prop · G903121 · 1985-12-31 00:00:00 — Att på dessa sätt främja användningen av önskvärdamarknadsföringsmeloder och molverka olämpliga konkurrensmedel är helt iöverensstämmelse med konkurrenspolitikens syften. Samtidigtmåste man vara medveten om att samhällets konsumentpolitiska åtgärder minskarföretagens möjligheter atl fritt välja konkurrensmedel och därmed kan ökaderas kostnader, vilket i sista hand drabbar konsumenterna. Denu påvisade konkurrensbegränsningarna kan givelvis även uppkomma i samband mednäringslivets egenåtgärder. Det är, som framhåUks i prop. 1984/85:213, viktigtatt motverka att egenålgärderna får olyckliga konkurrensbegränsande effekter. Ipropositionen uttalas också alt det, i det enskilda fallet, kan vara avbetydelse att samråd sker med NO. Konsumentorganen bör uppmärksamma delta. Enytterligare konsolidering av den konsumentskyddande verksamheten synes-- motiverad i den mån resurser kan stäUas lill förfogande. Härvidborde man enligt SPKs mening främst eftersträva en förstärkning av den hillillsnågot ojämnt utbyggda kommunala konsumentverksamheten. Del torde exempelvisvara genom upplysnings- och stödåtgärder på det lokala planet som man mesteffektivt kan bistå de resurssvaga konsu-mentgmpperna, vilka del enligtstatsmakternas beslut är konsumentpoUtikens uppgift alt särskilt uppmärksamma. Närdel gäller den principiella inriktningen av de konsumentstödjande åtgärdernasynes det naturligt atl även i fortsättningen utgå från den hittiUs omfattadegmndsynen att konsumenterna allmänt sett gynnas bäst om företagens utbud avvaror och tjänster får ske i öppen tävlan på en marknad som är fri frånkonkurrensbegränsningar. Genom en sådan ordning uppnås säkrast attköparna-konsumenterna får tillgång tUl sådana nyltigheter som de efterfrågar,och detla till så låga priser som det vid varje tillfålle är möjligt förvederbörande säljare atl erbjuda. Ävenmed detta synsätt-- krävs emeUertid kompletterande insat ser av det slag som utvecklats inom ramen för konsumentpolitiken i mera inskränkt mening. Ofullkomligheter och brister när det gäUer marknadens funktionssätt behöver sålunda hållas under uppsikt och vid behov angripas genom åtgärder som kan påverka producenter och distributörer och ytterst 86 medhjälp av oUka rättsliga system. För att konkurrensen skaU uppfylla Prop. 1985/86:121 funktionen som urvalsinslmmenl med avseende på kvalitetsaspekten ochsamtidigt som prisregulalor är del också en förutsättning alt konsumenterna ärväl informerade; insikter krävs både om marknadsförhållanden, kvalitets-,service- och prisfrågor i stort och mera i detalj om motsvarande faktorergällande del vam- eller tjänsteområde och den lokala marknad där ell inköp äraktuellt. () är ett av de organ som på ceniral nivå skaU bidra lill all de härskisserade principerna får praktiskt genomslag. Del är från dessautgångspunkter angeläget atl verkets möjligheter inte ytterligare beskärs närdel gäller atl underlätta konsumenternas orientering på marknaden genom l.ex.kvalitetsundersökningar och konsumentinformation eller att genomföra vissa meraövergripande studier. SPKå sin sida bidrar genom sina utredande och övervakande funktioner inomkonkurrenspolitiken tiU atl stärka konsumenternas ställning på marknadenallmänt sett. Nämnden har också under många är - och för övrigt redan långtföre konsumentverkels tillkomst - medverkat till eller genomfört speciellautredningsinsatser på pris- och konkurrensområdet, vilkas resultat kunnalutnyttjas för information direkt liU olika konsumenlgmpper. Nämnden är iprincip beredd all även inom ramen för tillgängliga resurser lämnaett bistånd av denna karaktär. Emellertid har SPKs resurser under de senasieåren blivit aUl hårdare ansträngda till följd av nedskärningar som beslutals avstatsmakterna, vilket begränsar nämndens möjligheter all gå ini nya samarbelsprojekt. Elt dellagande från SPKs sida kan bli aktuellt endast ifråga om sådana utredningsprojekt som är förenliga med inriktningen av SPKsnormala