prop · G903170 · 1985-12-31 00:00:00 — Kommunerna skall planeraräddningstjänsten och de förebyggande åtgärderna - inventera risker, bedömaresursbehovet och genom bl a insatsplaner förbereda räddningsstyrkorna förinsatserna. Ansvaret för utbildning och övningar skall i stor utsträckning ligga på nivå. Som harframgått föreslår Prop. 1985/86: 170 kommittén att en räddningsledare elleren brandsyneförrättare får till uppgift att hos ansvariga myndigheter påtalabrister i skyddet även mot andra olyckor än bränder. Genom samarbete mellan kommuner i de föreslagnaräddningsregionerna skall kommunerna emellertid kunna samutnyttja resurserna ibetydligt större utsträckning än . Samverkan kommer också attbehövas mellan regioner och mellan kommunala räddningsorgan och statliga ellerenskilda organ som har resurser lämpliga för räddningstjänst. Kommittén anser att varje kommun bör ha möjligheter attsjälv i all väsentlig utsträckning besluta om räddningstjänstens organisation ikommunen. Tyngdpunkten i de statliga tillsynsorganens verksamhet bör i ännuhögre grad än ligga på samråd och information. Enligt kommitténsmening är del vidare angeläget att det politiskt valda kommunala organet-räddningsnämnden - får större uppgifter och befogenheter än vad brandstyrelsenför närvarande har. skall enligt kommitténs förslag inte hanågra operativa uppgifter men däremot ett ansvar för planering avräddningstjänsten och de förebyggande åtgärderna mot brand. skall även i fortsättningen vara regionaltstatligt organ i räddningstjänsten och den förebyggande verksamheten.Länsstyrelsen skall samordna kommunernas åtgärder, ge råd och lämnainformation. Rollen förändras till en del genom den samverkan mellan kommuner iräddningsregioner som kommittén föreslår. Även den kommunanknutnacivilförsvars-verksamheten leder till förändringar i uppgifterinom räddningstjänsten. samordningsansvar på regional nivåavser enligt förslaget både den kommunala och den statliga räddningstjänsten. Kommittén anser att det även i fortsättningen skall finnasen regional räddningstjänstplanering på länsnivå i regi,skall också liksom kunna överta ledningen avräddningsarbetet i situationer när det fordras en samordning av resurser frånflera olika samhällsorgan och enskilda. skall i sådanasituafioner utse räddningsledare. Utan att överta ledningen skall länsstyrelsenvidare kunna utse räddningsledare, om den kommunala räddningstjänsten berör tvåeller flera räddningsregioner och räddningsorganen inom dessa regioner intekommer överens om vem som skall leda räddningsarbetet i området. Kommittén har tidigare föreslagit att del på central nivåskall bildas ett nytt centralt räddningsijänslverk av civilförsvarsstyrelsenoch statens brandnämnd. En sådan central samordning är en viktig förutsättningför genomförandet av de flesta förslagen i detta betänkande. Frågan om det nyaverkets uppgifter och organisation utreds närmare av CESAM-kommitlén (Kn1982:03), Räddningstjänslkommitlén föreslår atl även de uppgifter som sjöfartsverketsvarar för när det gäller transport av farligt gods på land och till sjössskall överföras till räddningsljänstverket. Kommittén anser att det nya räddningstjänstverketsuppgifter skall omfatta både statlig och . Strävandena att utveckla räddningstjänsten fordrar åtgärder på central nivåför Planering av räddningstjänstens organisation ochmaterielanskaffning så att olika organ kan samarbeta effektivt; o P/flnen/ig oc/i/ec//j(>ig flv den Mf6/W«j>ig somräddningstjänstens personal Prop, 1985/86:170 behöver; Tillsyn och samordning genom utbyteav erfarenheier mellan räddningsorgan på olika nivåer och mellanräddningsorganen och de organ som medverkar i räddningstjänsten; Ekonomisk reglering av vissa frågorom ersättning för medverkan i räddningstjänst. Kommittén föreslår att räddningstjänstverket skall haomfattande befogenheter inom den statliga räddningstjänsten. Verket skalldisponera egna medel för utbildning, övningar och planering som gäller statligamyndigheters