prop · G903146 · 1985-12-31 00:00:00 — Del anges också alt detantal anslutningar till kabelnät eller antal mottagare som utgör en gräns förstadgandets tillämpning kan anges i avtalet om vidaresändning. Enligl min mening kan detför svensk del anföras samma betänkligheter mot en antalsgräns som har varitavgörande för utformt\ingen av den norska lagstiftningen. Även om en anlalsgränskan ha ett visst värde, finns dock risken att den leder lill en snedvridning avkabelulbyggnaden. Delta skulle vara speciellt betänkligt i som slår i böijanav denna utbyggnad. I den avtalslicensordning som föreslås har parternamöjlighet atl genom avtal komma överens om en antalsgräns. I likhet med vad somgäller i och anser jag därför att den svenska lagstiftningen böravstå från att fastställa någon speciell gräns för del antal anslutningar somett kabelnät får ha ulan att del uppstår en skyldighet att inhämta rättighetshavarnastillstånd till vidaresändning. Fråganhuruvida det föreligger etl offentligt framförande som medför en sådanskyldighet får alltså i stället bedömas från fall till fall. 2.3.7.2Undantag för del svenska programutbudet? Mitt förslag:Något undantag skall inte göras från skyldigheten att förvärva rättigheter vid vidaresändningi av det svenska programutbudet. Promemoriansförslag: Överensstämmer med milt förslag. Remissinstanserna: Endastnågra få remissinstanser berör frågan. Av dessa anser de flesta att det i lagbör fastställas all någon rätt till ersättning inte skall föreligga för svenskaprogram som vidaresänds här i landet enligt den s. k. "must-carry"-principen. Skälen för mitt förslag: Ivissa länder har man diskuterat möjligheten att från skyldigheten alt inhämta rättighetshavarnastillstånd undanta vidare- sändninginom det egna territoriet av de inhemska radio- och TV-programmen. Som skälför ett sådant undantag har i huvudsak anförts två skäl. Del ena hänför sigtill den offentligrättsliga förpliktelse som etl kabelförelag har atl i sillutbud också la in de nationella sändarförelagens utbud ("musl-carry"-principen).Det andra skälet har sin utgångspunkt i en presumtion alt de nationella sändarförelageni sina avtal med rältighelshavarna om rundradiosändning hartillförsäkrat sig rätlen till olika former av återutsändning inom landet. När del först gäller derättsliga aspekterna på elt eventuellt sådant undantag finns det varken enligtBernkonventionen eller andra internationella överenskommelser något hinder motatt underiåla att tillerkänna svenska rätlighetshavare några rätUgheter vid återutsändningav program som innehåller deras verk. När det gäller utländska upphovsmäns verkmåste emellertid Bernkonvenlionens regler respekteras. Konventionens art. 11bis ger visseriigen möjlighet till tvångslicensbestämmelser, men den ger inteutrymme för att inskränka rättigheterna enligl något slags geografisktkriterium. De rättigheter som tillkommer utländska upphovsmän måste alltsåvara desamma oavsett om deras verk ingår i svenska eller i utländskasändningar. Detta innebär all inskränkningar i dessa rättigheter måste varagenerella i den meningen alt de drabbar inhemska och utländska program lika. När det sedan gäller nämnda presumtionen kan del anmärkas att varken avtal med upphovsmannaorganisationernaeller avlalslicensreglerna i 22 § andra stycket URL omfattar någol annat än företagetsegen sändningsverksamhet. Enlagfäst begränsning av rättigheterna när del gäller de nationella programmenskulle skapa stora administrativa svårigheter för de organisationer somhandhar rättigheterna och vålla friktioner i deras förhållande till utländska rättighetshavare.Som har framhållits tidigare (avsnitt 2.3.1) finns det inte heller någonanledning anta atl svårigheter skulle uppslå när det gäller förvärv avrättigheter för vidaresändning i av det svenska programutbudet. Avfrämst konvenlionslekniska men också praktiska skäl bör således avlalslicensbestämmelsenvara tillämplig på vidaresändning av såväl Radio-koncernens programsom det utländska programutbudet. En sådan ordning stämmer överens med vad somgäller i och . I planeras emellertid enändring som innebär atl en ivångslicens införs för vidaresändning av detinhemska radio- och TV-ulbudel. 