utredningsverksamhet. Närdet gäller malerial som framkommer genom SPKs ordinarie utrednings- ochövervakningsverksamhet ligger ansvaret för informationsinsatser i del kortareperspektivet på nämnden själv. SPK söker uppfylla detta ansvar genompubliceringsåtgärder av olika slag och kan konstatera att genomslaget inyhetsmedierna för nämndens utredningsresultat ofta blir mycket gott. Det kanemellertid diskuteras om inte åtminstone en del av SPKs material skulle kunnautnyttjas någol mera aktivt även av , nämligen för sådanainformations- och utbildningsinsatser med en mera långsiktig inriktning som detnumera åligger KOV - och inte som tidigare SPK - alt svara för. Konsumentverketansluler sig till kommitténs allmänna konsumentpoliliska syn. Verket avstårdärför från alt kommentera kommitténs aUmänna delar och inriktar sill yttrandepå överväganden och förslag. Kommitténpekar på hur ell hushållsekonomiskl synsätt kan berika och vidga debatten inom en rad områden som inte bmkar betraktas som en del av konsumentpoUtiken men som ändå har en nära anknytning till den. Kommittén hänvisar i detta sammanhang till hur arbetet med atl la fram 87 hushållsekonomisktunderlag tiU budgetrådgivningen har tillfört viktiga Prop. 1985/86: 121dimensioner tUl familjepoUtiken. Kommittén pekar på behovet all beaktakonsumentaspekter inom en rad andra sektorer, främst bostads-, energi-ochmiljöområdena. Konsumentverketär enigt med kommittén om atl det inom de nämnda och vissa andra områden finnsmycket alt göra genom samarbete och erfarenhetsöverföring bl. a. mellanmyndigheterna på del centrala eller lokala planet. Det finns också exempel påatt sådanl samarbete redan påbörjats och lett till resultat. Exempelvis harverkets och de kommunala konsumentverksamheternas erfarenheter av allvariigakonsumentproblem i samband med småhusbyggande bidragit till att olika slagsbostadspolitiska ålgärder vidtagits. har några kommuner bedrivitegna aktiviteter inom området och i vissa fall uppnått resultat snabbare änvad som varit möjligt på det centrala planet. Verket delar således kommitténsbedömning atl det är angeläget att utveckla konsumentinflytandet såväl på dellokala planet som inom andra sektorer. BelänkandetinnehåUer en ganska fyllig redogörelse för de insatser tUl konsumenternasfromma som f.n. görs på olika nivåer i samhället. Redogörelsen är dock ihuvudsak deskriptiv. Den utmynnar närmast i elt konstaterande atl denhittillsvarande inriktningen väsentligen är riktigt avvägd. De brister ochofullkomligheter jämfört med vad som vore önskvärt som ändå kan konstaterasberor med kommitténs betraktelsesätt främst på OlUlräckliga resurser för dencentrala konsumenlmyndigheten. Betänkandet har därigenom fått drag av en slagsanslagsframställning för konsumentverkels (KOV) räkning. () vill inte här polemisera mot kommitténs allmännaslutsatser som sådana men skulle ha värdesatt om betänkandet hade innehålUlmera av kritisk analys och utvärdering som bakgmnd lill slåndpunktstagandena. Kommitténsperspektiv har medfört att den, såvkt kan utläsas i betänkandet, inte på aUvarsynes ha salt i fråga atl finansiera sina förslag om ytterligare insatser frånverkels sida genom besparingar inom någon annan del av KOV: s verksamhet.Expansionen skall enligt förslagel i stället bekostas av andra myndigheter, bl.a. av . Det är kanske begripligt om som trott sig bedriva en nyttig ochav konsumenter och näringsidkare uppskattad verksamhet inte finner denompriorilering som belänkandet utmynnar i aUdeles självklar. IkapUel 6 tecknar kommittén en bild av den framtida konsumentpoliti ken. Nämnden är dock tveksam till om kommitléns "breda problembild" är hell meningsfull som utgångspunkt för en diskussion om den framtida konsumentpoUtiken. Med detta synsätt berör konsumentpolitiken i slorl sett alla delar av samhällslivet. I konsekvens därmed föreslås inrättande av olika fora där myndigheter, institutioner, förelag och organisationer kan mötas och diskutera framtida insatser inom området. Detta