prop · G90330 · 1985-12-31 00:00:00 — Det bör emellertid framhållas all på samma sätt som man vidbedömningen måste beakta vad som kan förutses om gäldenärens framtida intäkterså måste också beaktas de kostnader som kan väntas uppkomma liksom den skattskyldighetsom framlida intäkter kan medföra. Subjektivtär det en förutsättning för ansvar att gärningsmannen har haft uppsåtomfattande de omständigheter som innebär att obestånd eller i vart fallpåtaglig fara för obestånd förelåg. 1 likhet med vad som annars gäller är eventuelltuppsåt tillräckligt. Har gärningsmannen inle haft uppsåt, kan i vissa fall ansvarför vårdslöshet mot borgenärer komma i fråga. Beskrivningenav de straffbara förfarandena har ändrats endast på sä sätt alt det anges attåtgärderna skall avse egendom av betydande värde i stället för egendom avbetydenhet. Avsikten med ändringen är att betona den betydelse som bör tiUmälasdet absoluta värdet av den förmögenhetsförsämring som åtgärden medfört. Någonfixerad värdegräns bör dock inte läggas till grund för tillämpningen, utan ävensådana omständigheter som åtgärdens karaktär, syfte och samband med gäldenärensnormala verksamhet liksom boets ekonomiska ställning måste beaktas.Beträffande rena avhändanden som inte är sedvanliga och uppenbart saknarsamband med gäldenärens normala verksamhet synes del i linje med vad somanförts i den aUmänna motiveringen kunna vara en rimlig utgångspunkt att avhändandetmotsvarat minst tre Qärdedelar av basbeloppet. I andra meningen av förstastycket föreskrivs ansvar också för sådana fall då gärningsmannen,ulan att första meningen är tillämplig, genom sitt 42 förfarande har försatt sig pä obestånd eller framkallat påtaglig faraför att hanskall komma på obestånd. Förslaget överensstämmer i dessa hänseen- Prop.1985/86: 30 den med gällande rätt utom så till vida att det anges alt den farasom framkallats skall ha varit påtaglig i stället för allvarlig. Ansvar enligtandra meningen torde i praktiken komma i fråga endast i samband med avhändandensom avser en betydande del av gäldenärens totala tillgångar. 1andra stycket har endast den ändringen gjorts alt brottssubjektel inte angesvara en gäldenär ulan att bestämmelsen i stället riktas mot envar. Ändringentorde endast kunna fä betydelse för i vad män vissa gärningar skall ansesbegångna i gärningsmannaskap eller utgöra medhjälp till ett visst brott. Ändringenavser endast att brottssubjektel inte anges som gäldenär. Skälen till dettahar redovisats i avsnitt 2.4 i den allmänna motiveringen och i specialmoliveringentill 1 §. Bestämmelseni första stycket om vårdslöshet mot borgenärer har i likhet med bestämmelsen omoredlighet mot borgenärer ändrats sä att straffansvaret avser vissaförfaranden som nägon företagit när han är pä obestånd eller när det föreliggeren påtaglig fara för att han skall komma på obestånd. Vad som avses därmed harbehandlats i den allmänna motiveringen i avsnitt 2.3 saml i specialmotiveringentill 1 §. Liksomvid oredlighet mot borgenärer föresläs vidare att brottssubjektel inte angessom gäldenär. Avsikten är att på detta sätt markera att även skulder som ännu inlehar uppkommit skall kunna beaktas vid den straffrättsliga bedömningen.Innebörden av ändringen har behandlats närmare i den allmänna motiveringensavsnitt 2.4 samt i specialmotiveringen till 1 §. Deförfaranden som kan föranleda straffansvar anges på samma sätt som enligtgällande rätt. I stället för att gärningsmannen genom sitt förtärande skall haframkallat eller förvärrat obestånd anges emellertid i förslaget alt han skallha försämrat sin förmögenhetsställning i avsevärd mån. Straffansvaretbegränsas således i enlighet med promemorians förslag uttryckligen till förmögenhetsförsämrandeåtgärder. Vad som bör förstås med en avsevärd försämring av förmögenhelsställningenhar jag behandlat närmare i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5). Den ändrade redaktionen avparagrafen har gjort det nödvändigt alt komplettera stycket med en ny andra