prop · G90354 · 1985-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1985/86:54 om rundradiosändningar av finländska , . . Prop. televisionsprogram 1985/86- 54 Regeringenföreslår alt anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Iavvaktan pä att nordiskt radio- och TV-samarbete via direklsändande satellitkan inledas bör etl begränsat försök göras med trädlösa rundradiosändningar avfinländska TV-program över Storstockholmsområdel. I propositionen föreslås delagändringar av radiorällslig natur som behövs för försöksverksamheten. I 1985/86. 1985/86:54 Propositionens lagförslag 1 Förslag till Lag om ändring iradiolagen (1966: 755) Härigenom föreskrivs att 5 § radiotagen (1966:755)' skallha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse De förelag som regeringen bestämmer (programföretag) harätt att sända radioprogram i rundradiosändning från sändare här i landet. Varje programföretag avgör ensamt vilka radioprogram somskola förekomma i rundradiosändning som företaget anordnar. Härvid skall programföretagetiakttaga bestämmelserna i 6 § och 7 § andra stycket. Radioprogram i rundradiosändning som har upptagitstrådlöst på centralantennanläggning får utan särskilt tillstånd sändas vidaretill mottagare inom faslighet som är ansluten lill anläggningen. Om rätt alt sända ljudradioprogram i vissa lokalarundradiosändningar från radiosändare finns särskilda förskrifter i närradiolagen(1982:459). Om rätt alt sända radiotidningar finns förskrifter i lagen(1981:508) om radiotidningar. Om rätt alt sända program i lokala rundradiosändningarfrån irådsändare finns särskilda förskrifter i lagen (1985:677) om lokalakabelsändningar. Om rätt atl från radiosändare sända vidaretelevisionsprogram i radio- eller trådsändning från Finlandfinns särskildaföreskrifter i lagen (1985:000) om rundradiosändning av jinländskatelevisionsprogram. Denna lag träder i kraft . ' Lagen omtryckt 1972: 240. - Senaste lydelse 1985:676 2 Förslag till Prop. Lag om rundradiosändning av finländska televisionsprogram 1 §Regeringen får för tiden intill utgången av medge rätt till rundradiosändning frän radiosändare av televisionsprogram i radio- eller trådsändning från . Medrundradiosändning, radiosändning och trådsändning förslås detsamma som iradiolagen (1966:755). 2 § Sändningen skall beslå av vidaresändningav program som sänds eller kort lid har sänts i . 3 § För sändningen gäller inte 6och 7 §§ radiolagen (1966:755) och ej heller radioansvarighetslagen (1966:756). 4 § Etl sändningstillstånd färförenas med särskilda villkor. Dessa får avse vilka radiosändare som färanvändas och sändningens räckvidd ävensom programverksamhetens omfattning ochförbud mot kommersiell reklam. 5 § Sändningstillståndet fåråterkallas, om tillständshavaren bryter mot villkor som avser förbud motreklam. Dennalag träder i kraft och gäller lill utgången av är 1987. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde I. , ordförande, och statsråden , , ,, , , , R. Carisson, , Lagrådsremiss om rundradiosändning av finländska televisionsprogram ISveriges gränstrakter är det möjligt att ta emot grannländernas radio- och TV-program.Möjligheterna atl få en tillfredsställande mottagning avtar emellertid snabbtmed avståndet från sändarna. Mottagningsområdet kan breddas om man förbättrar moltagningsvikkoren,t. ex. genom alt många hushåll betjänas genom ett kabelnät. Omgrannlandsprogrammen skall kunna las emot pä ännu längre håll eller av enskildahushäk krävs atl signalerna pä något sätt transporteras tkl en sändare somsänder signalerna vidare lill de enskilda hushällen. Ensådan möjlighet är atl använda satellit. De nordiska länderna har under långtid utrett frågan om ett programsamarbete genom direktsändande satekit. Dessautredningar har syftat tkl att förbereda spridning av samtliga nationella TV-kanaleri de nordiska länderna. År1982 inleddes en ny fas i arbetet, där användningen av Tele-X-sateki-tenutgjorde en viktig del. förhandlar , , ochSverige om användning av Tele-X för en