1985/86: 146 2.3.8Åtgärder om avtal inte sluts Min bedömning:Några särskilda åtgärder påkallas inte , om avtal inle kommer lillstånd. Promemorians bedömning:Överensstämmer med min bedömning. Remissinstanserna: Endast ett begränsat antalremissinstanser uppe- håller sig särskilt viddenna fråga. De anser atl föreskrifter bör ges antingen om ett frivilligtmedlingsförfarande eller om någon form av obligatorisk skiljedom. Skälen för min bedömning:En fråga som bör beaktas är om särskilda åtgärder kan anses påkallade om avtal inlekommer lill stånd. kan man här välja mellan olikalösningar, l.ex. medling eller s.k. ivångsskiljedom. 1 har införts etl skiljemannaförfarandesom skall tillämpas bl. a. när parterna inle kan enas om etl avtal.Skiljemännen skall grunda sitt avgörande om vidaresändning på vad de anser vararätt och skäligt. Elt av skiljemännen beviljat tillstånd har samma avialslicensverkansom etl direkt tillstånd på grund av avtal. I har man infört enordning som innebär ett slags tvångsskiljedom. Var och en av parterna kankräva att tillstånd fill och villkor för vidaresändningen fastställs på etlbindande sätt av en särskild nämnd. En förutsättning är dock att den andraparlen har vägrat atl förhandla eller att avtal inte har träffats inom sexmånader efter del att förhandlingar har inletts. De avtalslicensbeslämmelsersom har införts i svensk upphovsrätt, nämligen för radio- och TV-utsändningi 22 § andra stycket URL och för folokopiering i undervisningsverksamhet i 15 a§ URL, innehåller inga regler om Ivångsskiljedom. Den förra bestämmelsenreglerar inte heller del fall när någol avtal inle träffas. I fråga om folokopieringi undervisningsverksamhet anvisas däremot för detta fall ettmedlingsförfarande enligt lagen (1980:612) om medling i vissa upphovsrätlslvister.Denna lag har tillämpats i ett fall, och förfarandet har då lett till atl avtalhar ingåtts. Enligl min uppfattning börutgångspunkten vara att avtalsfriheten skall bibehållas så långt som möjligt.Den avtalslicenslösning som jag har förordat bygger på den självklara förutsättningenall avtal verkligen kommer till stånd och alt vidaresändning därigenom skallkunna äga rum. Utan avtal får givelvis inle någon vidaresändning genomföras.Jag har emellertid inte någon anledning anta alt det skulle behöva uppslåsvårigheter för parterna all träffa de överenskommelser som är nödvändiga försådan återutsändning. Några särskilda åtgärder, såsom införandet avbestämmelser om medling eller tvångsskiljedom, för den händelse parterna inlekan enas är därför inle påkallade . Skulle denna situation likväluppkomma, får frågan övervägas på nytt. Prop.1985/86: 146 2.4.1Förvärv av utövande konstnärers rättigheter vid vidaresändning Mitt förslag: Rällighelernalill vidaresändning förvärvas från de utövande konstnärerna genom avtal påsamma sätt som inom den egentliga upphovsrätten. Promemorians förslag:Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Del övervägande antalet tillstyrker att samma regel-syslem skall gälla för deutövande konstnärerna som för upphovsmännen. Skälen för mitt förslag:Som jag har nämnt (avsnitt 2.2.) har även de utövande konstnärerna enensamrätt alt bestämma över utsändning i radio eller television av derasframföranden (45 § URL). Denna ensamrätt omfattar också trådlös och trådbunden vidaresändning.Därför bör samma regler i fråga om rältighelsförvärv som jag har föreslagit förrältighelshavarna inom den egentliga upphovsrätten gälla också för de utövandekonstnärerna. Del innebär atl rättigheterna till vidaresändning bör förvårvas genomkollektiva avtal och alt dessa genom avtalslicensbestämmelser i lag får verkanockså för utövande konstnärer som slår utanför avtalsslutande organisationer.När det gäller övriga frågor i detta sammanhang hänvisas till de övervägandenoch förslag som jag har lagt fram beträffande den egentliga upphovsrätten(avsnitt 2.3). 