prop · G9037 · 1985-12-31 00:00:00 — Mot bakgrund härav och dåman inte utan slarka skäl bör ha olika regler för bostadsrättsföreningar ochandra ekonomiska föreningar bör samma regler även fortsättningsvis gälla i nuifråga- varande avseenden.Beträffande föreningsbanker vill jag ocksä hänvisa till vad jag nedan anförunder avsnitt 3.1. Jag föreslår därför atl beslämmelsernaom revisorer i akUebolagslagen, lagen om ekonomiska föreningar och lagen om årsredovisningm. m. i vissa företag ändras i enlighet med utredningens förslag och all samma beslämmelserskall gälla för bostadsrättsföreningar. 2.2 Överförmyndare och överförmyndarnämnd Milt jörslag: Utlänningsom har rösträtt skall vara valbar lill uppdrag som överförmyndare ochledamot i överförmyndarnämnd. Utredningensförslag överensstämmer med mitl. Remissinstansernaär i flertalet fall positiva till förslaget. Säledes tillstyrks del av RÅ,och ytterligare ett par remissinslanser. Någraremissinstanser motsätter sig förslaget, däribland . Skälenför mitt förslag: I varje kommun skall finnas en överförmyndare, om inte kommunenbestämmer atl det i stället skall finnas en överförmyndarnämnd (19 kap. 1 och 2§§föräldrabalken). Överförmyndare och ledamot i överförmyndarnämnd samtersättare för dessa väljs av kommunfullmäktige (19 kap. 5 §). Den som väljsskall vara myndig svensk medborgare, kyrkobokförd i kommunen och får ej vara ikonkurstillstånd (19 kap. 8 §). Kravelpä svenskt medborgarskap diskuterades i samband med de ändringar i föräldrabalkensom beslutades . 1974:142 som låg till grund för ändringarnaföreslogs att detta krav skulle slopas (se s. 154). beslöt emellertidatt behålla villkoret. framhöll att överförmyndaren har en viktigmyndighetsutövande funktion och att hans krävande uppgifter förutsätter godainsikter i svensk rätt och svensk förvaltning. Utskottet kunde därför intefinna anledning att i varje fall då slopa kravet på atl överförmyndare skallvara svensk medborgare (1974: 38 s. 63). 1975/76:23 om kommunalrösträtt för invandrare uttalade föredragande statsrådet (s. 101) att det intefanns skäl all åter ta upp frågan om kravet på svenskt medborgarskap tillprövning. Alltsedan 1976 års valgäller att utländska medborgare som har varil bosatta i i minst tre åri allmänhet har kunnat väljas till ledamot av samlliga kommunala ochlandstingskommunala nämnder utom överförmyndarnämnd. De sakskäl som anförtsför denna särregel finns enligt utredningens mening i lagutskottets nyssnämndauttalande atl överförmyndaren har en viktig myndighetsutövande funktion ochatt hans krävande uppgifter förutsätter goda insikter i svensk rätt och svenskförvaltning. Utredningen framhåller atl detsamma emellertid med lika goda skälkan sägas gälla för ledamöter i t. ex. socialnämnd, byggnadsnämnd eller hälso-ochmiljöskyddsnämnd. Utredningen har ansett atl del inte finns några hållbara skälför en särregel för överförmyndare och ledamöter i överförmyndarnämnd ochföreslår därför att kravet på svenskt medborgarskap för dessa uppdrag tas bort. I likhet med utredningenanser jag att liden nu är mogen att slopa kravel pä svenskt medborgarskap förde aktuella uppdragen. Det får i slällel ankomma på dem som utser personer allinneha dessa uppdrag alt bevaka att personerna ifråga har tillräckliga insikteri svensk rält och svensk förvaltning. Sädana insikter kräver normalt att de somutses lill i vart fall överförmyndare har vistats i . Pågrund av vad jag nu har anfört förordar jag alt en utlänning, som har kommunalrösträtt, skall vara valbar till uppdrag som överförmyndare och ledamot i överförmyndarnämndsamt ersättare för dessa. 