treårig försöksverksamhet med etl programsamarbelei två TV-kanaler i vilka de nordiska ländernas nationella produktion ingår.Enligt nuvarande planer skulle den ena kanalen vara inriktad på nyhets- och aktuakletsprogrammedan den andra skulle innehålla kultur- och underhållningsprogram. Omen överenskommelse nås om villkoren kan försöksperioden ta sin början hösten1987, skall ställning tas tik etl permanent samarbeteoch formerna för del. Ettannat sätt att förbättra mottagningsmöjligheterna för grannlandsprogram är altanordna vidaresändningar i mottagarlandet, I tas de svenska TV-sändningarnaemot och vidaresänds lill norska kabelnät. I sker återutsändning avsvenska TV-program genom radiosändare på . Sådana ålerutsändningarplaneras också i . Även i tas de svenska programmen emot ochvidaresänds i kabelnät. Finländarna är vår störstainvandrargrupp. garei uppgår lill knappt 150000, av vilka ca 60000 bor i Stock- Prop.1985/86: 54 holms län. Till detta kommer ungefär lika mänga personer medfinländskt ursprung som har blivit svenska medborgare. Del är inte möjligt attange hur mänga som har finska resp. svenska som modersmål. finnsönskemål om bättre tillgång till finländska TV-program i . Isamband med session i förde den finländskeoch den svenske statsministern överläggningar om möjligheten alt vidaresändafinländska TV-program i . Överläggningarna utmynnade i en gemensamönskan att söka få fill stånd sändningar av en finländsk TV-kanal frånradiosändare i Storstockholmsområdel. Somen följd av överläggningarna tillkallade jag en särskild utredare' med uppgiftalt förbereda förmedlingen av en finländsk TV-kanal över Nacka-sändaren.Utredaren har under sitt arbete haft kontakter med företrädare för denfinländska regeringen. Följande förutsättningar har gällt för förberedelsearbetet. - Del finländskarundradioförelagets, : s, TV-program skall vidaresändas i enprogramkanal. - Kanalen skall vidaresändas idet skick den kommer från . Eventuell redigering får alltså ske iFinland. - Sändningarna skall innehållaprograminslag som antingen sänds i rundradiosändning i ellerockså har sänts kort i sådan sändning. - Sändningarna får inte innehållakommersiell reklam. - svarar för de tekniskakostnaderna för rundradiosändningen i . - Sändningarna skall kunnapåbörjas , Försändningarna krävs ändringar i den svenska lagstiftningen. Innan jag gårnärmare in på dessa ändringar vill jag redovisa vissa rättsliga och tekniskaförutsättningar. 2 Rättsliga och tekniska förutsättningar 2.1 Radiolagen m. m. Alltsedanradions och televisionens tillkomst har rätlen att sända program i radio- ellertrådsändning styrts genom särskilda regler. Radiolagstiftningen förutsätter iallmänhet att sådan sändningsverksamhet inte får ske ulan särskilt tillstånd.Det gäller utan undantag sändningar till allmänheten via etern från sändare iSverige, också om sändningarna är rena vidaresändningar av andra sändningar.Reglerna för tikståndsgivningen och för de sändningar som med nuvarande ordningkan tillålas är utformade pä ett sådant sätt alt sändning av de finländska TV-programmenfrån sändare i inte kan genomföras utan lagändringar. Degrundläggande reglerna om radio- och TV-verksamheten i landet återfinns iradiolagen (1966:755). Den är visseriigen främst avsedd alt reglera denverksamhet som bedrivs inom men ' 11 1985/86. 1985/86: 54 gäller i fiera hänseenden också försådan annan medieverksamhet utanför koncernen, som tillkommit under senare år.Denna inbegriper närradio-sändningar, sändningar av radiotidningar försynskadade och vissa sändningar i kabelnät. Radiolagen inleds med definitioner av vissa radiotekniskabegrepp, som ligger till grund för den nämnda radio- och TV-verksamheten (1 §).Med radiosändning menas sålunda ljud, bild eller annat meddelande som sänds medhjälp av elektromagnetiska vågor med en frekvens lägre än 3 000 gigahertz ochsom utbreder sig i rymden utan särskilt anordnad ledare. Trådsändning är ljud,bild eller annat meddelande som sänds med hjälp av elektromagnetiska