prop · G90323 · 1985-12-31 00:00:00 — Detta understryks av att i stort sett samma slag avomständigheter skall beaktas som vid obUlighetsprövning, låt vara reglernaförstås blir mera utförliga vid företagsbot. InteheUer i de - troligen förhållandevis sällsynta - faU där det kan finnasanledning att tillämpa förverkande och företagsbol torde någrasärskilda problem uppstå i detta hänseende. Jag syftar då på fall där vinsternaav brottet är sä stora att botens maximibelopp inle räcker till och däralltså förverkandeinstitutet skall användas för att dra in dessa vinster Prop.1985/86: 23 och företagsboten ådömas som en ren bestraffning. Det förverkadebeloppet får dä jämkas av biUighetsskäl enligt vad som följer av den aktuella förverkandebestämmelsen.Och företagsboten får, om det anses påkallat, jämkas enligt regler som gäller idetta avseende. Även här torde gälla att del är i stort sett sammaomständigheter som skall beaktas i båda fallen. Inte heller vid sakförverkandetorde problem behöva uppslå. Jagkan i allt väsentligt ansluta mig även till vad kommissionen i övrigt haranfört om de omständigheter som bör beaktas när frågan om jämkning prövas. Jaghänvisar därför i den delen till min redogörelse för dess förslag. Medanledning av vad som har förekommit under remissbehandlingen vUl jag emellertidgöra några påpekanden. Attföretagsboten för en enskild näringsidkare eller ett fåmansbolag får jämkas, omett kännbart personligt straff för det aktuella brottet ådöms näringsidkareneller företrädaren för bolaget ter sig för mig helt naturiigt. Avsikten måsteju vara att man inom ramen för de möjligheter som finns skall kunna nä fram samlad och väl avvägd reaktion på den brottslighet som förekommit. Omföretagaren döms till ett fängelsestraff eller till kännbara böter, torde det ienlighet härmed ofta saknas behov av att använda företagsbot i bestraffandesyfte. Däremot bör företagsbotens vinsteliminerande funktion i allt väsentligtvidhållas även i dessa fall, något som innebär alt en företagsbol som svararmot de ekonomiska fördelarna av brottet under alla omständigheter bör åläggas. Någraremissinstanser har berört frågan om förelagsbot vid skattebrott. Vid många avdessa brott elimineras vinsten genom att den rätta skatten tas ut i efterhand.Vidare utgår ofta en sanktionsavgift i form av skattetiUägg. Detta bör normalträcka som sanktion mot företaget. Vissa typer av brott inom skatteområdet, t.ex.uppbördsbrotlen, medför vanligen betalningsskyldighet av annat slag, somgivetvis skall beaktas vid bestämmande av företagsbot. Detsagda medför att utrymmet för företagsbot kommer att bH mycket begränsat närdet gäller skattebrott. På motsvarande sätt torde man fö. fåbedöma även andra fall där brottet lett till en sanktionsavgift förnäringsidkaren, exempelvis vattenföroreningsavgift enligt 8 kap. lagen(1980:424) om vattenförorening från fartyg. Kan sanktionsavgift åläggas men äromständigheterna sädana att sanktionen eftergetts torde det inte heller bliaktuellt alt ta upp frågan om företagsbol. Del kan nämligen då knappast görasgällande att brottet har innefattat ett grovt åsidosättande av de särskildaskyldigheter som är förenade med verksamheten eller att del eljest är avallvarligt slag. Jag återkommer till dessa frågor i specialmotiveringen. Kommissionenhar särskilt tagit upp frågan om näringsidkarens ekonomi eller närmare bestämtom ett pressat ekonomiskt läge skaU utgöra skäl för att jämka en företagsbot.Till stöd för att sä bör vara fallet kan enligt kommissionen exempelvisåberopas sysselsättningspolitiska skäl - att samhället inte genom att ålägga ennäringsidkare företagsbot bör verka för att företaget läggs ner så att deanställda blir arbetslösa. En sädan ordning ingeremellertid enligl kommissionen betänkligheter. En generell regel om jämkning i faUav detta slag skulle lätt kunna verka på elt otillböriigt diskriminerande sätt.Domstolar är knappast heller lämpliga organ för att avgöra frågor av detaktuella slaget, Sysselsältningspolitiska