prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — Videlar kommissionens förslag att inte bara nytillkomna företag ulan ocksåbefintlig verksamhei inom branschen bör omfattas av näringstillståndet och serdärigenom en möjlighet att ocksä kunna utöva behovsprövningen som ettvärdefuUl saneringsinslrumenl. Ikravet för all få näringslillsländ ingår också alt förelagaren genomgår vissutbildning. Denna ska kunna organiseras av arbetsmarknadens parter, vilket viställer oss mycket positiva till. Våra erfarenheter belräffande krav påarbetsgivarna skulle komma mycket väl till pass i en sådan utbildningsplan.Självfallet tillmäter vi arbetsgivarnas förutsättningar atl liUgodogöra siggällande arbetsmarknadslagar och avtal slor betydelse, varvid inte minsl fråganom atl behärksa svenska språket i tal och skrift är en viktig förutsättning. 12.2.9 Föreningenlänsstyrelsernas alkoholhandläggare: Föreningendelar inte kommissionens uppfattning att en vandelsprövning enligt lagförslagelskulle bli enklare att tillämpa än den nuvarande. Enligt föreningens meningmåste all lämplighetsbedömning oavsett i vilken lagsliftning den förekommervara diskretionär. De prövningskriterier kommissionen föreslår skall gällaundanröjer inte delta faktum. Gränsdragningen mellan vad som kan betecknas somspecifikt alkoholpolitiskt och allmänna lämplighetsfrågor har kommissioneninte lyckats klariägga. rattfylleri och narkotikabrott i framtidenräknas som specifikt alkoholpolitiska frågor och således beaktas vidprövningen enligt LHD eller anses som sådana lämplighetsfrågor som enbart kanprövas enligt den föreslagna näringslillståndslagen? 285 sägs atl kommissionen ställer sig skeptisk till vissa moment i nuvarande prövning t.ex. bedömningen på förhand om den sökandes ekonomiska förhållanden kan anses vara tillfredsslällande. En sådan pröv ning säger kommissionen ler sig tveksamt bl. a. ur rättssäkerhetssynpunkt. Påståendet är felaktigteftersom någon sådan prövning inte sker och skulle Prop. 1985/86: 126 f ö.strida mol lagstiftarens intentioner atl sökanden inte kan avkrävas någraekonomiska garantier. Kommissionen tycks istället ha förväxlat detla med atttillståndsmyndigheten infordrar en finansieringsplan som ett led i' kontroUenav var pengarna har sill ursprung och var det verkliga inflytandet i rörelsenligger. Kommissionens slutsats att nuvarande prövning inger tveksamhet urrättssäkerhetssynpunkt är därför felaktig. Enligtförslaget skall i huvudsak ekonomiska brott vilka lett till fängelse eller högaböter räknas som diskvalificerande. Men även en skatte- eller avgiftsskuld på50000 kr skall diskvalificera sökanden. Enligt föreningens uppfattning ärförslaget på denna punkt inkonsekvent. En skatteskuld på tordenämligen inte medföra annan påföljd än myckel låga böter om åtal överhuvudtagetväcks. Kommissionens förslag innebär att den som dömts för bokföringsbrolt inormalfallet inte skall diskvalificeras. Enligt nuvarande ordning torde ettsådant brott diskvalificera sökanden under förutsättning atl brottet begåttsinom en ivåårsperiod. Enligt föreningens mening synes kommissionens förslag idetta avseende innebära en försvagning av möjligheterna att komma till rättamed osund bransch-utövning. 51 i betänkandet har kommissionen på ett felaktigt sätt beskrivit prövningenhos . Beskrivningen är summarisk och kortfattad atl läsaren därförmåste bibringas den uppfattningen atl lämplighetsprövningen sker "på enhöft". Sä är naturligtvis inte fallel. anvisningar,omfattande rättspraxis samt centrala konferenser kring dessa frågor gör,tvärtemot vad kommissionen påslår, alt lämplighetsprövningen blir både ingåendeoch enhetlig. Även i annal avseende innebär kommissionens förslag lillvandelsprövning ett steg tillbaka jämfört med rådande ordning. Sålunda ingårinte ovannämnda finansieringsprövning i förslaget. Vidare begränsas prövningenvad avser juridiska personer lill styrelseledamöter, verkställande direktöreroch vice verkställande direktörer. Enligt kommissionens förslag kommer