mening. I meningen anges att ansvar kan komma i fräga också om gärningsmannen inte insåg men hade skälig anledning anta alt han var på obestånd eller att del förelåg påtaglig fara för att han skulle komma pä obestånd. Förslaget innebär i detta hänseende inte någon principiell nyhet i förhållande lill gällande rätt. Som paragrafen är avfattad f. n. krävs nämligen inte att gäldenären uppsåtligen har framkal lat eller förvärrat obestånd, ulan oaktsamhet är tillräckligt i detta hänseen de. Det bör nämnas att den som förfarit på del sätt som sägs i I § första stycket utan uppsåt att han var på obestånd eller att en påtaglig fara för obestånd förelåg kan vara förfallen lill ansvar enligt förevarande bestäm melse. Prop.1985/86: 30 Någon motsvarighet lillbestämmelsen i 1 § att ansvar kan följa även på ett förfarande genom vilket någon försätter sig påobestånd eller framkallar påtaglig fara för obestånd har inte tagits upp iparagrafen om vårdslöshet mot borgenärer. Har en enstaka gärning haft sådaneffekt, torde i de straffvärda fall som man har att räkna med förutsättningarför ansvar enligt 1 § föreligga. Vid förfaranden som sträcker sig över enlängre tid, som exempelvis förbrukande av medel utan motsvarande nytta för ettföretag eller slösaktigt leverne, kan däremot enligl förslaget normalt endastbeaktas åtgärder som i tiden ligger efter det att gärningsmannen i vart fallbort inse att en påtaglig fara för obestånd förelåg. 1 andra stycket har endast den ändringen gjorts att gäldenärinte anges som brotlssubjekt. I bestämmelserna om mannamän mot borgenärer görs enligtförslaget endast ett par smärre justeringar. 1 likhet med i övriga bestämmelseri kapitlet där brottssubjektel anges som gäldenär riktas i stället ansvaret motenvar som förfar på visst sätt. Som utvecklats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2,4) är avsikten med ändringen att man inte heller vid mannamån motborgenärer skall bortse från klart förutsebara men ännu inte uppkomna skuldervid den straffrättsliga bedömningen, I samma syfte ändras det s, k. effeklrekvisiletså alt del för straffansvar blir tillräckligt att åtgärden har medförtpåtaglig fara för att andra borgenärers rätt skall förringas. Om en vissförutsebar skuld som ännu inte har uppkommit har beaktats vidobeståndsbedömningen, skall således också beaktas i vad män förfarandet kanförväntas påverka denna borgenärs rätt. En förutsättning för ansvar äremellertid att gärningsmannen haft uppsåt lill att åtgärden medfört fara förandra borgenärers rätt, Ändringen har berörts i den allmänna motiveringen iavsnitt 2,6. Avsikten med ändringen är alt klargöra att straffansvaret ocksåomfattar den som varit oaktsam i förhällande till att bokföringsskyldighetförelåg, I motsats till i promemorians förslag anges inte uttryckligen attgärningsmannen skall vara den som bokföringsskyldigheten åvilar. Även den somfaktiskt handhar bokföringen åt någon bokföringsskyldig kan därmed dömas somgärningsman och inle endast som anstiftare eller medhjälpare. Mitt förslagöverensstämmer i detta hänseende i princip med vad som gällertill följd av bestämmelsen i 7 § första stycket, Förslaget innebär att straffansvaret för försök utvidgas lillalt omfatta också sådan oredlighet mot borgenärer som avses i 1 § förstastycket. Ändringen har berörts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2,6), Bestämmelserna i första slycket om att den som handlar ien gäldenärs 44 eller en bokföringsskyldigs ställeskall dömas såsom om han själv var gäldenärskall enligt förslaget upphävas. Ändringen har berörts i den Prop,1985/86:30 allmänna motiveringen i avsnitt 2.6. 1andra stycket byts enligt förslaget, i konsekvens med vad som föreslagits i 4 §,uttrycket gäldenären ut mot gärningsmannen. Jaghemställer alt lagrådets yttrande inhämtas över förslaget till lag om ändring ibrottsbalken. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1985/86:30 Utdrag Närvarande;justitierådet , f,d. justitierådet Sterzel, regeringsrådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag lill lag om ändring i (om brott mot borgenärer m. Förslagethar inför lagrådet föredragits av docenten . Förslagetföranleder följande yttrande av lagrådet; 1 och 3 §§ Enligt1 § första stycket och 3 § första stycket kriminaliseras vissa typer av förmögenhetsförsämrandehandlingar som företas när gärningsmannen är pä obestånd eller när delföreligger en påtaglig fara för alt han skall komma pä obestånd. Det är inte,såsom enligt gällande rätt, ett nödvändigt rekvisit för ansvar att åtgärdernahar orsakat eller förvärrat ett obestånd eller medfört fara för all obeståndskall uppkomma. Det huvudsakliga motivet för de sålunda föreslagna ändringarnaär att brottsutredningen skall underlättas. Lagrådet har i princip inte någotatt erinra mot att det nuvarande skaderekvisitel slopas och attkriminaliseringen i stället knyts till att handlandet sker i ett visstekonomiskt läge. Delär ofrånkomligt all ett farerekvisit av det slag som föreslås ger upphov tillvissa gränsdragningsproblem. Av departementschefens motivuttalanden framgåratt sädana aUmänna och för ett företags framtidsutsikter betydelsefullafaktorer som konjunkturförändringar, minskad efterfrågan inom branschen ochkreditåtstramningar inte i och för sig skall kunna föranleda att fararekvisitetanses uppfyllt. Härför torde krävas att del föreligger särskilda omständighetersom gör att det enskilda företagets situation framstår som prekär. Å andrasidan synes del inte vara nödvändigt att utvecklingen ännu har lett lill akutabetalningssvårigheier för gäldenären, om det med stor sannolikhet kan förutsesatt sådana svårigheter kommer att uppstå inom en överskådlig framtid. Ipraktiken torde lagföring för oredlighet eller vårdslöshet mot borgenä rer knappast komma i fråga i andra fall än då det, exempelvis genom en konkurs, slår klart att gäldenären har kommit på obestånd och ovissheten alltså endast hänför sig lill frågan om när detta skedde. Härtill kommer att det för straffansvar krävs, inte bara att en fara av åsyftat slag faktiskt förelåg vid det tillfälle då gärningen företogs utan också att gäldenären insåg della eller - vid vårdslösheisbrotl - åtminstone hade skälig anled ning att anta att det förhöll sig så. Mol den angivna bakgrunden anser sig lagrådet kunna godta den föreslagna utformningen av obeständskravel. 46 I 1 § första stycket andra meningen föresläs attuttrycket "allvarlig fara" bytsut mol "påtaglig fara". Språkligt sett framstår detta som en sänkningProp. 1985/86; 30 av faregraden och därmed som en skärpning av straffansvaret. Enligldepartementschefen är emellertid någon ändring i sak inte avsedd. Den ändradelydelsen motiveras med önskemålet att uppnå redaktionell överensstämmelse meduttryckssättet i paragrafens första mening. Lagrådet har förståelse för dettaargument och vill inte motsätta sig ändringsförslaget. Enliglden föreslagna nya lydelsen av straffbestämmelserna skall gärningsmannen intelängre betecknas som gäldenär. Syftet med denna ändring anges vara attklargöra att man vid den straffrättsliga bedömningen skall kunna ta hänsyn inlebara till skulder som förelåg vid gärningstillfället utan också till däförutsebara men ännu inle uppkomna skulder. Ett konsekvent genomförande av detändrade uttryckssättet synes emellertid fä vissa följder som inle närmare harbelysts i remissen. Sålunda torde straffbestämmelserna i I § andra stycket och3 § andra stycket kunna komma att drabba även tredje man, exempelvis någon somhar ålagts edgång enligt 93 § andra stycket konkurslagen eller som har attlämna upplysningar enligt 4 kap. 15 § utsökningsbalken, och detta även om det inteär fråga om en gärning som kan betraktas som medhjälp till en av gäldenärensjälv förelagen handling. Om detta inte är avsikten fär övervägas om intebeteckningen "gäldenär" bör bibehållas i 1 § andra stycket och 3 §andra stycket. Deti paragrafen upptagna skaderekvisitel, att åtgärden "avsevärt förringarandra borgenärers rätt", föresläs