prop · G90365 · 1985-12-31 00:00:00 — Jagvill undvika att i lagtexten begränsa den nya bestämmelsens räckvidd fillinformationsbehandling som sker med hjälp av datorer. Utvecklingen inom moderninformationsteknologi sker mycket snabbi. Man kan som jag harberört iaktta en vidareutveckling av ADB-tekniken där informationsbehandlingensker med andra tekniska hjälpmedel än datorer. Jag har också framhållit all ny lagsfiftningpä det här området inte skall göras teknikbunden utan att man såvitt möjligtskall göra lagstiftningen teknikneutral i det avseendet. Vilken teknisk metodsom begagnas för t. ex. den informafionsbehandling som är ett led i etl visstförfarande bör i princip inte ha någon betydelse för hur förfarandet skallrubriceras straffrättsligt. Därtill kommer intresset av all lagstiftningeninte snabbt skall bli omodern. a. mot den bakgrunden finner jag detlämpligt all undvika att låsa fast slraffbudel lill ADB- tekniken. Tilldetta kommer all har uttalat sig för en enhetlig straffrältsligreglering av förfaranden med automater, datorer och liknande apparater (JuU1976/77:11, rskr 90). Del saknas anledning alt bedöma skilda former av sådanolovlig påverkan olika beroende på vilken teknisk konstruktion som apparateneller anläggningen har. Mot denna bakgrund finner jag del angelägel att en nylagstiftning på området utformas så atl den blir tillämplig på i princip allaformer av olovlig påverkan av resultatet av en automatisk process, närförfarandet innebär en förmögenhetsöverföring. Av delta följer all även s. k.automatmissbruk, som i lindrigare fall f. n. faller under 9 kap. 2 § andrastycket BrB, bör läckas av den nya bestämmelsen. Jagföreslår att detta får avspeglas i lagtexten genom att uttrycket automatiskinformationsbehandling väljs. Del kommer genom del ordvalet all framgå allolovlig påverkan av datorer och annan likartad förfinad utrustning fallerunder bestämmelsen. Det kan vidare med fog hävdas att uttrycket innefattaräven mindre sofistikerad apparatur som t. ex. mekaniska varuautomaler. För atldetta skall bli fullständigt klart redan i lagtexten bör dock orden "ellernågon annan liknande automatisk process" läggas lill i brottsbeskrivningen.Det kommer därmed att stå helt klart atl straffbestämmelsen inte tar sikteenbart på datortekniken utan blir tillämplig oberoende av vilken teknik det ärfråga om i det enskilda fallet. Kriminaliseringen kommer således att fånga inäven manipulationer med mindre sofistikerade anläggningar än datorer som t. ex.varuautomaler. Jag återkommer strax lill den frågan i samband med att jag tarupp förhållandel mellan olika bestämmelser i . Enligtmilt förslag skall därmed den som, genom alt lämna oriklig eller ofullständiguppgift, genom all ändra i program eller upptagning eller på annatsätt, olovligen påverkar resultatet av en aulomafisk informationsbe- 20 handing eller någon annan liknande automatisk process så atl detinnebär vinningför gärningsmannen och skada för någon annan dömas för bedräge- Prop.1985/86:65 ri. Jag förordar all en bestämmelse av denna innebörd tas upp somett nytt andra stycke i 9 kap. 1 § BrB. Förall brottet skall anses fullbordat skall gärningsmannen ha berett sig vinningoch skada uppkommit för någon annan. Detta sker ofta i och med atl medel kredilerasett konto som disponeras av gärningsmannen. Vinningen kan emellertid ocksåuppkomma genom alt gärningsmannen till följd av resultatet av den automatiskainformationsbehandlingen får tillgång lill varor eller tjänster. Huruvidadetta sker genom någon form av automatik eller genom en fysisk person saknar isammanhanget betydelse. Liksom när del gäller bedrägeri i allmänhet förutsättsalt förmögenhelsöverföringen är en omedelbar följd av förfarandet. Utanförtillämpningsområdet faller därmed exempelvis del fallet atl någon genom altmanipulera ett datorstyrt läs olovligen bereder sig tillträde till etl låstutrymme och där tillgriper pengar eller annan egendom. Gärningen innefallarvisserligen även i delta fall en