medverkan i räddningstjänsten. Enligt kommitténs förslag skallräddningsljänstverket vidare kunna utfärda föreskrifter för planeringen av deolika formerna av statlig räddningstjänst, om denna planering är nödvändig församordningen av räddningstjänsten. uppgift inom den kommunalaräddningstjänsten skall vara att följa utvecklingen av planläggningen ochgenomförandet av verksamheten på olika håll i landet. Verket skall sammanställaerfarenheter och med ledning av dessa la initiativ till samordningsåtgärder ochge råd eller information. skall vidare bl a besluta omekonomisk ersättning till kommuner för vissa räddningstjänstkostnader. I denförebyggande verksamheten är det verkets uppgifl att samordna åtgärderna -både skyddet mot bränder och de åtgärder mot olyckor av andra slag som börvidtas. särskilda uppdrag för utvecklingav räddningstjänsten Kommittén har i sitt arbete i huvudsak övervägtprinciperna om räddningstjänstens och den förebyggande verksamhetensutveckling. Kommittén föreslår i betänkandet att räddningstjänstverket inomramen för sitt löpande arbete skall utarbeta mer detaljerade förslag på olikaområden och vidta åtgärder som förslagen syftar till. Kommittén föreslår att räddningstjänstverket förutom deallmänna uppgifterna att planera, samordna, utbilda och i vissa fall ekonomisktreglera verksamheten - särskilt skall få i uppdrag att Följa arbetet med regionindelningenoch med regional samverkan mellan kommunerna och ta initiativ till åtgärder; Utarbeta en exempelsamling somvisar hur kommunernas styrkor / beredskap är dimensionerade (arbetet börinledas omgående av statens brandnämnd i samarbete med kommunförbundet och defackliga organisationerna); Följa strävandena att standardiseraräddningstjänstens materiel och vid behov stimulera till åtgärder; Se över formerna för planering avräddningstjänsten och redovisningen av resultaten; a Följa utvecklingen av de återstående 22 kommunernasanslutning lill SOS Alarmerings regionala larmcentraler och vid behov föreslååtgärder som underlättar användningen av de gemensamma resurserna; Prop. 1985/86: 170 överväga behovet av särskUdariktlinjer för lokalradions medverkan i räddningstjänstens ledningsarbete ochlägga fram förslag till åtgärder; Biträda överbefälhavaren iöverväganden om hur det militära försvaret skall kunna utnytUas bättre i dencivila räddningstjänsten; Kartlägga behovet av all förbättraSM His medverkan i räddningstjänsten och föreslå eventuella åtgärder; Samordna frivilUgorganisationernasplanering för medverkan i räddningstjänsten; Samordna åtgärderna på central nivåmot olyckor vid transport av farligt gods; Samordna centrala, regionala ochlokala myndigheters förebyggande ålgärder mol olyckor; Bedöma behovet av forsknings- ochutvecklingsverksamhet inom räddningstjänsten och ta initiativ till de åtgärdersom fordras; Samordna länsstyrelsernashandläggning av ärenden om ersättning för räddningstjänstkostnader. Samordning av räddningstjänstens insatser vid olyckor somberör stora geografiska områden Erfarenheten visar att problem ofta uppstår iräddningstjänsten om en olycka eller annan händelse berör stora geografiskaområden, t ex ett eller flera län, I sådana situationer fordras som regelomfattande personella och materiella resurser. Det innebär också attledningsarbetet blir komplicerat. Flera av förslagen! olika delar avbetänkandet-1 ex förslagen om en ökad samverkan mellan kommuner iräddningsregioner och om möjligheten för regeringen att förordna om att enlänsstyrelse skall svara för ledning av räddningsarbete i flera län - syftartill att underlätta räddningsinsatser i geografiskt stora områden. Kommitténs förslag i betänkandet kommer att leda till enökad effektivitet i den kommunala och statliga räddningstjänsten. Kommitténbedömer att de olika åtgärderna fillsammans kommer att resultera i att skadornai samband med olyckor kommer att minska väsentligt. Enligt en beräkning avSvenska brandförsvarsföreningen utgjorde samhällets kostnader för skador enbarttill