prop · G9039 · 1985-12-31 00:00:00 — Åklagar myndigheten nämner som exempel att snatteri och bedrägligt beteende ofta medför åtalsunderlåtelse. Om lagföring sker kommer dagsböter att 161 Prop.1985/86:9 föreläggas eller ådömas tiU ett belopp som vanligen är väsentligtlägre än den värnpUkUges dagsersättning. Vid disciplinförfarande kan manemellertid anta att löneavdraget motsvarar hela dagsersättningen hävdaråklagarmyndigheten. Länsåklagarmyndigheteni anser - trots vissa betänkligheter - förslaget godtagbart.Bland annat avlastas åklagarna från bagatellartade mål menarlänsåklagarmyndigheten. Åklagarmyndigheteni åklagardistrikt ställer sig tveksam UU förslaget att utökadisciplinansvaret till att omfatta även broltsbalksbrotten ofredande, snatteri,egenmäktigt förfarande och bedrägligt beteende. För en enhetligrättstillämpning torde det vara bäst med lagstadgad åtalsanmälan beträffandesådana brott. En särbehandling av de nämnda brotten synes för övrigt inte liggai linje med syftet att låta det civila och militära regelsystemet närma sigvarandra. Länsåklagarmyndigheteni godtar MAK: s förslag om åtalsanmälan. iBodens åklagardistrikt biträder förslaget till fullo. ÖBifrågasätter om det vid åtalsanmälan finns behov av att gradera misstankensstyrka UU "skälig misstanke". Det torde enligt ÖB vara svårt attkonstalera huruvida sådan misstanke föreligger utan föregående utredning. Menhänsyn härtill bör det vara tillräckligt att "misstanke" föreligger,hävdar ÖB. Hananser det vidare inte lämpligt att militära myndigheter handlägger och beslutari ärenden rörande trafikförseelser. Dessa bör undantas i förslaget till 8 §, dååklagarna är mer lämpade att bedöma det straffrättsliga ansvaret. ÖBanser också all behandUngen av brott i disciplinär ordning bör begränsas tUlvad som gäller enligt 9 § 2 militära rättegångslagen. Brottetövergivande av post bör enligt ÖB finnas också i fortsättningen och därvid tasmed i uppräkningen av brott som far beivras i disciplinär ordning. ÖBfinner det vidare otillfredsställande från likformighets- och rättvisesynpunktatt olika regler kommer att gälla för värnpliktiga resp. för anställdpersonal. Hässleholmspolisdistrikt kritiserar förslaget då det inte överensstäm mer med reformens grundtanke att så långt möjligt anpassa systemet vad som gäller samhället i övrigt. Dessutom är det enligt polisdistriktet ingalunda så alt de föreslagna undantagen från skyldigheten att göra åtals anmälan huvudsakligen kan betraktas som brott mot discipUnen inom försvarsmakten. Som exempel nämner polisdistriktet att ett snatteri ofta bara är ett av många brott som den värnpliktige kan ha gjort sig skyldig till. Alt vid beivrandet av en sådan brollsserie särbehandla snatteri genom att handlägga detta som ett disciplinärende medan övriga brott handläggs på traditioneli väg via polis/åklagare förefaller, enligt vad polisdistriktet an för, mindre välbetänkt. Krav på samordning av ärenden, godsspaning och gemensam handläggning kan inte tillgodoses då den militära myndigheten saknar kännedom om brott begångna utom förbandet. Frågan om straff- 162 rättsligt överskott har vidare enligtpolismyndigheten inle belysts Ullräck- ligti kommitténs förslag. Även om den beslutande myndigheten inte finner Prop.1985/86: 9 tillräckliga skäl föreligga för åläggande av dicipUnpåföljd kan dettänkas fall där åklagare skulle funnit åtal påkallat ur allmän synpunkt.Polismyndigheten föreslår att obligatorisk åtalsanmälan i stället skallinföras, kompletterad med en regel att åklagaren - om han inte finner detpåkallat ur allmän synpunkt - får överlämna anmälan för disciplinärtförfarande. Sverigesadvokatsamfund framhåller att tillfälligheler kan komma att avgöra vUkenpåföljdsform som kommer till användning i ett enskilt fall. En sådan tUlfälUghetkan t. ex. föreligga när en värnpliktig blir upptäckt av militär myndighet -och inle av polis - efter all ha begått ett bötesbrott. I sådant fall kommerkanske disciplinpåföljd att åläggas. Om gärningen