sålundavandelsprövningen inte alltid atl träffa rätl person dvs. den som har detavgörande inflytandet över rörelsen. Denhittillsvarande ordningen där den alkoholpolitiska prövningen även fått innefattaen ekonomisk prövning har beroende på vunna erfarenheter visat sig bådenödvändig och effektiv. Vid upprepade tillfällen har sålunda visals att denekonomiska delen är nära förknippad med det alkoholpoUliska området. Enuppsplittring av prövningen enligt kommissionens förslag medför också all eltserveringsärende kommer att prövas på två olika ställen - etl förhållande somför den enskilde lätt ger intryck av onödig byråkrati och krångel. Kommissionenhar förutsatt atl det kan förhålla sig så att näringstillstånd bara behöverinföras i vissa delar av en bransch (s. 365). När det gäller den delen avrestaurangbranschen som är reglerad av LHD och därigenom underkastad ingåendekontroll kan konstateras alt det finns en väl fungerande organisation somåstadkommer i och för sig goda resultat när del gäller att sanera branschen. 1sammanhanget bör dock framhållas atl resultatet skulle bli ännu bättre omantalet handläggare överensstämde med det som har tilldelals. Detframstår som mest rationellt och mindre resurskrävande att den befintligaorganisationen fortsäller atl handlägga ärendena på sätl som sker och drar fördelarna av atl den rent alkoholpolitiska tillsynen överserveringsställenas skölsel kombineras med granskning av ställenas skötsel urekonomisk synpunkt. 12.3 Transportbranschen: Prop. EKOsförslag innebär atl viss del av den yrkesmässiga trafiken - beställningstrafikenför godstransporter - skulle underkastas näringstillstånd i stället förtrafiklillslånd. Somredovisats tidigare är motivet för upprätthållandet av yrkeslrafiklagsliflningeni hög grad trafikpolitiskt betingat. Den yrkesmässiga lastbils-trafiken ulgören belydande del i den transportapparat som skall tillgodose samhällets behovav en tillfredsslällande transportförsörjning. Del är därför angelägel attlaslbilslrafiken även framgent regleras inom ramen för den lagstiftning sombehandlar den sammantagna yrkesmässiga trafikapparaten, genomförande avEKOs förslag skulle innebära atl den yrkesmässiga laslbilslrafiken såsmåningom - sedan statsmakterna beslutat atl näringstillstånd inte längre skallupprätthållas - skulle komma all vara helt oreglerad. Detla skulle enligt TPRkunna få allvarliga trafikpolitiska konsekvenser för en bransch som är starkt överelablerad. Vadnu har sagts talar enligt TPR emot etl genomförande av EKOs förslag vad avseråkeribranschen. Förutsättningarnaför alt kunna få etl näringstillstånd är enligt EKOs förslag atl sökanden skallfylla vissa angivna krav vad avser vandel, yrkeskunnande och ekonomisklämplighet. Bortsett från EKOs förslag om krav på bankgaranti är kraven förerhållande av näringstillstånd identiskt lika de som gäller förerhållande av trafiklillslånd. Även EKOs förslag beträffande återkallelse avtillstånd och varning av tillståndshavare överensstämmer med vad som regleras iyrkestrafiklagstiflningen. TPRserfarenheter av den nuvarande lämplighetsprövningen är goda. Genom TPRsföreskriver och allmänna råd saml genom den praxis som har utvecklals ibesvärsärenden har större enhetiighet i länsstyrelsernas bedömningar kunnatuppnås. Man har också kunna notera en uppslramning av kraven på de sökandeliksom när del gäller användningen av instituten varning och återkallelse. TPRföljer också fortlöpande utvecklingen och vidtar eller föreslår de förändringarsom del kan finnas anledning till för alt förbättra förhållandena inom denyrkesmässiga trafiken. Efiersomdet alltså finns etl väl utvecklat och effektivt syslem medlämplighetsprövning av personer som vill etablera sig inom åkeribranschensaknas del enligt TPR anledning alt branschen skall omfattas av en eventuelllagsliftning om näringstillstånd. Det är enligt TPR svårt all inse alt den avEKO åsyftade branschsaneringen inte lika väl kan ske inom ramen föryrkeslrafiklagsliflningen. EnligtTPR bör man emellertid med