttidsutbildade. Resurserna böranvändas för all förstärka stödet tiU flera av de särskUt utsattakonsumentgmpperna. Däremotanser verket att ett ökat ekonomiskt stöd bör ges tiU studieförbundensutbildning av förtroendevalda, dvs. främst konsumentnämndsle-damöter ochkonsumentombud. Detla är angeläget med tanke på den kommunalakonsumentverksamhetens vidgade arbetsfält. Liksom hittiUs bör stödet fördelasvia . Vadovan anförts belräffande gymnasieskolan gäller i tillämpliga delar även förarbetsmarknadsutbildningen (AMU), folkbUdningen och den kommunala och statligaulbUdningen för vuxna (komvux). SÖvill som sammanfallande uttalande betona all del är synnerUgen VärdefuUl om ellhushållsekonomiskl tänkande kan främjas. I samband därmed vUl vi understrykabehovet av de s. k. debattfora som omnämns i betänkandet. För atl skolan pårätl sätt skall kunna fyUa sin uppgift krävs en ständig debatt om mål och medelsamt tillfällen och kanaler för ständiga avstämningar och dialoger med övrigamyndigheter och med organisationer av olika inriktning på vägen mol delövergripande målel - det goda samhället. Närdet gäller högskolans utbildningsUnjer är det riktigt atl, som görs ibetänkandet, skilja mellan innehåUet i utbildningsplaner och innehållet i deolika kursplanerna: Utbildningsplaner fastställs av UHÄ, kursinnehållet av delokala linjenämnderna. På den lokala nivån finns således möjligheter förkonsumentpolitiska intressen atl göra sig gällande. Detingår i UHÄ: s mtiner alt med jämna lidsintervaU följa upp och eventuellt förändra innehåUet i utbildningslinjernas utbUdningsplaner. pågår en översyn av socionomutbildningen och del bör påpe- 166 kasatl frågor av konsumenlpoUtiskt itnresse finns med i arbetet bl. a. mot Prop. bakgmndav en skrivelse till UHÄ från om behovelav kunskaper i hushållsbudgelering för socionomer. gällerinnehållet i ekonomulbUdningen är det, som påpekas i betänkandet, i dagför tidigt alt bilda sig en uppfattning om pä vilket säll konsumenleko- nominkan hävda sin ställning i ekonomiutbildningen genom att erbjudas somfördjupningsinriklning i den nya ekonomUnjen. UHÄstår inför arbetet alt bl. a. utarbeta utbildningsplaner för den nyagrundskollärarutbildningen. Konsumenlkunskapsinlresset finns, liksom fleraandra angelägna specialintressen, med i UHÄ: s perspektiv. I den försöksvisanordnade flerämnesutbildningen om 160 poäng på hushållslärarlinjen förhållerdel sig så atl de studerande kan välja inriktning mol miljö- ochkonsumentkunskap och studera upp tUl 80 poäng inom områdel. Inomflerämnesutbildningen kan miljö- och konsumenlkunskap kombineras med l.ex.samhällskunskap för kommande lärartjänst även i detta ämne. Detta gerfömtsättningar för atl konsumentfrågorna inte isoleras utan all de iskolundervisningen integreras i samhällsfrågorna. ArbetsgmppenviU understryka behovel av hushållsekonomisk ulbildn. för blivande socionomer.Det finns skäl alt påpeka all denna utbildning ocksä bör omfatta gmndläggandekunskaper i konsumenträtl och kunskaper i de verksamheter som bedrivs ihushållet t. ex. måltids- och inköpsplanering. SlutligenvUl vi framhålla all kommittén inte tillräckligt noterat det faktum att detredan existerar kvalificerad utbildning på högskolenivå i frågor som rör heladet konsumentpoliliska områdel och då inte minsl frågan om hushållensproduktion, dvs. den slutiiga bearbetningen och vården av marknadens produkteri hushållens konsumtion.