innefattar trafikbrott, blir hanantagligen inte rapporterad till körkortsregistret. Om den värnpliktige istället blir upptäckt av polis, kommer troligen både åtalsanmälan ochinrapportering till körkortsregistret att bli följden. Enligl advokatsamfundetmöjliggör nuvarande system inte sådana olikheter och Ullgodoser därför bättreän förslaget kravet på likhet inför lagen. FöreningenSveriges auditörer anser att det från rättvisesynpunkt är mindretillfredsställande att skilda åtalsanmälningsregler gäller för värnpliktigaresp. Denna oUkhet kan dock föreningen acceptera då skillnaderna inlemedför några nackdelar. Däremot är det enligt föreningen olämpligt attmilitära myndigheter utdömer disciplinansvar för trafikbrott ochtrafikförseelser. FöreningenSveriges åklagare anser att ett genomförande av systemet medför att slumpenavgör vUket påföljdssyslem som bUr tiUämpUgt. Enligt föreningens uppfattningtillgodoser nuvarande system bättre än förslaget kravet på likhet inför lagen. FöreningenSveriges länspolischefer och Föreningen accepterarkommitténs förslag. föreslår att samma regler skall gälla för anställdoch värnpliktig personal. framhåller att de brott som skaU kunnabedömas som disciplinförseelser inte är speciella för värnpliktiga. JOnoterar att det för en kompanichef - som inte har tillgång tUl audkör -iblandkan vara svårt att avgöra om en förseelse utgör brott eller inte. JO föreslårdärför att förslaget kompletteras med en föreskrift att kompanichefen vidtveksamhet om en förseelse utgör brott eller inte skall hänskjuta ärendet . Rättegångsutredningenmenar att MAK tagit alltför lätt på frågan om kompetensen hos del organ som skall utöva den disciplinära befogenheten. Det är ibland mycket kvalificerat sammansatt medan ibland nästan aU kompetens för uppgiften saknas. Kompetensfrågan får särskik aktualitet genom att disciplinförfarande enligt förslaget kan användas även när den misstänkte nekar. 1985/86: 9 Åklagarmyndigheteni pekar på de risker som kankomma att uppstå när en militär myndighet skaU bedöma de objektiva ochsubjektiva rekvisit som måste föreligga för att ett brott skall anses vara förhanden. En förhörsberättelse kan enligt åklagarmyndigheten utformas så att inteheller auditören upptäcker det bristande rekvisilet. Överåklagareni föreslår att auditören skall yttra sig i samtligafall där disciplinförfarande har inletts. Domstolsverketframhåller att auditörema bör rekryteras från domarkåren Ullhörande deallmänna domstolarna samt åklagarkåren. Hovrättenöver och föreslår att en regel om jäv för auditörer införs.Detta motiveras med att disciplinlagen avses ge en såvitt möjligt fullständigvägledning rörande förfarandet. Härigenom inskärps också, enligt hovrätten,vikten av ett noggrant iakttagande av jävsbestämmelserna. Men hänsyn UU attäven förnekade förseelser föreslås kunna handläggas i discipUnär ordningföreslår hovrätten också att auditörstjän-sterna företrädesvis anförtrosjurister med domstolserfarenhet. Skövdetingsrätt föreslår att kompetenskravet för auditörer skärps tiU alt avse ocksåerfarenhet av tjänstgöring som domare saml att auditörema förordnas avregeringen eUer, i andra hand, av regeringen eUer civil myndighet somregeringen bestämmer. Sollefteåtingsrätt föreslår att auditören förutom juridisk examen även skall haerfarenhet från tjänstgöring som domare och då helst vid domstol som harhandlagt mål av nu aktuellt slag. Östersundspolisdistrikt tycker att auditörens roll bör bibehållas som den är i dag.Enligt polismyndigheten faller tanken på en mUitärjurisl inom t. ex. varjeförsvarsområde, då en sådan befattningshavare skulle komma att förlorakontakten med det civila rättsväsendet. Överbefälhavarenanser det viktigt att det av motiven till den nya lagstiftningen framgår attmyndighetens chef fattar besluten. Vidare kan ifrågasättas om det inteav lagtexten bör framgå vem som förordnar befattningshavare, med lägre grad änöverstelöjtnant eller kommendörkapten, att pröva ärenden då personer med