frågor bör liksom rekonstmktion avföretag hanteras i annan ordning. Kommissionen har mot den bakgrunden förordatalt omständigheter av detta slag inte skall tillmätas generell betydelse somskäl för jämkning eller eftergift av företagsbot. Invändningar mot detta harframförts från några håll vid remissbehand-Hngen. Sålunda anser hovrätten överSkåne och att hänsyn bör tas till förelagets betalningsförmåga vidjämkningen för att man pä sä salt skall kunna undvika resultat som framstår somoönskade. Ackordscentral anför med hänvisning lill sina erfarenheterav miljöskyddslagen att sanktioner mot företag bör tillämpas med storvarsamhet så att det inte uppstår en konflikt med sysselsättningspolitiskahänsyn. Jag ställer mig i likhet medmajoriteten av remissinstanserna bakom kommissionens uppfattning att ettföretags ekonomiska ställning inte generellt sett bör tillmätas betydelse som jämkningsgrund.För detta ställningstagande talar i huvudsak samma skäl som de som jag i detföregående (avsnitt 2,7) har åberopat mot tanken att företagsbotens storlekskulle bestämmas med företagets betalningsförmåga som utgångspunkt. En följd avdetta blir att jag i likhet med kommissionen och flertalet remissinstanser anseratt inte heller den omständigheten att ett företags fortbestånd kan vara hotat,om bot åläggs, generellt sett bör tillmätas betydelse som jämkningsgrund. Mittförslag: När företagsbot åläggs, skall förverkande av eller andraekonomiska fördelar tiU följd av brottet underlåtas hos näringsidkaren, ominte särskilda skäl föranleder annat. Kommissionensförslag: Förslaget överensstämmer i sak med mitt förslag. Remissinstanserna:De har tillstyrkt kommissionens förslag eller lämnat det ulan erinran.Juridiska fakultetsnämnden vid har föreslagit attlagtexten utformas sä att det tydligt framgår att dubbel vinstkonfiskationinte skall förekomma. Skälenför mitt förslag: Förverkande är, som jag har framhålHt, det sätt påvilket brottsliga förtjänster vanligtvis dras in till samhället. sombegås i näringsverksamhet hänförliga till straffbestämmelser utanför Prop.1985/86: 22 , kan förverkande i regel ske enligt de särskildaförverkanderegler som är knutna till det aktuella brottet. 1 fråga omförverkande vid brott enligl tillämpas i första hand den generellabestämmelsen om förverkande av utbyte i 36 kap. f §, I den mån dessabestämmelser inte räcker tiU för att åstadkomma en fullständig indragning avvärdet av alla de ekonomiska fördelar som har uppkommit hos näringsidkaren tillföljd av brottet, kan oavsett om brottet skall bedömas enligt brottsbalkeneller enligt en specialstraffrättslig bestämmelse den särskilda regeln i 36 kap.3 a § BrB tillämpas. Detvinsteliminerande inslaget i företagsbot medför att sanktionen delvis kommeratt fä samma funktion som förverkandebestämmelserna. Därmed uppkommer frågan omhur företagsbot skall förhålla sig tUl förverkandeinstitutet. Kommissionenhar framhållit att företagsbol kommer att åläggas med högre belopp än vad somnu kan förverkas men att dubbel konfiskation av vinster inte skall ske. I defall brott begåtts i näringsverksamhet och övriga fömlsättningar för att åläggaföretagsbot föreligger, bör företagsboten enligt kommissionen vara primär iförhållande tUl ett eventuellt förverkande hos näringsidkaren. Om företagsbotåläggs, bör alltså förverkande av vinst på grund av brottet i de flesta fallenkunna underlåtas hos näringsidkaren. Någonändring av förverkandereglerna bör dock enUgt kommissionen inte göras, eftersomde i vissa faU kan få självständig betydelse för möjligheterna alt dra invinsterna. Förverkandebestämmelserna innehåller inte några begränsningar av debelopp som får förverkas. I sådana extrema fall där vinsten överstiger vad sommaximalt kan ådömas som företagsbot, kan således förverkande vara den endamöjligheten att eliminera hela vinsten. I sådana fall bör man kunna kombinera företagsbolmed förverkande för att pä så sätt få en lämplig avvägning av den samladereaktionen pä