prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Enligt förevarande paragraf skalllänsstyrelsens beslut i besvärsärenden enligl 13 kap, och beslut avkammarrätten fä pä kommunens vägnar överklagas genom besvär avkommunstyrelsen, om beslutet gäll kommunen emot, 1 specialmotiveringen anförsatt paragrafen i gällande rätt närmast motsvarar 72 5 första stycketbyggnadsstadgan. Enligt detta lagrum äger kommunstyrelsen på kommunens vägnaröverklaga beslut i ärende rörande av byggnadsnämnd antagetförslag till stadsplan, byggnadsplan eller tomtindelning eller ändring därav,såframt ej klagan på grund av stadgandet i 150 5 iredje styckel byggnadslagenär utesluten. Vidare fär, enligl lagrummet, styrelsen även eljest i sådantärende föra Prop.1985/86:1 817 kommunens talan och bevaka dess rätt. En bestämmelse i 725 första 13 kap. 4 § styckel byggnadsstadgan återfinns första gängen i den pästadsplaneutredningens betänkande grundade propositionen1943:153, Genom lagstiftning (SOU 1942:27 s,568ff och prop, 1947:211s, 179) infördes bestämmelsen i 1675 3mom, byggnadsstadga, varefterden med vissa ändringar förts över till 72 5 i nu gällande byggnadsstadga. Atttidigare drätselkammaren och sedermera kommunstyrelsen ansetts böra ha rätt attföra talan mot beslut i ärenden där antagitförslag till tomtindelningar och fr, o, m, lagsliftning också förslagtill stadsplaneändringar torde ha sammanhängt med alt nämndens ledamöter intetillsattes genom etl renodlat kommunalt förfarande. Sålunda utsågs en avledamöterna av magistraten. Bestämmelsen synes numera ha spelat ut sin roll, 1vart fall finns det inte något skäl att föra över den lill PBL, 1 specialmotiveringen tillparagrafen har - ulan atl del avspeglats i lagtexten - diskuteratsbyggnadsnämndens rätt atl överklaga beslut som har gäll nämnden emot, 1 praxishar , liksom andra kommunala myndigheter som hör till denspecialreglerade förvaltningen, ansetts ha besvärsrätt när ett av nämndenmeddelat förpliktande beslul eller ett avslagsbeslut ändrats eller upphävts.Har nämndens beslut gått i gynnande riktning - byggnadslov har beviljats - ochupphävs det har nämnden däremol inte ansetts behörig atl överklaga beslulet (set, ex, förvaltningsrätlsutredningens betänkande /SOU 1983:73/ Ny förvaltningslag,s. Nägon särskild bestämmelse i PBL för atl - i enlighel meddepartementschefens avsikt - konfirmera den praxis som sålunda ulbil-dals lordeinte erfordras. 1 första slyckei anges de beslutoch förordnanden av som inte fär överklagas. Stycket har fått ennägol annorlunda utformning än den som lagrådel har föreslagil, eftersomlagrådets förslag enligt min mening inte är tillräckligt klargörande. Ilagtexten anges till en början beslut enligt 2 5 huruvida prövning skall skeeller ej. De besluten kan gälla bäde planer och - om förordnande enligt 12 kap.4 5 första siycket har meddelats lov och förhandsbesked. Varken beslut om attprövning skall ske eller beslut om att del inte skall ske nägon prövning kanalltså överklagas. Vidare föreskrivs fullföljdsförbud beträffande just denämnda förordnandena och även i fråga om beslul om inhibition enligl 12 kap. 45 andra stycket. Till en början bör anmärkas attandra stycket avser inte bara beslut med anledning av besvärutan även dess beslut enligt 12 kap. 3 5. Om t. ex. en plan. som medger en vissbyggrätt, upphävs av länsslyrelsen såsom stridande mot ett riksintresse enligtNRL, kan den vars rättigheter pä del sättet utsläcks överklaga länsstyrelsensbeslut hos regeringen. Även t, ex, kommunen kan överklaga beslutet, 1 andra stycket regleras som nämnts även rätten attöverklaga länsslyrel- Prop.1985/86:1 818 sensbeslut i samtliga de ärenden som har förts lill genom y? kap4 besvär enligt 2 5 första stycket. Andra stycket, som motsvarar 18kap, 17 5 iutredningsförslaget, anger också vilka länsstyrelsebeslut som skall överklagashos kammarrätten resp, regeringen. Fördelningen av besvärsärenden mellan kammarrättenoch regeringen har skett enligt samma huvudprincip som gäller , vilketalltså