prop · G90341 · 1985-12-31 00:00:00 — Som jag nämnt bör tillämpningen avsanktionssystemet inte ge upphov till sådana bedömningar. Mitt förslag:Frågor om tulltillägg beslutas av en tullmyndighet. VSLIrsförslag och GTS:s förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: De hartillstyrkt GTS:s förslag eller lämnat det utan erinran. Skälen för mitt förslag: Imervärdeskattefrågor ankommer prövningen av skaUefillägg på (64 g§ första stycket mervärdeskattelagen). När det gäller punktskatter görsmotsvarande prövning av beskattningsmyndigheten, i regel (7kap. 7 § första stycket lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter). I frägaom tulltilläggen bör prövningen ligga hos tullmyndighet. Uttrycket tullmyndighetanvänds som en benämning pä de olika administrativa myndigheterna påtullområdet. Med tullmyndighet avses enligt 1 § Tst generaltullstyrelsen och underiydandemyndighet som är behörig enligt vad generaltullstyrelsen bestämmer på grundvalav fastställd distriktsindelning. Den centrala och överordnadebeslutanderätten har alltså general-tullstyrelsen. Regionalt är landet f n.indelat i sju tullregioner. samheteni en tullregion ansvarar en tulldirektion. För annan verksamhet änkustbevakning är tullregionerna i sin tur indelade i tulldistrikt. Sammanlagtfinns 21 sådana distrikt, vilka står under ledning av distriktstullkammare.Därutöver finns ett 20-tal tullkammare och tullstationer. Frågan om på vilken nivåbeslutsfattandet i tulltilläggsfrågor skall ligga kan lämpligen bestämmas genomföreskrifter i administrativ ordning. Så har skett beträffande denmyndighetsutövning som föreskrivs i TL. Ett i detta sammanhang näraliggandeexempel är förseningsavgiften enligt nuvarande 40 a § TL. Jag vill dock betonavikten av att tulltilläggsfrågorna handläggs av tjänstemän som är väl förtrognamed rättstillämpningen på tullområdet. För att främja en enhetligrättstillämpning bör vidare beslutsfattandet inte spridas på alltför mängahänder. I likhet med vad somgäller för mervärdeskatten och punktskatterna på den inrikes beskattningensområde bör i fräga om tulltilläggen föreskrivas att förvaltningsdomstol kanbesluta om tulltillägg i mål om tull och annan skatt, som skall betalas tilltullverket, och om införselavgift. 2.7Tulltillägg i förhållande till förverkande Mittförslag: Tulltillägg skall inte tas ut till den del en vara eller en varasvärde förverkas enligt VSL. VSU:sförslag och GTS:s förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:De har med ett undantag tillstyrkt GTS:s förslag eller lämnat det utan erinran.Hovrätten för har uttryckt tveksamhet och anfört att densammanlagda sanktionen straff, partiellt förverkande och tulltillägg i vissafall kunde framstå som alltför hård. Vidare har hovrätten uttalat att ettsystem med dubbla sanktioner skulle pä ett inte önskvärt sätt bindadomstolarna, när det gällde att ta ställning till straffmätnings- ochförverkandefrågor. Skälen för mitt förslag:Frågan huruvida tull och andra införselavgifter skall utgå för varor som helteller delvis förverkats har tills inte varit författningsmässigtreglerad. gäller dock enligt 40 c § TL (SFS 1984:940),att tull och annan införselavgift inte skall tas ut till den del en vara ellerdess värde förverkats enligt VSL. Vidare skall ett tidigare meddelat beslut omtull m. m. upphävas eller ändras, sedan en dom eller ett beslut som innefattarförverkande vunnit laga kraft. Paragrafen är så utformad att det skall rådalikställighet i tullbeläggningen av varor som förtullas i vanlig ordning ochvaror som blir föremål för partiellt förverkande. Av bestämmelsen framgårmotsatsvis att tull- och avgiftsbeläggning skall ske i samma mån som förverkandehar eftergetts. Om förverkande helt eftergetts skall alltså tull och andrainförselavgifter tas ut som om varan införts i vanlig ordning. Jaganser det vara befogat och följdriktigt att tulltillägg tas ut enligt sammaprinciper som gäller för påföring av tull. Det kan diskuteras hur dentekniska samordningen