vågorvilka är bundna vid särskilt anordnad ledare. Begreppet rundradiosändninginnefattar såväl radiosändning som trådsändning som är avsedd att mottasdirekt av allmänheten, om sändningen inte är avsedd endast för en sluten krets,vars medlemmar är förenade genom en påtaglig gemenskap av annat slag än ettgemensamt intresse av att lyssna pä eller se sändningen. Vidare definierasuttrycket sändare som anordning för radiosändning (radiosändare) eller för Irådsändning(Irådsändare) och mottagare som anordning för mottagning av radiosändningeller trådsändning. Med radioprogram menas radiosändnings eller trädsändningsinnehåll, om detta består av annat , utom angivande av namn eller källa,enkla meddelanden om tid, väderlek, nyheter eller dylikt. Enligt 5 § första stycket har endast de företag somregeringen bestämmer (programföretag) rätt alt sända radioprogram irundradiosändning från sändare här i landet. Av samma paragrafs andra styckeframgår att varje programföretag ensamt avgör vilka radioprogram som skallförekomma i rundradiosändning. Därvid skall dock programföretaget iaktta vissakrav på sändningarnas innehåll. I 6 § föreskrivs sålunda att rätten all sändaradioprogram skall utövas opartiskt och sakligt varvid skall beaktas att envidsträckt yttrande- och informationsfrihet skall råda i rundradion. Vidareföreskrivs att programförelag i programverksamheten skall hävda det demokratiskastatsskickets grundidéer och principen om alla människors lika värde och denenskilda människans frihet och värdighet. Härtill anges vissa föreskrifter som färlas in i avtal mellan staten och programföretagen och utgöra villkor försändningsrätten. Sådan föreskrift är bl. a. skyldighet att sända beriktigandeoch genmäle samt förbud mot kommersiell reklam. I 7 § finns bl. a. en bestämmelse om programgranskning avradionämnden. Från nu nämnda regler görs i 5 § fjärde, femte och sjättestyckena undantag för vissa slags rundradiosändningar. Av dessa stycken framgåratt det finns särskilda föreskrifter dels i närradiolagen (1982:459) för rätlenatt sända ljudradioprogram i vissa lokala rundradiosändningar frän radiosändare,dels i lagen (1981:508) om radiotidningar för rätten att sända radiotidningar,dels ock ii lagen (1985: 677) om lokala kabelsändningar för rätten att sändaprogram i lokala rundradiosändningar från trådsändare. 5 § tredje stycket, slutligen, innehåller en bestämmelseom att radiopro gram i rundradiosändning som har upptagits trådlöst på centralantennan läggning utan särskilt tillstånd får sändas vidare till mottagare inom fastig- 6 het som är ansluten tillanläggningen. Sändningsrättmed stöd av 5 § första stycket och genom sådana avtal Prop. 1985/86:54 somnämns i 6 § tillkommer f n. vart och ett av företagen ,(). Dessa bolag, som alltså är programföretag i radiolagensmening, är dotterbolag i en koncern med som moderbolag. Gällanderegler för programföretagens sändningsrätt tillkom är 1978. Av förarbetena (prop.1977/78:91, bl. a. s. 162) framgår alt inga nya programförelag kan inrättasoch att inga väsentliga förändringar av de fyra programföretagens verksamhetkan genomföras utan nytt riksdagsbeslut. De med företagen är 1979 slutnaavtalen gäller t. o. m. . Denärmare villkoren för den sändningsverksamhet som enligt 5 § fjärde-sjättestyckena radiolagen fär förekomma utanför återfinns ide särskilda lagarna, nämligen närradiolagen, lagen om radiotidningar och lagenom lokala kabelsändningar. Av dem framgår bl. a. alt tillståndsgivandemyndighet för närradiosändningar resp. lokala kabelsändningar är två särskiltinrättade statliga myndigheter, närradionämnden och kabelnämnden, och försändningar av radiotidningar regeringen. I övrigt kan nämnas aft i var och enav de särskilda lagarna finns en bestämmelse, enligt vilken 6 och 7 §§ radiolageninte gäker för de sändningar som avses i lagarna. Itillägg till vad som har sagts om möjligheterna alt bedriva rundradiosändningari landet bör nämnas att det enligt 2 § radiolagen och den därtill anslutandekungörelsen (1967:446) om radiosändare behövs televerkels tillstånd för innehavoch användning av radiosändare. Vid den tillstånds-givningen har atti princip endast ta frekvensmässiga hänsyn. Ifråga om möjligheterna att anordna sändningar av finländska TV-program i Sverigeinnebär gällande rätt sammanfattningsvis följande. Somen utgångspunkt gäller alt den föreslagna sändningsverksamheten är enrundradiosändning frän radiosändare i . Sådana rundradiosändningar fåranordnas efter särskilda tillstånd, men med tillstånden förknippas sådana kravpå sändningarnas tekniska karaktär och innehåll att den givna regleringen intekan tillämpas pä de sändningar förslaget avser. Del innebär bl. a. attuppgiften att vidaresända de finländska programmen inte - inte ens övergångsvis- kan tilläggas SVT inom ramen för den koncession bolaget redan har. Denlösningen skulle förutsätta att det svenska programförelaget kunde bestämmaöver programmen på ett sätt som inte är aktuellt enligt förslaget - dessa skallju vidaresändas i det skick de kommer från . Även om fullbestämmanderätt över programmen tillades företaget, ter det sig för övrigtsvårt atl förena ett sådant "finländskt block" i programverksamhetenmed de krav som följer av 6 § radiolagen och de särskilda avtalsvillkoren. Förall kunna genomföra de planerade sändningarna behövs därför, som jaginledningsvis angivit, ändring i lagstiftningen. 2.2 Straff- och skadeståndsansvar Brottsligahandlingar av olika slag kan begås i samband med att program 1 Om en utsändning är straffbar i det land där den först sker 1985/86: 54 (sändarlandet), kan den eller de somenligt del landets lag är ansvariga för programmen ställas till ansvar där. I en situation där program kommer att spridas tillallmänheten i ett annat land än sändarlandet, uppstår olika straffrättsligaproblem. En fråga är om de som är ansvariga enligt sändariandets lag kan fällastill ansvar även i mottagarlandet. En annan fräga är om ansvar i mottagarlandetkan åläggas andra personer än dem som är ansvariga enligt sändariandetslagstiftning. I fall som har sagts kommer ansvaret att utkrävas enligtmottagarlandets lag. Detta innebär att handlingen måste innebära enöverträdelse av ett slraffbud i mottagarlandets lagstiftning för atl dessaproblem skall få aktualitet. Till dessa straffrättsliga frågor kommer frågor av processrätlslignatur om domstolars behörighet atl pröva ansvarsfrågor i olika situationer. Uppenbarligen kan praktiska problem komma att uppstå förprogramföretagen och deras medarbetare om de utöver hänsynen till sändariandetslag skall behöva anpassa sig till lagstiftningen i ett eller fiera andraländer. I och för sig är likheterna stora mellan och Sverigesförfattningsbestämmelser, men skillnader finns när det gäller vilka yttrandensom är straffbara, vem som är ansvarig för brott, beträffande älalspraxis, tolkningenav likartade straffbestämmelser och straffmätningen. Motsvarande problem kan uppstå också på skadeståndsrätlensområde. De problem som ligger i svårigheten för ett radioföretag iett nordiskt land att i sin programverksamhet ta hänsyn till de delvis olikaregler som gäller i de nordiska länderna i fråga om straff- och skadestånd förinnehållet i radio- och TV-program har diskuterats i det nordiska samarbetetpå detta område. Diskussionerna har rört möjligheterna atl tikämpa en s. k. sändarlandsfilosofi.Tanken har därvid varit atl man i anslutning ett nordiskt TV-satekksamarbeleskulle "kanahsera" ansvaret för radio- och TV-programmen till sändarlandet. Den nuvarande regleringen av straffansvaret för sändningari radio eller TV VUka lyper av brott kan begås i radio- och TV-sändningar? I och lagstiftning finns en tämligen välavgränsad grupp av brott som anses utgöra en överträdelse av de gränser somgäller yttrandefriheten i radio och TV och som kan betecknas som "brottmot yllrande-frihelen" eller "yllrandefrihetsbrott". I stortsett kan man säga att del finns fyra kategorier av brott mot yttrandefriheten,nämligen: 1) Vissa brott motrikets säkerhet, såsom spioneri. 