yrkeslrafiklagsliflningen som utgångspunkt övervägavilka ytterligare åtgärder som bör vidtas för atl komma till rätta medmissförhållanden. Som exempel på frågor som kan övervägas kan nämnas eltförbättrat och utvidgat utnyttjande av olika register och andra hjälpmedel förkontroll av fordonsinnehav, momsregistrering och skallebetalning etc. Vidarebör man arbeta för all åstadkomma ytterligare förbättringar av administrativarutiner och ett utökat samarbete mellan myndigheter. Del finns även ell klartbehov av att se över sanktionerna vid brott mol yrkeslrafiklagsliflningen.Nuvarande påföljder för t. ex. olaga yrkesmässig trafik är alll för ringa föratt ha någon egentlig effekt. Om man på elt effektivt sätl vill minska denolaga trafiken måsle man konstruera påföljderna så all effekterna av eltoegenlligt förfarande neutraliseras. Defrågor som har berörts bör naturiigen övervägas av TPR i sam band med del tidigare nämnda uppdraget tiU TPR all föreslå ytterligare 177 12 1985/86. ålgärder för att kommatillrätta med missförhållanden inom den yrkesmäs- Prop. 1985/86: 126 sigatrafiken. Vadsom anförts i det tidigare innebär sammanfattningsvis all TPR motsätter sigEKOs förslag att åkeribranschen inlemmas i ett eventuellt system mednäringstillstånd. Skälen härför är dels av trafikpolitisk nalur, dels anser TPRatl den prövning som sker inom ramen för yrkeslrafiklagsliflningen välfyller sin funktion som ett medel att förbättra förhållandena inom denyrkesmässiga trafiken. En komplettering av lagstiftningen med krav påbankgaranti i enlighet med vad som har angivits i del tidigare lorde ocksåutgöra ett led i åtgärderna för ytteriigare förbättringar, Särskiltär det av inlresse atl se pä effekterna av regleringen inom åkerisek-lorn.Beställningslrafiktillstånd får endast ges lill den som med hänsyn tillyrkeskunnande, personliga förhållanden, ekonomiska förhållanden och andraomständigheter bedöms vara lämplig att driva verksamheten. Prövningen avpersonlig lämplighet innefattar sökandens laglydighet. Ekonomiska förhållandenavser främst undersökning av skulder hos kronofogdar. I allmänhet krävsskuldfrihel för tillstånd. Yttrande rörande lämplighet begärs frånpolismyndighet, Länsslyrelsen svarar för tillståndsgivning och tiUsyn, Dennaetableringskonlroll har alltså i alll väsentligt samma innebörd som den avkommissionen föreslagna. a. RRV har emellertid i en rapport konstateratregleringens bristande effektivitet och föreslagit dess slopande. I ställettänker man sig alt en förbättrad skatteregistrering av företag, eventuellt i kombinationmed någon form av skaltebevis, skulle göra etableringskontrollen obehövlig.Även taxinäringen hör till de branscher där restföringsfrekvensen är relativthög trots den kontroll som redan finns. Delär uppenbarligen andra åtgärder än förhandsprövning av lämplighet m. m. sommåste till för att få bort misskötsamma förelag. Själva regleringen i dessabranscher ger incitament till lagöverträdelser av olika slag om inte kontrollenkan upprätthållas effektivt. En del lyper av lagbrott i slrid med regleringenkan påverka konkurrensförhållandena för förelag som verkar inom regleringensram. Botemedlet mot sådana överträdelser, t. ex. svartkörning, är rimligtvisinte ytterligare reglering, utan kanske snarare avreglering och effektivareövervakning av de regler man behåller. Inomåkeribranschen har konsumenterna hafl klara problem. Det gällerdå bl. a. bohagsflyltningar som utförts på icke fackmässigl sätl. Det finnsskäl all anla alt en stor del av konsumenternas problem är förknippade medföretag som saknat trafiktillstånd och som opererat inom den "informellasekiorn". RRVavslutade en förvaltningsrevision av den yrkesmässiga last bilstrafiken, varigenom lagstiftningens betydelse för en sund och rationell trafik studerades. Vid revisionen kunde bl. a. konstateras att yrkestrafikla gen - vad gäller bilgodslrafiken - sedan behovsprövningen avskaffats kommit att uigöra en rent näringsrättslig reglering (elableringskontroll). Reglering av