brottet. Förverkandereglernagör det möjligt att i vissa fall förverka produkter som på ett eller annat sätthar anknytning till brottet. Som jag har nämnt kan ett sådantsakförverkande ofta i realiteten stå värdeförverkande av vinst nära. Derättsliga förutsättningarna för den typen av förverkande bör enligtkommissionen inte heller ändras när den nya sanktionen införs. Kommissionenhar också pekat på att tillämpningsområdet för företagsbot begränsas tillallvarligare brottslighet. Även brott som inte är av den arten att företagsbotblir aktuell kan i vissa faU ge ekonomisk utdelning som naturiigtvis bör kunnadras in tiU samhället. I annat fall skulle enligt kommissionen lagstiftningenkunna ge intryck av att småfiffel är tillåtet. 1likhet med remissinstanserna ställer jag mig bakom kommissionens förslag i sak.På en punkt bör dock i enlighet med vad som har påpekats från något håll underremissbehandlingen en justering göras i den lagtext kommissionen har lagt fram. Deninvändning som har framförts har gått ut på att förbudet mot dubbel 4 1985/86. Prop,1985/86:23 vinstkonfiskationbör komma till klarare uttryck och att det bör anges att värdeförverkande skallunderlåtas, om företagsbot ådöms. Jag kan dela uppfattningen och förordar attden aktuella bestämmelsen utformas så att förverkande av eller andraekonomiska fördelar till följd av brottet inte skall ske, i den män de beaktatsnär botens storlek bestämts. Avvad jag har anfört framgår emellertid att förverkande i undantagsfallkan vara den enda möjlighet som står tUl buds för att eliminera hela vinstenav brottsligheten. Jag tänker då på de fall där värdet av de ekonomiskafördelarna är så stort att botens maximibelopp, 3 milj. kr, inte räcker till.Då bör som kommissionen har föreslagit förverkandeinstitutet kunna användas förall dra in vinsterna och företagsboten ådömas som en ren bestraffning. Systemetbör vara utformat på ett sätt som möjligt alt i sådana fall ådömabåde värdeförverkande och företagsbot under fömtsättning att värdet av vinsteninte räknas in när botens storlek bestäms. Vadjag nu har anfört har avsett den konkurrenssituation som kan föreligga mellan företagsboloch värdeförverkande. Något liknande hinder mot att förena företagsbot medsakförverkande bör inte ställas upp. Sådant förverkande har etthelt annat syfte än att eliminera brottsliga förtjänster hos näringsidkaren.Men i de fall där sakförverkande sker i större omfattning och på ett sätt somgör åtgärden jämställbar med värdeförverkande, bör, som jag framhöll iföregående avsnitt, i stället företagsboten jämkas. Vad som har sagts omsakförverkande bör gälla också i fråga om sådant värdeförverkande som är subsidiärttiU sakförverkande med sikte på fall då exempelvis saken inte finns i behåll.Den särskilda regeln om att förverkande normalt skall underiåtas bör alltsåbegränsas till att gälla förverkande av och andra ekonomiska fördelar tUlföljd av brottet. Jagåterkommer till förhållandet mellan företagsbot och* förverkande i specialmotiveringen. 2.10 Preskription m. m. Mittförslag: De regler som f. n. gäller beträffande preskription av talan omförverkande och verkan av att gämingsmannen har avlidit skall gälla även ifråga om företagsbot. Detsamma skall gälla beträffande de andra generellaregler om särskild rättsverkan av brott som finns i 36 kap. 6-8 och 10-12 §§ BrB. Kommissionensförslag: Förslaget överensstämmer i sak med mitt förslag. Remissinstanserna:De har på något undantag när tillstyrkt kommissionens förslag eller lämnat detutan erinran. Skälenför mitt förslag: Om påföljd inte kan ådömas på gmnd av den Prop. 1985/86:23 brottsligesdöd eller av annan orsak, får enligl 36 kap. 9 § BrB egendom förklarasförverkad på gmnd av brottet endast om stämning i mål därom delges inom fem årfrån det att brottet begicks. En åklagare får vidare väcka en sädan talanendast om det är påkallat ur allmän synpunkt. Huvudregeln är alltså att sålänge den brottslige är i livet och hans brott inte är preskriberat, inteheller