2) Vissa brott motakmän ordning, såsom uppmaning tkl brott och hels mol folkgrupp. 3) Vissasekretessbrott, såsom brott mol tystnadsplikt och utlämnande av hemlighandling. 4) Olika typer avärekränkningsbrott. I strafflag (27 kap. 3 a §) stadgas att den somvia massmedierna sprider rykte eller bild rörande annans privatliv, vilkenåtgärd är ägnad att skada honom, kan dömas för kränkning av privatlivet tillböter eller högst fängelse. Vissa typer av gärningar är straffbara i men intei , t. ex.: Prop. 1985/86: 54 5) Brott motprivatlivets fred o.d., brott mot eller irosfrid samt skymfande avfrämmande stalsvapen eller flagga. 6) Brott motsedligheten, pornografibrott (i är barnpornografi straffbart sedan den1 ). I strafflag stadgas att den som offentligt gör sigskyldig till handling som sårar tukt och sedlighet eller uppmanar till otuktmellan personer av samma kön kan dömas lill böter eller fängelse högst sexmånader. 7) Skymfande avdet egna landets flagga eller vapen. 8) Vissa brott somriktar sig mot förhållande lill vänskapligt sinnad stat. I detta sammanhang bör nämnas att 1 § lagen (1981:485) omförbud mot spridning av filmer och videogram med väldsinslag under vissaförutsättningar förbjuder spridning lill aUmänheten av filmer och videogrammed närgångna eller långvariga skildringar av att någon utsätts för rått ellersadistiskt våld. Enligt 4 § gäker lagen inte sändningar av TV-program somsker med stöd av 5 § första eller tredje stycket radiolagen. Det innebärsåledes att lagen inte är tillämplig pä sändningar men möjligenkan komma alt bli del på de finländska sändningarna. I samband med denna redogörelse bör också framhållas attdet för många brott gäller speciella regler för rätlen atl väcka åtal. Reglernahärom skiljer sig något åt i och . I kan t. ex. brottsom riktar sig mot allmänna intressen bli föremål för enskilt åtal i större utsträckningän i . Vem kan straffas för brotten? För del gäller enligt radioansvarighelslagen atlden som enligt strafflagen är gärningsman eller medverkande är straffrättsligtansvarig för brott i program om straffbarheten grundar sig på atl programmenhar sänts inom ramen för rundradioverksamhet. För varje program skall förordnasen ansvarig programredaktör som har till uppgift att övervaka programmet ochhindra sändning av program vars innehåll är brottsligt. Denne programredaktörkan straffas enligt vanliga regler i strafflagen. Även om han inte skulle vara straffrättsligtansvarig på denna grund för brott skall han, om slraffbarheten grundar sig på atlprogrammen har sänts inom ramen för rundradioverksamhet, likväl straffas förbristande övervakning till böter eller fängelse i högst , såvida han intekan visa att han har iakttagk all den aktsamhet som ankommer pä honom lillförebyggande av brottet. Om någon ansvarig programredaktör inte har förordnats,skall som sådan anses utövaren av rundradioverksamheten eller den som på dennesvägnar var skyldig atl förordna ansvarig programredaklör. I Sverigegäller enligt radioansvarighetslagen (1966: 756), som är tillämp lig på program frän , att den särskilde programutgivare som - utom i vissa undantagsfafl skall förordnas i fråga om varje program ensam är ansvarig för yltrandefrihelsbrott som begås i programmet. I fråga om direktsända program får dock den som skall förordna programulgivare 9 1985/86:54 besluta att var och en som framträder iprogrammet själv skall bära ansvaret för yllrandefrihetsbrott som han begär. Omprogramutgivare inte har förordnats trots att sä skulle ha skett, ansvarar istället den som skulle ha förordnat programulgivare. Handlingar som anses begångna i moliagarlandel och därförär straffbara där Enligt samtliga nordiska länders lagstiftning anses enstraffbar gärning som begås i ett radio- eller TV-program alllid begången i sändarlandet.Frågan är, om den dessutom kan anses begången i mottagarlandet. I och iFinland torde huvudregeln vara att brottet anses begånget i landet i fräga säsnart återutsändning har skett där. Möjligheterna