1985/86: 146 Mitt förslag:Utövande konstnärer och fonogramproducenter skall ha rätt till ersättning närljudupptagningar utnyttjas i vidaresändningar. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: Delövervägande antalet remissinstanser tillstyrker promemorieförslaget. Enremissinstans avstyrker dock förslagel helt. En annan remissinstans anser atlendast de utövande konstnärerna, men alltså inle fonogramproducenlerna, bör harätt till ersättning. Skälen för mitt förslag:Som jag har nämnt (avsnitt 2.2) har utövande konstnärer ochproducenter av upptagningar vissa rättigheter som står den egentligaupphovsrätten nära. Sålunda krävs tillstånd från de utövande konstnärerna viden direktsändning av deras framföranden, liksom när dessa har spelals in medstöd av 22 § första stycket URL (45 § URL). För att sända ljud- ellerbildupptagningar i radio eller TV behövs emellertid inte någol tillstånd frånutövande konstnärer och producenter. De har i stället rätt lill ersättning,som dock bara gäller för ljudupptagningar och endast vid ursprungligasändningar. Om en vidaresändning innehåller ljudupptagningar, har såledesvarken de utövande konstnärerna eller fonogramproducenlerna någon rätt lillersättning. Det nu nämnda förhållandelvid vidaresändning har inle haft någon större betydelse, eftersomdenna verksamhet har varil av ringa omfattning i . Situationen i deltahänseende kommer emellertid all förändras helt när kabelspridningen har byggtsut i full skala. En stor del av utbudet via kabel till konsumenterna tordenämligen komma alt utgöras av inhemska eller utländska radio- och TV-utsändningardär inspelad musik ingår. Enprincipiell utgångspunkt är all de olika grupperna på det upphovsrätlsligaområdet så långt möjligt skall behandlas lika. Det kan därför inle godtas atttvå av de grupper vars prestationer utnyttjas i stor omfattning inteens skall ha rätt till ersättning, medan andra grupper av rätlighetshavarebåde har rätt till ersättning och en möjlighet atl hindra utnyttjandet. Ettökat utnyttjande bör ge ökad rätt till ersättning för samtliga de grupper somberörs. Till denna principiellaaspekt kommer en rent praktisk. En stor del av vidaresändningen via kabel kankomma alt avse elt programutbud med ljudinspelningar som annars inle skulle hasänts i . Detta ökade utbud av musik kommer sannolikt atl påverkaartisternas och fonogram-framsiällarnas situation i allmänhet. Det skydd somURL ger de utövande konstnärerna motiveras i stor utsträckning av arbelsmarknadsmässigaoch sociala skäl. Det har ansetts nödvändigt all ge dem rättigheter i URL för allhindra alt modern medieleknologi alltför myckel tar bort arbetstillfällen och inkomslmöjlighelerför artislkåren. Det ökade utnyttjandet av inspelningar i samband med vidaresändningav radio- och TV-utsändningar kan väntas få negativa verkningar i dettahänseende. Enligt min uppfattning är del från denna synpunkt rimligt ochönskvärt att rätten lill ersättning för de utövande konstnärerna avser intebara ursprunglig sändning ulan även vidaresändning. Elt av de viktigasteskälen lill atl fonogramproducenlerna har tillerkänts rätt lill ersättning närderas inspelningar utnyttjas i radio och television är all de måste hamöjlighet att täcka de investeringar som görs för produktionen avinspelningarna. Dessa möjligheter torde komma all begränsas genom del ökadeutbudet av inspelad musik vid vidaresändning via kabel eller på annat sätt. Medhänsyn härtill är det rimligt all också fonogramproducenlerna får rätt lillersättning vid vidaresändningar av program där ljudupptagningar ingår. Eftersom Romkonventionenom skydd för utövande konstnärer, fonogramframslällare och radioföretag baragäller ursprungliga sändningar finns det inle någon folkrättslig förpliktelsealt tillerkänna rättighetshavare från andra länder den rätt till ersättning somnu föreslås. Delta bör därför ske endast på grundval av reciprocitel, dvs. iförhållande till länder som ger svenska rättighetshavare samma