förverkande på grund av hans brott preskriberas. Detta gäller oavsettom åtgärden riktas mot honom själv eller mot någon annan. Är däremot brottetpreskriberat eller har gärningsmannen avlidit, kan en förverkandetalan väckasinom av från det att brottet begicks. Bestämmelsen har sittsärskilda intresse i fräga om alla de brott inom specialstraffrätten, där tidenför åtalspreskription är . Kommissionenhar ansett att det finns behov av en motsvarande regel i fråga om företagsbot.Inte minst den omständigheten alt företagsbot kommer att ersättatalan om förverkande gör enligt kommissionen att vad som i detta avseendegäller i fräga om den sanktionsformen bör gälla även beträffande företagsbot.Kommissionen har också pekat på alt företagsbot inte sällan kommer altaktualiseras just vid brott mot specialstraffrättsliga bestämmelser mednäringsrättslig anknytning där preskriptionstiden ofta är och att det pådet området kan få en viss preventiv effekt om företagsbot har en längrepreskriptionstid än själva brottet. Rikspolisstyrelsenhar föreslagit att preskriptionstiden för talan om förelagsbot sätts tiU tioår. För de fall som här kan bli aktuella bör emellertid enligl min mening en femårigpreskriptionstid vara tillräcklig. Att tillämpa en längre preskriptionstid änsom gäller vid förverkande framstår också som mindre lämpligt med hänsyn tillatt de båda instituten delvis kommer att fylla samma funktion. Man bör intelåta preskriptionstidens längd bH avgörande för vUken typ av talan som väcks.Jag vill också erinra om att, om man följer den ordning som valts beträffandeförverkande, huvudregeln blir att talan om företagsbot preskriberas samtidigtsom brottet och att alltså i många fall betydligt längre preskriptionstider änfem är kommer att gälla. Vadjag nu har sagt om preskription av talan om företagsbot bör gälla även i falldär brottet inte kan beivras därför att gärningsmannen har avlidit. Även då kandet finnas ett påtagligt behov av att ingripa med företagsbot mot dennäringsidkare i vars verksamhet brottet har begåtts. Enligt36 kap. 9§ gäller, som jag påpekade, att åklagare, om den brottslige har avHditeller brottet har preskriberats, får väcka talan om förverkande bara om det ärpåkallat från allmän synpunkt. Den särskilda åklagarprövningen syftar bl.a. tillatt skydda efterlevande mot att den avlidnes brott dras fram i ljuset efter,måhända, . Kommissionenhar avstått från att föreslå ett motsvarande förbehåll när det gällerföretagsbot. Remissinstanserna har inte berört denna fräga. Själv vill jag emellertidifrågasätta, om inle en motsvarande ordning bör gälla även på det här området.Mot bakgrund av företagsbotens syfte och tUlämpningsområde torde manvisserligen kunna räkna med att en talan om företagsbot - om förutsättningarnaär uppfyllda - är påkallad ur allmän synpunkt. Undantagsvis kan emeUertiden sådan talan te sig stötande. Jag tänker då närmast på fall då brott har begåttsi en enskild näringsidkares verksamhet och denne har avlidit. Det kan enligtmin mening i en sådan situation endast sällan finnas behov av att föra talanom företagsbot mot näringsidkarens dödsbo. Synpunkter av det här slaget bör kunnabeaktas inom ramen för en regel om att talan om företagsbot i hithörande fallfår väckas bara om det är påkallat från allmän synpunkt. Mot bakgmnd av det anfördaföreslår jag att de berörda reglerna i 36 kap. 9§ BrB görs tillämpliga även ifråga om företagsbot. Motsvarande komplettering bör göras i nuvarande 10 § ompreskription av verkställighet. Slutligen vill jag påpekaatt andra bestämmelser i 36 kap. BrB om särskilda rättsverkningar av brott medgenerell räckvidd naturligtvis också skall äga tillämpning i fråga omföretagsbot. Jag tänker då bl. a. på reglerna i 7 § om att rättsverkningar kaninträda även i de faU då påföljdseftergift meddelas samt på reglerna i 8 § ombetydelsen av att brottet har begåtts av någon som är eller liderav sinnessjukdom eller därmed jämför-Hg psykisk abnormitet. Mittförslag: Företagsbot får åläggas endast om allmän åklagare fört talan medyrkande om delta. Officialprövning av frågan skall således vara utesluten. Itingsrätt skall nämndemän delta i avgörandet. Detsamma skall i princip gällavid handläggningen i hovrätt. Företagsbot skall inte få åläggas genomstrafföreläggande eller-föreläggande av ordningsbot. 