manipulation med en automatiskinformationsbehandling men denna avser inte en ekonomisk angelägenhet. Del olovligaförfarandet med den datorstyrda mekanismen utgör därför i det fallet endaslett led i ett fillgreppsbrolt och blir inte all bedöma enligt den föreslagna bestämmelsen. Detnuvarande bedrägeribrotlet bör stå kvar oförändrat i bedrägeristad-gandetsförsta stycke. En förutsättning för ansvar enligt den bestämmelsen är all denuppkomna skadan drabbat den som blivit vilseledd eller någon i vars ställedenne är, dvs. den som den vilseledde företräder. Enligt förmögenhelsbrotlsutredningensförslag anges emellertid inte på motsvarande sätt vem förmögenhetsskadan skalldrabba. vid har ifrågasatt om inte denskadelidande närmare bör anges i lagtexten även när det gäller den nya bestämmelsen.Enligt fakullelsnämnden torde de slraffvärda fallen bli omfattade av denna,även om krav ställs upp på att skadan skall drabba den som använder eller avserall använda dalabehandlingsresultatet. Självanser jag del vara naturligt atl den mol skada skyddade kretsen är begränsadnär del brottsliga förfarandet utförs mol en fysisk person. Men när detvilseledande momentet åstadkommits på maskinell väg finns det enligt min meninginte pä samma sätt en given anknytning till den skadelidande. Redani dag förekommer del ett flertal olika samarbetsformer när det gäller attutnyttja ADB-stöd för speciella funktioner som lagerhållning, bokföring,avlöningsrutiner m.m. överlämnas dessa uppgifter åt särskilda företagsom är specialiserade på sådana tjänster. I andra fall förekommer det attsådana funktioner handhas centralt för flera företag gemensamt inom t. ex. enbutikskedja. Dessutom gör den snabba tekniska expansionen på området det svårt atlöverblicka den fortsatta utvecklingen. Om man i lagtexten skullebegränsa den skadelidande kretsen pä det sätt som fakullelsnämnden föreslagit, befarar jag därför atl det kan uppstå situationer som visserligen framstår som klart straffvärda men där del kan vara svårt all avgöra vem som skall använda eller avser att använda 21 Prop.1985/86: 65 resultatet av en viss informationsbehandling. Jag har därför funnitatt det i straffbestämmelsen inte särskilt bör anges vem skadan skall drabba. Atldel i princip endasl kan bli fråga om att beakta skador som uppstått för någoni vars intresse den ifrågavarande informationsbehandlingen har anordnats tordef.ö. följa av kravet på att själva manipulationen skall innebära en förmögijnhelsöverföring. Somjag redan har påpekat läcker den föreslagna broltsbeskrivningen även gärningarsom innebär atl någon med ofillålna medel påverkar automater somtillhandahåller pengar, varor eller tjänster (sedelullagnings-, varu-, bensin-eller telefonautomater etc). Om en sådan handling innebär att gärningsmannen olovligentillägnar sig bestämd egendom som tillhör annan, anses den f. n. enligträttspraxis uppfylla rekvisiten för stöldbrotl (se t. ex. NJA 1980 s. 224angående en s. k. bankomat och NJA 1984 s. 889 angående en bensinaulomal). Menom någon skaffar sig tillgäng till en vara (eller en tjänst) genom att påverkaen automats funktioner med otillåtna medel (s. k. automalmissbruk), kanförfarandet också omfattas av bestämmelsen om bedrägligt beleende enligt 9kap. 2 § andra stycket BrB. I doktrinen har det förekommit delade meningar omhur gränsen skall dras mellan tillgreppsbroll och gärningar som är all hänföra lillautomalmissbruk (se t.ex. m.fl.. Kommentar till BrB, band I, 4:e uppl.,s. 379 och Jareborg, Brotten, andra häftet, 1978, s. 182). Inte heller synesvare sig de ovan nämnda rättsfallen eller rättspraxis i övrigt ge någon klar ledningför hur alla olika fall av olovlig åtkomst av egendom genom missbruk avautomater skall bedömas. Förmögenhetsbrotlsutredningenhar uttalat all den hade för avsikt att ta undan dessa gärningslyper fråntillämpningsområdet för datorbedrägeri genom särskilda konkurtensbestämmelser.Några sådana bestämmelser hann utredningen emellertid inte lägga fram innan denavslutade