innebär atl rättsfrågor skall prövas av kammarrätten ochlämplighelsfrågor av regeringen. Del är givetvis svårt alt renodla förekommandeärenden i dessa tvä kategorier. Bestämmande för fördelningen av ärenden med inslagav både rättsfrågor och lämplighetsfrågor har varit frågornas inbördes vikt,generellt sett, i olika slag av ärenden. De ärenden i vilka rättsfrågornavanligtvis överväger, har således förts till kammarrätten. Beträffande bygglovsärenden leder detta lill ennaturlig uppdelning som i första hand blir beroende av om åtgärden skallföretas inom eller utanför områden med detaljplan. Inom detaljplanelagt områdeär den politiskt betonade frågan om bebyggelsens lokalisering redan avgjord närbyggloven lämnas, varför det inte kan anses motiverat med en regeringsprövningav loven. Inte heller frågor om mindre avvikelser från detaljplan kan ansesvara av övervägande politisk natur. Som lagrådel har påpekat bör sammabetraktelsesätt gälla när frågan avser en viss åtgärds förenlighet medområdesbestämmelser. 1 omräden som inte omfattas av detaljplan ellerområdesbestämmelser kan det vara fråga om bäde lokaliseringsprövning och omtillämpning av egenskapskraven i 3 kap. kan båda dessa slag av frågorvara aktuella i samma ärende. Här anser jag att den nuvarande principen börföljas sådan den framgår av 715 2 mom. fjärde siycket byggnadssladgan och 9 5lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Del betyder alltså atlavgörandet i nu avsedda fäll överklagas hos kammarrätten, som med eget yttrandeöverlämnar ärendet till regeringen. Att besluten i sådana fall skall överklagashos kammarrätten följer av punkt 2, Så snart som beslutet innefattar bl, a,frågan om tillämpningen av 3 kap, skall alltså kammarrätten ha ärendet, 1 enlighet med det anförda skall enligl andra stycketav förevarande paragraf överklagande / ärenden om bygglov och förhandsbeskedske hos regeringen, om beslut 1, avser fråga om förhandsbeskedutanför område med detaljplan eller områdesbestämmelser eller 2, innefattar enbartställningsttigande till lämpligheten av en åtgärd i ett område som inteomfattas av detaljplan, om förhandsbesked inte har lämnats. Det kan anmärkas att det i båda dessa fall kan bliaktuellt att tillämpa detaljplanekravet i 5kap. 18, orn ellernågon granne åberopar detta. Det bör vidare noteras att det följer avbesvärsbestämmelserna atl beslut om bygglov i omräden som inte omfattas avdelaljplan skall Prop.1985/86:1 819 överklagas hos kammarrätten, om bygglovet har föregåtts avelt förhands- jj kap. 4 § besked. Det beror på att lämpligheisfrågan då harblivit avgjord i och med förhandsbeskedet och alt det som återstår att pröva ibygglovsärendel enbari avser frågan om tillämpningen av 3 kap. Hos kammarrätten skall överklagande ske i följande fall: 1, Alla förhandsbesked ochbygglov inom omräden med detaljplan, även sådana bygglov som innebär mindre avvikelse från detaljplanen, Beslut om förhandsbeskedoch bygglov i ett område som inte omfattas av detaljplan och besvären avser frågan om a) den söktaålgärden utgör en kompletteringsälgärd b) åtgärdenuppfyller kraven i 3 kap, eller c) åtgärdenstrider mot områdesbestämmelser. Instansordningen bestäms givelvismed utgångspunkt i förhållandena när fattar sill beslul. Omnågon t, ex, ansöker om lov att bygga inom ett område med detaljplan, menbyggnadsnämnden med stöd av 8 kap, 23 5 beslutar om anstånd med att avgöraärendet till dess att planen har upphävts, skall besvären över avgörandet i sakfölja instanskedjan för ärenden om byggande utanför detaljplan. Regeringenblir med andra ord slutinstans. När del härefter gäller rivningslovoch marklov anförde jag i lagrådsremissen följande (s, 663): Frågorna om rivningslov kan i ochför sig innefatta både rättsliga aspekter och lämplighetsbedömningar. Oftastknyter sig dock ett politiskt intresse till rivningsfrägor. Marklov däremot prövas som regel mot bakgrund av tidigarefattade beslut i form av detaljplan eller områdesbestämmelser. På grund häravhar i andra stycket