rätt. Prop.1985/86: 146 Mitt förslag:Några särskilda regler införs inle för alt säkerställa atl vidaresändning kanske även om etl radioförelag vägrar att ge tillstånd fill sådan sändning. Promemorians förslag: Omett radioförelag vägrar atl ge tillstånd till vidaresändning skall domstolkunna meddela sådant tillstånd. Remissinstanserna: Någraremissinstanser ifrågasätter om del behövs några särskilda regler beträffande radioförelagenför all säkerställa rätlen lill vidaresändning. Skälen för mitt förslag:Den Europeiska överenskommelsen om skydd för televisionsulsändningarföreskriver atl radioföretagen i de länder som är bundna av överenskommelsenskall ha rätt atl tillåla eller förbjuda trådlös eller trådbunden återutsändningav sina TV-utsändningar. Om ett förelag utan skäl vägrar att ge sådanttillstånd eller ger del på oskäliga villkor, kan dock en fördragsslutande statutse ett organ som kan besluta om tillstånd. Det är givetvis av störstavikt alt en vidaresändning inle hindras genom att etl radioförelag vägrar atlge sitt tillstånd eller ställer oskäliga villkor för sändningen. Enligt minuppfattning finns det emellertid för svenskt vidkommande inte några särskildaskäl anta att så skulle ske. Jag är därför, i likhetmed ett antal remissinstanser, inte övertygad om all en sådan regel som harförordals i promemorian är nödvändig, Liksöm för övriga närstående rättigheterbör tillståndsfrågan således lösas avtalsvägen. De krav som ettradioföretag kan hä föf vidaresändning av en utsändning bör framställassamtidigt med övriga rättighetshavare. Prop.1985/86: 146 2.5 Fotografernas rättigheter vid vidaresändning Mittförslag: Fotografernas rälfigheler vid vidaresändning bör förvärvas genomavtal, som görs heltäckande med stöd av en avialslicensbeslämmelse. Promemoriansförslag: Rättigheterna förvärvas med stöd av en tvångsli- Remissinstanserna: Av delfåtal remissinstanser som ullalar sig i frågan avstyrker de flesta att entvångslicens införs för vidaresändning. De anser att rältighetsförvärvet börske på samma sätt som för övriga rättighetshavare. Skälen för mitt förslag:Speciella problem uppstår när det gäller fotografers rättigheter i samband medvidaresändning av TV-sändningar där deras fotografier används. Enligt 9 § FotoLgäller en ivångslicensliknande ordning i fråga om visning av fotografier i som regeringen bestämmer får nämligen mot ersättning visafotografiska bilder, om inle fotografen har förbjudit detta eller del finnssärskilda skäl att anta all fotografen skulle motsätta sig visningen. Dessaföretag är de bolag inom som har rätt all sända TV-programi rundradiosändning, dvs. I andra fall än när dessaföretag sänder fotografiska bilder gäller alltså fotografens ensamrätt i frågaom offentlig visning av fotografier. I sådana situationer krävs alltså ettavtal med fotografen för alt såväl trådlös som trådbunden återutsändning skallfå äga rum. Även när det gäller fråganvilken lösning som skall väljas för förvärv av folografirättigheterna vid vidaresändningbör utgångspunkten vara atl de olika grupperna rättighetshavare så långtmöjligt skall behandlas lika. Delta talar för atl en avtalslösning bör väljasockså för fotografernas vidkommande. Ioch för sig kan del förefalla rimligt all de fotografier som ingår i SverigesRadios TV-sändningar med stöd av en tvångslicens också fick sändas vidare påsamma grund. Jag anser emellertid all en sådan ordning är motiverad bara i ensituation där del är samma företag som svarar för såväl den ursprungligasändningen som vidaresändningen. Detta lär inle bli fallet i ,åtminstone inle i någon större omfattning. Enallmän tvångslicens skulle också innebära en inskränkning av den ensamrätt somi övrigt gäller för fotograferna . En sådan ändring skulle enligl minmening inle vara lämplig med hänsyn till atl FotoL ses över av upphovsrällsulredningen. Sammantagetanser jag dän"ör all rättigheterna vid vidaresändning bör förvärvas påsamma sätt som. enligl vad jag har förordat skall gälla för övriga rätlighelshavare.Det innebär