mellan en tullmyndighets beslut om tulltillägg och endomstols beslut om förverkande skall lösas. Om inte tulltillägget påförs föreoch oberoende av den judiciella prövningen blir tullmyndighetens prövningberoende av resultatet av domstolarnas avgörande i förverkandefrågor. Har äandra sidan tulltillägg påförts när förverkande beslutas, måste i enlighet medden princip jag föreslagit, beslutet om tillägg helt eller delvis upphävas. Jaganser det lämpligast att påföring av tulltillägg alltid sker, omförutsättningar föreligger för detta, och att det skall åliggatullmyndigheterna att ex officio vidta de ändringar i beslut om tulltillägg somsenare beslut om förverkande kan föranleda. En sådan ordning har den fördelenmed sig att domstolarna vid sina ställningstaganden i förverkandefrågor fårklart för sig hur stor en ekonomisk sanktion genom tulltillägg blir, omförverkande helt efterges. Mitt förslag: Förmindre allvarliga smugglingsbrott fär åtal eller talan om förverkande väckasendast när det är påkallat av särskilda skäl, om gärningen i fråga kan föranledaatt tulltillägg påförs. VSU:sförslag och GTS:s förslag: VSU:s förslag grundar sig på en översyn av VSL. föreligger den skillnaden i förhållande mitt förslag att VSU:s förslaginnebär, som jag redan sagt, att tulltillägg skall påföras i alla situationersom kan föranleda ansvar för varusmuggling eller motsvarande oaktsamhetsbrott(nuvarande 5 § VSL). I enlighet därmed föresläs att även oriktigt muntligt uppgiftslämnande,exempelvis inom den s. k. resandetrafiken, skall kunna medföra tulltillägg ochomfattas av talebegränsningsre-geln. EnligtGTS:s förslag skall med hänvisning till 2 och 5 §§ VSL åtal och talan omförverkande fä väckas endast om det är påkallat av särskilda skäl. Remissinstanserna: VSU:sförslag mottogs i huvudsak positivt. Mot GTS:s förslag har flertaletremissinstanser invänt att 2 § VSL endast avser sådana undandragandebrott somgrundar sig på att varor inte getts till känna i samband med införsel, medanundandraganden genom oriktigt uppgiftslämnande faller utanför paragrafenstillämpningsområde. Skälen för mitt förslag: Isamband med införandet av skattetilläggen intogs en åtalsbegränsningsbestämmelsei skattebrottslagen (13 §). Enligt denna bestämmelse får åtal för skatteförseelse(3 §) eller bristande uppbördsredovisning (8 §) väckas endast om det ärpåkallat av särskilda skäl. Skatteförseelse motsvarar skattebedrägeri som ärringa, och bristande uppbördsredovisning motsvarar ringa oredliguppbördsredovisning. För brotten förutsätts uppsåt på den subjektiva sidan.Påföljden för skatteförseelse och bristande uppbördsredovisning är böter, dvs.dagsböter. Närdet gäller motsvarande brott som begåtts av oaktsamhet föreskrivs beträffandevårdslös skatteuppgift (5 §) att det skall dömas till ansvar, om gärningen rörbetydande belopp, och i fråga om värdslös uppbördsredovisning (9 §) att detinte skall dömas till ansvar i ringa fall. 1985/86:41 Meddessa begränsningar i fräga om det straffbara området avlastas polis,åklagare och domstolar i stor utsträckning arbete med de mindre allvarligaförseelserna pä skatteområdet. motverkar det administrativasanktionssystemet att efterlevnaden av reglerna eftersatts. Närdet gäller VSL finns ingen talebegränsningsregel motsvarande den som förekommerför ringa fall av uppsåtliga skattebrott. Inte heller har VSL någon direktmotsvarighet till skattebrottslagens gradering i "normalt" och ringaskattebedrägeri. Visserligen innehåller VSL en bestämmelse om ringavarusmuggling (2 §). Denna bestämmelse, som föreskriver att straffet för ettsådant brott skall vara penningböter, högst , syftar emellertid barapå det fallet av varusmuggling att någon har smugglat in eller ut en vara utanatt ge den till känna för en tullmyndighet och därigenom undgått tull ellerandra avgifter eller kringgått förbud eller villkor. Andra former avvarusmuggling omfattas inte av bestämmelsen, såsom exempelvis att någon föranlettatt tull eller avgift har undandragits genom