atl genomföra en brottmålsrältegäng i mottagariandetmot en person som inte är bosatt eller uppehåller sig där är begränsade. Dentilltalade kan inte med direkta tvångsmedel tvingas att komma till rättegångenannat än genom utlämning. Här bortses då från möjligheten att den misstänktekan gripas vid genomresa. Utlämning inom kan i princip inte ske av delegna landets medborgare för handlingar som i sin helhet anses begångna ihemlandet. Enligt förordningen (1978:108) om internationelltsamarbete rörande lagföring för brott ges stora möjligheter att flytta över lagföringenfrån etl land fill ett annat. Den nuvarande regleringen av det skadeståndsrättsligaansvaret för sändningar i radio och TV Enligt radioansvarighetslagen i är radioföretagel,den som har begått ett brott och den ansvarige programredaktören skyldiga attersätta skada som vållats genom utsändning av program med brottsligt innehåk.För programredaktören gäller detta ansvar dock bara om han har brustit i sin pliktatt övervaka programmet. Radioföretaget ansvarar dessutom enligtskadeståndslagen inte bara för arbetstagares handlingar utan också för skadasom har vållats av någon annan, t. ex. en frilans eller den som baratillfälligt medverkar i ett program. Radioansvarighetslagen i innebär i princip altskadeståndsskyldighet bara föreligger om det har begåtts ett s. k. yllrandefrihetsbrott.Ansvaret åvilar programutgivaren tillsammans med programföretaget. I vissadirektsändningar ansvarar i stället för programulgivaren den egentligegärningsmannen. Har en programutgivare inte förordnals, ligger hans ansvar påden som har underlåfit att göra detta. Vidaresändning av utländska program frän sändare i Sverigeförutsätter tillståndav vissa grupper av rättighelshavare enligt gällande upphovsrätls- En utgångspunkt är att dessa fikstånd skall förvärvas ]0 genom avtal med rättighelshavarna.Televisionssändningar berör emeller- tiden stor mängd sådana, vidare flera olika slags rättigheter och skiftande Prop.1985/86: 54 typer av verk och prestationer. Härtill kommer att ingångna avtalfår verkningar över nationsgränserna. Förhållandena på området är därför principiellt,praktiskt och rättsligt komplicerade. De har också under senare åruppmärksammats i olika utredningssammanhang. Innehålleti den svenska upphovsrätten och i de internationella konventioner på vilkasvensk rätt återgår finns sålunda redovisat dels i en rapport av en nordiskarbetsgrupp (NU 1983:12) i kabel, dels i massmediekommitténsbelänkande (SOU 1984:65) Via satellit och kabel (särskilt avsnitten 7.2.2 och7.2.7). I rapporten och betänkandet görs en analys av olika möjliga rättsligalösningar av de upphovsrältsliga frågorna. Delhar ännu inte bedömts behövligt och lämpligt att pä grundval avutredningsresultaten lägga fram ett samlat förslag till lagreglering av deupphovsrättsliga frågorna i samband med de olika slag av återutsändnings-verksamhelsom är eller kan bli aktuella. För sändningen av de finländska programmenföreslår jag som jag återkommer till senare - ingen särskild upphovsrällsliglagstiftning. Här skall emellerfid översiktligt anges vilka rättigheter dennasändning berör och vilka lösningar av rätfighetsfrägorna som förts fram somtänkbara för liknande sändningar. Upphovsrätteninnebär all författare, kompositörer, konstnärer och andra upphovsmän samtfotografer, utövande konstnärer, framslällare av ljudupptagningar och radio-och TV-företag tillförsäkras vissa rättigheter till sina verk och prestafioner. rättigheter som varje upphovsman har ingår rätlen alt bestämma över s. k.offentligt framförande av sitt verk (2 § upphovsrällslagen, URL). a. alt verket sänds i radio eller TV. Rätten omfattar också det fall då densom bedriver älerutsändningsverksamhet gör det genom att ta emot en utländsk TV-sändningoch sända den vidare från en radiosändare. Genom en sådan åtgärd görs verketånyo tillgängligt för en allmänhet. En sådan samtidig och oförändrad vidaresändningär atl anse som ett nytt offentligt framförande i URL: s mening.