föreskrivits att beslul i fråga om rivningslov överklagashos regeringen och beslut i fräga om marklov hos kammarrätten. En sådaninstansordning kan sägas nära ansluta till den som gäller , I överensstämmelse med den principsom jag har förordat i fräga om bygglov och förhandsbesked har i punkt 3föreskrivits - i likhet med vad lagrådel har föreslagit (yttrandet s, 1180 -att överklagande skall ske hos kammarrätten, om besvären avser frågan om densökta åtgärden strider mot en detaljplan eller områdesbestämmelser. I övrigafall skall överklagande ske hos regeringen. När del gäller övriga beslul somöverklagas hos kammarrätten, dvs. de som tas upp i andra stycket 4-7, kan början följande anmärkas beträffande punkl 4. Enligl 6 kap. 19 och 2055 fårlänsslyrelsen under vissa förutsättningar förordna atl mark utan ersättningskall överlåtas till kommunen eller upplåtas lill någon annan som skall varahuvudman för vägar eller andra allmänna platser. 1 ell sådant förordnande fårlänsslyrelsen enligl 6 kap. 22 5 föreskriva alt markens ägare skall varaskyldig att bekosta anläggande av Prop.1985/86: 1 820 galor och vägar samt anordningar för vattenförsörjning ochavlopp inom yj kap. 4 § området. Det bör vara möjligt förfastighetsägaren att fä förordnanden av detta slag prövade av domstol. I punkt4har därior föreskrivits atl överklaganden skall ske hos kammarrätten.Bakgrunden detta är atl det i dessa fäll - lill skillnad mot de situationerdär inlösen av mark kan ske - inte finns någon möjlighel till domstolsprövningav ersättningsfrågan. Enligt punkl 5 skall beslut omingripanden enligt 9 kap. 3 5 fjärde stycket mot försumlig arbetsledareöverklagas hos kammarrätten. Detta stämmer överens med förslaget i remissen (13kap. 8 5 fjärde stycket). När det däremot gäller den ansvarige arbetsledarensbesvärsmöjligheter i övrigi, vill jag i likhet med lagrådel föreslå en ändringi förhällande till det remitterade förslaget. Innebörden av lagrådsremissen pådenna punkt (s. 664) är att kammarrätten prövar inte bara besvärsarenden somrör avstängning av arbetsledare enligl 9 kap. 3 5 fjärdesiycket utan även besvärsärenden som rör vägran att godta enarbetsledare eller besvärsärenden som rör återkallelse av riksbehörigheten fören ansvarig arbetsledare. Att det ankommer på kammarnittenatt pröva besvär över beslut med anledning av talan motbyggnadsnämnds beslut att inte godkänna någon som ansvarig arbetsledareöverensstämmer med gällande rält (71 8 2 mom. BS). Lagrådel har emellertidanfört följande i frågan (yttrandet s. 119): Vanligen prövas besvär över enmyndighets beslut att vägra någon anställning eller uppdrag i sista hand avregeringen. För de administrativa domstolarna är en sådan prövning en främmandeuppgift i synnerhet när prövningen inte avser tillämpningen av rättsregler utaninnebär elt bedömande av vederbörandes allmänna lämplighel för uppgiften.Enligt lagrådets mening bör det ankomma pä regeringen atl pröva besvär överett sådant beslut av länsstyrelse varom här är fråga. Som framgår av lagrådetsyttrande under 12 8 förordar lagrådet alt även besvär överförvaltnings-myndighels beslut atl vägra riksbehörighet skall föras hosregeringen. Jag ansluter mig säledes till vadlagrådel har anfört, varför lagtexten har utformats i enlighet med lagrådetsförslag. 1 detta sammanhang vill jag nämna att 12 8 i det remitteradelagförslaget, som avhandlar beslut i fräga om riksbehörighet för ansvarigarbetsledare, på inrådan av lagrådet (yttrandet s. 121) har utgått. Sådanabeslut bör nämligen överklagas enligt regler som fär las in i en förordning. Att beslut om påföljder ochingripanden enligt 10 kap. och debitering av avgifter som anges i 11 kap. 5 5(punkterna 6 och 7) ocksä skall överklagas hos kammarrätten stämmer överens meddet remitterade förslaget (13 kap, 8 5 fjärde styckel). Prop.1985/86:1 821 De beslut som enligl andra stycketi förevarande paragraf skall överklä- ij kap. 4-5 §§ gas hos regeringen är- utöver vad jag har angett - bl. a. beslul som innebär vägran allförlänga