följd av brand, för förebyggande brandskyddsåtgärder och för räddningstjänsti brandbekämpningssyfte i runt tal 6 500 milj kronor.Försäkringsgivarnas andel av beloppet beräknas ha varit ,företagens , kommunernas och landstingskommunernas tillsammans2 och statens . För kommunerna kan de utvidgade skyldigheterna i någraavseenden komma att innebära ökade kostnader för räddningstjänsten. Dessakostnader vägs emellertid mer än väl upp av de förbättringar i möjligheternaatt utnyttja samhällets resurser som kommittén föreslår. samordningen mellan räddningstjänsten och civilförsvaretatt kunna leda till Prop. 1985/86: 170 besparingar vid anskaffningen avmateriel för den kommunala räddningstjänsten. Enskilda företags utökadeskyldigheter att hålla utrustning och beredskap med personal avlastar i vissutsträckning också den kommunala räddningstjänsten. Ekonomiska fördelar ligger vidare i kommitténs förslagtill en väsentligt utbyggd samverkan mellan kommunerna i räddningsregioner ochpå länsnivå. Som kommittén redan har framhållit är det nödvändigt attregionsamarbetet byggs ut på etl systematiski och offensivt sätt. Gemensamutrustning och personal leder till besparingar. Samordnad planering ochgemensam utbildnings- och övningsverksamhet kommer att kunna ge ett ekonomisktutbyte. Möjligheterna att använda personal ur civilförsvaret för förstärkningav kommunernas räddningsorganisation innebär också stora fördelar. För staten som har ett övergripande ansvar för människorssäkerhet får kommitténs förslag inte några direkt kostnadssänkande effekter isjälva räddningstjänstledet. Kommittén har tvärtom på ett fåtal punkerföreslagit åtgärder som leder till något ökade kostnader. Det gäller bl a denförbättrade helikopterberedskapen i och inrättandet avuppgiftsförrådet. För staten med dess övergripande ekonomiska ansvar är detemellerfid ett mycket starkt intresse att olyckorna och verkningarna av dem kanreduceras. En effektiv räddningstjänst och brandförebyggande verksamhetutformad enligt de förslag som kommittén redovisar i betänkandet har mycketgoda förutsättningar att minska antalet olyckor i samhället och skadorna som deorsakar. För de både humanitära och samhällsekonomiska vinsternas skull anserkommittén att statsmakterna bör besluta om att täcka de begränsade merutgifterför verksamheten vid några statliga organ som kommitténs förslag innebär. 8 1985/86. 1 Förslag till Pp. 1985/86: 170 Lag om samhällets räddningstjänst Enligt beslut föreskrivs följande. 1 § Denna laginnehåller bestämmelser om samhällets räddningstjänst och åtgärder tillförebyggande av brand, 2 § avses i denna lag åtgärder som vid olyckshändelser eller faradärför vidtas av staten eller kommun för att hindra eller begränsa skador påmänniskor, djur, egendom eller i miljön. Med räddningstjänst avses också i denna lag åtgärder somvid allvarliga störningar i viktiga samhällsfunktioner eller fara därför vidtasav staten eller kommun för att hindra eller begränsa sådana skador. Med olyckshändelse avses brand, explosion, skred, ras,översvämning, oväder, trafikolycka, utflöde av skadliga ämnen och annanliknande händelse som har medfört eller kan befaras medföra sådana skador somsägs i första stycket, 3 § Denna laggäller inte om skadorna är eller kan förväntas bli ringa eller om åtgärdernaför att hindra eller begränsa skadorna tillräckligt snabbt kan vidtas avenskild fysisk eller juridisk person, 4 § Lagen gällerinte sjukvård som avses i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), I den mån annatinte sägs gäller lagen inte heller i fråga om sjuktransporter ellerefterforskning av försvunna personer, 5 § Varje kommunsvarar för räddningstjänsten i kommunen. Staten svarar dock förfjällräddningstjänsten, flygräddningstjänsten, sjöräddningstjänsten och förräddningstjänsten vid olyckshändelse i kärnkraftsanläggning, 6 §Räddningstjänsten skall planeras och organiseras så att räddningsåtgärdernakan genomföras på ett effektivt sätt. Räddningsorganen skall hålla sådan beredskap atlräddningsålgärderna kan påbörjas inom godtagbar tid, 7 § De myndigheter och organ som svarar förräddningstjänsten skall samordna sin verksamhet och samarbeta med myndigheter, organ och enskilda, vilkas verksamhet berör räddningstjänsten. Bestämmelser om Prop. 1985/86: 170 8 § I varje kommunskall finnas en räddningsnämnd. En kommun får tillsätta särskild räddningsnämndeller uppdra åt annan nämnd att vara räddningsnämnd. Om detta inte har skett ärkommunstyrelsen räddningsnämnd. 