prop · G90310 · 1985-12-31 00:00:00 — Förbundet kräveratt bestämmelser rörande den särskilda elevvårdsverksamhet som bedrivs bl. a.av landels nära 750 skolpsykologer införs i skollagen bland de andra centralabestämmelserna på skolområdet. Förvaltningsnämndenför och i : Vi menar att det finns behov avatt i skoUagen särskilt betona handikappade barns rätt till utbildning.Bestämmelserna i regeringsformen bör alltså kompletteras med föreskrifter iskolförfattningarna, t. ex. i skollagen. Härigenom förstärks rättsskyddet fördessa personer och deras familjer. Som motivering kan anföras följande. Delshar deltagk i beslul inom och attinternationellt bevaka de handikappades rätt till utbildning, dels har flerahandikapporganisationer i riktat kritik mot de nuvarandeförhållandena. har dessutom elever med handikapp, vilkas skolgångeljest regleras av andra lagar, integrerats i grundskola och gymnasieskola. Detär angeläget att denna integration blir en undervisningsmässig och socialintegrering och inte stannar vid en lokalmässig, fysisk överföring från enskola UU en annan. Man observerar att utredaren anser föreskrifterna omspecialskolan inte äga tiUämpning på sådana förhåUanden (s. 149), Utredarenpåpekar också (s. 95) "alt det är ändamålsenligt att låtautbildningsbegreppet omfatta all sädan verksamhet som är nödvändig för attutbildningen skaU vara tillgänglig för eleverna". Härvid bör vissa skolsocialaverksamheter innefattas. ---- Detsynes enligt vår åsikt vara en åtgärd inom målsättningen för attbevaka rätten till utbUdning för handikappade genom att införa mera expUcitauttryck än de som förekommer i 5 kap, 1, 3 samt 13 85 och i kap. 6. 13.5 och andra etniska minoriteter Sameskolstyrelsenanser det vara viktigt att skolförfattningarna förenklas i språkligt ochsakligt hänseende. I sameskolförordningen t. ex. finns en mångfald avhänvisningar skolförordningen, och när det dessutom i Sammanhanget fmnsinkonsekvenser, blir förordningarna besvärligare att följa än vad de i självaverket behöver vara. Sameskolslyrelsen förutsätter att sameskolförordningenförändras och förenklas och räknar med alt fä återkomma med synpunkter på den.I fråga om skollagen anser sameskolstyrelsen det vara nödvändigt att samernasrätt UU likvärdig utbildning fastslås. Det bör således framgå av skollagen attsamers bam skaU ha rätt att få undervisning och utbUdning i och på sktmodersmål. ilinje med regeringsformen 1 kap, 2 8 samt 2 kap, 1 och 15 SS och har stöd Prop.1985/86:10 i regeringens prop, 1976/77: 80 om insatser för samerna. Förvaltningsnämndenför och i 5 reagerar mot attinvandrares och spräkminoriteters utbildningssituation i stort sett förbigås iskollagen. Sameskolan är omnämnd utan närmare föreskrifter därom. Lagförslagets1 kap. 3 8 är en s.k. målparagraf, som anger målen för samhällets utbildning avbarn och ungdomar. I lagförslagets 4 kap. finns bestämmelser om elevomräden förkommunernas grundskolor. Styrelsen för Estniska Skolan i , som harenskild huvudman, vill emellertid framhålla dels att de estniska skolorna iStockholm och , utöver de allmänna målen enligt målparagrafen, somsärskilt mål har att behålla det estniska språket och den estniska kulturenlevande, dels att dessa skolor har hela riket som naturligt rekryteringsområde. 13.6 Avstängning och förvisning m. m. EnligtRHS bör bestämmelserna om avstängning och förvisning överföras fränskolförordningen skollagen, om sädana åtgärder för elevs Ullrältaförandeskall finnas kvar. Socialstyrelsenfinner det nödvändigt att tillförsäkra gymnasieskolan rätt att avskilja elevfrån vårdyrkesutbildning. Göteborgsstadskansli: Sekretesslagen innehåller bestämmelser om sekretess bl. a. inomsocialtjänst, elevvård samt sjuk- och hälsovård, inkluderande skolhälsovården.Sekretessen innebär förbud att röja uppgift om enskUds personliga förhållandenutanför det verksamhetsområde, l.ex. socialtjänst, där uppgiften finns. Uppgiftfär dock i huvudsak lämnas till annat verksamhetsområde endast om det säkertkan ske utan men för den enskUde, eller om uppgiftsskyldighet följer av lag ellerförordning. har det ansetts naturligt alt uppgifter lämnas om barnfrån förskola till skola och från barnhälsovård till skolhälsovård. Osäkerhethar efter sekretesslagens ikraftträdande uppkommit om ett sådant uppgiftslämnandeom enskUda barn får äga rum. Enligt stadskansliets uppfattning bör denna frågaregleras i lag eller förordning eller i vart fall bli föremål för klarläggandeuttalanden under det fortsatta arbetet. 