att lämna oriktiga uppgifter i entulldeklaration eller på annat sätt vilseleda i samband med en tullbehandling. Varusmugglingär ett uppsåtligt brott. För motsvarande culpösa brott föreskrivs (5 § VSL) attdet inte skall dömas till ansvar i ringa fall. Såsomframgår av den lämnade redogörelsen skiljer sig bestämmelserna iskattebrottslagen och VSL åt när det gäller bestämningen av ringa uppsåtligabrott. Vid sidan av att regeln i VSL endast omfattar en bland flera olikaformer av varusmuggling är bestämmelsens tillämpningsområde mera begränsat ävengenom att påföljden är penningböter. Detta innebär att regeln endastundantagsvis kan komma till tillämpning i fråga om den kommersiella importen,bl. a. eftersom de värden det gäller oftast är sä stora att penningböter inteär en tillräckligt ingripande påföljd. Även om bestämmelsens tillämpningsområdevidgades till att gälla alla former av mindre allvarlig varusmuggling skullealltså, med bibehållande av penningböter som påföljd, de gärningar som kommeri fråga för tulltillägg som regel inte kunna omfattas av bestämmelsen. En talebegränsningsregelsom motsvarar den i skattebrottslagen skulle visserligen kunna åstadkommas, omäven påföljden ändrades från penningböter till dagsl5Öter. Detta skulle dockinnebära att det smidiga och praktiska systemet med ordningsbot förresandesmugglingen inte skulle kunna bibehållas. Detär inte heller någon framkomlig väg att generellt vidga det straffria områdetför ringa culpösa brott (5 §), eftersom det skulle leda till en avkriminaliseringav mänga oacceptabla gärningar, som inte kan beivras i administrativ ordning. Denav VSU föreslagna talebegränsningsregeln motsvarar i stort skattebrottslagensbestämmelse och är i princip konstruerad på samma sätt. Förslaget bygger dockpä en i stora delar omarbetad VSL. Som framgår av det jag sagt om dennuvarande VSL är en sådan modell inte möjlig att införa utan en omfattandeomarbetning av straffbestämmelserna. Jag har erfarit attberedningsgruppen för tullagstiftningsfrägor, som hål ler på med en översyn av bl. a. tullagen och tullförordningen, i sitt slutbe- 32 tänkande, som läggs fram , kommer attuttala sig för att även VSLbör ses över. Jagdelar den uppfattningen. Men som jag har uttalat aren av de Prop.1985/86: 41 väsentliga fördelarna som kan uppnäs med ett administrativtsanktionssystem att polis, åklagare och domstolar kan avlastas arbete. Dettainnebär att det måste finnas en bestämmelse som begränsar skyldigheten att föratalan beträffande gärningar som kan beivras i administrativ ordning. En bestämmelsemed denna innebörd bör därför tas in i VSL utan hänsyn till att lagen kan kommaatt omarbetas . En sådan talebegränsningsregel får därmedutformas med utgångspunkt i VSL:s nuvarande uppbyggnad. Den kommer dä också attses över i samband med översynen av lagen. Jagföreslår därför att en ny bestämmelse införs, som föreskriver att i fråga omgärningar som avses i 1,2,4 eller 5 § VSL och som kan beivras genom tulltilläggåtal får väckas endast om särskilda skäl föreligger, om det kan antas attstraffet för gärningen skulle stanna vid ett måttligt bötesstraff Vidbedömningen av var gränsdragningen skall gå mellan gärningar, som skall beivrasenbart i administrativ ordning och sådana gärningar, som även skall bli föremålför allmänt åtal anser jag 60 dagsböter vara en lämplig riktpunkt. En gärningför vilket straffet kan förväntas stanna vid högst 60 dagsböter skall alltså inormalfallet inte göras till föremål för åtal och domstolsprövning, medanvanliga ätalsregler skall gälla för allvarligare gärningar. Motsvarandebestämmelse bör också gälla för talan om förverkande på grund av brott enligt VSL. överensstämmer en sådan talebegränsning med VSU:s förslag. Jagföreslår att talebegränsningsregeln skall gälla även när en sådan administrativsanktion påförts som avses i 3 § lagen (1975; 85) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om in- eller utförsel av varor. Särskildaskäl för åtal kan föreligga, när en importör