9 §Räddningsnämnden skall svara för kommunens uppgifter enligt denna lag och församordningen av räddningstjänsten med annan verksamhet i kommunen, i den månannat inte följer av sådant beslut som avses i 3 kap 14 § kommunallagen(1977:179), 10 § I fråga om särskild räddningsnämnd gäller itillämpliga delar följande bestämmelser i 3 kap kommunallagen (1977:179): 2 § om antalet ledamöter m m, 3 § första stycket om valbarhet mm, 4 § om rätt till ledighet från anställning, 5 § första stycket om mandattid, 5 § tredjestycket om verkan av ledamots avgång, 6 § om ordförandeoch vice ordförande, 7 § om tid ochplats för sammanträde samt om närvarorätt vid samman- 8 § om suppleantstjänstgöring m m, 9 § förstastycket om beslutförhet, 10§ ombeslutsförfarande och protokoll m m, 11§ om delgivningm m, 12§ om reglementeoch delegation. För gäller dock inte 3 kap 5 § förstastycket eller 3 kap 6 § kommunallagen. Ett delegationsuppdrag enligt 3 kap 12 § andra stycketkommunallagen får inte omfatta befogenhet att besluta om föreläggande ellerförbud vid vite eller om verkställande av åtgärder på den försumligesbekostnad. Utan hinder av 2 § 2 förvaltningslagen (1971:290)tillämpas bestämmelserna i 4 och 5 §§ nämnda lag om jäv i samtliga ärenden hossärskild räddningsnämnd, 11 § I varje kommun skall finnas en räddningskår. skall bestå av en räddningschef och en eller flera räddningsstyrkor, I kan också ingåräddningsvärn. Räddningsstyrka består av anställd personal. annan personal som har uttagits frivilligt eller på grundav tjänsteplikt. Räddningschefen, eller den som är i hans ställe, ärräddningsledare, 12 § Kommunerna skall samverka med varandra omräddningstjänsten inom lämpliga räddningsregioner. Regeringen får fastställa gränser för räddningsregioner. 13 §En kommun får träffa avtal om att annan kommun eller annat organ Prop.1985/86: 170 skall sköta räddningstjänsten i kommunen eller medverka i räddningstjän sten i kommunen. Skötseln av kommunens räddningstjänst i dess helhet fårdock överlåtas endast åt annan kommun, 14 § När annatorgan medverkar i räddningstjänsten tillsammans med kommunens räddningskår ärräddningschefen, eller den som är i hans ställe, räddningsledare om inte annathar överenskommits, 15 § För varjekommun skall finnas en räddningstjänstordning, I räddningstjänstordningenskall tas in föreskrifter om 1, den kommunalaräddningskårens organisation, 2, den beredskapför räddningstjänst som skall finnas i kommunen och som är nödvändig för attförsta utryckning skall kunna ske inom godtagbar tid, 3, det förberedskapen enligt 2 lägsta antal räddningsbefäl och övrig räddningspersonalsom skall finnas i kommunen. 4, kommunensansvar för räddningstjänst i vattenområde i hamn i kommunen. Av räddningstjänstordningen skall vidare framgå 5, till vilkenräddningsregion kommunen hör, 6, om kommunen harträffat avtal med annan kommun om gemensam räddningschef eller om gemensambefälsberedskap, 7, i vilkenutsträckning och inom vilka områden räddningstjänsten i kommunen skall skötasenligt avtal. 