2.3 Ledamot i övervakningsnämnd Mitt förslag: Utlänningsom har rösträtt skall kunna väljas till ledamot i övervakningsnämnd. Utredningensförslag överensstämmer med mitt. Remissinstansernaär i allmänhet positiva till förslaget. Endast avstyrker ochåberopar då bl. a. övervakningsnämndernas nära anknytning lill domstolarnasverksamhet. Bakgrundtill mitt förslag: Övervakningsnämnderna har enligt lill uppgiftatt fatta vissa beslut beträffande dem som undergår kriminalvård i frihet.Nämndernas arbete gäller både dem som är villkorligt frigivna frånfängelsestraff och dem som är dömda till skyddstillsyn. Förbåda kategorierna kan övervakningsnämnderna meddela särskilda föreskrifter ochvidta olika åtgärder med anledning av misskötsamhet från de dömdas sida, t. ex.besluta om varning eller förlängning av övervakningen (26 och 28 kap.brottsbalken). Vid allvarlig misskötsamhet av en villkorligt frigiven kannämnden förklara en del av den villkorligt medgivna friheten förverkad (högsten månad varje gång). Om den som har dömts till skyddstillsyn allvarligtmissköter sig, kan nämnden begära att åklagare för talan vid domstol omundanröjande av skyddslillsynen. kan vidare besluta omtillfälligt omhändertagande bäde av villkorligt frigivna och av dem som dömts lillskyddstillsyn. Slufligen kan vissa beslut som en skyddskonsulent har fattatöverprövas av nämnden (37 kap. 7 och 8§§ ). Övervakningsnämndernaprövar vidare vissa frågor enligt lagen (1974:203) om kriminalvård i anstaltoch passlagen (1978:302). Beslämmelserom hur övervakningsnämnderna är sammansatta och om hur ledamöterna utses m. m.finns i 37 kap. . består normalt av ordförande, vice ordförande och tre andraledamöter. Ordförande och vice ordförande förordnas av regeringen (37 kap. 2 §).Tillfällig ersättare för dessa forordnas av . Dessabefattningshavare skall vara lagfarna och ha erfarenhet av tjänstgöring somdomare. De måste således i praktiken vara svenska medborgare (jfr 11 kap. 9§regeringsformen och 4 kap. 1 § ). Övriga ledamöter ochersättare för dessa utses genom val av kommunfullmäklige eller landsting. 137 kap. 3§ föreskrivs att endast myndig svensk medbor- Prop.1985/86; 7 gare, som är bosalt inom nämndens verksamhetsområde, är valbar. Denu älergivna bestämmelserna i 37 kap. fick sin nuvarande lydelseden (SFS 1983:240). gällde alt ledamöterna utom ordförandeoch ersättare för denne utsägs av i det län inom vilket nämndenhade sill huvudsakliga verksamhetsområde. Någol krav på att dessa ledamöterskulle vara svenska medborgare fanns inte. I den proposition som låg till grundför lagändringen hänvisades beträffande valbarhetsbestämmelserna till molsvaranderegler för nämndemän vid allmänna domstolar (prop. 1982/83:85 s. 118 och 136). Utredningenföreslår inte någon ändring i fråga om kravet att ordförande, vice ordförandeoch ersättare för dessa skall vara svenska medborgare. Däremot förordarutredningen att kravel på svenskt medborgarskap slopas beträffande övrigaledamöter i övervakningsnämnderna. För dessa bör i stället enligt ulredningengälla kravet att de har rösträtt vid de kommunala valen i riket. Skälenför mitt förslag: är ett statligt organ vars ledamöter bortsett från ordförande, vice ordförande och ersättare för dessa väljs avkommunfullmäktige eller landsting. De valda ledamöterna har alltsåförtroendeuppdrag av det slag som kommunaldemokraiiska kommittén i belänkandet(Ds C 1983:4) Utländska medborgares valbarhet till vissa förtroendeuppdrag harbehandlat ganska ingående (s. 142-153). Kommittén uttalade där som en allmänutgångspunkt beträffande denna typ av förtroendeuppdrag att kravet på svensktmedborgarskap i princip borde överges och vidhållas endast om detta föranledsav det enskilda organets arbetsuppgifter och ställning i samhället. Jagkan, liksom diskrimineringsutredningen har gjort, ansluta mig till den angivnautgångspunkten. Frågan blir då om övervakningsnämndernas arbetsuppgifter ochställning i samhället motiverar atl man bör göra avsteg från huvudregeln ochbehålla kravel på svenskt medborgarskap. SomSvea hovrätt har framhållit ligger övervakningsnämndernas verksamhet näradomstolarnas. Det kan därför ligga nära till hands atl jämföra de valdaledamöterna i nämnderna med nämndemännen i de allmänna domstolarna. Så har f. ö.gjorts i det lagstiftningsärende i vilket de nuvarande bestämmelsernaom utseende av ledamöterna i övervakningsnämnderna beslutades. Belräffandenämndemännen i de allmänna