eller motsvarande misstänks förflera smuggelbrott, som vart och ett förskyller ett måttligt bötesstraff, menden sammanlagda brottsligheten är att bedöma allvarligare. Som ett annatexempel kan nämnas att det rör sig om upprepade förseelser och det har visatsig att enbart en administrativ påföljd inte leder till förbättringar hos dentullskyldige. Skäl för åtal kan vidare föreligga, när det rör sig om ensammansatt brottslighet, t. ex. när en importör misstänks för bådeundandragande av tull eller andra avgifter och överträdelse av införselvillkor.Också i fall när den administrativa sanktionen har riktats mot en juridiskperson kan det finnas skäl att åtala en ställföreträdare. Ivissa fall kan det även finnas anledning att enbart väcka talan om förverkandenär tulltillägg har påförts. Angående förhållandet mellan förverkande ochtulltillägg hänvisar jag till bestämmelserna i 40 f § TL. 3 1985/86. Prop.1985/86:41 2.9 Övriga frågor Mitt förslag: Tulltillägg skall inte påföras och fårefterges i princip i enlighet med vad som gäller för skattetilläggen. Innan beslut om tulltillägg meddelas skall kommunikafionmed den tullskyldige ske, om det är möjligt. Beslut om tulltillägg är i principatt anse som självständiga beslut. VSU:s förslag och GTS:s förslag: Överensstämmer i alltväsentligt med mitt förslag. Remissinstanserna: Tillstyrker förslaget eller lämnar detutan erinran. Flera remissinstanser har dock påtalat att möjligheterna tilleftergift bör tillämpas generöst, åtminstone i inledningsskedet. Skälen för mitt förslag: Tulltilläggens nära släktskap medskattetilläggen medför att så långt som möjligt analoga regler bör gälla i frägaom de fall när tillägg inte skall påföras och får efterges. Som jag redan nämntskall tulltillägg inte påföras när en avvikelse avser bedömning av ett yrkande(såsom i fråga om yrkad förmånsbehandling, anspråk på tullbefrielse eller tullnedsättning)eller när det är fräga om skäligheten av en uppskattning eller värdering,såvida avvikelsen inte gäller oriktig uppgift i sak. Tulltillägg bör inteheller påföras, när en avvikelse frän en lämnad uppgift innebär rättelse av enuppenbar felräkning eller felskrivning. Om en tullskyldig eller hans ombudfrivilligt rättat en oriktig uppgift bör fillägg inte påföras. Det förhållandetatt 7 och 11 §§ TL föreskriver en skyldighet att rätta oriktigheter itulldeklarationer m. m. innebär inte att bestämmelsen om frivillig rättelseinte skulle kunna tillämpas på rättelser som sker i enlighet med föreskrifternaom rättelseskyldighet. Frågan huruvida en rättelse är att anse som frivilligfår i dessa liksom i andra fall bedömas mot bakgrund av de omständigheter somrätt. Tulltillägg bör helt eller delvis kunna efterges, närfelaktigheten, underlätenheten eller åtgärden kan anses ursäktlig med hänsyntill den tullskyldiges ålder, sjukdom eller bristande erfarenhet, den oriktigauppgiftens särskilda beskaffenhet eller jämförbar omständighet. När detundandragna beloppet är litet bör eftergift också kunna medges. Som jag tidigare nämnt bör tulltillägg påföras även omgärningen beivras i straffprocessuell ordning. Till den del en vara eller envaras värde förverkas bör dock tillägg inte påföras. Såsom VSU och GTS föreslagit bör, om möjligt, dentullskyldige beredas tillfälle att yttra sig innan beslut om tulltilläggfattas. Likaså bör i enlighet med VSU:s och GTS:s förslag ettbeslut om tulltillägg anses vara ett självständigt beslut, som kan överklagasgenom besvär ulan samband med tulllaxeringsbeslutet. Vid om- eller eftertulltax-eringbör dock den ändring av det påförda tulltillägget, som det nyataxeringsbeslutet föranleder, beslutas ex officio. Vid besvär bör tilläggetlikaså sättas ned utan särskilt yrkande, om tulltaxeringen nedsätts. 3 Upprättade lagförslag ,,.l Prop. I enlighet med vad jag har anfört i det föregående harinom upprättats förslag till 1. lag om ändringi lagen (1960:418) om straff för varusmuggling, 2. lag om ändringi tullagen (1973:670). Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 5. 4.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1960:418) omstraff för varusmuggling. Åtal för brott som avses i 1, 2, 4 eller 5 § fär väckasendast när det finns särskilda skäl, om påföljden för brottet kan väntas bliböter med visst högsta belopp eller högst sexfio dagsböter, och gärningen kanföranleda påföring av tulltillägg enligt 40 a § tullagen (1973:670) eller ensådan särskild avgift som avses i 3 § lagen (1975:85) med bemyndigande attmeddela föreskrifter om in- eller utförsel av varor. Vad som sägs i första stycket gäller även talan omförverkande enligt denna lag. Paragrafen, som saknar motsvarighet i den nuvarande lagen,föreskriver begränsning i rätten att föra talan om ansvar och förverkande pågrund av sådana mindre allvarliga varusmugglingsbrott, för vilka påföljden viden judiciell prövning kan väntas stanna vid måttliga böter. Den övre gränsenför vad som skall anses vara ett måttligt bötesstraff för ett brott har ilagtexten angetts till 60 dagsböter. Böter med ett visst högsta belopp(penningböter), som är den föreskrivna påföljden enligt 2 § VSL anses härvidvara en mindre sträng påföljd än dagsböter. En ytterligare förutsättning föratt begränsningsregeln skall vara fillämplig är att en administrativ sanktion iform av tulltillägg enligt 40 a § TL eller en sådan särskild avgift som avses i3 § lagen (1975:85) med bemyndigande att meddela föreskrifter om in- ellerutförsel av varor, kan påföras för gärningen. Bestämmelsen är alltså inte tillämplig på undandragandebrottinom den s. k. resandetrafiken, såsom exempelvis när en resenär tull- ochskattefritt försöker föra in otillåten mängd alkoholdrycker i landet. Dessagärningar kan nämligen inte föranleda påföring av tulltillägg (se vidare under40 a § TL). Syftet med begränsningsregeln är att straffrättsligprövning skall underlåtas i sådana fall, där den administrativa sanktionen kananses tillräckligt ingripande. Enligt samma princip som gäller förskattebrotten på det inrikes området skall det krävas särskilda skäl för åta!och dessutom för förverkandetalan. Särskilda skäl för åtal kan föreligga, när en importöreller motsvarande misstänks för flera smuggelbrott, som vart och ettförskyller ett måttligt bötesstraff, men den sammanlagda brottsligheten är attbedöma allvarli- 1985/86:41 gare. Som ett annat exempel kan nämnasatt det rör sig om upprepade förseelser och det har visat sig att enbart enadministrativ påföljd inte leder till förbättringar hos den tullskyldige. Skälför åtal kan vidare föreligga, när det rör sig om en sammansatt brottslighet,t. ex. när en importör misstänks för både undandragande av tull eller andraavgifter och överträdelse av införselvillkor. Också i fall när denadministrativa sanktionen har riktats mot en juridisk person kan det finnasskäl att åtala en ställföreträdare. 1 vissa fall kan det även finnas anledning att enbartväcka talan om förverkande när tulltillägg har påförts. Angående förhållandetmellan förverkande och tulltillägg hänvisar jag till bestämmelserna i 40 f § TL. Föreskrifter om åtalsunderlätelse finns också i 20 kap. 7§ (riksåklagarens cirkulär, RÅG I: 105). De föreslagna ändringarna är av sådant slag att någrasärskilda övergångsbestämmelser enligt min mening inte behövs. 4.2 Förslaget till lag om ändring i tullagen (1973:670) Om någon infört eller låtit införa en vara utan att den angettstill förtullning eller anmälts för behandling som avses i 2 § tredje stycketeller 3 § andra stycket, är han skyldig att betala den tull och annaninförselavgift som skulle ha utgått om varan förtullats vid införseln. Detsammagäller den som i samband med införsel av en vara i övrigt vidtagit sådan åtgärdatt risk uppkommit för att varan skulle undgå förtullning. Den som förfogat över en oförtullad vara som avses i 2 §tredje stycket i strid mot föreskriven inskränkning i förfoganderätten ärskyldig att betala den tull och annan införselavgift som därigenom undandragitseller kunnat undandras. Den som