sill arbete. Förmögenhelsbrotlsutredningensbedömning av konkurrensfrågorna i dessa fall bör emellertid ses mot bakgrund avall den föreslog en myckel genomgripande omgestaltning av förmögenhelsbrotlen.Ett viktigt inslag i utredningens reformförslag var ett förändrat slöldbegrepp.Som jag inledningsvis framhållit är det emellertid inte f n. aktuellt attgenomföra en så vittgående reform av bl. a. stöldbrotlet som utredningenföreslagit. I perspektivet av de begränsade ändringar som jag nu tar upp tersig frågan om hur automalmissbruk av olika slag straffrättsligt bör rubricerasannorlunda än med de utgångspunkter utredningen hade. Detär således åtskilliga fall av manipulationer med automater som faller under denav mig föreslagna broltsbeskrivningen. Delta gäller t. ex. sådana förfaranden molaulomaler, bl. a. sedelultagningsautomater, som enligt de nyssnämndarättsfallen är alt bedöma som stöldbrotl. Men även gärningar som är altbedöma som s. k. automalmissbruk enligt 9 kap. 2 § andra stycket BrB, och sominte kan bedömas som lillgreppsbrotl, l.ex. när en automat tillhandahåller inteen vara utan en tjänsl, täcks av gärningsbeskrivningen. Den nya straffbestämmelsesom jag nu föreslår kriminaliserar olovliga 22 förmögenhetsöverföringar som kan komma lill ståndjust genom all resul- taletav en automatisk informationsbehandling utsätts för otilläten påver- Prop.1985/86:65 kan.Som jag berört föreligger del i en del hänseenden oklarheter och deladeuppfattningar om i vad mån vissa av dessa fall enligt gällande rätt skallbedömas enligt 8 kap. BrB som tillgreppsbrott eller enligt 9 kap. BrB Del är enligt min mening angeläget all åstadkomma enså långt möjligt enhetlig bedömning av fall som framstår som likartade. Förevarandelagstiftningsärende synes vara etl lämpligt tillfälle atl få en Delstår därvid lill att börja med klart all förfaranden som inte utgör befattningmed viss bestämd egendom inte kan bedömas som tillgreppsbrott. Man kan vidareförutsätta att olika former av mer eller mindre automatiserade transaktioner,bl.a. via s.k. plastpengar, kommer all bli alll vanligare. Enligt min meningtalar övervägande skäl för att gärningar av del aktuella slaget bör bedömas sombedrägeribrott. Den nu föreslagna bestämmelsen kommer också atl i förhållandetill reglerna om tillgrepps-brott få karaktär av en specialreglering, vilketinnebär atl denna i första hand skall lillämpas vid s. k. lagkonkurrens. Somjag ser del bör därför, när rekvisiten enligt mitt förslag är uppfyllda,gärningar av nu diskuterat slag bedömas som bedrägeri enligt 9 kap. 1 § andra styckelBrB. Den praxis som grundar sig på de tidigare nämnda rättsfallen NJA 1980 s.224 och 1984 s. 889 förlorar därmed i alll väsentligt sin aktualitet. S.k.automalmissbruk blir i fortsättningen i princip alltså att bedöma enligt denbestämmelse jag nu föreslår. I sammanhanget bör emellertid påpekas att fall dånågon inte använder sig av en aulomals tekniska funktioner utan exempelvisbryter upp denna och olovligen tillgriper varor i likhet med vad som gällergivelvis blir att bedöma som ett stöldbrotl. Somjag redan tidigare framhållit omfattar den av mig föreslagna bestämmelsenockså sädana fall då någon genom att lämna vilseledande uppgifter till någon ien databehandlingsprocess inblandad handläggare åstadkommer sådan skada ochvinning som förutsätts för ansvar. I dessa fall är i allmänhet ävenförutsättningarna för ansvar enligt paragrafens första stycke uppfyllda. Ärdetta utrett i det enskilda fallet, bör förfarandet också bedömas enligt detförsta styckel. Del är emellertid fullt fillräckligl för ansvar att rekvisitenenligt del andra stycket är uppfyllda. I praktiken torde del därmed ofta saknasanledning alt närmare utreda i vad män ett sådant vilseledande som förutsättsför ansvar enligt första slyckel förekommit. 