13.8 Elevs arbetsrättsliga ställning SAFfinner det angeläget att skollagen innehåller anvisning till lämpligt lagramvari entydigt fastställes att skolelev som fullgör utbildningsmoment som avskolan helt eller delvis förlagts till arbetsställe utanför skolan icke skallbetraktas som arbetstagare och således varken avlönas eller anställas. Prop.1985/86:10 13.9 aktuella följdändringar i andra författningar _.. , Kammarrätten i erinrar om att debefogenheter, som kan Ulläggaslänsrätt, bör föranleda att skollagen intas i 14 8 punkt 2 lagen (1971:289) omallmänna förvaltningsdomstolar, Skolförfattningsutredningenhar i sitt betänkande gjort vissa uttalanden om inriktningen av det fortsattautredningsarbetet. En del remissinstanser har vissa kommentarer, SÖär för sin del inte beredd att nu ulan vidare lillslyrka vissa idéer som idetta sammanhang skisseras, nämligen att man dels försöker sammanföra reglernaom utbildning för samtliga skolformer i ungdomsskolan och motsvarandeutbildningsformer för vuxna till en enda förordning, dels behandlarpersonalfrågor för samtliga skolformer i en särskild "personalförordning".Mer ingående överväganden och diskussioner behövs, 5A Vdäremot tillstyrker tanken på att tillskapa en särskild "personalförordning",i vilken personalfrågor för samtliga skolformer skulle behandlas. SAV anför isammanhanget: Föreskrifter om verksamhetens mål, inriktning, omfattning och kvaUtetfinns i författningsbestämmelser m. m. som grundas på statsmakternas beslut.Många av dessa föreskrifter innebär indirekt vissa åligganden förskolpersonalen. Enligt SAVs mening bör även frågor som direkt behandlarpersonalens åligganden regleras i en förordning. Om detta sker bör regleringenutformas genereUt och inte bygga på uppräkningsprincipen. Arbetsskyldighetsfrägorär i och för sig avtalsbara frågor, men mot bakgrund av vad som redovisats häranser SAV, att dessa frågor även fortsättningsvis bör regleras i förordning ochinte i kollektivavtal, /SRhar i en kommentar tiU betänkandets avsnitt 4.1 anfört: Utredningen berör idetta avsnitt respektive regeringens befogenhet att utfärdaföreskrift som innebär åliggande för skolpersonal. Eftersom det här rör sig omett anställningsförhållande anses det faUa inom regeringens befogenhetsområde.SACO/SR vill erinra om att förhållandet mellan offentlig arbetsgivare ocharbetstagare alltmer fåll civilrätlslig karaktär. Exempelvis bestäms löne- och ansläUningsvillkorgenom kollektivavtal. I sådana frågor har regeringens ensidiga bestämmanderättnumera kommit uttryck i övergångsbestämmelserna lagen om offenUiganställning punkt 6 och 7, Skolförfattningsutredningensbetänkande innehåller ett särskilt yttrande av experten i utredningen ,sektionschef i . Det SärskUda yttrandet utmynnar i att Björinderanser det önskvärt att utredningen i det fortsatta arbetet med att se över skolförfatt-ningamafinge inriktas på att slopa eller förenkla detaljbeslämmelser på skolområdet istörre utsträckning än vad direktiven torde medge. Åtskilligaremissinstanser betonar vikten av all det fortsatta utrednings- j2g arbetet inriktas på minskning av detaljregleringen.En del kommenterar ocksåBjörinders särskilda yttrande. SÖ förutsätter att den aUmännainriktning mot decentralisering av be- Prop. 1985/86: 10 slutsbefogenheteroch utrensning av onödiga detaljregleringar som pä senare tid anbefallits iolika sammanhang av statsmakterna kommer att BUaga 5 beaktas av skolförfattningsutredningenså långt bl. a. dess kompetens gör det möjligt och befogat men också