16 § Räddningstjänstordning, liksom ändring iräddningstjänstordningen, skall fastställas av kommunfullmäktige. av beslutet skall jämte räddningstjänstordningensändas till och till statens räddningstjänstverk. Detta gälleräven i fråga om ändring i eller tillägg till räddningstjänstordningen. Om särskilda skäl föreligger får regeringen på hemställanav besluta om räddningstjänstordning för en kommun, 17 § När ett förslag till räddningstjänstordningupprättas eller räddiiings- tjänstordningen ändras bör kommunen samråda med berörda myndighe ter. Bestämmelser om statlig räddningstjänst 18 § Med fjällräddningstjänst avses i denna lagefterforskning och undsätt ning av personer som i fjäll eller ödemark har gått vilse, drabbats avolycksfall eller sjukdom eller överraskats av oväder eller snöskred under sådana förhållanden att fara för liv eller hälsa bedöms föreligga, 19S Polisen svarar förfjällräddningstjänsten, Prop. 20§ Polischefen är räddningslédareför fjällräddningsåtgärder i distriktet. För fjällräddningsåtgärder som berörflera polisdistrikt i ett län är 21 § avses i denna lag åtgärder som staten svarar för och somavser efterforskning, undsättning av människor eller djur eller begränsning avskador på egendom då ett luftfartyg saknas eller en olyckshändelse har drabbateller hotar lufttrafiken, 22 §Luftfartsverket svarar för efterforskning av ett försvunnet luftfartyg. Verketsvarar också för undsättning och för begränsning av skador vid ett flyghaveritill havs, i kustvattnen och i . Kommunen svarar för undsättning och för begränsning avskador vid elt flyghaveri i övriga vatten, i vattenområde i hamn eller pa land. För omedelbar undsättning på eller i närheten av engodkänd flygplats skall finnas en räddningsstyrka av den storlek ochräddningsutrustning i den omfattning som fastställs av luftfartsverket medhänsyn till förekommande flygtrafik. För denna styrka och utrustning svararinnehavaren av flygplatsen, 23 utser räddningsledare för räddningsåtgärder som verket svararför, 24 § Om skyldighetför en befälhavare på ett luftfartyg och för den som tjänstgör på en flygplatseller annan anläggning för luftfarten att medverka i flygräddningstjänstenfinns bestämmelser i luftfartslagen (1957:297), 25 § Med sjöräddningstjänst avses i denna lag åtgärder somstaten svarar för och som avser efterforskning eller imdsättning av människorsom är eller kan befaras vara i sjönöd samt sjuktransporter frän fartyg. Med sjöräddniiigstjänst avses också ätgärder som statensvarar för och som vidtas till sjöss för att hindra eller begränsa skador imiljön eller, så långt möjligt, skador på djur och egendom. 26 § Sjö- och kuslbevakningsmyndigheten svarar förledningen och samordningen av räddningsätgärder som vidtas till havs, ikustvattnen och i , och , Kommunen svarar för räddningsåtgärder i övriga vatten ochi vattenområde i hamn. 27 § Sjö- ochkustbevakningsmyndigheten utser räddningsledare för rädd- Prop. 1985/86:170 ningsåtgärder som verket svarar för, 28 § Om skyldighetför en befälhavare på ett fartyg att medverka i sjöräddningstjänsten finnsbestämmelser i sjölagen (1891:35 s 1), 29 § Ornskyldighet att hålla utrustning på fartyg för att hindra eller begränsa skadavid olyckshändelse finns bestämmelser i lagen (1965:719) om säkerheten påfartyg. vid olyckshändelse i kärnkraftsanläggning 30 § Med räddningstjänstvid olyckshändelse i kärnkraftsanläggning avses i denna lag åtgärder som statensvarar för och som vidtas för att hindra eller begränsa skador på människor,djur, egendom eller i miljön vid utspridning eller fara för utspridning avradioaktiva ämnen från kärnkraftsanläggning eller annan kärnteknisk anläggninghär i landet. 31 S Länsstyrelsensvarar för räddningsåtgärderna utanför anläggningsområdet och för samordningenav sådana räddningsåtgärder med annan verksamhet. utser räddningsledareför räddningsåtgärder som svarar för. Anläggningsinnehavaren svarar för räddningsåtgärderna inomanlägg ningsområdet enligt bestämmelserna i atomenergilagen (1956:306) och medstöd av lagen meddelade föreskrifter, 32 § 1 län somregeringen bestämmer skall upprätta en plan för de åtgärder somär nödvändiga för räddningstjänsten vid olyckshändelse i kärnkraftsanläggning. 