sådangrad saknas. Sveahovrätt befarar att regeln om att bataljonschefer och kompanichefer får prövaförseelser som inle utgör brott kan komma att vålla tillämpningssvårigheter påförbanden. Lagtexten är enligt hovrättens mening inte heller tUlräckligt klarbeträffande frågan vem som ansvarar för bedömningen av om ett ärende är sådantatt del får handläggas av de nämnda befattningshavarna. Hovrättenpekar också på att MAK i specialmotiveringen 21 § 2 anför att mederkännande avses att den felande vitsordar de faktiska omständigheterna.Hovrätten framhåUer alt uttrycket "erkännande" och "vksor-dande"inte är synonyma. Enligt hovrätten bör därför bestämmelsen uttryckligen angeatt ett vitsordande är Ullräckligt. FöreningenSveriges auditörer föratsätter att audkörorganisationen ses över, om den nyaordningen genomförs. Som skäl anförs att även bestridda förseelser kommer altprövas av disciplinmyndighelen, vUkel kommer all medföra en ökadarbetsbelastning för auditören. Prop.1985/86:9 1.2.7 Handläggningen av disciplinärenden JOanför inga invändningar mot kommitténs förslag i denna del men påpekar att omdet i ett ärende fordras vittnesförhör eller annan bevisupptagning viddomstol, detta i brottsfallen i regel är en stark indikation på all ärendetinte bör handläggas i disciplinär ordning utan att åtalsanmälan bör göras. JOnämner det faU att vittnesförhör vid tingsrätt sker i ett disciplinärende ochatt ärendet sedan fullföljs till tingsrätten. Det kan då inträffa att vittnethörs två gånger i samma ärende vid samma domstol. JKanser det viktigt att den berörda personalen ges möjlighet tUl ökad utbildningpå området. Åklagarmyndigheteni Bodens åklagardistrikt föreslår att den vämpliktige får möjHghet att bkrädasav lagfaren försvarare under utredningens gång. Överbefälhavarenframhåller att särskilda bestämmelser bör utfärdas om utredningens bedrivande. Hovrättenöver och hävdar att stora krav kommer att ställas påförhörsledaren, då även bestridda förseelser kommer att handläggas av denmilitära myndigheten. Därför bör enligt hovrätten förhörsledarens formellakompetens regleras genom tUlämpningsföreskrifter till lagen. Hovrätten pekarockså på vikten av välutformade och fylliga förhörsprotokoll. Enligt hovrättenhar sådana protokoU haft stor betydelse för den fortsatta handläggningen vidallmän domstol. kommer förhörsprotokollen alt få än störrebetydelse med hänsyn bl. a. till att åklagarens möjlighet att fullständigautredningen med nya förhör bortfaller med det nya systemet, anser hovrätten.Protokollföringen bör regleras närmare genom . Hovrättenföreslår också att den värnpliktige ges rätt att utse förhörsvittne. Somvittne bör då inte kunna komma i fråga annan än den som kan infinna sig utan tidsutdräktsom t. ex. värnpliktiga personalvårdsassistenter, kompaniassistenter och andraförtroendemän. Hovrätten föreslår vidare en kompletterande föreskrift attkostnaden för bevisupptagning skall utgå av aUmänna medel. Hovrätten pekardessutom på att uttrycket allmän underrätt i MAK: s förslag bör bytas ut motUngsrätt. Stockholmstingsrätt anser att olägenheter kommer att uppslå om nuvarande möjlighet att hänskjutaett disciplinärende till civil myndighet efter den värnpliktiges utryckning tasbort. Det kan enligt tingsrätten bli mycket tidsödande och opraktiskt för demilitära myndigheterna att söka gärningsmän och vittnen, som efterutryckningen är spridda över hela landet och då åstadkomma tillfredsställandeutredningar. I det läget kan det enligt tingsrätten ligga nära till hands attavskriva ärendet därför att det inte längre framstår som lika angeläget attfullfölja disciplinärendet. Enligttingsrättens mening föreligger det således en viss risk för att möjligheten attavskriva ärenden i praktiken kan komma att medföra olägenheter frånrättssäkerhetssynpunkt. Skövdetingsrätt anser det motiverat att i disciplinlagen ta med en bestämmelse av innebörd att utredningsförhör i bestridda discipUnärenden skall ledas av auditören eller att förhören i vart