ersatt av ett farerekvisit, att åtgärden"medför påtaglig fara för att andra borgenärers rätt skall förringas avsevärt".Syftet med ändringen, som innebär en viss skärpning av straffansvaret, är vid prövningen skall kunna ta hänsyn också till skulder som ännu inte haruppkommit. Av motiven framgår att del inle är meningen att andra framtidabetalningsförpliktelser skall få beaktas än sådana som kunde förutses vidgärningstillfället. Med hänsyn härtill föranleder förslaget inte nägon erinranfrän lagrådets sida. Avmotsvarande skäl som har anförts beträffande 1 § andra stycket och 3 § andrastycket kan ifrågasättas om inle bestämningen "gäldenär" bör bibehållasi paragrafens andra stycke. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande;Statsministern , ordförande, och statsråden 1. , , ,, , , , , , R. ,, , , Proposition om ändring i m. m. (om brott motborgenärer) 1 Anmälan av lagrådsyttrande m.m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till lag om ändring i . Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Förslageti lagrådsremissen innebär bl.a. att bestämmelserna i kap. brottsbalkengenomgående ändras på sä sätt att gärningsmannen inte längre betecknas som gäldenär.Enligt lagrådet bör det övervägas om inte specialsubjeklet gäldenär börbibehållas i 1 § andra stycket, 3 § andra stycket samt 4 § andra stycket. Enändring torde nämligen enligt lagrådet i dessa fall kunna fä vissa följder sominte närmare har belysts i remissen. Straffansvar skulle i vissa fall kunnakomma att drabba iredje man, även om del inte är fråga om en gärning som kanbetraktas som medhjälp till en av gäldenären själv förelagen handling. Föregen del vill jag härtill anmärka att redan gällande rätt innebär att det intebehöver vara gäldenären själv som genom handling eller underlåtenhet haruppfyllt förutsättningarna för gärningsmannaansvar enligt de aktuella lagrummen.Enligt 7 § första stycket i kapitlet enligt dess nuvarande lydelse skallnämligen också den som i gäldenärs ställe har begått en gärning som avses ikapitlet dömas som om han själv vore gäldenär. Att gäldenären eller nägon somär i dennes ställe kan drabbas av straffansvar är inte heller en förutsättningför att annan som medverkat till brottet skall fällas till ansvar. 4 § andra stycket skall envar medverkande bedömas efter deluppsåt eller den oaktsamhet som ligger honom till last. Deltorde med hänsyn härtill endast vara för vissa mera speciella fall somförslaget skulle komma att innebära en utvidgning av förutsättningarna föransvar enligt de aktuella bestämmelserna. Fallen lär också regelmäs- 48 ' Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde den 6 juni1985. sigt vara slraffvärda i och för sig, och normall torde de f.n. kunna föranle- Prop. 1985/86: 30 da straffansvar enligl andrabestämmelser. T.ex. kan ansvar i vissa av de fall som jag här tänker på komma ifråga för andra förmögenhetsbrott eller enligt 14 eller 15 kap. Även om det mol den angivna bakgrunden skulle kunnaövervägas att vidhålla det remitterade förslaget i aktuellt hänseende, har jagförståelse för vad lagrådet anfört i denna del. Jag vill därför inle motsättamig att beteckningen gäldenär i enlighet med lagrådets synpunkter bibehålls ide aktuella bestämmelserna. Detta synes i så fall böra ske även i 1 § tredjestycket. För alt man skall undvika att del straffbara området härigenombegränsas på elt opäkallal sätt synes det emellertid under sådana förhållandennödvändigt att bestämmelsen i 7 § första stycket bibehålls med hänsyftning påde bestämmelser där brottsubjektet kommer att anges som gäldenär. Jag förordaren lösning i enlighet härmed. Även i övrigt kan jag ansluta mig till vad lagrådet haranfört i sitt yttrande. Utöver vad som påkallas av lagrådets yttrande bör vissaredaktionella jämkningar göras i förslaget. Jag vill här särskilt anmärka atten sädan jämkning bör göras i 4 § första stycket andra meningen av innebörd attdet i överensstämmelse med gällande rätt uttryckligen klargörs att straffanvaräven i detta fall förutsätter att gärningsmannen var pä obestånd när gärningenföretogs. I enlighet med vad som förulskickades i lagrädsremissenbör vidare, med hänsyn till att rubriken för 11 kap. föreslåsändrad, vissa konsekvensändringar göras i konkurslagen (1921:225), Ändringarna,som avser 55, 185 b och 219 §§, innebär att uttrycket "gäldenärsbrotl"byts ut mot uttrycket "brott som avses i 11 kap. ". Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen förslår att anta dels det av lagrådet granskadelagförslaget med vidtagna ändringar, dels ett inom justitiedepartementetupprättat förslag lill lag om ändring i konkurslagen (1921:225), Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag somföredraganden har lagt fram. 4 1985/86. 1985/86:30 Bilaga I Förslag till nya bestämmelser om gäldenärsbrotl Kommissionen(Ju 1982:05) mol ekonomisk brottslighet skall enligt sina direktiv lägga framförslag lUl lagstiftningsåtgärder på bl. a. del straffrättsliga områdel föratt motverka ekonomisk brottslighet. 1 enlighet härmed har kommissionen tagitupp frågan om ändringar i reglerna om gäldenärsbrotl i 11 kap. brottsbalken.Kommissionen har härvid samarbetat med docenten som enligtuppdrag av dåvarande justitieministern sett över gäldenärsbrotten.Madeleine har enligt beslut av justitieministernOve redovisat resultatet av sitt arbete till kommissionen i form av en promemoria,som slutförts . Promemorian har utarbetats med beaktande av denutredning som företagils inom kommissionen rörande reglerna om återvinning ikonkurs. Promemorian fogas som bilaga (I) lill denna skrivelse. Förfarandensom innebär att gäldenärer söker undgå ansvar för sina skulder har allvarligaskadeverkningar både för det allmänna och för enskilda borgenärer. frånstatens synpunkt kan konstateras att det i flertalet av de inemot 6000konkurser som påbörjas görs gällande skatte- och avgiftsfordringar tillmyckel betydande belopp. 1 stor utsträckning saknas medel att betala dessafordringar. Även om åtskilliga enskilda borgenärer är i ett bättre läge änstaten såsom borgenär - såtillvida att de har möjlighet all välja sina gäldenärer- är förlusterna också för enskilda borgenärer i samband med konkurser totaltsett mycket stora. Ävenfrån mer allmänna utgångspunkter är det viktigt att man effektivt motverkarförfaranden som är illojala mot borgenärerna. Om åtgärder inte vidtas motsådana förfaranden minskar medborgarnas tilltro till det rättsliga systemetoch undergräver på lång sikt känslan av solidaritet mot samhället. Urkreditlivets synvinkel är det allvarligt om gäldenärer i allt större omfattningutan påföljd kan undandra sig ansvar för sina skulder. Närdet gäller att utforma effektiva ålgärder måste man ta allmänpreventivahänsyn, dvs. se till att gäldenärer förmås avstå frän betalningssabotage. Manmåste också ha systemets reparativa funktion i sikte. Det är m.a.o. viktigt attde ekonomiska skadorna av illojala förfaranden kan begränsas, t. ex. genom attden som medverkat till åtgärden blir skyldig att ersätta skada eller genom atttransaktionen i fråga bringas att återgå. Flerametoder måste användas för att komma till rätta med de illojala förfarandena. Civilrätlsligapåföljder är t.ex. av stor betydelse. Här har kommissionen i betänkandet (SOU1983; 60) Återvinning i konkurs föresla- 50 (I) Bilaganhar uteslutits här. gil förbättrade återvinningsmöjligheter. Kommissionen harockså tagit ini- Prop. 1985/86:30 lialiv lill direktiv om översyn av den aktiebolagsrällsligalagstiftningen. Enligl kommissionens mening är del emellertid viktigt attockså det straffrättsliga påföljdssystemet förstärks. Främst är bestämmelsernaom gäldenärsbrotl i 11 kap. av intresse i detta sammanhang. Denna lypav brottslighet utgör en framträdande del av den ekonomiska brottsligheten.Till gäldenärsbrotten hör oredlighet mot borgenärer, vårdslöshet molborgenärer, mannamån mol borgenärer och bokföringsbrott. Dessa brottaktualiseras nästa uteslutande i samband med konkurser. Gäldenärsbrotten