medför dock risk alt samhällets resurser för konsumentpoliliska ålgärder sprids ul över 88 alltförstora områden och att några påtagliga resultat därför inte uppnås. Prop.1985/86:121 Nämnden ifrågasätter om det inte varit lämpligare all försl analyseravar de största brislema finns för att koncentrera resurserna dit. Statskontoretkan konstalera atl kommittén enligt egen uppgkl arbetat under stark tidspressvarför man tvingats utnyttja existerande information och underlag från främslkonsumentverket. Del har inte funnits utrymme för några djupare analyser ochsiudier av den förda politiken. Utvärderingen har därför inskränkt sig tUl attbeskriva de olika statliga och kommunala organen och dessas arbetsuppgifter.Statskontoret konstaterar atl betänkandet inte fått det djup och den tyngd somkrävs för all betänkandet skall kunna ligga liU gmnd för den framtidakonsumentpoUtiken. Fråganom anvarsfördelning mellan olika statliga organ har inte berörts avuiredningen. Denna bör falla ut som ell resukal av den framtida inriktningenav konsumentpoUtiken. Statskontoret viU dock peka på den resurs som statenpris- och karlellnämnd ulgör. Detla organ bör kunna spela en mer ceniral roll iden framtida konsumentpolitiken. Beträffande förslagel om all liUdelakonsumentverket en aktiv roll inom glesbygdsstödet avstyrker statskontoretdetta. Glesbygdsstödet bör ingå i länsstyrelsernas regionalpolitiska arsenal. Kommitténhar valt etl hushållsekonomiskl synsätt som utgångspunkt för all klargörakonsumentpolitikens inriktning och uppgifter. RRV noterar alt detta synsättredan används av () i dess arbete bl. a. med att föra utkunskap lUl konsumenlvägledare och lärare. Dessutom finns det myndigheter ochorganisationer som i sin verksamhet arbetar med frågor som lar sin utgångspunkti det hushåUsekonomiska perspektivet, t. ex. . SÖanser frågor rörande resurshushållningen i samhället vara av största vikt ochställer sig i princip bakom de synsätt som framkommer i konsumentpoUliskakommitléns betänkande. Enarbetsgrupp bestående av sju representanter för hushålls- ochlextillä-rarlinjerna vid barnavårdslärare,ekonomifö-reslåndare, hushåUslärare och textUlärare (för ) viduniversitetet i vill med anledning av remissbehandUngen av ovanrubricerade utredning lämna följande synpunkter. Inledningsvis viU viunderstryka viklen av atl har en väl funge rande konsumentpolitisk verksamhei med uppgift alt "stödja en effektiv 89 ochmedveten hushållning med resurser". Vi ansluter oss här till den Prop.1985/86: 121 vidgade omfattning som målsättningen för konsumentpolitiken fått iutredningen genom denna formulering. Konsumentpolitiken synes allt mer angelägeni tider då konsumenternas kunskaper i frågor som gäller kost, hälsa och ekonomiav allt att döma minskar, som utbudet av varor och tjänster ökar ochblir alll mer svåröverskådligt. Konsumenternas situation har dessutomförsvårats p.g.a. sjunkande realinkomster och en allmänåtstramning av ekonomin. Arbetsgruppenär dock av den uppfattningen, att den framtida konsumentpolitiken skall ges enutformning som är väl anpassad till rådande marknadsekonomi. Det främsta syftetför konsumentpolitiken måste vara att bidra till att stärka konsumenternasställning på marknaden genom att öka konsumenternas medvenlenhel och kunskaper. Stockholmsuniversitet, juridiska fakultetsnämnden Detmåste beklagas att kommittén inte haft möjlighet att genomföra mera djupgåendeundersökningar om hur konsumentskyddet faktiskt kommit att fungera i Sverige.En sådan fördjupning hade med sannolikhet kunnal ge kommitléns allmännaöverväganden elt fastare underiag och inte minst en större konkretion. Tyvärrpräglas kommitténs gmndläggande överväganden, sådana de framlagts ibetänkandet, av en betydande svårtillgänglighet och en benägenhet till svepandeuttalanden. Resonemangen innebär i vissa hänseenden en återgång till denkonsumentpoliliska debatten kring 1970. Delkan särskilt beklagas atl kommittén redovisar en så omfattande oenighet också ibedömningen