förfogat över en förtullad vara i strid motföreskriven förutsättning för befrielse från eller nedsättning elleråterbetalning av tull eller annan införselavgift får inte åtnjuta förmånen. Om särskilda skäl föreligger kan generaltullstyrelsenmedge nedsättning av eller befrielse från tullar eller avgifter eller medgebefrielse frän tullskyldighet för varor som blir föremål för behandling enligt2 § tredje stycket. Frågor om tullskyldighet enligt denna paragraf fär inteprövas senare än efter utgången av den månad, under vilken varaninfördes eller det olovliga förfogandet ägde rum. Dock skall vad i 15 §föreskrivits om tider för prövning av eftertulltaxering i särskilda falltillämpas pä motsvarande sätt. Den föreslagna ändringen i tredje stycket innebär att GTSkan besluta att förtullning inte skall ske, om varan i stället blir föremål förbehandling enligt 2 § tredje stycket, dvs. transiteras, förvaras på tullupplageller dylikt, innehas med temporär tullfrihet eller återutförs. Det har visatsig att förtullning i sådana fall leder till såväl oskäligakonsekvenser för importörerna som praktiska problem i tullverksamheten. Om befrielsemedges frän tullskyldighet faller också grunden för att påföra tulltilläggbort. 1övrigt har den ändringen gjorts i paragrafen att föreskrifterna enligt Prop.1985/86:41 nuvarande 40 d § tas in som ett Qärde stycke i 40 §. som är tullskyldig och skyldig att lämna tulldeklaration, i entulldeklaration eller ett annat dokument som avgetts till ledning för fastställandeav tull eller annan införselavgift, lämnat en uppgift som befinns vara oriktig,skall han påföras en särskild avgift (tulltillägg). Tulltilllägget är tjugoprocent av den tull och annan införselavgift som inte skulle ha påförts om denoriktiga uppgiften godtagits. Detsamma gäller om den tullskyldige skriftligenhar lämnat en sådan uppgift i omtulltaxerings- eller besvärsärende avseendefastställande av tull eller annan införselavgift. Haravvikelse frän tulldeklaration skett med stöd av 16 § skall den tullskyldigepåföras tulltillägg. Tulltillägget är tjugo procent av den tull och annaninförselavgift som till följd av uppskattningen påförs den tullskyldige utövervad som annars skulle ha påförts honom. Till den del uppskattningen innefattarrättelse av en oriktig uppgift från den tullskyldige påförs dock tulltilläggenligt första stycket. Omden som är tullskyldig enligt 40 § rätteligen skulle ha lämnat tulldeklarationtill ledning för fastställande av tull eller annan införselavgift skall hanpåföras tulltillägg. Tulltillägget är tjugo procent av den tull och annan införselavgiftsom påförs eller, vid förfogande enligt 40 § andra stycket andra meningen,tjugo procent av den tullförmån som den tullskyldige går miste om. Häranges förutsättningarna för påföring av tulltillägg. I de tre styckenabehandlas sålunda olika situationer, när påföring skall ske. Gemensamt fördessa fall är att det förelegat deklarationsplikt. På införsel som inte omfattasav någon sådan skyldighet är föreskrifterna om tulltillägg således intetillämpliga. a. faller den s. k. resandetrafiken normalt utanför tillämpningsområdet,eftersom tullmyndigheterna i dessa fall i regel godtar muntligt uppgiftslämnande.För sådana förseelser är påföljden ofta penningböter, högst , och denenkla och effektiva sanktionen ordningsbot enligt ordningsbotskungörelsen(1968: 199) kan tillämpas. Iförsta stycket anges de förutsättningar under vilka en tullskyldig som lämnatoriktiga uppgifter till ledning för tulltaxering skall påföras tull-fillägg.Med uttrycket "annat dokument" avses andra skriftliga handlingar änen tulldeklaration, som lämnats för att utgöra underlag för tulltaxeringen.Det kan vara fråga om Ullägg till eller ändringar i en tulldeklaration. Äveninte undertecknade tulldeklarationer är att hänföra till "annat dokument".Uttrycket har valts med tanke pä att det även skall avse sädana uppgifter somöverförts på elektronisk väg med hjälp av dator eller med utnyttjande av annanliknande teknik.