beaktas idet löpande författningsarbetet när lämpliga tillfällen uppkommer. Länsskolnämndeni framhåller att det framstår som synnerligen angeläget altallt författningsarbete på skolans område försöker minska omfattningen av denstatliga regelbindningen av skolans verksamhet, så alt framtidens skola får en aUtstörre självständighet att planera och utvecklas efter egna och lokalainitiativ. Varje tillfälle att minska byråkratin i skoladministrationen måstetas tillvara. Annars blir det fler och fler administratörer i stäUet förpedagogiska förnyare. stöder Björinders särskilda uttalande om att det är önskvärtatt utredningen i det fortsatta översynsarbetet fär inriktas på att slopa ellerförenkla detaljbestämmelser på skolområdet i större utsträckning än direkUvenmedger. Ocksåi vissa kommuner, bl. a. , , , ochEskilstuna kommuner, ansluter sig uttryckligen till vad Björinder anfört.Detsamma gäller styrelsen för Östervångsskolan (som är en statlig specialskolaför hörselskadade). Länsskolnämndeni : Utredningens expert har i särskiltyttrande stött förslaget i betänkandet men har ifrågasatt om skolanverkligen i dagens läge behöver den omfattande detaljreglering somstatsmakterna lagt fast. i finner dennasynpunkt vara värd att beaktas i det fortsatta arbetet med översyn avskolförfattningarna. SamUdigt håller dock länsskolnämnden före att ett lagommätt av detaljregler också har skt posiUva värde. Därigenom skapas vissagarantier för likvärdig utbildning i hela riket. Både skolstyrelserna och derastjänstemän liksom den allmänhet som är intresserad och/eller berörd av skolansverksamhet torde vara betjänta av att regelsystemet är sä pass detaljerat attenhetligheten och målen för verksamheten inte äventyras. /SRhar följande kommentar liU Björinders uttalande om ändring av utredningensdirektiv: har fastställts efteröverläggningar med berörda fackförbund. Direktiven lägger inte hinder i vägenför utredningen att föreslå mindre ändringar av saklig karaktär om dessa kanmedföra förenklingar av regelsystemet, minskad byråkrati eller andra fördelart. ex, från rättssäkerhetssynpunkt. Ansvarsfördelningen mellan stat och kommunberörs dock inte. Sädana frågor måste behandlas i särskUd ordning. Styrelsenför Tomtebodaskolan betonar vikten av att och specialskolan i såstor utsträckning som möjligt behandlas samUdigt i skolförfattningsutredningensfortsatta arbete med skolförfattningarna. Det är väsentligt, inte minsl isamband med integrering av elever från specialskolan, att reformer genomförssamtidigt i båda skolformerna. Förskola-skola-kommitténhar i sitt remissyttrande gjort vissa kommen- 129 9 1985/86. tärerdelvis med tanke på skolförfattningsutredningens fortsatta arbete. a. följande: Vivill också fästa uppmärksamheten pä att förskola-skola-kommittén nyligenpåböljat sitt arbete vari ingår att dels utvärdera och föreslå generellaåtgärder rörande samverkan förskola-skola och att dels utreda frågor om sänktskolpliktsålder. Av det skälet har vi ännu inte behandlat mänga av de sakfrågorsom rör samarbetet mellan förskola-skola och som kan ge anledning tilländringsförslag av gällande lag eller förordning. Skolförfattningsutredningenanser det vara en självklarhet att skolstyrelsen, såsom föreskrivs i nuvarande11 8 2 st skollagen, bör samarbeta med myndigheter och andra vars verksamhetberör skolstyrelsens och att därför någon särskild föreskrift i skollagen omdetta ej är nödvändig. Samverkan meUan förskola och lågstadium är emellertidså väsenUig för att skapa kontinuitet i barnens utveckling att kommittén kommeratt överväga om inle kravet på samarbete skall vara föreskrivet. Självfalletbör en sådan föreskrift gälla såväl som förskolan, vilket i så fallskulle fä konsekvenser i den kommande sociallagen. Föratt möjliggöra den enligt vår bedömning nödvändiga samverkan måste också deorganisatoriska och avtalsmässiga hinder som vi hitUlls konstaterat undanröjas.Det är vidare nödvändigt att de insatser och åtgärder som förskolan vidtagit,speciellt för barn med