1 övrigt skall tillämpas vadsom i allmänhet gäller i fråga om rättegången i brottmål. Kommissionensförslag: Förslaget överensstämmer med mitt förslag Remissinstanserna: De har iallmänhet godtagit kommissionens förslag. Skälenför mitt förslag: Kommissionen har utgått från att allmänna straffprocessuellaregler skaU gäUa beträffande rättegången i mål där frågor om företagsbol äraktuella. Talan om företag.sbot skall alltså föras av åklagare och prövas i denför brottmål stadgade ordningen. På några punkter föreslås dock avvikelserfrån vad som i allmänhet gäller för sådana mål. Kommissionen har erinrat om dengenerella straffprocessuella princip sominnebär att en domstol, när den avgör ett brottmål, skall pröva inte Prop.1985/86: 23 bara ansvars- och päföljdsfrågorna utan även frågor om förverkandeeller andra sådana rättsverkningar av brott mot den som är tilltalad i målet. fall då talan om företagsbot förs mot någon som även är åtalad för det aktuellabrottet, skall frågorna alltså prövas i ett sammanhang. Av sanktionenskaraktär av särskild rättsverkan av brott följer vidare att - om annat ejföreskrivs - domstolen vid prövning av åtal mot en enskild näringsidkare iprincip skulle ha att pröva frågan om företagsbot ex officio, dvs. även utanyrkande från åklagaren. Ensådan ordning inger enligl kommissionen allvarliga betänkligheter. Risk finnsför att den tilltalade då inte får möjlighet att förbereda sht försvar på ettgodtagbart sätt och för att domstolen nödgas träffa sitt avgörande på elt brislfäUigtunderlag. DärtiU kommer enligt kommissionen att det av principiella skälframstår som oacceptabelt, om domstolen skulle ålägga en bestraffande sanktionav delta slag utan yrkande av åklagare. För att undvika konsekvenser av det härslaget har kommissionen föreslagit alt talan om förelagsbot inte skall fäväckas på annat sätt än genom ansökan om stämning. Beträffandedet fall då talan om företagsbot skall föras mot någon som inte är åtalad fördet aktuella brottet har kommissionen erinrat om bestämmelserna i 17 § förstastycket lagen (1946; 804) om införande av nya (RP). Angår enfråga om egendoms förverkande eller annan särskild rättsverkan någon som inteär tilltalad, skall enligt vad som anges där talan om detta föras mot honom. Omsådan talan gäller, om inte annat är SärskUt föreskrivet, i tillämpHga delarvad som är föreskrivet om åtal för brott vara inle kan följa svårare straffanböter. Avden bestämmelsen följer att när talan om företagsbot skall riktas mot nägonannan än den tilltalade mot det företag i vars verksamhet brottet har begåtts- denna talan skaU väckas genom ansökan om stämning. Ingenting hindrar enliglkommissionen alt en sådan talan handläggs gemensamt med åtalet för brottet. Ensädan ordning kan kanske vara process-ekonomiskt fördelaktig. SkuUe målet omföretagsbot framstå som kompH-cerat och kräva en mera omfattande utredning, böremellertid enligt kommissionen frågorna kunna handläggas var för sig. Omreglerna i 17§ RP fullt ut skulle bli tillämpliga skulle detta vidare innebäraatt mål om företagsbot i tingsrätt skuUe kunna avgöras i den sammansättning somgäUer för bötesmål, dvs. av en lagfaren domare och utan medverkan av nämndemän(1 kap. 3 § sista stycket , RB). Detsamma skulle enligt deallmänna bestämmelserna i gälla när talan om förelagsbot förs mot någon somär tilltalad för brottet, nämligen om brottet som sådant inte förskyller annatstraff än böter. Om särskUda föreskrifter inte meddelas, skulle företagsbotockså i visa fall kunna åläggas genom strafföreläggande (48 kap. 2§ andrastycket RB). I dessa avseenden har emeUertid kommissionen föreslagit särskildaregler. 