domstolarna föreslog kommunaldemokraiiska kommitténi det nämnda betänkandet all man skulle avskaffa kravet på svensktmedborgarskap. Men kommittén menade att man då måste föreskriva attendast svenska medborgare fick delta i handläggningen av vissa typer av mål, iförsta hand sådana som rör rikets säkerhet och/eller ulgör miliiära mål.Diskrimineringsutredningen har vänt sig mot tanken att man på detta säll skapartvå kategorier nämndemän, en med svenskt medborgarskap och behörighet att dömai alla sorters mål och en utan svenskt medborgarskap och med begränsad behörighet.Bl. a. av detta skäl har diskrimineringsutredningen stannat för alt förorda altkravet på svenskt medborgarskap för nämndemän bör stå kvar. Jagdelar diskrimineringsutredningens uppfattning atl man inte nu bör 17 avskaffakravet på svenskt medborgarskap för nämndemännen i de allmänna domstolarna.Övervakningsnämndernas arbetsuppgifter är dock sådana att hänsyn av den art somjag har redogjort för beträffande nämndemännen i de allmänna domstolarnainte behöver tas. Inte heller i övrigt kan övervakningsnämndernas uppgifter ochbefogenheter sägas vara av sädan karaktär att man måste kräva svensktmedborgarskap av de valda ledamöterna. I sammanhanget bör pä nytt erinras omatt kravet på svenskt medborgarskap infördes så sent som den . Med hänsyntill det jag har anfört här föreslär jag att kravet pä svenskt medborgarskapför de valda ledamöterna i övervakningsnämnderna och deras ersättare tas bort.I stället bör som diskrimineringsutredningen har föreslagil införas ett krav påatt den som skall kunna väljas måsle ha rösträtt här i landel. Dettainnebär att den som är utländsk medborgare för att kunna bli vald måste ha botthär i minst tre är. 2.4 Borgensman enligt lagen om bevisupptagning vidutländsk domstol Mitt jörslag: Borgensman enligt lagen om bevisupptagningvid utländsk domstol skall inte behöva vara svensk medborgare. Det räcker atlvederbörande är bosatt här i riket. Utredningens förslag överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Endast och RÅ har yttratsig i denna fräga. Båda tillstyrker förslaget. Skälen jör mitt förslag: En enskild part som begärbevisupptagning vid utländsk domstol måste i princip ställa säkerhet förkostnaderna. Säkerheten skall bestå av borgen som har ingåtts av två inomriket bosatta svenska medborgare. Något vägande skäl för att borgensmännen skall behöva varasvenska medborgare finns inte. Enligt min mening bör det räcka att de ärbosatta inom riket. Medborgarskapskravet för borgensmän i lagen (1946: 817) ombevisupptagning vid utländsk domstol bör således avskaffas. Detsamma gällerden liknande bestämmelsen i kungörelsen (1933:618) angående biträde av utrikesdepartementetför delgivning av handlingar i utlandet. Eftersom den kungörelsen förnärvarande är föremål för översyn inom , bör frågan om enändring i kungörelsen anstå tills vidare. 2.5Lagen om utländska förvärv av fast egendom m. m. Mittförslag: En utlänning som är gift med en svensk medborgare skall inte behövatillstånd lill förvärv av fast egendom, tomträtt eller bostadsarrende. Denspärregel som gäller beträffande utlänningars förvärv av fritidsfasligheterförtydligas. Bakgrund:Fråga om ändring i reglerna om utländska medborgares för- Prop. 1985/86:7 värv av fast egendom m. m. har aktualiserats dels av diskrimineringsutredningen,dels av länsslyrelsen i . har tagit uppfrågan i en promemoria som har ingivits till och som har remissbehandlatsgenom försorg. förslag: En utlänning skallinte få vägras tillstånd att förvärva friliggande småhus eller rad- ellerkedjehus för högst två familjer eller tomt för sådant hus, om förvärvet skerför all bereda utlänningen och hans eller hennes familj stadigvarande bostadoch egendomen inte är belägen inom ett skydds- eller konlrollområde. förslag: Förvärvstillstånd bör inte krävasnär en utlänning som är gift med en svensk medborgare förvärvar fast egendomhär i landet. Vidare bör enligl promemorian den spärregel (1 kap. 10§) somgäller belräffande förvärv av frilidsfastigheter förtydligas. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser hartillstyrkt utredningens förslag. Någon har dock varit tveksam och några,däribland överbefälhavaren, har hell avstyrkt förslaget. Länsslyrelsens förslag att förvärvstillstånd inte skallkrävas för en utlänning som är gift med en svensk medborgare har tillstyrktseller lämnats utan erinran av flertalet remissinstanser. Några inslanser ärdock tveksamma till förslaget och överbefälhavaren avstyrker helt att detgenomförs. Förslaget om förtydligande av 1 kap. 10§ har tillstyrkts ellerlämnats utan erinran av remissinstanserna med undantag för . Skälen för mitt förslag: Enligt lagen (1982:618) omutländska förvärv av fast egendom m. m. krävs förvärvstillstånd för attutländska medborgare och andra s. k. konlrollsubjekt skall få förvärva fastegendom här i landet. Frän kravet på förvärvstillstånd finns vissa undantag.Sålunda krävs t. ex. inte förvärvstillstånd vid förvärv genom bodelning, arveller testamente. Inte heller krävs förvärvslillständ om förvärvaren är giftmed överiåtaren. I lagen föreskrivs all förvärvslillständ skall meddelas,om det inte möter hinder med hänsyn lill landels försvar eller säkerhet,egendomens lämplig-, het för avsetl ändamål eller med hänsyn till förvärvarensförhållanden (1 kap. 8§ första stycket). 1 fråga om fritidsfastigheter gällervissa särskilda villkor (se I kap. 10§). De gällande reglerna innebär bl. a.att en utlänning regelmässigt får tillstånd atl förvärva ett småhus för åretruntboende,om utlänningen är eller kan antas komma atl bli stadigvarande bosall här i landel(prop. 1981/82:135 s. 74). Utlänningar, som är stadigvarande bosatta här ilandet, får också förvärva fritidsfasligheter ulan hinder av spärregeln i 1kap. 10 § (nyssnämndaprop. s. 79 samt NU 1981/82:56 s. 15). Av del anförda framgår att den avdiskrimineringsutredningen föreslag na regeln i sak inte skulle innebära någon förändring i förhållande till de principer som gäller för tillständsgivningen. Möjligen kan regeln ha ell pedagogiskt värde. Förslaget innebär å andra sidan att tillstånd inte skulle kunna vägras i vissa fall då tillstånd rimligen bör vägras. Enligt gällande regler kan l.ex. förvärvslillständ vägras vid förvärv av ell område av en fastighet, om det är uppenbart alt erforderlig faslighelsbildning inte kan komma till stånd (se prop. 1981/82: 135 s. 73). Det finns inte någon anled ning att ge ell tillstånd, om det är klart alt avstyckning senare ändå 19 Prop.1985/86: 7 kommer att vägras. Denna ordning, som är praktisk såväl från allmänsom frän enskild synpunkt, skulle emellertid inte kunna lillämpas vid förvärvav en tomt för bostadsändamål, om förslaget genomfördes. Även i andrasituationer än den nämnda synes förslaget kunna läsa tillämpningen onödigthårt. Jagär mot bakgrund av det sagda inte beredd att införa den regel som diskrimineringsutredningenhar föreslagit. Jagövergår härefter till alt behandla förslag. Förslaget har kritiseratsav överbefälhavaren. Enligt överbefälhavarens mening skulle totalförsvarets säkerhetsinlressenutsättas för ett ökat hot om man från kravet på förvärvstillstånd generelltundantar sådana förvärv som görs av den som är gift med svensk medborgare. Gällanderegler innebär att förvärvstillstånd krävs om den utländska maken direktförvärvar en fastighet men inte om den svenska maken gör förvärvet ochegendomen därefter genom överlåtelse eller bodelning förs över på den utländskamaken. Jag kan inte dela överbefälhavarens uppfattning atl det skulle innebäraett ökat hot mot totalförsvarets säkerhetsintressen, om förslaggenomförs. Enligt min uppfattning har säkerhetsintressena erforderligt skyddgenom beslämmelserna i förordningen (1976:935) om skyddsområden och kontrollomräden. Enligtden jiämnda förordningen mäsle en utlänning bl. a. ha tillstånd för att fåbosätta sig inom ett skydds- eller konlrollområde. Som härpåpekat kan etl borttagande av kravel på förvärvslillständ i de ifrågavaiandefallen leda till alt utlänningar i fler fall än