av centrala frågor. Det har hittiUs varit etl för det svenskakonsumentskyddet karakteristiskt drag all lagstiftning och andra åtgärder iregel kunnal genomföras i bred politisk enighet. Denna bakgmnd har varit enstyrka inte minst i konsumentmyndigheternas arbete. Det är förvånande attgrundläggande resonemang om marknadsekonomins roll och samspelet meUankonkurrens- och konsumentlagstiftningen, som torde vara i stort sett aUmäntaccepterade och bl. a. lagts till grund för den nya konkurrenslagen, måsteföras inom ramen för reservationer. Dendiskussion och analys av konsumenlekonomiska frågor som återfinns ibelänkandet är enligt fakullelsnämndens mening ganska gmnd och ofullständig ochpräglas av ett snävt synsätt. Resonemangen på olika punkter ger elt intryck avatl utredningen inte gjort sig tillräckligt förtrogen med forskningsläget. Detär värt alt notera att av hushållens totala konsumtion utgörs av varor och tjänster tiUhandahällna av stat och kommun. Visserli gen utpekar direktiven främst den privata konsumtionen som analysob jekt. Men i en ulredning med uppdrag att utreda konsumentpolitikens inriktning i ett långsiktigt perspektiv hade det varit naturiigt alt åtminstone visa på betydelsen av den offentligt producerade servicen. Inte heller tar kommittén upp exempelvis jordbrukspolitiken och diverse inslag i handels- polkiken, som ganska starkt påverkar hushållens konsumlionssituation. Politiken på dessa områden och kanske också inom delar av den offent liga serviceverksamheten - synes i själva verket till viss del utformad i 90 syfteatt främja producent- och arbetslagarintressen snarare än konsu- Prop.1985/86: 121 menlintressen. Kommitténtrycker på betydelsen av elt "hushållsekonomiskt synsätt" ikonsumentpolitik och forskning om konsumentproblem men klargör knappast dennärmare innebörden. Om man vill hävda atl hushållens interna relationer arbetsfördelning etc. borde beaktas mer än som hitlUls varit vanligt iforskning och andra analyser kan det ha visst berättigande. Om syftet är atlplädera för ökad individorientering är del därmed missriktat såvitt gäller lagstiftningoch rättstUlämpning, där den enskUde individens situation som konsument ochannorledes är den självklara utgångspunkten. Kommitténtalar myckel om samspelet mellan lagstiftning och marknader, men betänkandetinnefattar ingen egentiig analys av detla samspel. En ceniral fråga ärförhållandel mellan de fördelar för konsumenterna som konsumentpolitiskaåtgärder direkt medför och de indirekta nackdelar som kan uppstå i form avfördyring, inskränkning av sortiment, försvårande av nya eller potentiella producentersverksamhet, etc. Man får intrycket all kommittén till konsumentpoUtikenskoslnader huvudsakUgen räknar utgifter för de offentiiga myndighelema och ev.även administrationskostnader inom företagen. Dessa poster torde dock varaförhållandevis blygsamma i sammanhanget. Inte heller diskuteras denintressanta och viktiga frågan i vilken utsträckning faktiskt vidtagnaändringar i fråga om garantier, reklamationsrält, bylesrätt osv. är spontantgenererade av marknaden och i vilken utsträckning de uppstått genomlagstiftning eller rättspraxis-gestaltning. Det kan nämnas alt dessa och mångaandra frågor av liknande slag är föremål för ytterst livlig forskningintemationellt. Vadnu sagts om utredningens syn på konsumentpoUtikens koslnader för över lill enannan gmndläggande iakttagelse. Enligt fakullelsnämndens mening slår det klartalt de slora kostnaderna för konsumentpolitiken inte utgörs av kostnaderna föralt bestrida verksamheten inom statliga och kommunala konsumentorgan ulanligger i de koslnader som kontinuerligt bärs av förelagen som en konsekvens avalt konsumenternas skyddsnivå ligger väsentligt högre än . Inte minstgäller detla kostnaderna för upprätthållandet av den skyddsnivå som de nya,renl civUrättsliga lagama kräver (konsumentköplagen, konsumentljänstlagen,konsumenlkreditlagen, konsumentförsäkringslagen etc). Det är i själva verketden konsumenlskyddande