är svåra att utreda. De bereder storaproblem för konkursförvaltare som är skyldiga att undersöka om gäldenärsbrotlförekommit och att anmäla misstanke härom till åklagaren. Materialet som måstegenomgås är ofta omfattande och svåröverskådligt. Komplicerade transaktionersom kanske ligger kan behöva klarläggas. Ett flertaljuridiska och fysiska personers verksamhet måste ibland utredas. Bokföringen ärofta bristfällig. Svårigheterna vid utredningen sammanhänger bl. a. medstraffbestämmelsernas utformning. Straffansvarets omfattning är i vissahänseenden oklart och i praktiken starkt begränsat genom de krav på bevisningsom följer av slraffbudens utformning. Trots utredningssvårigheterna har antalet anmälningar fränkonkursförvaltare till polismyndighet om misstänkt gäidenärsbrottslighet fyrdubblatsunder den senaste femårsperioden. anmäls drygt tvåtusen gäldenärsbrotlper år. Ökningen har samband med den konkursreform som trädde 1980och som innebar att förvaltarna skulle utreda brottsmisstankar även i demindre konkurserna. Troligtvis beror ökningen av antalet anmälningar även på enviss faktisk ökning av gäldenärsbrottsUghe-ten. Även för polis och åklagare är utredningsproblemen stora.Problemen förvärras av att utredningsresurserna är begränsade, har letttill en betydande eftersläpning i utredningarna av gäldenärsbrotl.Eftersläpningen gör bevissvärigheterna ännu större och minskar möjligheternatill åtal. 1 den mån åtal väckts - har påföljden vid fällandedom just med hänsyn till den långa lid som förflutit från brottet oftast bliviten ej frihetsberövande påföljd. Detta är betänkligt ur brottsbekämpande synpunkter. Fördröjningar av polisens och åklagarens utredningar om gäldenärsbrotlkan också få en annan olycklig effekt. Om anmälningar i fall efter fall blirliggande hos polisen utan alt något händer är det förklarligt om konkursförvaltarnakan finna del meningslöst att lägga ned betydande arbete pä att utreda huruvidagäldenärsbrotl kan misstänkas. Även sett från den misstänktes synvinkel är del allvariigtatt brottsutredningarna drar ut . Han kan med fog göra anspråk på allen anmälan mot honom blir utredd inom rimlig tid. Deföreliggande problemen kan minskas genom att polis och åklagare tillförs ökade resurser för utredning om bl. a, gäldenärsbrottsligheten. Kommissionen har också föreslagit sådana förstärkningar. Kommissionen anser det emeUertid nödvändigt att dessutom se över straffbestämmelserna i 11 kap. . En begränsad revidering av dessa bestämmelser 51 Prop.1985/86:30 gjordes är 1976. Den innebar en utvidgning av straffansvaret i vissaavseenden och en avkriminalisering i andra, allt i syfte att åstadkomma en effektivarelagföring. Vidare har bestämmelserna om bokföringsbrotl skärpts . Tippfattning bör man nu gå vidare och göra en tolalrevision avreglerna om gäldenärsbrotl. Huvudsyftetmed en sådan översyn måste vara att förenkla regelsystemet och förbättramöjligheterna att tillämpa reglerna i praktiken. Bevissvärigheterna kanminskas genom ändrade brottsbeskrivningar. Detta innebär inte att man vidgardet kriminaliserade området genereUt sett, även om vissa utvidgningar ärtänkbara. Det är i stället fråga om att komma ål förfaranden som redan enliglnu gällande lagstiftning är straffbelagda men för vilka gärningsmannen oftaundgår ansvar på grund av bevisproblem. För att fä ett effektivare regelsystemkan man också behöva avkriminalisera vissa förfaranden. Även andra skäl talarför en sädan avkriminalisering. Tillämpningen av nuvarande regler - främst vadgäller vårdslöshet mol borgenärer - har enligt kommissionens uppfattning blivitför hård mot de gäldenärer som t. ex. av hänsyn till de anställda har fortsatten föriustbringande rörelse något för . Det vikliga är alt päföljdssystemetinriktas pä de mer kvalificerade förfarandena. Det bör understrykas att kommissioninle anser att allmänna straffrättsliga grundsatser skaU överges. Gällandeprinciper om s.k. subjektiv täckning och om åklagarens bevisbörda bör stå fast.