5 Denstraffbara personkretsen vid brotten trolöshet mot huvudman och mutbrott vidgas Mittförslag: Den som har anförtrotts att självständigt handha eller övervakaskötseln av en kvalificerad leknisk uppgift och som missbrukar sinförtroendeställning till skada för sin huvudman skall kunna fällas lill ansvarför trolöshet mot huvudman enligt 10 kap. 5 § första eller andra stycket BrB.Motsvarande utvidgning görs av den krets som kan drabbas av straff för mutbrottenligt 20 kap. 2 § andra slyckel 5. Utredningsförslaget:Enligt företagshemlighelsulredningens förslag utvidgas den krets som skallomfattas av trolöshetsbeslämmelsen mer än enligt mitt förslag. Utredningen harinte lagt fram något förslag rörande mutbrott. I övrigt överensstämmerförslagen i stort sett. (SOU 1983:52 s. 317 f. och 403 f) Remissinstanserna:Av del tiotal remissinstanser som särskilt uttalat sig i denna fråga har allautom en fillstyrkt förslaget eller lämnat del utan erinran. Hovrätten förVästra och arbetsdomstolen har dock anmärkt att lagrummet med denföreslagna ändringen fått en alltför obestämd och vidsträckt omfattning. Skälenför mitt förslag: Enligt långvarig svensk tradition skall brott mot förpliktelseri avtalsförhållanden i princip främst beivras med civilrätlsliga påföljder, l.ex.skadestånd och vite, i stället för med straffrättsliga sanktioner. Slraffbudeli 10 kap. 5 § BrB kan - i likhet med en del andra brott i samma kapitel - sägasutgöra ett avsteg från denna huvudregel. Där kriminaliseras nämligen uppsåtligapliktförsummelser som en person i sysslomans eller liknande förtroendeslällningmed ekonomiskt ansvar begår gentemot sin huvudman. Brottet, som förutsätterall förlroendemiss-bruket förorsakat huvudmannen ekonomisk skada, kallastrolöshet mol huvudman. Till denna brottskategori har även, genom etl tillägg iparagrafens tredje stycke, förts vissa handlingar som innebär missbruk avförtroende begångna av personer som anförtrotts att sköta en rättsligangelägenhet, dvs. Straffbarhelför förmögenhetsbrollet trolöshet mol huvudman enligt paragrafens första ochandra stycken förutsätter lill en början alt gärningsmannen har en ekonomiskförtroendeställning. Gärningsmannens förtroendeställning skall grunda sig påatt han "fått att för annan sköta ekonomisk angelägenhet eller öva tillsynå skötseln därav". Detta undantag frän vad som annars gäller vidpliktförsummelser i avtalsförhållanden har förklarats med all dessa personerfår anses ha en särskild maktposition i förhållande lill den främmandeförmögenhet de sköter och förvaltar. Genom att missbruka denna maktställningkan de därför tillfoga huvudmannen skada på ett sätt som en utomstående normaltsaknar möjlighet till. Avdessa skäl har det således ansetts vara motiverat atl kriminalisera Prop.1985/86:65 sådana former av förtroendemissbruk. Men den straffbarapersonkretsen är, som jag Udigare har antytt, tämligen snäv i och med alt den förtroendeslällningsom missbrukas måste avse skötseln av ekonomiska eller rättsliga angelägenheter.Utanför lagrummets räckvidd hamnar därmed missbruk av anförtroddaangelägenheter som inte har sådan karaktär, l.ex. rent tekniska funktioner. Detskall i del här sammanhanget dock anmärkas alt den som har sådana funkUoner i etlföretag ibland kan dömas för brott mol 3 § lagen med vissa bestämmelser motillojal konkurrens (IKL). Den straffbara kretsen av personer är dock, med vissaundantag, inskränkt till dem som är anställda i näringsverksamheten.Straffbestämmelsen gälleratt någon obehörigen använder sig av eller ypparyrkeshemligheter m. m. som han fått kännedom om under anställningstiden.Brottet har genom en särskild regel (4 § IKL) gjorts subsidiärt fill trolöshet molhuvudman (se SOU 1983:52 s. 127 f.) Företagshemlighelsutredningenhar i sitt belänkande med förslag fill skydd för förelagshemligheter särskilt lagilupp frågan om skydd mot anställdas m. fl. missbruk av förelagshemligheler.Utredningen har anfört att frekvensen av sädana handlingar är hög, jämfört medandra typer av angrepp mot företagshemligheter. Det beror naturligtvis på som är anställd i en verksamhet har en naturlig tillgång till förelagelshemligheter. Utredningensallmänna