dessutom alt kollektiva avtal skall få verkan också för utomståenderätlighetshavare. Prop.1985/86: 146 Mittförslag: skall pröva frågor om rätt lill ersättning enliglavlalslicensbestämmelsen. Promemoriansförslag: Överensstämmer i denna del med mitt förslag. Remissinstanserna:De som uttalar sig i frågan tillstyrker promemorieförslagel. Skälenför mi« förslag: I 58 § URL och 20 § FotoL föreskrivs all tingsrättskall vara "rätt domstol" när del gäller mål om vissa ersättningsfrågoroch "ljudradio- eller televisionsulsändning" i strid med URL resp. "televisionsulsändning"i strid med FotoL. Dessa uttryck torde omfatta både ursprunglig sändning och återutsändning. Stockholmstingsrätt har således redan enligl gällande bestämmelser alt pröva mål om vidaresändningi strid med den upphovsrätlsliga lagstiftningen. Del är enligt min meninglämpligt atl också är behörig domstol i mål som gällerrätt lill ersättning vid sådan vidaresändning sker med stöd av enavtalslicens. 2.7Ikraftträdande m. m. Medhänsyn till den snabba utveckling som sker beträffandeutbyggnaden av kabelnät i och de ökade möjligheterna alt ta emot återutsändaTV-program bör den nya lagstiftningen träda i kraft så snart som möjligt.Lagstiftningen kan också få betydelse för den försöksverksamhet med återutsändningav finska TV-program som jag har nämnt tidigare. Tidpunkten för ikraftträdandetbör därför bestämmas lill den . I likhet med vad som ärbrukligt vid ändringar i den upphovsrätlsliga lagsfiftningen bör de nyareglerna tillämpas också på verk och prestationer som har tillkommit föreikraftträdandet. 3Upprättade lagförslag Pop. I enlighet med det anförda har inom justitiedepartemenietupprättats förslag lill 1. lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt lilllitterära och konstnäriiga verk, 2. lag om ändring i lagen (1960: 730) om rätt tillfotografisk bild. Förslagen bör fogas lill regeringsprotokollel i delta ärende som bilaga 4. 4.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1960: 729) om upphovsrätttill litterära och konstnärliga verk Har radio- eller televisionsföretag rätt alt i utsändningåtergiva verk, må förelaget ock, under villkor som regeringen bestämmer, förbruk vid egna utsändningar upptaga verket på anordning, genom vilken det kanåtergivas. Om rätten att göra sålunda upptaget verk tillgängligt förallmänheten gäller vad eljest är stadgat. Svenskt radio- eller televisionsföretag som regeringenbestämmer må, om företaget på grund av avtal med organisation som företräderett flertal svenska upphovsmän på området äger rätt att utsända litterära ochmusikaliska verk, jämväl utsända utgivet dylikt verk av upphovsman som ickeföreträdes av organisationen; för utsändningen äger upphovsmannen rätt lillersättning. Vad sålunda stadgals gäller dock icke sceniskt verk, ej hellerannat verk om upphovsmannen meddelat förbud mot utsändning eller del eljestföreligger särskild anledning antaga atl han motsätter sig utsändningen.Bestämmelserna i detta stycke gäller inte sådan vidaresändning som anges i 22 d§. Denna paragraf innehåller regler som i vissa avseendeninskränker upphovsmännens rättigheter med avseende på utsändning av deras verki radio och television. I andra stycket finns en avialslicensbeslämmelse som ger eltsådant svenskt radio- eller TV-företag som regeringen bestämmer rätt att sändaäven utomstående rättighetshavares verk. Dessa företag är på televisionsområdetSveriges och utbildningsradio AB. I och för sig torde avlalslicensbestämmelsen i andrastycket, under de där angivna förutsättningarna, gälla också för samtidig ochoförändrad återutsändning (vidaresändning). En sådan tillämpning tillgodoseremellertid inle de krav som kan ställas när del gäller vidaresändning. Andrastycket gäller bara företagen inom ochkan bara göras tillämpligt på andra sändarföretag som uppfyller motsvarandeförutsättningar. Det avser vidare endast utgivna litterära och musikaliska verkoch inle l.ex. filmverk eller sceniska verk. Bestämmelsen ger också enmöjlighet för de rättighetshavare