1985/86:23 är det uppenbart att mål om företagsbot är av den artenatt nämndemän alltid bör delta i avgörandet. Kommissionen har funnit det mindrelämpligt att komplettera 17 § RP med särskilda bestämmelser för företagsbot idetta hänseende. I stället bör enligt kommissionen de särskilda regler sombehövs om rättegången i mål om företagsbol samlas i en särskUd paragraf i BrB:skapitel om rättegångsbestämmelser (38 kap,). Reglerna bör enligt kommissionen innebäraatt vad som i allmänhet gäller i fråga om brott på vilket inte kan följasvårare straffan fängelse skall tillämpas på motsvarande sättbeträffande talan om företagsbot. I den föreslagna paragrafen upptas också enregel om att talan om företagsbot skal] väckas genom ansökan om stämning ochatt nämnd skall della vid huvudförhandling i målet. Kommissionen har vidareföreslagit att ett tillägg görs tUl reglerna om strafföreläggande i 48 kap. RBav innebörd att strafföreläggande inte fär utfärdas, om talan om företagsbol skallföras i anledning av brottet. Remissinstansernahar på några undantag när tillstyrkt eUer lämnat utan erinran vad kommissioneni dessa delar har föreslagit. RÅ anser dock att det frän principiella utgångspunkterskulle vara mest följdriktigt att företagsbol, i likhet med andra former avsärskild rättsverkan av brott, kan ådömas utan yrkande. En annan sak är enligtRÅ att åklagaren självfaUet i stämningsansökningen bör framstäUa yrkande härom,när fömtsättningarna för företagsbot är uppfyUda. Ävenjag kan i allt väsentligt instämma i vad kommissionen har anfört i dessa delar.Jag vUl emeUertid förorda en annan lagteknisk lösning än den som kommissionenhar föreslagit. I allt väsentligt finns reglerna om straffprocessen i RB medande rätlegångsbestämmelscr som finns i 38 kap. BrB är av ganska specieUkaraktär. De processuella regler som behövs i fräga om förelagsbot avser ocksåsådana frågor som regleras i RB. Övervägande skäl talar då för att de nyareglerna placeras i RB och inte BrB. Den betydelse som jag räknar med altsanktionen kommer att få är ytterligare ett skäl för att de justeringar i frågaom rättegängsbestämmelser som behövs görs genom kompletteringar av berördaregler i RB. Jagkan visserligen ha förståelse för RÅ:s uppfattning att det från vissa synpunkterskulle vara mest följdriktigt, om företagsbot i Ukhel med annan särskUdrättsverkan av brott kan ådömas utan yrkande. De skäl som kommissionen haranfört mot en sådan ordning väger emellertid enligt min mening tyngre. Företagsbotenavses innefatta ett påtagligt av det berörda företagel. Det skulle, somjag ser det, inge principieUa betänkligheter, om domstolarna skulle kunnaålägga en sädan sanktion utan att något yrkande om detta har framställts. Dentilltalade skaU inte behöva riskera att överraskas i detta hänseende utan börges tUlfäUe att förbereda sin talan även i denna del. Vidare finns det inomramen för en sådan ordning risk för att i vart fall underrätterna nödgas träffasina avgöranden på ett bristfällig: underlag. Detta gäller särskilt, om manunder förunder- sökningeninte har ägnat uppmärksamhet ät möjligheten att företagsbot Prop.1985/86:23 kan bli aktuell med påföljd att det inte finns någon utredning omexempelvis storleken av de ekonomiska fördelar som brottet har gett eller hadekunnat ge upphov till. Ienlighet med det anförda bör det göras till en uttrycklig förutsättning för ådömandeav företagsbot att aUmän åklagare har fört talan härom. bör anges redan iBrB, I de fall dä talan förs mot någon som åtalas för brottet bör yrkandetredovisas redan i stämningsansökningen. Av grunderna för 45 kap, 5 och 6§§ RBfår emellertid anses följa att talan om företagsbot även kan väckas muntligeninför rätten. När yrkandet riktas mot någon annan än den som är åtalad förbrottet, skall dock talan om företagsbot alllid väckas genom stämningsansökan.Detta följer av 17§ RP. Jagdelar i Hkhet med remissinstanserna kommissionens uppfattning alt nämndemänalltid bör delta i tingsrätt när frågor om företagsbot skall prövas.