synsätt präglas av all man i första hand skall utnyttja andrastyrmedel än kriminalisering för alt skydda förelagshemligheter mot missbrukfrån de anställdas sida. I ett förslag till lag om skydd förföretagshemligheter har utredningen tagit upp en bestämmelse om alt sådantmissbruk skall kunna föranleda skadeståndsansvar (4 §). I särskilt svåra fallbör dock enligt utredningen straff kunna följa. Utredningenhar uppmärksammat att befattningshavare som har an-svarsfyllda tekniskafunktioner inom l.ex. dalabranschen och industrin som regel inte tillhör denstraffbara personkretsen i trolöshetsparagrafen, trots atl sådanabefattningshavare ofta kan ha mycket känsliga nyckelposi-Uoner. vore det rimligt atl rikta samma straffhol mot tekniskafunktionärer av det.slaget som mol personer med ansvar för ekonomiska ellerrättsliga angelägenheter. Utredningen har därför föreslagit atl straffljestämmelseni 10 kap. 5 § tredje styckel BrB utvidgas sä att den omfattar inte bara rältegångsfullmäktigeeller andra som fått att sköta rättsliga angelägenheter utan även den som anförtrottsen teknisk angelägenhet. Denföreslagna utvidgningen av det straffbara området för trolöshets-brott skallenligt utredningen utgöra ett kompletterande straffrättsligt skydd förföretagshemligheter och kunna fillämpas när det gäller personer med särskilt ansvarsfylldställning. Del skall inte krävas att personen i fråga är anställd i förelaget,utan även t. ex. självständiga uppdragstagare såsom konsulter skall enligt förslagelkunna fällas till ansvar. Remissinstanserna hargenomgående gett förslaget ändring av trolös hetsbestämmelsen ett gott mottagande. Dock har, som jag redan nämnt, hovrätten för och arbetsdomstolen framhållit alt bestäm melsen torde ha fått etl vida mer omfattande tillämpningsområde än vad 25 utredningen synes ha avsett. Prop.1985/86:65 Som jag också har nämnt pågår f n. arbetetmed atl bereda utredningensförslag lill lagstiftning om skydd för förelagshemligheter inomjustitiedepartementet. Den frågan fär jag därför anledning all återkomma fillvid ett senare fillfälle. Jag har emellertid kommit fram till att den föreslagnaändringen i 10 kap. 5 § BrB har etl sådant samband med den datorrelateradebrottsligheten att den bör tas upp redan i delta sammanhang. Därvid börutredningens förslag kunna följas i sina huvuddrag. Som några remissinstanserpåpekat bör dock utredningens intentioner rörande vilka personer som skallomfattas av det straffrättsliga ansvaret avspeglas tydligare i lagtexten. Ilikhet med utredningen anser jag således att personer som har en högre befattningi ett företag e.d. och uppdragstagare som har hand om viktiga tekniskafunktioner, t. ex. ansvariga ledare för forsknings- och utvecklingsarbete ochföreståndare för datorcentraler, bör omfattas av straffansvaret för trolöshet molhuvudman. De bör således kunna dömas för delta brott, om de missbrukar sin förlroendeställningfill skada för huvudmannen. All detta skall gälla endasl personer i särskiltkänsliga positioner bör komma till klart uttryck i lagtexten. Det bör ske genomatt det anges alt det skall vara fråga om en person som självständigt handharkvalificerad teknisk uppgift eller övervakar skötseln därav. Förstraffansvar bör krävas all en person missbrukar just det ansvaret. Denstraffrättsliga bedömningen av förtroendemissbruk från dessa tekniskafunktionärers sida bör alltså göras på samma sätt som beträffande motsvarande lojalitetsbrollsom begås av den som ansvarar för ekonomiska angelägenheter. Den straffbaragärningen torde i de flesta fall komma att bestå i att en person i angivenställning lämnar ut förelagshemligheler. Det kan vara fråga om information somhar en eller annan anknytning ull datorer, men del kan också vara dokumenteller muntliga uppgifter ulan någon sådan anknytning. Etl praktiskt viktigtexempel kan vara hemliga tekniska eller kemiska formler som begagnas vidtillverkningen av en viss produkt. Del spelar ingen roll om missbruket rör endaslmuntlig information