som inle är bundna av det bakomliggandeavtalet atl förbjuda återutsändning av deras verk. Den har alltså inle den avialslicensverkansom har ansetts nödvändig vid vidaresändning. Från tillämpningsområdet för andra stycket har därföruteslutils sådan Prop. 1985/86: 146 vidaresändning som regleras i den nya22 d §. Fortsättningsvis avser således bestämmelsen i 22 § andra stycketendast ursprungliga sändningar. Har någon på grund av avtal med en organisation som företräderett flertal svenska upphovsmän på området rätt att till allmänheten trådlösteller genom kabel och oförändrat återutsända (vidaresända) verk somingår i en trådlös ljudradio- eller televisionsutsändning, får denne på sammasätt vidaresända även verk av upphovsmän som inte företräds av organisationen. Vidaresändning får avse endast verk av det slag somomfattas av ett avtal med en organisation. Även i övrigt gäller de villkor ifråga om vidaresändningen som föreskrivs i avtalet. En upphovsman vars verk vidaresänds med stöd av förstastycket skall i fråga om ersättning som lämnas enligt avtalet och ifråga omförmåner från organisationen som väsentligen bekostas genom ersättningen varalikställd med upphovsmän som organisationen företräder. Gentemot den som vidaresänder verk med stöd av dennaparagraf får krav på ersättning göras gällande endast av sådana organisationersom avses i första stycket. Kraven skall framställas . Paragrafen, som är ny, innehåller regler om en avlalslicensrörande såväl trådlös som trådbunden vidaresändning av radio- och TV-program. Enligt huvudbestämmelsen i delta stycke skall ettkollektivt avtal om vidaresändning av verk i radio- och TV-sändningar tillämpasockså i fall då upphovsmännen inte ingår i en avtalsslutande organisation. Det avtal som skall ligga till grund föravtalslicensbestämmelsens tillämpning skall ha ingåtts med en organisation somförträder ett flertal svenska upphovsmän på området . Del valda uttrycket har sinmotsvarighet i avlalslicensregeln i 22 § andra stycket och även i 15 a § URL.Organisationerna skall alltså vara representativa för rätlighetshavare lillsådana verk som normalt ingår i rundradiosändningar. Däremot krävs inle att deföreträder upphovsmän till alla slags verk som över huvud taget kan ingå isådana sändningar. Uttrycket "upphovsmän" avser såväl de egentligaupphovsmännen som andra som har förvärvat rättigheter, t. ex. filmproducenteroch radioförelag. När det särskilt gäller filmverk bör vidare anmärkas alt enliglsvensk upphovsrätt filmproducenter som sådana inle har några egna rättigheter. Någon "film copyrighl" finns alltså inle. Upphovsrätten till ettfilmverk tillhör i stället de upphovsmän, utövande konstnärer etc. som har bidragit lill verket. Dessa rättigheter kan sedan i större eller mindre utsträckning ha överlåtits på producenten. I 39 § URL finns en presumtionsregel om utnyttjandet av verk som har spelals in på film. Enligl den bestämmelsen omfattar överlåtelse av rätt lill inspelning av ett litterärt eller konstnäriigl verk på film också rätt alt genom filmen bl.a. göra verket tillgängligt för allmänheten på biograf, i television eller på annat sätt. Delta gäller dock 28 inte i fråga ommusikaliska verk. Liksom beträffande andra bestämmelser i . 1985/86: 146 3 kap. URL gäller vidarebestämmelsen bara i den mån annat inle har Ifråga om utländska filmverk från de länder som är anslutna lill Bernkonventionenfinns motsvarande bestämmelser i I § 3 mom. förordningen (1973; 529) omtillämpning av lagen (1960; 729) om upphovsrätt till litterära och konstnäriigaverk och lagen (1960; 730) om rätt lill fotografisk bild med avseende på andraländer och områden, m. m. Där föreskrivs alt avtal om bidrag lill filmverk, därinle annat har avtalats, skall anses innebära bl.a. att upphovsmannen inle kanmotsätta sig atl verket framförs offentligt, utsänds i television eller återgeslill allmänheten. Bestämmelsen återspeglar bestämmelserna i . 14 bis 2. 1 Världskonven-lionen om upphovsrätt finns inte några sådanaspecialregler.