förvärvar egendojn som deinte får bosätta sig på. Enligt min uppfattning bör man dock kunna iitgå ifrånatt den föreslagna ordningen i praktiken inte medför några nämnvärdaölägenheter. Ettbetydande antal tillsiåndsarenden gäller förvärv som görs av makar där den enaär utländsk medborgare. Som regel ges tillstånd i alla dessa fall. Ettgenomförande av förslaget i promemorian kommer därtor att leda till en inteoväsentlig minskning av länsstyrelsernas arbetsbelastning. Även för de enskildainnebär förslaget minskat besvär och lägre kostnader. Jag anser för min del attförslaget har sådana fördelar att det bör genomföras. Del ligger enligl minmening väl i linje med strävandena alt avskaffa onödig byråkrati. Ilänsstyrelsens promemoria har vidare föreslagils alt 1 kap. 10 § förevarandelag ändras så atl ordet "fritidsfastighet" i lagrummet byts ut mot orden"fastighet för fritidsändamål". Syftet med förslaget är alt klargöra attI kap. 10 § gäller fastigheter som förvärvas för fritidsändamål oberoende avom fastigheten är taxerad som frilids- eller permanentbostadsfas-tighet. Jagdelar uppfattningen atl 1 kap. 10 § endast skall tillämpas vid förvärv som skerför frilidsändamål och tillstyrker all lagtexten förtydligas. Bedömningen avvad som är syftei med förvärvet fär liksom f. n. göras med ledning bl. a. avförvärvarens uppgifter. Regeln bör ulformas så attdet framgår att den avser såväl förvärv av fastigheter som förvärv av tomträtter och bostadsarrenden (jfr 1 kap. 1 § 20 andra stycket). Förslaget i promemorian bör därförenligt min mening Under hänvisning till det anförda föreslår jag dels atlutlänningar som är gifta med svenska medborgare hell skall undantas från lillslåndsplikienenligt 1 kap. ifrågavarande lag, dels att 1 kap. lOS ändras redaktionellt påsätt som jag nys.s ;mfört. Den nya undantagsregeln bör las upp som en särskildpunkt i I kap. 2§. Lagändringarna bör träda i kraft den . 1promemorian har inte föreslagits nägra särskilda övergångsregler. Praktiskaskäl lalar emellertid för alt lagen i dess nuvarande lydelse får fortsätta attgälla efter ikraftträdandet i vissa fall där förvärvet har skett föreikraftträdandet. Detta hänger samman med atl tillståndsprövningen enligtförevarande lag ersätter den tillståndsprövning som i annat fall skulle haskett enligt lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m.,jordförvärvslagen (1979:230) och lagen (1976:240) om förvärv av eldistributionsanläggningarm. Faller kravel pä tillstånd enligt förevarande lag bort.kan det alltså i stället gälla krav på tillstånd enligl nägon av de trenyssnämnda lagarna. Såväl för sökanden som för vederbörande myndigheter måstedet uppenbart vara opraktiskt att en ansökan, som redan är gjord vidikraftträdandet, skall omvandlas till en ansökan enligl en annan lag. För defall då förvärvet skulle kräva tillstånd enligl någon av de tre andra lagarnaär det enklare att ansökningen fär färdigbehandlas enligl de regler som gälldenär den gjordes. Del finnsemellertid inte någon anledning att ha olika prövningsvägar för förvärv som harskett före ikraftträdandet beroende på om en ansökan enligl förevarande lag harhunnit göras eller inte. En enkel och klar regel är att ell förvärv, som hargjorts före ikraftträdandet, skall prövas enligt förevarande lag i dess nugällande lydelse, om förvärvet avser en hyreshusenhet, en jordbruksfastigheteller en eldislribulionsanläggning. Beträffandeandra förvärv av fast egendom, tomträtt eller bostadsarrende för den som ärgift med en svensk medborgare bör däremot kravel på tillstånd falla bort i ochmed ikraftträdandet, givetvis under förutsättning att förvärvet inte redan föreikraftträdandet har hunnit bli ogiltigt enligt lagen i dess nuvarande lydelse. Mittförslag: Mäklareordningen upphävs helt. Utredningenföreslår att kravel pä svenskt medborgarskap för att få vara mäklare upphävs. Remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag. Skälen förmilt förslag: Enligt mäklareordningen (1893:51 s.l) får mäklare antas ikommunerna för alt. då