genomförandetiden för en delaljplan enligt 5 kap, 14 5 andra styckel. När det härefter gäller frågan ommeddelande av beslul m.m., innebär ulredningsförslagel atlbeslut i fräga om planer meddelas efter anslag och besvärsliden räknas från dendag dä beslutet meddelades. Kammarrätten i anför i sitt remissyttrandebl, a, följande: 1 specialmotiveringen påpekas attdetta stämmer överens med vad som gäller enligt 150 5 byggnadslagen. Detbör emellertid dä noteras all förhållandena f n. är helt annorlunda, eftersomdel är och inte kommunen som fastställer planen. Under sädanaomständigheter är det naturligt alt beslutet meddelas efter anslag. När däremotbyggnadsnämnden själv kommer att anta planen och endasi blirbe-svärsmyndighet finns det ingen anledning att beslutet skall meddelas efteranslag. prövning kan utmynna i antingen att planbeslulel upphävseller i att besvären lämnas utan bifall men däremol inte i att länsstyrelsenfastställer någon ny plan. Den som har klagat bör personligen få del av ettsådant beslut. Kammarrätten anser således att förvaltningslagens allmännaregler bör gälla ifråga om beslul som besvärs-myndighet iplanärenden. Liknande uppfattning har ocksånägra andra instanser. Jag ansluter mig till denna uppfattning, I förevarandeparagraf har därför inte tagits in nägra bestämmelser om hur länsstyrelsensbeslut skall meddelas eller om hur besvärstiden skall beräknas. Det innebäralltså att 12 5 förvaltningslagen blir tillämplig pä besvär över länsstyrelsensbeslut och att besvärshandlingen skall ha kommit in till regeringen inom treveckor frän den dag då klaganden fick del av beslutet. Bestämmelserna i 12 8förvaltningslagen gäller också i ärenden som skall fullföljas frånlänsstyrelsen till kammarrätten. Besvärshandlingen skall alltså ha kommit ininom från den dag då klaganden fick del av beslutet. Att talan fårfullföljas till regeringsrätten framgår av 33 5 förvaltningsprocesslagen(1971:291), Några särskilda reglerom formerna för den fortsattabesvärsprövningen i ärenden av detta slag behöver alltså inte tas in i PBL, 5 8 Beslut att anta, ändra eller upphäva en delaljplan,områdesbestämmelser eller en fastighetsplan fär överklagas endasi av den somsenast skriftligen har framfört synpunkter som inteblivit tillgodosedda. Om bestämmelserna för enkelt planförfarande har tillämpats,fär beslutet överklagas endast av den som enligt 5 kap. 28 5 har framförtsynpunkter som inte har blivit tillgodosedda. Om ett planförslag efterutställningen eller, när bestämmelserna om enkelt planförfarande tillämpats,efler det att underrättelse skett enligt 5 kap, 28 5 andra stycket ändras tillnackdel för någon, får han. utan hinder av bestämmelserna i första stycket avdenna paragraf, överklaga beslutet. Prop.1985/86:1 822 Bestämmelserna i första stycket ulgör inte heller hindermot att överklaga jj kap. 5 § beslutet pä den grunden atl det inte hartillkommit i laga ordning. Paragrafen motsvarar 18 kap. 3 5 iutredningsförslaget och 13 kap, 95 i det remitterade lagförslaget. En skillnadi förhållande lill lagrådsremissen vill jag genast peka på, 1 första siycketanges i det remitterade lagförslagel vilka som allmänt sett är behöriga attöverklaga beslul av första instans, nämligen "parter och sådana stikägaresom anges i I kap, 8 8 och som berörs av beslutet". Enligt lagrådetsmening, som jag ansluter mig lill. är det inte behövligt med en beskrivning ilagtexten av den besvärsberättigade kretsen. Lagrådel har vidare anfört(yttrandet s. 1190: Metoden atl inte ha särskildbestämmelse om vem som är besvärsberättigad har valts i åtskilligaförfattningar. Exempel pä lagar som saknar bestämmelse i ämnet ärsocialtjänstlagen och hälsoskyddslagen. Att bestämmelser kan avvaras beror påatt del av allmänna grundsatser, som har utbildats i praxis, följer vem sornfår överklaga beslut. Grundtanken har kommit till uttryck i 11 5förvaltningslagen där det föreskrivs att besvär fär föras av den som beslutetangår, om det gäll honom emot. Att exakt beslämma kretsen av