eller om denna på något sätt har dokumenterats. Även andraförfaranden, l.ex. vissa handlingssätt i sabotagesyfte, bör självfalletomfattas av slraffbarheten. Gärningarsom avses med bestämmelsen torde ofta vara straffbara enligt IKL. I denlagen finns emellertid en särskild konkurrensbestämmelse som ger trolöshelsbrotteli BrB företräde. Den av mig föreslagna justeringen kommer också att medföra altvissa personer som inte är anställda, l.ex. självständiga konsulter, och somdärför inte alllid kan straffas enligt IKL, kommer att kunna drabbas av ansvar. Förstraffbarhel bör vidare krävas atl huvudmannen lidit ekonomisk skada. Iallvarligare fall bör det också del i likhet med vad som gäller dem somhar ekonomiansvar - finnas möjlighet att döma för grovt brott. Medhänvisning till del nu anförda finner jag alt det aktuella straffljudel lämpligen bör justeras på det sättet all personer som har anförtrotts atl självständigt handha eller övervaka skötseln av kvalificerad leknisk upp gift skall likställas med motsvarande krfets av funktionärer som har anför- 26 trolls all sköta eller övervaka skötseln av enekonomisk angelägenhet. förordaralltså en ändring av 10 kap. 5 § BrB av denna innebörd. Den straffbara kretsen vidmutbrott enligt 20 kap. 2 § 5. BrB är densamma som enligt trolöshet molhuvudman. Det finns skäl atl bibehålla denna överensstämmelse. Därför föreslårjag en likadan justering av personkretsen vid mutbrott. Genom den hänvisningtill 20 kap. 2 § BrB som finns i 17 kap. 7 § BrB förändras tillämpningsområdetför brottet beslickning på motsvarande sätt. 6 Besittningskravet slopas för brottet olovligt brukandeoch en straffskala för grovt brott tillförs lagrummet. Mittförslag: Besittningsförhållandena skall sakna betydelse för strafflDarhel förbrottet olovligt brukande enligt 10 kap. 7 § BrB. I en ny särskild straffskalaför grovt brott sätts straffmaximum till fängelse . Utredningsförslaget:I förmögenhelsbrotlsutredningens förslag ingår del nuvarande brottet olovligtbrukande i det uppsamlingssladgande som utredningen gett beteckningenegendomsbrott. Besittningsförhållandena saknar betydelse för detta brott. I allvariigarefall, l.ex. när gärningen innebär risk för eller medför betydande ekonomiskskada eller olägenhet, skall enligt utredningsförslaget kunna dömas för grovtegendomsbrott. Utredningsförslagetöverensstämmer således med mitt förslag när det gäller såväl att slopa kravetpå alt olovligt brukad egendom skall ha funnits i gärningsmannens besittningsom att införa en särskild straffskala för grova brott. Remissinstanserna:Remissinstanserna har genomgående ställt sig negativa lill förslaget att tillett enda uppsamlingsstadgande hänföra deliktstyper av många skilda slag.Däremot har inte någon uttalat sig särskilt angående den del av förslaget somjag nu lar upp. Skälenför mitt förslag: I 10 kap. 7 § BrB kriminaliseras bl. a. vissa fall då någon olovligenbrukar annans saker. Med annans sak menas en sak som någon annan äger ellerbeträffande vilken äganderätten i vart fall är i obligalionsrältslig meningförbehållen någon annan än gärningsmannen, t. ex. sålda saker som lämnats kvari säljarens besittning. För att straffstadgandet skall vara tillämpligt krävsall gärningsmannen har den olovligt brukade egendomen i sin besittning. Sådantolovligt brukande som följer på ett olovligt besittningstagande ärdäremot inte straffbart enligt detta lagrum utan är ett tillgreppsbrott enligtnågon av straffbestämmelserna i 8 kap. BrB. Det olovliga brukandel konsumerasi dessa fall av det olovliga besillningslagandel. Delta har kommit klart tilluttryck i gärningsbeskrivningen för egenmäktigt förfarande i 8 kap. 8 § BrBdär den brottsliga handlingen anges som "att någon olovligen tager ochbrukar Prop.1985/86: 65 eller eljest tillgriper någol". Ett brukande av något som inteär i gärningsmannens besittning och som inte föregås av en besittningsrubbningär däremot inte straffbart enligt BrB annat än i vissa specialfall (jfr t. ex.8 kap. 11 §).