sådan mäklare blir anlitad, biträda vid köp ochförsäljning av varor, fartyg eller andelar däri. växlar och andra värdepappersamt vid uppgörande av avtal om försträckning, hyra, arrende och försäkringävensom andra likartade avtal. För fastighetsmäklare och skeppsklarerare finnssärskilda bestämmelser. Mäklare skall enligl 2§ Prop.1985/86: 7 vara svensk medborgare och ha gjort sig känd för redlighet samlanses äga noggrann kännedom om och förfarenhet i till mäklareyrket hörande göromål.Mäklare antas av kommunens handels- och sjöfarlsnämnd (4§). Har kommunen inteutsett sådan nämnd skall kommunstyrelsen vara handels-och sjöfarlsnämnd. Talanmot nämndens beslut kan föras hos , dock bara mot fel ihandläggningen (22§). beslut överklagas till regeringen. Iövrigt innehåller mäklareordningen detaljerade regler för hur mäklaren skallbedriva sin verksamhet. Underberedningen av förslaget har prövningen vidgats till atl avse frågan ommäklareordningen alltjämt fyller någon funktion. Detkan till en början erinras om att den nu gällande mäklareordningen i väsenlligutsträckning bygger på en utfärdad mäklareordning. Denna ersatte i sintur en mäklareordning , som omarbetades som en följd av attskråväsendet avskaffades. Handels- och sjöfartsnämnderna och stadsmäklarnahade till en början, särskilt i , befattning med börsverksamhet ochhandel med värdepapper. Dessa uppgifter avvecklades efter hand under början av 1900-laletgenom tillkomsten av och lagen (1919:240) om fondkommissionsrörelseoch fondbörsverksamhet. Formellt gäller emellertid enligl förordningen (1914: 299)om vad vid försäljning av värdepapper i vissa fall skall iakttagas alltjämt altförsäljning av värdepapper, som enligt föreskrift i författning skall försäljaspå auktion, skall förrättas av stadsmäklare, där sädan finns. hade också viss roll i samband med utseende avskeppsklarerare och svensk-norska konsuler. Dessa uppgifter avvecklades redankring . Andra funktioner för nämnderna har bestått under längretid. Nämnderna i och hade fram i uppgift atl lillrespektive hovrätt avge yttrande då dispaschör skulle tillsättas. i hade vidare atl anta och senare enbart att utöva tillsynöver publicus. har vidare haft möjlighet alt inhämta ytlrandefrån nämnderna angående besiktningsmän enligt sjölagen. Detta har minskat iomfattning i takt med att nämnderna avskaffats för alt sedan nägra år tillbakahelt ha upphört. Dengenomgång som gjorts inom visar att det inte längre finns några författningsenliga uppgifter för handels- och sjöfarts nämnd. Beträffande stadsmäklare gäller endast förordningen om försälj ning av värdepapper. De här redovisade successivt minskade arbetsuppgif terna har lett till återkommande förslag om att mäklareordningen skulle ses över eller upphävas. föreslog handels- och sjöfartsnämnden i att mäklareordningen såsom varande obsolel borde upphävas. Förslag i denna riktning framfördes också är 1951 och av tre olika statliga utredningar . I dessa sammanhang åberopades bl. a. att stadsmäklarnas uppgifter till allra största delen övertagits av advokater och andra som biträder allmänheten vid olika slags rättshandlingar och att bestämmelserna om mäklare och handels- och sjöfartsnämnd överlevt sig själva. Antalet handels- och sjöfartsnämnder har också efler hand minskat. var antalet drygt 15. Antalet mäklare angavs i slutet av 1960-lalet 22 vara tre (prop. 1969:63 s. 41). I samband med atlmäklareordningen senast ändrades (prop. 1978/79:53. KU 26. rskr 220, SFS1979:238) ifrågasatte behovet av handels- och sjöfarlsnämnd.I propositionen konstaterades att flertalet av de uppgifter som enligtmäklareordningen och andra författningar tidigare ankom på mäklare eller pähandels- och sjöfartsnämnd fullgörs av andra organ. Föredragande statsrådetansåg del tveksamt om handels- och sjöfartsnämnd behövs men fann att det i detdå aktuella sammanhanget inte kunde komma i fräga atl helt slopa nämnden somspecialreglerad nämnd. Däremot gjordes den ändringen att det numeraär frivilligt för kommuner all inrätta sådan nämnd.