besvärsberättigademed ledning av uttrycket "den som beslutet angår" låter sig avnaturiiga skäl ofta inte göra, I allmänhet lorde del beträffande beslut enligtPBL ej vara tveksamt vem som får anföra besvär. De beslut enligt PBL där detkan vara vanskligt att avgöra kretsen besvärsberättigade är beslut iplanärenden. Här ger emellertid beslämmelser om förfarandet god vägledning.Lagrådet åsyftar närmast 5 kap, 30 5 i lagrådets förslag (5 kap, 23 5remitterade förslaget), I paragrafen regleras bl, a, till vem beslul medfullföljdshänvisning skall sändas. Dessa adressater bortsett naturligtvisfrån får anses vara saklegitimerade. På de skäl som lagrådet har anförthar alltså föreskriften om vem som har besvärsrätt tagits bort. 1 förevarande stycke föreskrivs enviktig begränsning av besvärsrätlen. Den som är missnöjd mäste nämligen haframfört sina synpunkler tidigare under planärendets handläggning för att kunnaöverklaga beslutet. Syftena bakom denna princip är att synpunkter från allaintressenter skall lämnas och riktas till de kommunalaorganen i första hand. Endast därigenom kan beslutsunderlaget i första instansfå den bredd som är önskvärd. En motsvarighet till den föreslagnaregeln finns i 1508 tredje stycket byggnadslagen. Den bestämmelseninnebär att bara den sakägare som "i ärendet framställt yrkande vilkethelt eller delvis lämnats utan bifall" har rätt att till regeringenöverklaga ett beslut, varigenom till alla delar har fastställtett planförslag. Del är tillräckligt atl sakägaren framställer sina yrkandensenast i samband med Prop.1985/86:1 823 Det krävs alltså inte atlanmärkningar /j kap. 5 § har framförts till kommunen. Utredningen har föreslagit attendast den sakägare som "under den föreskrivna Uden" har framförtsynpunkter skall ha besvärsräll. Därmed torde avses utställningstiden.Utredningen (betänkandet s, 809) anför nämligen att ett yttrande t, ex, undersamrådsskedet, som inte har vidhållits i samband med utställningen ellermotsvarande, inte skall kunna grunda någon besvärsräll. Del skulle enligt minmening i och för sig vara värdefullt, om man kunde kräva alt sakägarna ochövriga intressenter skall göra denna precisering i ett bestämt skede avproceduren. En sådan skärpning skulle emellertid kunna få olyckligakonsekvenser, eftersom den som under samrådet har framfört sina synpunkter noginte sä sällan lever i den tron atl han har gjort vad som ankommer på honom isamband med ärendets handläggning i kommunen, 1 andra stycket har därförföreskrivits att synpunkterna skall ha framförts senasl underutställningstiden. Genom att även tidigt framfördasynpunkter färgrunda besvärsrätt, kan vissa tolkningsproblem uppkomma. Del kannämligen hända att det inte föreligger identitet mellan det ursprungligaplanförslag som den enskilde har yttrat sig över och det mer definitiva förslagsom har ställts ut. Det väsentliga i delta sammanhang är ändå frågan omsynpunkterna fortfarande har relevans så som det slutliga förslaget ser ut. Omanmärkningarna inte har tillgodosetts, bör rätten att överklaga naturiigtviskvarstå. I lagtexten har därför inte tagils in den preciseringen altsynpunkterna skall avse just det utställda planförslagel, I första stycket tas också uppbesvärsrätten när bestämmelserna om s, k, enkelt planförfarande i 5 kap, 28 8har tillämpats och någon utställning inte sker. Detta förfarande kan pä grundav hänvisningen i 5 kap, 33 5 avse även områdesbestämmelser. Första styckelinnebär att den som skriftligen har godkänt förslaget eller fått Ullfälle att yttrasig men avstått från det inte har någon besvärsrätt. 