33 § Det åliggerinnehavaren av en kärnkraftsanläggning eller annan kärnteknisk anläggning attvid utspridning av radioaktiva ämnen från anläggningen eller vid fara för sådanutspridning genast underrätta , polismyndigheten i orten och denkommunala räddningstjänsten, 34 § som meddelas av regeringen skall kommunerna och statliga myndigheterbiträda vid planering av och medverka vid övning i räddningstjänsten vidolyckshändelse i kärnkraftsanläggning. Gemensamma bestämmelser för räddningstjänsten Alarmeringav samhällets räddningsorgan 35 § Den som får kännedom om en brand eller en allvarligolyckshändelse eller fara därför och inte genast släcker branden eller på annatsätt undanröjer faran eller hindrar skadan skall om möjligt underråtta demvilkas liv eller egendom är i fara samt vid behov tillkalla hjälp. 36 S Den myndighet som svarar för räddningstjänsten skallse till att det för Prop. 1985/86: 170 alanneringcn av samhällets räddningsorgan finns ständigt bemannade alarmeringscentraler och. om detbehövs, andra särskilda anordningar för alarmerinuen. 37 § Niir den kommunala räddningstjänsten berör tvåeller flera räddnings regioner fär i det län där olyckshändelsen eller faran därför har uppstått utse räddningslédare. Om dci är särskilt nödvändigt att samordna olika grenar ayräddiiiiigs-tjäiisten eller att samordna räddningstjänsten med annan verksamhetfår överta ledningen av räddningstjänsten. Länsstyrelstii utserdärvid räddningslédare lör afgärder som svarar för. Om ledning och samordning av räddningstjänsten och omsamordning av räddningstjänsten med annan verksamhet vid mycket omfattandeolyckshändelser och ;i!lvarliga störningar i viktiga samhällsfunktioner somberör flera län förordnar regeringen i \arje särskilt fall. Skyldighet att hålla utrustning och beredskap med personal 38 § En iigare eller innehavare av cn 1, industribyggnadeller'upplag. 2, flygplatsenligt luftfartsverkets bestämmande, 3, hamn. 4, hotell ellerpensionat, 5, skola ellerelevheni, 6, sjukhus ellerannan vårdanläggning, 7, teater,biograf, varuhus eller annan samlingslokal, 8, campingplats,fritidsanläggning utomhus eller annan liknande anläggning sum är upplåten förallmänheten eller som utnyttjas av mänga människor, 9, särskiltbrandfarlig byggnad eller annan liknande byggnad, lokal eller anläggning ärskyldig att hålla utrustning för släckning vid brand och för livräddning vidbrand och annan olyckshändelse, 39 § En ägareeller innehavare av en anläggning vid vilken särskilt riskfylld verksamhetbedrivs eller där det av annan anledning finns särskild risk för att en brandskall vålla avsevärda skador på människor, djur, egendom eller i miljön ärskyldig att hälla den utrustning och beredskap med personal som behövs för atthindra eller begränsa skada som kan uppkomma till följd av olyckshändelse i denriskfyllda verksamheten eller på grund av brand i anläggningen, 40 § I fråga omutrustning och beredskap med personal för räddningstjänst vid anläggningar somförsvarsmakten förfogar över meddelar regeringen särskilda föreskrifter, Skyldighet att medverka i räddningstjänsten Prop. 1985/86: 170 41 S De statligaoch kommunala myndigheter och organ som har resurser användbara förräddningstjänsten är skyldiga att på anmodan av räddningsledare delta iräddningstjänsten med personal och utrustning om inte den egna verksamhetenoundgängligen hindrar det, 42 S Oni detbehövs får räddningsledaren besluta att var oeh en siim har fyllt arton meninte sextiofeni år och som vistas i kommunen eller räddningsregionen skallvara skyldig att delta i räddningstjänsten eller att utföra sjuktransporter ianslutning till räddningstjänsten, i den mån vederbörandes kunskaper,kroppskrafter oeh hälsotillstånd tillåter det. Bland dem som är tjänstepliktiga enligt första styckel oehsom är bosatta i kommunen får räddningsnämnden ta ut lämpliga personer förtjänst i räddningsväm. 43 § När svarar för ledningen avräddningstjänsten vid olyckshändelse i kärnkraftsanläggning eller har övertagit ledningen av räddningstjänsten får meddela beslut som sägs i 42 § första stycket för var och en som vistas i länet. Kan behovet av person,il inte tillgodoses inom länet fåräven i ett län som inte berörs av räddningstjänsten meddelasådanl beslut,