fall skall äga ram i närvaro 165 Prop.1985/86:9 av denne. En fördel vore också om sådana förhör kunde hållas iett sammanhang, menar tingsrätten. Sverigesadvokatsamfund riktar kritik mot förslaget om avskrivning av ärenden. Somexempel nämns disciplinförseelser som begås i samband med krigsförbandsövningar.Anmälningar om sådana förseelser kommer ofta lill militärmyndigheternaskännedom först sedan övningarna avslutats och de värnpliktiga ryckt ut.Advokatsamfundet befarar att förseelser av angivet slag kommer alt avskrivas,då det är mycket svårt att åstadkomma en tillfredsställande utredning medförhörspersonerna spridda över landet. FöreningenSveriges auditörer framhåller alt det inte finns något behov av att föraprotokoll över erkända förseelser. Det är tillräckligt att anteckning görs påsamma sätt som sker i fråga om tiUrättavisningar. Enligt föreningen behöver denhörde inte underteckna sin redogörelse. Namnteckning saknar bevisvärde ochtorde inte heller fylla någon annan viktig funkUon. Föreningen anser det vidareangeläget att ärenden med vittnesförhör och sakkunnigförhör handläggsskyndsamt. FöreningenSveriges åklagare kritiserar förslaget om avskrivning av ärendet, då det inle itillräcklig mån tar hänsyn till behovet av likhet inför lagen. FöreningenSveriges åklagare har i denna del inget att erinra mot förslaget. Föreningenanse; emellertid att ett genomförande av förslaget kan komma alt medföra attavgöranden träffas på grandval av utredningsmaterial som är sämre än . JUSEKpåpekar att det är bättre att använda formuleringen att myndigheten fårbesluta all påföljd inte skaU åläggas eller liknande. Detta för att undvika demissförstånd som kan uppstå om uttrycket "avskrivning av ärendet"används. anser det oacceptabelt från säkerhetssynpunkt att myndighetemashandläggning av disciplinärendena inte styrs av normer. MAK: s förslag kommeratt medföra att lokala schabloner upprättas utan officiell status. Devärnpliktiga känner inte till innehållet och än mindre förekommer någon insyn iupprättandet av schablonerna. Dessutom finns det enligt vämpUktsrådet en riskatt myndigheten fattar beslut efter sitt eget skön. Som exempel nämnervärnpliktsrådet att påföljden kan komma att bestämmas efter den enskUdesförmåga att föra sin egen talan samt den personliga relationen mellan denvärnpliktige och dess befäl.. Rättegångsutredningenavvisar alla tankar på någon form av summarisk, mindre rättssaker process ensi bagatellmål, i synnerhet om erkännande inte föreligger. En sådan process börenligt utredningen inte införas bakvägen via ett discipHnärt ansvarssystem. Somexempel på brister räknar rättegångsutredningen upp att förfarandet inte är kontradikloriskt,att den värnpliktige inte har rätt att anlita en offentlig försvarare, attdisciplinansvar kan ådömas för annan gäming än den som lagts den värnpliktigetill last under själva förfarandet, att det inte finns någon insyn i processen,att den som beslutar inte är jurist, att rätt UU allmän rättshjälp med bkrädes-förordnandeinte heller föreligger för den värnpliktige. Prop.1985/86:9 1.2.8 Verkställighet av disciplinpåföljd JOifrågasätter om det finns tillräckliga skäl att frångå nuvarande huvudregel omatt disciplinär påföljd skaU verkställas utan hinder av att beslutet intevunnit laga kraft. Som skäl anför JO att det är den militära verksamhetensnatur att givna order i allmänhet måste verkställas . Om man nu intevill behålla nuvarande ordning föreslår JO att möjligheten närmare övervägs attlåta beslut om disciplinpåföljd bli verkställbara efter en kortare tidsfrist.En sådan ordning skulle ge överinstanserna bättre möjlighet att inhiberaverkställigheten innan den hunnit påböijas. Dessutom leder det i regel till ensnabbare verkställighet än vad MAK: s förslag innebär. Om man viU ha en regelatt utegångsförbud om inte får verkställas på tjänstgöringsfriadagar, bör - enligt JO - regeln utformas så all utegångsförbud får verkstäUasunder tjänstgöringsfria dagar endast till den del det