särskUda behov, kan ligga tik grand för olikaåtgärdsprogram, vilka fullföljs i grandskolans planering, I författningar bördärför samverkansbehovel behandlas. Den konkreta utformningen av samverkan närdet gäller övergängen förskolaskola är däremot något som med fördel kanöverlåtas till vederbörande kommun att själv finna ut. Beträffandenuvarande 43 8 skoUagen föreslår utredningen att bestämmelsema rörandeelevområde görs enhetliga för grand- och gymnasieskola. Vi tillstyrker denföreslagna ändringen men vill inför skolförfattningsutredningens fortsattaarbete lämna följande kommentar. Ettav de svåra hindren för samverkanssträvandena mellan förskolaskola utgörskillnaderna i adminislraUvi hänseende vad gäller distrikts-resp.rektorsområdesindelning. I möjligaste mån bör därför samma områdesindelninggälla för förskola och lågstadium. Ett fraklbart samarbeteunderlättas om förskolegrapper kan överföras till samma klass eUer skolenhet. AUsidigtsocialt sammansatta klasser och grupper måste dock eftersträvas. Kontinuiteteni barns dagliga liv kräver att man inte onödigtvis splittrar känslomässigt ochfunktionellt etablerade grapper. Samarbetsgrupper mellan personal från bådaskolformerna har också behov all kontinuerligt samarbeta över längre perioderän ett läsår för att en önskad utveckling av arbetssätt och arbetsformer skallkomma stånd. En viktig förutsättning för att åstadkomma detta är att man iden långsiktiga kommunala bostadsplaneringen strävar efter allsidigt sociaksammansatta bostadsområden. som skolstyrelse måste ocksåvinnlägga sig om en planering där administrativa gränser inte blir hinder förutveckling av verksamheten. Bilaga 6 Prop.1985/86: 10 Skoladministrativa kommitténs PM 29 såvitt gäller fråganom tvångsmedel Isin promemoria Decentralisering och förenklingar av vissa skoladministrativafrågor (PM 29 daterad ) anför skoladministrativa kommittén följandei frågan om tvångsmedel: 398 skollagen reglerar myndigheternas möjlighet att genom sankUon förmå tredskandeföräldrar att fullgöra sin skyldighet att Ullse att deras barn fullgörskolgången. utdömer vite eller beslutar om polishämtning. Detfinns enligt vår uppfattning starka skäl att avskaffa 39 8 skoUagen eller i vaijefall delar av den. Den som inte gär i skolan på grund av föräldrarnas tredskabör i första hand lämnas stöd och hjälp och inte utsättas för tvång ochsanktioner. Man bör vara medveten om att en del faU med tredskande föräldrarbottnar i något slag av motsatsförhållande mellan föräldrar och skolan. Isådana fall torde skolan - om man utnyttjar tvångsmedel för att lösa konflikten- senare få svårt alt bygga upp ett fortsatt gott samarbete. undersökning SÖ gjort hos samtliga länsskolnämnder framgår alttvångsmedlen endast behövt tillgripas i ett fätal fall under perioden1973-1977. De flesta länsskolnämnder ansåg att 39 8 skoUagen kan och böravskaffas. Viföreslår att bestämmelsen i 39 8 skollagen utgår. Härvid blir det ett odelatkommunalt ansvar att tiUse att eleven fullgör sin skolgång. I länsskolnämndensrådgivande och stödjande verksamhet ingår att vid behov hjälpa tUl med att lösauppkommande problem. Omman bedömer att behov av sanktionsmöjUgheter även fortsättningsvis föreliggerbör dessa begränsas UU utdömande av vite. Vi avvisar hämtning med biträde avpolismyndighet då en sådan åtgärd främst riktas mot eleven och inte mot de tredskandeföräldrama. 1985/86:10 Bilaga 7 Bilaga 7 Sammanställningav remissyttrandena över skoladministrativa kommitténs PM 29 såvitt gäller fråganom tvångsmedel Vidremissbehandlingen av skoladministrativa kommitténs (SAK) promemoriaDecentralisering och förenklingar av vissa skoladministrativa frågor (PM 29daterad ) har följande yttrat sig speciellt över vad kommittén anförti frågan om tvångsmedel för skolpHktens fuUgörande (se bilaga 6): riksdagensombudsman (JO) Holstad, , (), länsskolnämndernai , , , , , , ,, , , , och , ,, , , , och ,länsstyrelserna i , och (sistnämndalänsstyrelse har för hela PM 29 hänvisat till yttrandet från