lagsliflningen och dess fortgående tiUämpning som utgörryggraden i del svenska konsumentskyddet. Utredningen tenderar att bortsehärifrån och överbetona konsumentpoliliska ålgärder av väsentligen ickerätlslig karaktär från olika offenlliga konsumentorgans sida. Detär fakullelsnämndens uppfattning atl del föreliggande utredningsförslaget ärbehäftat med fundamentala brister och att det inte innehåller några förslag sombör medföra lagstiftning eller andra särskilda ålgärder frän statsmakternassida. Behovel av en samlad, djupgående utvärdering av konsumentpoUtiken - inteminst konsumentiagstiflningen - kvarstår. Stockholmsuniversitet, samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden Prop.1985/86:121 KPK:s betänkande ger den första övergripande översynen av svensk konsumentpoUtiksedan konsumeniverkei bildades . KPK har hafl kort lid på sig atl utförasitt arbete och har haft knappa resurser i förhållan- de till sittuppdrag. Den har ändå gjort etl ambitiöst försök atl gripa an de uppdrag somfinns i dess direktiv. Med sina många förslag utstakar och utvecklar KPK denframlida konsumentpolitikens inriktning. Modema utredningar skall kännetecknasav kortare och stramare mandat än tidigare samt av borttagandet av kraven påenighet på samtliga punkter. Flera reservationer till majoritetens förslagunderstryker alt KPK har uppfyllt de förväntningar man numera stäUer påoffentiiga utredningar. Minuppfattning är all utredningen på ett olyckligt sätt sammanblandar välfärd medkonsumtion! Medan välfärd är etl generellt begrepp och därför omfattas av samhälletssamtiiga medlemmar, l.ex. sjukvård och utbildning, så är konsumtion etlindividueUl fenomen vars gmndläggande kriterium är vatfrihel. Inomvälfärdssystemels ramar fattar konsumenter beslut om sin egen konsumtion. Dettai sin tur leder tiU den variation i konsumtionen som kännetecknar vårt friaoch demokratiskt förankrade samhälle. Dennu 1972 gäUande konsumentpoUtiken "skaU stödja konsumenlema och förbättraderas ställning på marknaden". Denna i min mening korrekt utformademålsättning bör enligt uiredningen ersättas med "atl utifrånkonsumentsynpunkt stödja en effektiv och medveten hushåUning medresurser". Som en konsekvens av denna generella syn på konsumtion föreslårockså uiredningen följdriktigt att individuell konsumentrådgivning ska minskaoch ersättas med "dialogfora" där representanter för "bmkarintresset"agerar på konsumenternas vägnar. Dennaradikala förändring av målet för konsumentpolitikens framtida utformning ärolycklig. Konsumtion ses som elt planekonomiskt problem och inte som uttryckför individuella krav och önskemål. har utbildning och forskning kring konsumenternasbeteenden, deras orsaker och konsekvenser bedrivits av mig och kollegor tillmig sedan drygt lio år. Den bild av konsumenlema och konsumtionen ochbakomliggande orsaker och effekter av beteenden som därvid har erhåUits stämmerföga med den bild utredningen presenterar. Vibör i ha såväl en aktiv konsumentpolitik som välfärdspolitik. Dessasinnehåll och mål är dock åtskilda. Medan välfärdspolitiken syftar lill attförbättra situationen för samhället i dess helhet och vars konsekvenser berörsamtliga medborgare, så bör, enligt min bestämda mening, målet förkonsumentpoUtiken vara alt, i enlighet med beslul, stödja konsumenternai deras stäUning på mafknaden. Konsumentpolitik är inte välfardspolkik. Lundsuniversitet, samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden Prop.1985/86:121 Någoninträngande analys av problemområdet presenteras inte. Framställningen ärdelvis ytlig och visar ingen bekantskap med modem forskning om hushåUensekonomi och marknaders funktion. Kommitléns underlag för gjorda övervägandenoch förslag måste därför betecknas som torftigt. HittUlsvarande politik blirinte gmndligt utvärderad. Komnutténs huvud-anlaganden - atl konsumenlemabefinner sig i etl underläge gentemot producentema, att företagen i högre gradborde ägna sig ål "bmkaraspekler" i produktionsulformningen - ärobestyrkta, men tas som utgångspunkt för långtgående förslag. Fördelama av atlsom kommittén föreslår öka uppgifter och inflytande är enligtvår mening inte visade. Kommitténkonstaterar i utvärderingen att en hel del blivit bättre men alt det också kvarstår arbete på att förverkliga politikens intentioner. Målet för den framlida konsumentpolitiken, måsle säger man, ses i ett vidare sammanhang"--- den måste vara att utifrån konsumentsynpunkt stöd ja en effektiv och medveten hushållning med resurser". Vidare betonas att konsumentpolitiken skall arbeta för alt: förbättra konsumenternasmöjligheter alt uttrycka sina behov och påverka sin silualion, stödja hushåUen i deras strävanatl bättre utnyttja sina resurser och stärka konsumenlemas ställningpå marknaden. Innebördeni kommitléns stäUningslaganden har vi tolkat som att konsumentpolitiken börfortsätta i de tidiga formerna och att tonvikten skaU läggas på fortsattgenomförande. Emellertid, om samhäUel och konsumenlemas villkor förändrats såpåtagligt sedan den nuvarande konsumentpolitiken formulerades ochförändringstakten bedöms fortsatt hög, finns det inget nytt som kan skönjas somkan kräva omprövning eller nya grepp? Åtgärdsförslageninnebär som framgått en fortsättning på den nuvarande politiken med vissakompletteringar. Olika forskare har beskrivit konsumentpolitikens utveckUngsom cyklisk med samma förlopp som en pro-duktcykel. Med den analogen skulle densvenska konsumentpoUtiken nu vara inne i en dynamisk mognadsfas. Fråganär emellertid vad som kommer efter denna fas och hur konsu menternas silualion och de traditioneUa konsumenlfrågoma ler sig i elt framtidsperspektiv. En viktig del av utredningens arbete borde ha varit att analysera konsumenternas stäUning och konsumtionens roU i alternativa framtida samhällsstrukturer. Med en sådan utgångspunkt hade det varit möjligt atl göra en framlidsinriktad utvärdering: är de ft-ågor som drivs och det sätl på vilka de drivs relevanta i etl längre perspektiv, och vilka nya frågor bör las upp. Vi skall här med några olika exempel Ulustrera den ansats som vi tycker hade bort ingå. Enfråga värd aft diskutera är hur konsumentproblemen ser ut i del Prop.1985/86:121 framlida tjänstesamhället. Vilken roll kommer den privatakonsumtionen att få relativt den i offentlig regi. offentliga konsumtionen - av utbildning, hälsovård, transporter etc. ökatfrån till av totala konsumtionen. Hur kommer den fortsatta utvecklingenatt bli? Och hur skall bmkarintresset tillgodoses inom delta slora falt?Behovet av konsumentpolitik på den privata marknaden motiveras med allmarknadskrafterna har en otillräcklig förmåga all fånga upp och beaktakonsumenternas behov. Delkan finnas goda skäl alt ifrågasätta om den slyming medels parlamentariskdemokrati som sker inom den offentliga sekiorn bättre kan beakta konsumentemasalltmer dkferentierade behov. Ju mer av konsumtionen som går över denoffentiiga sekiorn, desto viktigare framstår det att ett bmkarinflytandeorganiseras även här. Ettannat drag i utvecklingen är vårt lands ökade utlandsberoende. Vårproduktionsapparat är beroende av export liksom vi för vår konsumtion äravhängiga av import i mycket större utsträckning än många andra länder. Detföreslås i betänkandet atl KOV skall få ökat inflytande vad gäller informationoch produktutveckling. Men hur rimmar förverkligandet med att allt fler avbesluten fattas utanför vårt lands gränser? Ytterligareen aspekt som har betydelse för konsumtionsmöjlighetema är dynamiken i företagsledet.En belydande del av våra hemmamarknads-orienterade vam- och tjänsteproducerandeföretag möter stagnerande efterfrågan och stigande kostnader. Den strategi somär vanligt förekommande inriktas på rationaliseringar ochkostnadsneddragningar, fusioner och samverkansformer mellan förelaghorisontellt och vertikalt. Vilka konsumenlproblem medför denna utveckling ochkan de lösas med konsumentpolitiska medel. Göteborgsuniversitet, samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden