prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — 1985/86:126 om tillfälligt näringsförbud ej meddelals kommer ny verksamhet sedan längevara etablerad. Somframgått ovan är huvudregeln inom mäleribranschen att nytt förelag startasredan innan tidigare konkurs avslutats. Detta sammanhänger naturligtvis med som tidigare nämnts arbetar med entreprenader som måste avslutas, attförelagaren har upparbetade "personliga" kundkontakter och atletableringen kräver litet kapital. Idirektiven till de nu framlagda belänkandet framgår all "kommitténshuvuduppgift bör vara att ta ställning till det allmänna behovet och deprincipiella och de praktiska aspekterna på utvidgade regler om näringsförbud",I tilläggsdirektiv ålades ocksä kommittén all samråda med medfrågor där uppdragen nära berörde varandra, Molbakgrund av ovanslående direktiv och den problembild som man själv skisserathar näringsförbudskommiltén konstaterat alt del "uppenbarligen föreliggerelt behov av förstärkta och effektivare insatser mol den ekonomiskabrottsligheten". Därför barman föreslagit att; kravetpå konkurs för atl näringsförbud skall åläggas en person bör slopas dennuvarande särskilda regeln om s. k, flerkonkursfall.slopas - kravet pä brottslig handlingsom orsak till utdömt näringsförbud slopas (på denna punkt är kommittén ejenig) - minimitiden för näringsförbudskall bestämmas till , möjligheterna att nedbringa de långa handläggningstidernadock utan att konkret ange hur detla skall ske. Somlidigare framgått berör varken de hittillsvarande eller de nu föreslagnareglerna om näringsförbud på någol mer påtagligt sätt den ekonomiska brottslighetsom finns inom måleribranschen. Näringsförbudsreglerna har ju helleruppenbarligen inte lill syfte atl i första hand motverka svartnäringsverksamhet ulan riktar in sig pä sådan oseriös verksamhet som förekommeri mer etablerade former. Den redovisning av den svarta ekonomins omfattningsom finns återgiven i betänkandets kapitel 7 (s, 155-156) saknar ocksåbetydelse i detla sammanhang efiersom inget av kommitténs förslag är inriktatpä oredovisade skattepliktiga inkomster. Det skatteundandragande som förekommeri samband med konkurser gäller är i allra högsla grad redovisade medel även omuppbörden av dessa misslyckats. Ävenom vi således konstaterar all näringsförbudskommitténs förslag ej kommer atl påverka omfattningen av den svarta målerimarknaden vill vi göra några påpekanden belräffande näringsförbuden. Om reglerna skall bli effektiva för det begränsade syfte som finns krävs enligt vår mening i första hand en betydligt snabbare handläggning. Del finns dessutom särskild anledning alt fråga sig varför vissa branscher över huvud taget ej drabbats av några näringsförbudsfall. Det kan naturligtvis vara så atl"brotten" i samband med konkurserna ej varit tillräckligt allvariiga. Men det kan också vara sä att konkurserna är tämligen små och ej utreds särskilt noggrant. EnUgl vår mening bör ifrågasättas om detta inte är fallel i ett slort antal konkurser och man därigenom aldrig får elt underiag för att väcka åtal om gäldenärs- eller bokföringsbrolt. Det kan också ha en viss 247 betydelse att handläggningstidenför näringsförbudsärenden är så lång atl Prop. 1985/86: 126konkursförvaltare som överväger att anmäla ett brott drar sig för detta. Delhade således enligt vär mening varit värdefullt med en kartläggning av ävensädana konkurser där näringsförbud aldrig aktualiserats, Idiskussionen belräffande huruvida kravet på brottslig handling skall kvarståsom grund för näringsförbud diskuteras också konsumentintressen. påtalat bland annal i remissyttrande över näringstillstånd (SOU1984; 8) är just åsidosättande av konsumentintressen problem som oftasammanhänger med oseriös verksamhei inom måleribranschen. Dessvärre lordemöjligheterna att med hjälp av näringsförbud komma åt denna verksamhet varaobefintliga. Den företagare som döms till näringsförbud kommer sannolikt atlfortsätta med en helsvart verksamhet utanför myndigheternaskontrollmöjligheter, Sammanfattningsviskonstaterar således all betänkandet NäringsförbudSOU 1984:59 ej innehåller sådana åtgärder som på något påtagligt sätl begränsarden ekonomiska brottsligheten inom måleribranschen. Mot bakgrund av attreglerna om näringsförbud ej tidigare haft någon inverkan på detla område ärförslaget ur denna synvinkel ett bibehållande av nuvarande förhållanden.Eftersom förslaget ej berör de för måleribranschen huvudsakliga problem har viej funnit anledning all framföra detaljsynpunkler på de enskilda förslagen. Vifinner ej heller anledning atl avstyrka förslaget eftersom reglerna myckel välkan ha effekt inom andra branschområden, Däremol förtjänar atl ytterligare engång understrykas vikten av alt kraftfulla åtgärder vidtas inom de områden somsärskill berör bygghantverkssektorn och måleribranschen nämligen den utbreddasvarta verksamhelen, 1.44 (): SBEFvill inledningsvis framhålla alt den näringsfrihet som i princip rådermåste värnas och bevaras. Enligt SBEFs uppfattning ulgör näringsfrihet engrundläggande förutsättning för ekonomisk utveckling och individuell frihet. Ävenom elt näringsförbudsinstitut i principiellt hänseende innebär etl ingrepp iden näringsfrihet som bör råda, anser SBEF all skäl talar för all institutet ifräga bör finnas och för atl reglerna för delsamma bör utsträckas lill altomfatta situationer utanför konkursens ram, SBEF har sålunda i detla hänseendeinga invändningar mol kommitléns överväganden, SBEFanser--- alt kommitléns förslag till regler om näringsförbud i Den främsta invändningen som kan riktas mot förslaget är enligtSBEF alt det, när del gäller förutsättningarna för näringsförbud, inteuppfyller de krav på rättssäkerhet som bör ställas på en sanktion somnäringsförbud. I denna del anser SBEF det förslag som framförs av reservanternaOllen, och är bättre ägnat att ligga till grund förlagstiftning. 1.45 (): Prop. Sedan1980-07-01 gäller särskilda bestämmelser i konkurslagen om näringsförbud.Kommittén har hafl i uppdrag att se över dessa bestämmelser och undersöka omdet är lämpligt att utvidga reglernas tillämpningsområde så all förbud kanmeddelas även ulan samband med konkurs. Kommitténs undersökningar har visat påvissa problem och brister i gällande system. Kommittén föreslår att kravet påkonkurs för näringsförbud utgår, att det inte heller i fortsättningen skallvara nödvändigt med brottslig handling som grund för näringsförbud och att nyaverksamhetsområden införes under förbudels område. Kommitténhar ulfört elt omfattande arbete och genomfört analyser som innefattar argumentbåde för och emot kommitténs förslag. LRFyttrade sig 1979 över dåvarande förslag lill näringsförbudslagstiftning ochkonstaterade då atl LRF och dess medlemmar i mycket begränsad mån berördes avförslagel. LRF godtog att möjlighet all meddela näringsförbud infördes. Ianslutning härtill lämnade LRF vissa synpunkter på bl. a, prövningen avnäringsförbud i olika fall. Idagär verksamheterna jordbruk och skogsbruk undanlagna från näringsförbudetsområde. Detta undantag föreslås bli upphävt, främst av det skälet att olikanäringsidkarkalegorier och verksamheter i princip enligt kommittén börbehandlas lika. Kommittén anmärker dock i detla sammanhang atl särskildförsiktighet med hänsyn lill förhållandena bör iakttas när det gäller bl, a,jordbrukare och att förbud, om del vore möjligt, torde bli mycket ovanligt fördenna grupp, Ioch för sig är jordbrukare som näringsidkare redan nu underkastadenäringsförbudsreglerna i konkurslagen. Näringsförbud kan dock inte avse jord-eller skogsbruksverksamhet, LRFnoterar kommitténs anmärkning atl det belräffande jord- ochskogsbruksverksamhel inte framkommil något behov av atl stävja missbruk avnäringsfriheten genom näringsförbud. Som nedan påvisas innefattar också denföreslagna utvidgningen till jord- och skogsbruks verksamhet sådana problem,sammanhängande med gränsdragningen mol yrkesförbud och de speciellaförhållandena rörande bl, a, boende, familjeförhållanden och skötsellagstiftningunder vilka nämnda verksamheter bedrivs, att LRF pä sakliga grunder finner detrimligt att de även fortsättningsvis undantas från näringsförbudetstillämpningsområde. Instrumentet näringsförbud skulle bli praktiskt nära nogoanvändbart. Det finns ocksä andra regelsystem atl tillgå, t, ex,. Skulledet på rent principiella grunder befinnas ofrånkomligt all utvidga näringsförbudets verksamhetsområde vill LRF föreslå atl det övervägs om det är möjligt att såvitt avser jord- och skogsbruk och därmed jämförliga verksamheter, t. ex. trädgårdsnäring, införa någon särskild kvalifikations- grund för näringsförbud, t. ex. ett brott av viss högre svårighetsgrad. LRF vill om så inte sker understryka alt näringsförbud skall kunna komma ifråga endast då enskild näringsidkare eller därmed jämställd grovt åsido satt vad som ålegat honom som näringsidkare. LRF vill också mycket starkt betona det nödvändiga i all största uppmärksamhet ägnas rätlssä- kerhetsaspekterna. Vad gällerjord- och skogsbrukare är verksamheten i regel särskilt förknippad med bostads- och familjeförhållandena, vilket innebäratt elt förbud i praktiken i regel skulle vara liktydigt med yrkesför bud. Dessa förhållanden liksom dispens- och avvecklingsreglernas utform ning och tillämpning kräver största uppmärksamhet. Detla beröres särskilt nedan'. 'Se främst avsnitt 4,27, Nedan behandlas kommitténsförslag utifrån främst den situationen atl Prop, 1985/86: 126 jord- ochskogsbruksverksamhet införs under näringsförbudets område. De synpunkter somanförs är dock även, och i första hand, alt se som skäl mot den föreslagnautvidgningen, Kommitlénsundersökning har visat pä vissa problem och brister i nuvarande förhållanden.Kommittén har också haft i uppdrag atl undersöka om det är lämpligt att utvidgareglernas tillämpningsområde, 1 detta sammanhang har kommittén gjort en bredundersökning av förbudets olika effekter och utrett om förbudspåföljden är etllämpligt medel i kampen mot ekonomisk brottslighet och andra oegentligheter isamband med näringsverksam-hel. Kommitténnoterar särskill att det brustit i kontrollen över de personer som meddelatsnäringsförbud. är tillsynsmyndighet i konkurser.Kommittén framhåller ocksä att rättstillämpningen varierat avsevärt mellandomstolarna och atl del i vissa fall förekommit felaktigheter. 1.46 (): Kommitténhar gjort en undersökning av de olika effekterna av de gällande reglerna omnäringsförbud. Kommitténs uppdrag härvidlag har varit alt ulreda omnäringsförbudet är etl effektivt medel i kampen mot ekonomisk brottslighet ochandra oegentligheter i samband med näringsverksamhet. Kommitténkonstaterar, på grundval av sin utvärdering, all del uppenbarligen föreliggerell behov av förstärkta och effektivare insatser mot den ekonomiskabrottsligheten. Kommittén föreslår, att kravet på konkurs, för attnäringsförbud skall kunna meddelas, slopas. Kommitténs majoritet föreslårvidare, att del inte uppställs krav pä att brott skall ha begåtts för altnäringsförbud skall kunna meddelas. Personersom "håller sig i bakgrunden" bulvaner - och vars verksamhetformellt drivs av någon annan, skall kunna träffas av förbud. Den som åläggsnäringsförbud skall kunna förbjudas att vara anställd hos vissa närslåendepersoner. Enminimitid föreslås för elt förbud. Reglerna om näringsförbudföreslås meddelade i en särskild lag härom, 1sitl remissyttrande över betänkandet "Konkurs och rällen att idka näring"(SOU 1979; 13) tiUstyrkte KF konkurslagskommitléns förslag att näringsförbudinfördes i konkurslagen. Eko-broltskommissionensförslag "Bulvanlag" (SOU 1983:46) avstyrktes av KF, främsl underhänvisning lill att förslaget enligt KF;s uppfattning var baserat på otillräckligtunderlag och ägnat alt väcka betänkligheter från rättssäkerhetssynpunki. Avkonsument- och konkurrens-frihelsskäl avstyrkte KF samma kommissions förslag"Näringstillstånd" (SOU 1984:8). Näringsförbudskommitlénsföreliggande förslag är grundat på en omfattande och förtjänstfull genomgångav gällande regler och deras tillämpning. Kommittén har också grundligt ochutföriigl redovisat sina överväganden och ståndpunkter, KF kan därför i principtillstyrka kommitténs förslag, KFsom i sina överväganden särskilt beaktat, att förslaget är en brott spå- 250 följdoch atl del som sådanl inte inkräktar på näringsfriheten men syftar till Prop. 1985/86: 126 alt skydda bl. a. konsumentintressen, tillstyrker förslagel. 1.47 i (LO): Nuvarandenäringsförbudssystem har enligt LO ett flertal brister. Bl.a, föreliggerbetydande tröghet i systemet beroende på otillräckliga resurser, lågprioritering av uppgifterna och organisatoriska brister hos de handläggandemyndigheterna. Detta medför att en avsevärd tid kan förflyta mellan det attfrågan om näringsförbud väcks, till dess att näringsförbud prövas av domslol.Lagmotiven är pä många punkter vaga och tvetydiga vilket medför att reglernauppfattas som sväröverstigliga och svära att tillämpa. Vidare föreliggersakliga brister i regelsystemet genom reglernas i vissa hänseenden snävatillämpningsområde. T. ex. är konstruktioner med olika bulvanförhållandentillåtna och kan ske relativt obehindrat om näringsverksamheten bedrivs avfysisk person. De mest allvarliga bristerna föreligger i kontrollen ochefterlevnaden av de meddelade näringsförbuden. Del saknas en systematiskkontroll och uppföljning från berörda myndigheter av de beslutadenäringsförbuden. Näringsförbudskommitténföreslår att kravet på konkurs slopas för näringsförbud. Enligt förslagelfordras alt näringsidkaren grovt åsidosatt vad som ålegat honom somnäringsidkare och att förbud är påkallat från allmän synpunkt. En utvidgningsker således atl näringsförbud kan meddelas som en följd av även andraoegentiigheter än sådana som har samband med konkurs. Vidare skall vidförbudsprövningen andra oegentligheter än sädana som ulgör brott få beaktas.Det blir således möjligt alt meddela förbud på grund av grova åsidosättanden avförpliktelser mot konsumenter och anställda. Lagen kommer alt äga tillämpningpå näringsidkare och vissa personer som jämställs med näringsidkare. Den somfaktiskt utövar ledningen över näringsverksamheten omfattas alltid, vilketinnebär atl personer som håller sig i bakgrunden och vars verksamhet formelltdrivs av någon annan, bulvan, straffas. Vidare föresläs att den som utåtframstår som ansvarig alltid skall anses som näringsidkare, vilket medför attbulvanen faller under bestämmelserna. LOanser att oegentligheterna i näringslivet är mycket omfattande och medförbetydande samhällsskador. Ett utvidgat näringsförbud bör införas som etlkomplement lill andra påföljder. Det utvidgade näringsförbudet bör kunnafungera som en ålgärd såväl för alt förebygga ekonomisk kriminalitet som förall minimera dess skadeverkningar. Uiredningenföreslår alt etl näringsförbud innebär förbud mot att vara näringsidkare. Gränsen mellan näringsidkare och arbetstagare föreslås följa den praxis som utvecklat sig i arbets- och socialrältsliga samman hang. För näringsverksamhet skall krävas verksamhet av viss omfattning och viss varaktighet, dock bör inte krav på vinstsyfte finnas. Undantag från näringsförbudet föreslås för verksamhet som berörs av grundlags skyddade rättigheter, vilket även gäller i nuvarande reglering. Förbudet bör vidare innebära förbud mot att faktiskt utöva ledningen av närings verksamhet, oavsett företagsform. En utvidgning av förbudel föreslås så att förbud införs för den som ålagts näringsförbud all vara anställd hos vissa närstående personer eller motta återkommande uppdrag av sådana närslående. Dock kan dispens meddelas. Förbud skall åläggas för viss lid, 251 lägst tre och högst femår. Näringsförbudskommillénföreslår att tillsynen även i fortsättningen bör Prop. 1985/86: 126 liggahos de kronofogdemyndigheter som är tillsynsmyndigheter i konkurs och gällahela förbudsliden. Tillsynen skall omfatta såväl kontroll all vederbörandeavvecklar pågående engagemang i näringsverksamhet som alt han inte startarnågot nytt. Densom ålagts näringsförbud är skyldig alt avveckla sin inblandning inäringsverksamheter. En sådan avveckling skall vara avslutad . LOanser atl del är av yttersta vikt att definitionen av näringsverksamhet blirså tydlig att sanktionen i praktiken inte blir ett yrkesförbud. LO anser attförslaget i den delen uppfyller organiationens krav. Förhållandetmellan näringsförbud och elableringslillstånd Näringsförbudär i motsats till etableringskonlroll ett kriminalpolitiskt sanktionsinstrumentmol de företagare som har gjort sig skyldiga till grova oegentligheter ochdärigenom missbrukat näringsfriheten, LO vill starkt understryka atlnäringsförbud aldrig kan bli mer än ett litet bidrag i kampen mot ekonomiskbrottslighet och annan osund näringsverksamhet. Enligt LO måste andra åtgärdersättas in, LO har i sitt remissyttrande över delbetänkande"Näringstillstånd" (SOU 1984:8) krävt atl samhället ställer vissa bestämdakrav på företagare i branscher som präglas av omfattande ekonomiskbrottslighet. EnligtLOs uppfattning hör frågorna om näringsförbud och elableringskontroll i allrahögsta grad ihop. Näringsförbudets konkreta utformning är i hög grad beroendeav hur etableringskontrollen kommer att utformas, Näringsförbudei kommer alluigöra elt kompletterande instrument till den branschinriktadeetableringskontrollen, 1.48 (): Näringsförbudskommilténhar haft i uppdrag att se över konkurslagens bestämmelser om näringsförbud ochundersöka om det är lämpligt alt utvidga reglerna sä att förbud kan meddelasäven ulan samband med konkurs. Kommittén är enig om att kravel på konkurs förnäringsförbud bör släppas, Å andra sidan föreslår man att den nuvarandesärskilda möjligheten alt meddela näringsförbud vid upprepade konkurser tasbort, Iutredningen diskuteras bl, a, frågan om det för näringsförbud bör erfordras,att vederbörande gjort sig skyldig lill brott. Majoriteten föreslår atl delinte uppställs något sådant krav. Härutöver föreslås all en minimitid på tre årinförs för näringsförbud. Den nuvarande maximitiden föresläs blikvar. Kommittén anser ocksä all reglerna ska tas in i en särskild lag omnäringsförbud. Vidareföreslås en bestämmelse om förbud för den som har näringsförbud atl varaanställd hos vissa närslående personer. Slutligen anser kommittén altmöjligheten att helt upphäva ett näringsförbud inte bör finnas kvar.Möjligheten atl i vissa fall få dispens från förbudet bör tillgodose de behovsom kan finnas därvidlag, TCOdelar kommitléns principiella inställning lill näringsförbudet, näm ligen all del endasl skall utfärdas i mycket allvariiga missbruksfall som en sista utväg. Detta medför bl, a, atl förbudels effekter dels begränsas till den allra grövsta ekonomiska brottsligheten, dels ytterligare begränsas av de i och för sig naturliga krav på rättssäkerhet och strikt rättstillämpning som uppställs. Slutsatsen blir att näringsförbudsinstilulet inte - oavsett om 252 lillämpning, tillsyn m,m.effektiviseras - kan ersätta andra ålgärder i Prop. 1985/86: 126 kampen motekonomisk brollslighel. Enligt TCOs mening finns bl.a. elt sådanl uttalat behovnär det gäller effektivare medel i förebyggande syfte, som l.ex. de förslag omskallebevis och näringstillstånd som redovisats från kommissionen mot ekonomiskbrottslighet. Iövrigt ställer sig TCO positiv till de förtydliganden och förändringar somföreslås av kommittén. I huvudsak kan de föreslagna reglerna förväntas förslärkanäringsförbudsinstilulet, vilket enligt TCOs uppfattning är väl motiveral. 1.49 Centralorganisationen /SR: Kommissionenmot ekonomisk brollslighel har i elt delbetänkande föreslagit en lag omnäringstillstånd med inbyggda elableringskontroller. Traditionellt haremellertid näringsfriheten betraktats som en av de svenska medborgarnasgrundläggande fri- och rättigheter. I slort sett har detta system fungerat väl.JUSEK anser att skäl saknas att inskränka den gällande näringsfriheten ochtillstyrker i stället atl missbruken möts genom åläggande av näringsförbudenligt näringsförbudskommitléns förslag. Det finns inte heller någon erinranemot alt institutet regleras i en särskild lag. Denuvarande beslämmelserna om näringsförbud i 199 b-j §§ konkurslagen har gälltmycket nämligen från . Dessa bestämmelser innebär ikorthet atl åklagare hos allmän domstol för talan om förbud samt atttillsynsmyndighet i konkurs övervakar att förbud efterlevs. Kritikhar framförts mot den gällande ordningen. I viss mån är kritiken befogad.Relativt har som regel förflutit innan lalan väckis och övervakningeni frågan om insatser och metoder har varierat från tillsynsmyndighet tilltillsynsmyndighet. Kritiken bör emellertid ses mol bakgrund av den korta tidsom förbudsinstitutel funnits. Successivt har såväl åklagare somtillsynsmyndigheter vunnit alll större erfarenhet på områdel. Det är lämpligtatl dessa erfarenheter las till vara även i en ändrad lagstiftning. Kommitténshuvuduppgift har enligt direktiven varit att ta ställning till behovel avutvidgade regler om näringsförbud och effekterna därav. I tilläggsdirektiv år1983 ålades kommittén all samråda med kommissionen för ekonomisk brottslighet ide frågor uppdragen nära berörde varandra. Detförslag, som kommittén avger innebär en skärpning av kraven på näringsförbudmot bakgrund av alt del föreligger behov av förstärkta och effektivare insatserför alt bekämpa den ekonomiska brottsligheten. Näringsförbud skall kunnameddelas även om konkurs ej föreligger, likaså för broll som enligtbrottsbalken ej medför straff. Kommittén föreslår därför att reglerna omnäringsförbud tas in i en särskild lagstiftning. uppfattning om kommitténs förslag Prop. a) Lag om näringsförbud Den utvidgning kommitténs förslag innebär, attnäringsförbud kan meddelas som följd av andra oegentligheter än sådana som kanha samband med konkurs, häri inbegripet åsidosättandet av förpliktelser molanslällda, är tUlfredsställande. Förbundel utgår härvidlag från att grovakollektivavtalsbrott och grovt åsidosättande av gällandearbetsmarknadslagstiftning ensamt kan utgöra grund för näringsförbud. Desanktionsmöjligheter som står till förfogande exempelvis genomskadestånd är otillräckliga för atl avhålla vissa arbetsgivare från nämndabrott. Tvärtom är det inte sällan företagare kalkylerar med sådana utgifter isin verksamhet. Förbundel vill, i likhet med vad majoriteten i kommkténanser, understryka vikten av att tillsynen effektiviseras både vad gäller attförhindra och upptäcka överträdelser. Det är likaledes väsentligt atltidsuldräklen mellan broll och straff göres så kort som möjligt genom alttillräckliga resurser slälls till de handläggande myndigheternas förfogande. Till skillnad från kommitténs uppfattning anser förbundetall beslut om näringsförbud ska ges offentlig publicitet eftersom det förutsättsatt den dömde begått grovt brott. d) Näringsförbud - näringstUlslånd Förbundet är av den uppfattningen att kommitténs förslaglill lag om näringsförbud samt del förslag till lag om näringstillstånd, övervilket förbundet lidigare beretts tillfälle yttra sig, som kommissionen motekonomisk brottslighet lagt, kompletterar varandra. Det är sålunda nödvändiglall båda lagstiftningarna införes, Sammanfattningsvis tillstyrker, under hänvisning till ovanangivna synpunkter, näringsförbudskommitténsmajoritetsförslag till lag om näringsförbud. 1.51 Hotell- och : Det näringsförbud som gäller tillkom underden borgerliga regeringsperioden och har enligt vår mening etl flertal brister.Bland annal har endast ett fåtal oseriösa - eller synnerligen oseriösa -företag berörts av nuvarande lagstiftning. Dessulom har de ärenden som prövatstagit alldeles för lång lid mellan det alt frågan om näringsförbud prövas tilldess att delsamma avgjorts genom domstolsbehandling. Tyvärr har inte heller delförhållandevis lilla fätal näringsförbud som utfärdals följts upp medtillfredsställande kontroll av fattade besluts efterlevnad. Till skillnad frän näringstillstånd är näringsförbud ettinstrument som kan användas mol oseriösa näringsidkare efler del all de etablerat sin verksam het. Det effektivaste medlet mot oseriös verksamhei måsle naturiigtvis 254