överstiger fem dagar.Man får annars ett egendomligt och omotiverat trappsteg i påföljdssystemetmellan fem dagars utegångsförbud, som endast får verkställas påtjänstgöringsdagar, och sex dagars utegångsförbud, som i sin helhet fårverkställas , menar JO. Överåklagareni avstyrker förslaget att beslut om discipUnpåföljderinte får verkställas innan beslutet vunnit laga kraft. Överåklagaren menar attrisken är stor för att verkställighet inle hinner ske före utryckningen tillföljd av okynnesöverklaganden med tyngdpunkten förlagd till tjänstgöringenssenare del. Om någon ändring anses böra ske, föreslår överåklagaren atttingsrättens beslut får verkställas utan att laga kraft är för handen. Åklagarmyndigheteni åklagardistrikt anser att det föreslagna undantaget från regeln om attdisciplinpåföljd skall verkställas först efter det beslutet vunnit laga kraftär diskutabelt ur rättssäkerhetssynpunkt. Enligt myndigheten bör - dä krigs-och beredskapsförhållanden inle råder verkställighetsreglema motsvara dem somgäller samhäUet i övrigt. Rikspolisstyrelsenbefarar att den föreslagna utformningen av verkställighetsregeln medför altsnabbheten i förfarandet går förlorad. RikspoUs-styrelsens uppfattning ärdärför att extratjänst och utegångsförbud som huvudregel bör kunna verkställasfastän beslutet inte har vunnk laga kraft. Överbefälhavarenbiträder inte kommitténs förslag att extratjänst och utegångsförbud inte får verkstäUaspå tjänstgöringsfria dagar. Som skäl anförs att det i praktiken kan bliomöjligt att tilldela den värnpliktige sådan disciplinpåföljd om han har enförhållandevis kort men effektiv tjänstgöring med efterföljande lång tjänstefrihet. Sveahovrätt tar fasta på vad MAK anfört om förlusten av den preventiva effektenvid verkstälUghetsförbud under tjänstgöringsfria dagar. Hovrätten framhållerockså att förslaget tiU regler om uppskjutande av eller avbrott i verkstäUigheteninnehåller en möjligen omotiverad - avvikelse från innehållet i motsvaranderegel i disciplinstrafflagen. Hovrättenöver och föreslår att nu gällande ordning om omedelbar verkstäUighet bibehålls. bör högre chefer eUer dom stolarna ges möjHghet alt förordna om inhibition. Som skäl pekar hovrät- 167 Prop.1985/86: 9 ten på risken för disciplinens upprätthållande vid missbrak avbesvärsrätten samt de svårigheter som kan uppstå då det gäller att utröna omsådant missbrak föreligger. FöreningenSveriges åklagare avstyrker förslaget att beslut om discipUnpåföljder enligthuvudregeln inte får verkställas förrän beslutet vunnit laga kraft. uppfattning skulle ett genomförande av förslaget medföra risk föratt disciplinärenden i vilka utegångsförbud ålagts fördröjs genom överklagandenoch i vissa fall inte kan verkställas före utryckningen. Risk för okynnesöverklagandenunder tjänstgöringens senare del är enligt föreningen påtaglig. Möjligheternaatt förordna om omedelbar verkställighet är aUtför kringskuma och enligtföreningen borde i vart fall tingsrättens beslut få verkställas oberoende avlaga kraft. FöreningenSveriges länspolischefer och Föreningen anser att detinte finns skäl att begränsa verkställigheten av utegångsförbud till endasttjänstgöringsdagar. Enligt föreningarna torde den av kommittén föreslagnabegränsningen av verkstäUigheten avsevärt begränsa förbudels prevenUva effekt. JOföreslår att nuvarande regler om förvarsarrest behåUs under krig och andrautomordentliga förhållanden, då man inte kan utgå ifrån alt en brottsmisstänktalltid kan överlämnas tiU polisen . JO påpekar att det underkrig, beredskapstillstånd och även under längre övningar borde finnas behov avbehörighet för militär chef att besluta om beslag, kroppsvisitation ochkroppsbesiktning. JO anför som stöd att försvarsmaktens verksamhet och denmateriel som där brakas är av den art att snabba ingripanden kan blinödvändiga. Civila myndigheter finns då inte alltid att tillgå med kort varsel. Överåklagareni påpekar att det i 24 kap. 7 § andra stycketrättegångsbalken stadgas att var och en får gripa den som har begått brott, påvilket det kan följa fängelse, om den brottslige anträffas på bar gäming ellerflyende fot eller är efterlyst för brott. Den gripne skaU skyndsamt överlämnas tUlnärmaste polisman. Någon tidsgräns är inte utsatt. Denna bestämmelse gäUer ävenför militär personal. Överåklagaren ifrågasätter på grundval av detta omtidsgränsen för kvarhållande behövs, särskilt som den synes utgöraen inskränkning av bestämmelsen i . Överåklagaren anser detvidare vara stötande för rättskänslan att en värnpliktig som begått ett grovtbrott måste försättas på fri fot, om han l. ex. på grand av brister isamfärdseln eller andra hinder inte kan överlämnas pohs inom 24 Ummar. Domstolsverketföreslär att omhändertagande bör kunna ske i fråga om aU personal som störordningen. Enligt är det stötande att omhändertagande inte kangöras av militär personal i vissa fall utan att polis måste tiUkallas. anserdet vara verklighetsfrämmande att kunna upp rätthålla en tidsfrist på 24 Ummar under krigsförhållanden. Möjlighet till 168 längre kvarhåUande bör föreskrivas för det fall attett överlämnande inom fristeninte kan äga rum på grund av särskilda förhåUanden. Rikspolissty- Prop.1985/86: 9 relsen anför vidare att kommittén när det gäller omhändertagande aven berasad eUer ordningsstörande person inte synes ha beaktat det förslag somframlagts av LTO/(SOU 1982:64). RikspoUsstyrel-sen anser att demilitära reglerna om omhändertagande anpassas lill motsvarande regler på detcivila området, vilket torde ligga i linje med kommitténs direktiv. Överbefälhavarenfrågar efter vissa kompletterande bestämmelser t. ex. beträffande vilkatvångsåtgärder som får vidtas när egendom som kan ha åtkommits genom brottanträffas hos den misstänkte. En tänkbar lösning kan enligt ÖB vara att det inämnda faU föreskrivs en obligatorisk anmälningsskyldighet till åklagare. ÖBreagerar också mot att de föreslagna reglerna om fråntagande av alkoholhaltigadrycker m. m. endast är tillämpliga då den omhändertagne är förhållandevishöggradigt berusad. Vidare finns det enligt ÖB f n. inte några regler omfråntagande av andra berasningsmedel än alkohol. ÖB finner detta otUlfredsställandeoch föreslår att kompletterande bestämmelser meddelas i lag. Stockholmstingsrätt påpekar att det kan finnas behov av att klargöra om reglerna omomhändertagande kan användas för att omhänderta en värnpliktig som efterrymning ämnar avvika från förbandet. Hässleholmspolisdistrikt påpekar att förmän har rätt att omhänderta värnpliktiga på allmänplats endast under den föratsättningen att den värnpliktige är uniformerad ochstör allmän ordning. Polisen får bara ingripa då den vämpliktige står i begreppatt begå brott. Intresset av att upprätthålla den allmänna ordningen framstårför polisstyrelsen som lika stark oavsett om en uniformerad eller en civilkläddvärnpliktig hotar denna och oavsett om vederbörande står i begrepp att begåbrott eller inte. Polisstyrelsen föreslår att en samordning sker med LTO/LOB-utredning-ensförslag så alt omhändertaganderekvisiten blir lika. Östersundspolisdistrikt föreslår att en militär förmans jurisdiktion utökas tiU attomfatta civila värnpliktiga på allmän plats. Denna utökning skulle innebära hjälp för den lokala polismyndigheten i garnisons-städerna, där de vämpUktigautgör en stor belastning. Om en värnpliktig omhändertagits enligt lagen omtillfälligt omhändertagande eller lagen om omhändertagande av berasade personerm. m. skulle man i det föreslagna systemet kunna överlämna honom tUl förbandet.På samma sätt skuUe militära förmän kunna utnyttjas vid särskilt bråkiga tillfäUen,t. ex. vid in-och utryckningsresor. FöreningenSveriges auditörer pekar på att man frän militärt häll upplever det somotillfredsställande att inte ha möjlighet att ingripa då envärnpliktig öppet sätter sig över givna order, t. ex. lämnar förbandet trotsålagt utegångsförbud. FöreningenSveriges åklagare avstyrker förslaget om förlängt omhän dertagande på mihtärmyndighetens ansvar.