godstrafiken från trafikpolitiska utgångspunkter skulle enligt 178 RRVsuppfattning kunna ersättas av ett kontrollsystem av mer generell Prop.1985/86; 126 karaktär. Revisionensresultat har redovisats i kommissionens betänkande. Enligt RRVs uppfattning ärredovisningen av revisionens iakttagelser och slutsatser felaktigt återgivnapä några avgörande punkter. Som exempel på missförhållanden inom branschenanförs att svartåkningen enligt RRV torde vara mer omfattande än vad denofficiella statistiken utvisar. Detta har RRV inte givit ullryck för. Altantalet verkliga lagöverträdelser är större än de som upptäckts/registrerats ärsjälvklart och gäller alla lyper av broll. Enligt RRVs uppfattning harsvarlåkningen minskat kraftigt till följd av ökad kontroll frånpolisens sida. Ävenuppgifterna om antalet åkare som inte betalat preliminärskatt för anställda ärfelaktigt redovisade. De värden RRV redovisat är högstvärden. P.g, a,mättekniska problem torde det verkliga värdet ligga lägre. Länsstyrelsernasavslag och återkallelser av tillstånd redovisas av kommittén som uttryck förtillständssystemets verkningsfullhet. Det är emellertid endast ett fåtallillslåndsänsökningar som avslagits respektive tillstånd som dragits in p, g,a, åkares olämplighet. Det är än färre avslag och indragningar p.g.a. grovekonomisk brottslighet. Av de ca 1 800 återkallade tillstånden - varav hälftenpå länsstyrelsernas initiativ - var orsaken i av fallen atl verksamhetenhade upphört. RRVkunde i revisionsrapporten inte visa om olagligheterna inom åkeribranschen varstörre än inom andra branscher. Belräffande restförda skatter och avgifterkunde en viss omfattning konstateras. Del bör dock påpekas all de somrestförts inte är liktydiga med dem som en ev lagstiftning mot ekonomiskbrollslighel bör ta sikte på. Det går således inte atl utläsa vilka av derestförda som använder sig av reslfördhet som etl illojalt konkurrensmedelrespektive vilka seriösa företagare som blivit utkonkurrerade av de oseriösaoch därmed ådragit sig skatteskulder. RRVs revision visade dock atl det var fåbland de etablerade åkarna som systematiskt utnyttjade restfördheten. Denyrkesmässiga laslbilslrafiken har varit föremål för studium avriksrevisionsverket i rapporten (dnr 1982:420). Äveni del nu aktuella belänkandet tas den yrkesmässiga lastbilstrafiken upp tillbehandling. Därutöver är inom den yrkesmässiga trafiken även taxibranschenföremål för viss uppmärksamhet. Rentallmänt kan man hävda att kommissionen haft elt alllför grunt betraktelsesättvid granskningen av de delar av den yrkesmässiga trafiken, som behandlas ibetänkandet. Orsaken till detta slår att finna i utredningsdirektiven, sominte givit utrymme för etl brett studium av den yrkesmässiga trafiken. har kommissionen haft ett synsätt beträffande denyrkesmässiga trafiken som nästan helt bortser från yrkestrafiklagen somtrafikpolitiskt instrument och i allt väsentligt bortser frän samma lagsbetydelse från trafiksäkerhetssynpunkt. Den sektoriserade undersökning somgjorts belräffande lastbilstrafiken och taxitrafiken kan lätt leda lill ettsönderbrytande av den helhet, som lagregleringen av den yrkesmässiga trafiken utgör, ulan all man kan överblicka konsekvenserna av ett sådantsönderbrytande. Underårens lopp har riksdag och regering på olika sätl med bl.a. yrkestrafikförfattningarna som verktyg prövat olika metoder atl förverkli- 179 ga de övergripande måleninom intresseområdet. Här skall som etl exem- Prop. 1985/86: 126 pel nämnas1972 års författningsändringar, som bl, a. syftade till att genom en utbyggnadav lämplighetsprövningen vid tillståndsgivning stödja en från trafikpolitisksynpunkt och med hänsyn till trafiksäkerhelsintressena önskvärd utveckling avden yrkesmässiga laslbilsnäringen i företagsekonomiskt sunda och rationellaformer. Den beslutade formen för lämplighetsprövning har numera försåväl lastbil som taxi ersatts med en ordning, som lill slor del bygger påutbildning och uppföljning. Även den nya ordningen torde ha inslag