1 andra stycket görs ett undantagfrån kravet på atl den klagande måste ha framfört synpunkter tidigare i ärendetför all ha sin besvärsrätt i behåll. Undantaget avser det fallet då ettplanförslag ändras i sista stund inför antagandet och ändringen blir tillnackdel för någon som inte har haft anledning att protestera. Som enändring bör betraktas även det förhällandet att ett område undantas frånplanförslaget före eller vid antagandet. Andra stycket innebär att även densom inte har agerat tidigare i ett ärende med s, k, enkelt planförfarandeenligt 5 kap, 28 5 har besvärsräll, om förslaget har ändrats till hans nackdel,efter det att han lämnades tillfälle atl yttra sig över förslaget. Jag vill tillägga att även vad somframförs i för sent inkomna anmärkningar naturligtvis bör övervägas vidkommunens ställningstagande, om 1985/86:1 824 detär praktiskt möjligl. Ingen skyldighel föreligger dock all bemöta sädana ikap5 5' synpunkler. Av andra styckel framgår vidare att ett beslut fåröverklagas på formella grunder, även om klaganden inte senast underutställningstiden har framfört synpunkter som inte har blivit tillgodosedda.Denna bestämmelse som saknar motsvarighet i det remitterade lagförslaget, gördet möjligl alt fä l.ex. en jävsinvändning prövad även i del fallet attklaganden inte har framfört nägra synpunkter i sak. Lagrådet har berört effekten av begränsningen avbesvärsrätten, när överlåtelse av en fastighet sker i tidsmässig anknytningtill ett planbeslui och anför (yttrandet s. 120): Har en tidigare ägare under samråd ellerutställning framfört kritiska synpunkter, som inte beaktats, måste den nyeägaren självfallet anses ha besvärsräll. 1 den motsatta situationen däremot ärläget prekärt för förvärvaren. Lagrådet syftar på det fall då den tidigareägaren underlåtit att göra invändningar mot planen. Anledningen härtill kan förövrigi vara alt han inte har något intresse för kommande planer, eftersom hanskall sälja sin fastighet. Det remitterade förslaget utesluter att den somefter utställningstiden förvärvat en fastighet skall få anföra besvär, omöverlåtaren varil passiv. Lagrådet har - ulan att lägga fram någol förslag -pekat på att detta innebär en viss försämring av den nye ägarens ställning iförhållande lill vad som f n. gäller. Påpekandet är helt rikligt, eftersom enny ägaie kan framföra och få sina synpunkter beaktade vid länsstyrelsensfaslställelseprövning. Lagrådet synes dock ha godtagit denna avvikelse fränvad som gäller. För egen dd saknar jag därmed anledning atl ändra ellerkomplettera lagtexten på denna punkt. Med anledningav remissyttranden frän Stockholmskommun och kommunaljuridiska förening vill jag framhålla attbestämmelserna om besvärsrätt har elt direkl samband medunderrättelseskyldigheten enligt 5 kap. 30 5- Där föreskrivs att bl. a. eltprotokollsutdrag med beslutet samt besvärshänvisning skall sändas till bl. a.de sakägare, bostadsrätlshavare. hyresgäster och boende som senast underutställningstiden skriftligen har framfört synpunkter som inte har kunnattillgodoses. Inom kommunen mäste alltså förtecknas vilka de intressenter är sominte har fäll sina synpunkter tillgodosedda. Visar det sig svårt att i delenskilda fallet avgöra om anmärkningarna kan anses helt beaktade, bör sådanintressent för säkerhets skull naturligtvis tas med i förteckningen. Om del ärmänga som har gemensamma synpunkter - t. ex. de som bor på en viss fastighet -får kungörelse i ortstidning ske (se 5 kap. 305 andra styckel). Då behöverförteckningen inte göras mer utförlig än att det framgår att etl antal bostadsrätlshavareeller hyresgäster på en angiven fastighet har framfört synpunkter. 1 enlighetmed allmänna förvaltningsrättsliga principer an- Prop.1985/86:1 825 kommer det på besvärsmyndigheten att pröva om den somöverklagar är yj kap. 56 §§ behörig alt göra detta. Det krävs alltså inteatt kommunen gör invändningar om bristande behörighet, 6 8 Bosladshyresgäster och boende som inte ärbostadsrätlshavare får inte överklaga etl beslut om bygglov till sådanaåtgärder pä fastigheten som en organisation av hyresgäster har godtagit ellersom hyresnämnden har medgett enligt 2a5 andra styckel bosiadssaneringslagen (1973:531), Paragrafen, som motsvarar 13 kap,13 5 andra siycket i det remitterade lagförslaget, handlar om kopplingen mellanbostadshyresgästers och boendes besvärsräll enligl PBL samlhyresgästorganisationernas befogenheter enligt bostadssaneringslagen (1973:531),