länsskolnämnden ilänet), utredningen (Ju 1977:08) om barnens rätt, kommunaldemokraUska kommittén(Kn 1977:07, KDK), elevvårdskommitlén (U 1978:06), kommittén (U 1979:13)angående skolor med enskild huvudman (), ,, , , , , , ,, , , , , , ,, och kommuer, Centralorganisationen /SR och . Vadgäller yttrandena från kommunerna har dessa i många fall åberopat utlåtandenfrän sina skolstyrelser. I ett fall - kommun - har angetts att yttrandefrän skolstyrelsen i kommunen överlämnas utan eget ställningstagande.Yttrandet från (skolstyrelsen) har avgetts till länsskolnämndeni , som bifogat del i sitt remissvar. Yttrandet frånStrömsunds kommun (skolstyrelsen) har avgetts till i Jämtlandslän, som bifogat det i sitt remissvar. 1 Remissutfallet i stort Deallra flesta remissinstanserna förordar i likhet med kommittén att möjligheten tiUpolishämlning tas bort. Mänga anser emellertid att bestämmelser om skolpliktbör inrymma en möjlighet att som en sista utväg tillgripa tvångsmedel. De somhar den inställningen menar i allmänhet att tvångsmedlet vite, i brist päbättre, bör behållas. Enstakaremissinstanser - bl. SÖ - är inte beredda att utan närmare utredning laställning i de berörda frågorna. Vissalänsskolnämnder och kommuner har tagit upp frågan om statens kontra kommunernas ansvar för elevernas skolgång och ser ett bortta- 132 gande av tvångsmedlen som en för en del inteönskvärd - övergång tiU ettodelat kommunalt ansvar. 2 Remissinstanser med anknytning till rättsväsendet Detär givet att föräldrarnas tredska kan ha olika orsaker. kan den väsentUgenbero på att det är eleven själv som inte viU gä skolan, I andra fall vara föräldrarna som av olika skäl inte viU att barnet skaU fullgöra sinskolgång. När det främst är eleven själv som motsätter sig skolgången är detenligt min mening helt klart att hämtning inte bör komma i fråga. Men även iövriga fall torde starka skäl kunna anföras mot att eleven hämtas med hjälp avpolis. Jag delar alltså kommitténs uppfattning att möjligheten all hämta elevbör kunna avskaffas. Däremotär jag inte ense med kommittén om att vilesmöjligheten bör utmönstras. Detfinns enligl min mening anledning att tro att denna möjlighet kan vara avvärde för skolmyndigheterna. Den omständigheten att tvångsmedlen i praktikenbara används i begränsad utsträckning torde inte vara någon rättvis mätareangående deras värde. Blotta vetskapen om att tvångsmedel finns torde nämHgen ide flesta fall vara tillräcklig för att förmå föräldrarna att la sitt ansvarför elevens skolgång och alt medverka till samförståndslösningar. Rikspolisstyrelsentillstyrker utan motivering att bestämmelserna i 39 8 skollagen utgår. Utredningenom barnens rått: Detförhållandet att en elev underlåter att fullgöra sin skolgång kan ha skildaorsaker. En orsak kan vara att föräldrarna inte vill att barnet skall gå tillskolan. Föräldrama kan exempelvis vara oroliga för att barnet skall komma tillskada om det gär tiU skolan; bamet måste kanske passera en enligt föräldrarnasuppfattning alltför livligt trafikerad väg; föräldrarna kan anse att barnetborde få gå i en skola på kortare avstånd frän bostaden än vad som är fallet;barnet kan ha blivit mobbat av andra barn etc. När det är fråga om äldre barnkan föräldrarna vara lika "skollrötta" som barnen och inte inse detansvar de har för alt barnet fullgör sin skolgång. Delkan även förekomma att bara och föräldrar har skilda uppfattningar i fråga ombarnets skolgång. Barnet kanske vill gä men föräldrama hindrar detta. Detär viktigt alt skolan försöker komma till rätta med de bakomliggande orsakernatill att en elev inte fullgör sin skolgång. Skolan måste lämna bam ochföräldrar allt stöd och hjälp som är möjHgt. Samarbete med andra organ somarbetar med barn- och ungdomsfrågor är ofta nödvändigt. Det är i dettasammanhang angeläget att inte glömma bort barnet. Barnet kan som nämnts i vissafall ha en uppfattning som strider mot föräldrarnas i fråga om skolgången.Barnet kan vilja ge sin mening till känna men vet inte på vad sätt del skall