avtrafikpolitiska och trafiksäkerhetsmässiga värderingar bakom sig. I vart fallär något annal inte klart uttalat i lagförarbetena. Ifråga om den yrkesmässiga trafiken och trafikpolitiken kan i sammanhangetockså nämnas att departementschefen i proposition 1983/84:65 framhöll alt"enligt trafikpolitiska beslut skall ett samhällsekonomisktsynsätt prägla trafikpolitiken och de ramar som samhället ställer upp förverksamheten. De regelöverträdelser som förekommer inom yrkeslrafiken medför -olika nackdelar från samhällsekonomisk synpunkl". Statsmakternasvärderingar i fråga om den yrkesmässiga trafiken lorde få uppfattas så allbekämpandet av ekonomisk brottslighet och illojal konkurrens blivit ett delmåli del trafikpolitiska målet till den del detta mål berör den yrkesmässigatrafiken. är dock de äldre värderingarna aktuella på det sätt somde nu kommer till ullryck i behovsprövning, Irafiksäkerhelsbedömning m. m. Molbakgrund av bl.a. det nu sagda kan ifrågasättas lämpligheten av atl bryta utendast någol eller ett par av de olika Irafikslagen inom yrkestrafiken och föraöver dem till en särskild lagstiftning av samma innehåll i väsentliga delar.Del är måhända enklare och väl så ändamålsenligt att istället kompletterayrkestrafiklagen med regler angående vandelsprövning och ställande av säkerhel. Delbör för övrigt uppmärksammas atl kommissionen tydligen rätt förställ denbesvärliga komplikationen med behovsprövning och därför nöjt sig med allföreslå fortsatt utredning beträffande näringstillstånd för taxi. Kommissionentar upp frågan om överetablering som orsak till ekonomisk brottslighet. Delhade här varit av värde om kommissionen bättre hade undersökt och redovisatförhållandena inom den yrkesmässiga trafiken till den del behovsprövning skervid tillståndsgivning. Detkan också framhållas att förekomsten av skatte- och avgiftsundandragande inomyrkesmässig trafik till viss del kan förklaras av att det försl i början av1980-lalel från länsstyrelserna gjordes ingripanden på grund av sådanlundandragande i fråga om tillstånd. Påmånga håll ansågs författningsstöd saknas för sådana ingripanden. Först genomändring i yrkestrafiklagen (SFS 1984:83, prop 1983/84:65 s. 13 ff) har delnyligen hell klarlagts atl även den tillståndshavare, som inte betalar skatteroch avgifter till det allmänna kan föriora sitl tillstånd (jfr. , Sedan också tillståndshavarna blivitmedvetna om den skärpta lill-slåndsuppföljningen har förhåUandena klartförbättrats, I var det en påtaglig förbättring vid den andragenerella uppföljningen () i förhåUande till den första (), Kommissionengör på s, 294 i betänkandet gällande att någon mer aktiv lillsyn från länsstyrelsernas sida inte förekommer. Delta påstående, som dessutom inte har någon motivering, saknar giltighet. Påståendet kunde säkert ha ägt viss riktighet pä 1970-talel och . Under 1980-la lel har länsstyrelsernas liUsynsaktivitet höjts betydligt. Särskilt har träns- 180 portrådets lUlkomsl ochverksamhei haft stor betydelse för hanteringen av Prop. 1985/86: 126återkallelsefrågorna. Vad som brister hos länsslyrelserna är resurserna.Med ökad personalliUdelning inom nuvarande organisation i paritet med vadkommissionen föreslår skulle det vara möjligt alt höja tillsynsaktivitetenytterligare. Kommissionenhar i fråga om vandelsprövningen av företagarna i åkeribranschen föreslagitalt denna bör ske inom ramen för den allmänna lagen om näringstillstånd. Sommotivering har kommissionen försiktigt uttalat alt detta bör leda till enuppslramning av prövningsförfarandet. Denna förmodan är svår alt förstå,eftersom innehållet i nuvarande prövning är i slort sett detsamma som denföreslagna. Se betänkandet s. 228 ff. KvaUte-len på den prövning, som sker är god. Den torde inte avsevärl förbättras i den av kommissionen föreslagnaordningen mer än pä de punkterna all "undersökningstiden" förlängsfrån två lill saml all den prövade personkretsen i fråga om juridiskapersoner vidgas. Dessa förändringar är f. ö. lätta atl åstadkomma inom ramenför nuvarande lagstiftning. Erfarenheternahitintills såvitt avser är alt förhållandena genereUt sett ärbättre inom taxi än inom åkeribranschen. En ulredning av del slag somkommissionen föreslär är dock motiverad. En sådan utredning torde emellertidinte tillhöra del mest angelägna. Isammanhanget bör konstateras atl kommissionen inte har sysselsatt sig medbussbranschen. Det är förvånande. En undersökning av denna bransch skuUe bl. a.ha kunnal tjäna som värdefullt jämförelsematerial. Del är också förvånande allkommissionen utan närmare kommentar lämnat därhän branscher som biluthyrning,transportförmedling och bilskrol-ning (auktoriserad). Sedanbestämmelser om behovsprövning får den yrkesmässiga laslbilslrafiken slopats,omfattar prövningen endast sökandens personliga och ekonomiska förhållandenoch sökandens yrkeskunnande. Syftet med tillstånd-prövningen för åkerinäringenär bl. a. att se tUl atl tillståndshavare fullgör sina skyldigheler molsamhället och i övrigt följer gällande bestämmelser vid utövande av näringen. Idetta avseende är likheten med förslaget till lag om näringstillstånd påtaglig.Som framgår av kommissionens belänkande har, trots regleringen av denyrkesmässiga trafiken, etl slort anlal åkeriid-kare blivit restförda hoskronofogden för oguldna skatter och avgifter. Enligt kommissionen förekommeräven ekonomisk brottslighet i branschen. Länsslyrelsensjuridiska enhet har i olika sammanhang, bl.a. som besparingsåtgärd, föreslagitall bestämmelserna om tillståndsprövning i yrkestrafiklagstiflningen skallslopas såvitt avser den yrkesmässiga lastbils-trafiken. Det har nämligen intevarit möjligt atl uppnå syftet med bestämmelserna inom ramen för de resursersom disponerats. Det har också varit tveksamt om del är lämpligt eller ensmöjligt alt med stöd av yrkestrafik-lagstiftningen försöka komma lill rätta medeventuella missförhållanden i branschen. Päsenare lid har de nu redovisade tankegångarna fått stöd i riksrevi sionsverkels rapport (RRV 1982:240) "Yrkesmässig lastbilstrafik - lagstiftningens betydelse fören sund och rationelltrafik". rapporten förordas bl.a.möjligheten alt hell avveckla yrkeslrafiklagslifi- Prop. 1985/86: 126ningen för godstransporter i samband med införandet av ett förbättrat kontrollsystem inom skallelagstiftningens område. bedömning bör taxi- och busstrafik inte inordnas i systemet mednäringstillstånd. Pågrund av det ovan sagda anser att den yrkesmässigalaslbilslrafiken liksom hela transportverksamhelen bör undantas frän tillslåndspliktenligt näringstiUståndslagen. Åkerinäringenulgör en av de tämligen få näringar, som av ålder är underkastad reglering iform av tillståndsgivning. Principerna för tillståndsgivningen har under årenförändrats och moderniserats. Sålunda har kapacitetsprövningen avskaffats.Detta ledde före och efter 1970 lill en omfattande nyetablering ochkapacitetsförstärkning, som under den ekonomiska nedgången från den senaredelen av 1970-lalet och framåt medförde en belydandeöverkapacitet/övereiablering. Eftersom branschen till övervägande del beslår avmycket små företag med endast ett eller ett fåtal fordon och anslällda, släparanpassningen lill en krympande marknad efler. Överkapaciteten har tagit siguttryck i stark priskonkurrens på en köparens marknad och stundom bristanderespekt inför otillåtna konkurrensmedel. Allmänt sett har lönsamhetensuccessivt, med eller utan samhällets stöd i form av perioder avprisregleringar, ökade pålagor etc, sjunkit lill alltför låga nivåer. Detnuvarande särskilt stränga prisstoppet ulgör elt ytterligare allvarligt hot molbranschens ekonomi. iakttog vi med stigande oro de otillfredsställande avarteroch förhållanden, som förekom och som branschen inte ensam kunde rätta till.Även samhällets medverkan behövdes. Därför ingavs en omfattandeframställning till regeringen. Det bör dock påpekas, att dess uiformning iförsia hand präglades av strävan alt åstadkomma bättre effekter av redanstiftade lagar och först i andra hand hemställanden om kompletterandelagstiftning.