gåUllväga, då del vill vara lojal mot föräldrarna. Hur man lämpligenskall fä reda på barnets åsikt kan diskuteras. En förutsättning är alt skolanhar tillgång till psykologiskt och socialt utbildad personal som kan arbetagemensamt med barnet, föräldrarna och skolans personal. Nämnas kan vidare attvi i vårt senaste betänkande Barnets rätt 2 Om föräldraansvar m. m. (SOU1979:63) föreslagit att barn i vissa risksituationer då barnet och föräldrarnakan tänkas ha motstridiga Prop.1985/86:10 intressen skulle kunna få stöd och hjälp av en kontaktpersonförordnad av socialnämnd. Bilaga 7 Vi anser således all skolan på allt sätt bör sträva efter att söka få UU stånden lösning i samförstånd med föräldrarna och barnet. inte detta bör detenligt vår mening även fortsättningsvis finnas möjligheter att använda vitesom tvångsmedel. Ilikhet med kommittén anser vi att hämtning av barn inte bör komma i fråga idessa fall. Eventuella tvångsmedel bör vara riktade mot tredskande föräldraroch inte mot barnen. Vi är av den uppfattningen att vitesföreläggande i vissasituationer kan få föräldrar att inse all de har ansvar för att deras bamfullgör sin skolgång. Enligt är en av vårdnadshavarensuppgifter just att Ullse att barnet fär utbildning (6 kap. 2 8 FB) ochföljaktligen är det en barnets rättighet. Om möjligheten att förelägga viteanvänds med omdöme anser vi att detta inte borde medföra risker för attsamarbetet meUan föräldrar och skolan försämras. Enligt vår mening bör således39 8 skollagen inle utgå ulan ändras så att vite blir enda tvångsmedlet. 3 Den statliga skoladministrationen SÖsäger sig kunna instämma i kommitténs huvudtanke, men finner det angeläget attdessa svåra och grannlaga frågor blir föremål för en mera ingående och allsidigbelysning i ett större utredningssammanhang, exempelvis genom utredningen om barnensrätt. Länsskolnämndeni : Liksom skoladministrativa kommittén anser länsskolnämnden med de motiveringar kommittén anfört att polishämlning av barn bör avskaffassom tvångsmedel för skolpliktens upprätthållande. Däremot bör enligt nämndensmening vitet inte tas bort. Detta tvångsmedel riktar sig inte mot barnet ulanmot dess föräldrar och kan i vissa fall bidra till all barnens rätt tillundervisning fär ett verkligt innehåll. Skulle vitet tas bort torde det ocksåbli svårare alt sätta kraft bakom vad föreslår i sin utredning . Utan vite kan detknappast förhindras att den enskUda undervisningen används för att kringgå deföreskrifter om samhäUets insyn vad gäUer enskilda skolor, som tillkommk förall tillvarata varje barns rätt lill en tillfredsställande undervisning. Länsskolnämndeni län: Nämnden tillstyrker kommitténs förslag. I situationer av dennaart bör omtanken om eleverna vara vägledande. Den elev som inte infinner sigtill undervisningen på grund av föräldrarnas tredska bör i första hand ges stödoch hjälp och inte utsättas för hämtning av polismyndigheten. Länsskolnämndeni : tiUstyrker förslaget att 39 § skoUagenutgår. Hämtning av elev med biträde av polismyndighet bör inte ske. Utdömandeav vite bör ske endast i de fall detta anses kunna ge önskat resultat och dåbedömas från fall UU fall. Länsskolnämndeni lån: Från länsskolnämnden har redan förflera år sedan rapporterats att nuvarande bestämmelser är förlegade, 134 även möjligheten att utdöma vite. Vi förordar därför attbestämmelserna Det är inte med polisens och lagens hjälp som vi fär Prop.1985/86:10 skolkande barn till skolan. Länsskolnämndernai , , och Väs- BUaga 7 terbottens läntillstyrker utan moUvering kommitténs förslag. Länsskolnämndeni lån: har tidigare 1978 till SÖ avgett yttrande överett förslag till eventuell översyn av 39 8 skollagen. Nämnden hade dä inget attinvända mot att bestämmelsen utgick ur skollagen. haremellertid nämnden haft anledning att något modifiera sin syn på 39 8 innehåll.Nämnden anser fortfarande att den del av bestämmelsen som medger beslut ompolishämtning bör utgå. Dock bör möjligheten tiU utdömande av vite även ifortsättningen finnas kvar.