prop · G903110 · 1985-12-31 00:00:00 — 1 vissa fall är den privatägda bebyggelsen på statens mark enstarkt bidragande orsak till att område är riksintressant (t.ex. fiskelägen).Utredningen har beträffande Trysunda (92) föreslagit att mark reserveras förenstaka permanentbostäder. För alt ny bebyggelse skall kunna tillkomma och medstor sannolikhet även för alt befintlig bebyggelse skall kunna bevaras kommerdet att finnas behov av fasfighetsinteckning som säkerhet för lån. Ombyggpantulredningens väntade förslag inte genomförs kommer behov avöverlåtelse eller upplåtelse med tomträtt att uppstå. Under sådana förhållandenbör försäljning av mark kunna göras även inom riksinlressanta områden. En av orsakerna lill att mark inte skall säljasinom områden som är intressanta för det röriiga friluftslivet torde vara attbebyggelsen bör avvecklas . Enligl mening hade det varitvärdefullt om utredningen även behandlat principerna för hur en sådanavveckling bör ske. Av utredningen framgår att arrendatorer i mångafall inte är intresserade av att friköpa marken. En av orsakerna till detta kanvara de låga arrendeavgifterna som tas ul. Om arrendeavgifternamarknadsanpassas på sätt utredningen föreslagit kommer med slor sannolikhetönskemålen om friköp all öka. Länsstyrelsendelar uiredningens uppfattning att kronoholmar med betydande natur- ochkulturvärden samt av betydelse för försvaret, sjöfarten eller annanstatlig verksamhet bör bibehållas i statlig ägo. Den förstnämnda gruppen hardefinitionsmässigl angetts som öar, som i den fysiska riksplaneringen utpekassom riksintressanta eller som i princip ligger i den yttre skärgården. Möjligenbör till denna grupp föras även öar, där starka regionala intressen ärdokumenterade. Samma principiella synsätt bör läggas även på de obebyggdakronoholmar, som ännu inle kartlagts och inventerats. Det bör alltså varaklart dokumenterat, att en sådan holme inte äger betydande naturvärden, innanstaten avhänder sig ägande-rätlen. delar de principiella bedömningarutredningen redovisat i dessa frågor. Särskilt vill understrykaatt kommunens ställning och ansvar i planfrågor bör ge kommun företräde även ide klara överlåtelsefallen. Marken bör alltså även i sådana fall förstöverlåtas till kommunen för att därefter, om enskild äganderätt är förenlig medden kommunala markplaneringen, överiåtas vidare. 2.9 i Prop. Kronoholmsutredningensynes vid sina överväganden och förslag ha utgått från uppfattningen att statenhar ett intresse av att frånhända sig de bebyggda kronoholmarna. Utredningendiskuterar därför med utgångspunkt från vilka specifika statliga intressen somkan utgöra ett hinder mot en överlåtelse av kronoholmarna och om faslighetsbildningslagstiflningenmedger all delar av kronoholmarna överlåts. Däremot behandlar inte utredningenden enligt uppfattning grundläggande frågan om det över huvudlaget finns någon anledning för staten alt avhända sig kronoholmarna. Länsstyrelsenvill härvidlag framhålla följande. Som redovisats i utredningen finns i Norrbottensskärgård ett flertal kronoholmar där staten upplåtit mark för vissbebyggelse. Upplåtelserna har i huvudsak avsett mark för små fiskestugor ellersmå fritidshus. De former under vilka markupplåtelse skett har helt godtagitsav stugägarna. har - fram till dess kronoholmsutredningensarbeten gavs publicitet - inle mottagit något önskemål från slugägare all fåfriköpa mark lill sin sluga. Mot bakgrund härav vill påstå attdet i inte funnits något allmän uttalat önskemål att friköpamarken till stugorna. Detta torde ha sin förklaring i att stugorna beroende påsin storlek och standard varit förhållandevis billiga all uppföra, vilketmedför att del inte funnits något behov av att använda stugorna somkreditobjekl. Efiersom stugägarna således varit nöjda med nuvarandeförhållanden och då kommunerna inle har något intresse av atl överta samtliga kronoholmarhar staten inle någon anledning atl verka för alt kronoholmarna säljes.Utredningen har inte heller visat att det skulle vara förenat med någranackdelar för staten all kronoholmarna var kvar i statens ägo. vill i det följande under rubrikernajakt och fiske något beröra de effekter som uiredningens förslag kan få pådessa områden saml under rubriken planering visa hur olika planeringsinsaiserkan påverka förhållandena i kustområden. (Betr. rubrikerna jakt och fiske se remissammanställningenunder p. 3 Yrkesfisket m. Helaskärgården i länet är av riksintresse för rörligt friluftsliv och utpekas somett av landets 25 primära rekreationsområden. Dessutom berörs delar avskärgårdsområdet av andra bevarandeintressen (vetenskaplig naturvård ochkulturminnesvård). Inom ramen för kustplanering har enprecisering gjorts av intresseanspråk som riktas mot kustområdet. Arbetet harbland annat resulterat i den avgränsning av områden (1-4), somkronoholmsutredningen redovisar. Ettomfattande inventerings- och kartläggningsarbete har genomförts av 75 Bland annat har samtliga stränder längs Prop. 1985/86:110kusten och på öarna inventerats och klassificerats och är i detalj redovisadepä kartor och i inventeringsprolokoll. All bebyggelse som finns päkronoholmarna är dokumenterad och avfotograferad. En bättillgänglig-helssludiehar även genomförts. En av de slutsatser man dragit i kustplaneringen avdetta arbele är att det i Norrbottens kustområde finns en mycket liten deloexploalerade stränder av den strandklass som anses mest attraktiv för bad ochrörligt friluftsliv (s. k. klass I-standard eller A-områden i inventeringen). Totalt tillhör endasl av den totalastrandlängden längs fasllandskus-ten och på öarna strandklass I varav enbetydande del redan är exploaterad eller influerad av fritidsbebyggelse. Dettakonstaterande har även inverkat på den formulering av riktlinjer som finns förområde 3 (inre skärgården) i syfte att kvarvarande klass I strand ej ska tas ianspråk för enskild fritidsbebyggelse. Del kan alltså diskuteras om inte dettaförhållande borde ha påverkal utredningens ställningstagande till formerna fören överlåtelse av kronoholmarna. Viden genomgång av strandklassificeringskartorna kan noteras att pä följandekronoholmar i inre skärgården (område 3) finns klass 1-stränder eller s. k.A-områden i större eller mindre omfattning. Tunnskärshällorna (10). På två avholmarna finns klass 1-slrand. (16) Trutskärs Hattgrund (13)Lilla Trutskär (12) Skags (29) Lilla (32) Biskopsholmen (42)Likskäret (44) Huvan (70) Halsön 2: 1 3: I (II) harsärbehandlats av utredningen. Fastigheterna utgör den del av ön där strandklass1 finns. Denna del av Halsön borde ha behandlats på motsvarande sätt somholmarna i övrigt i den yttre skärgården. och kustkommunerna har redovisat engemensam utvecklingsplan för turism och rekreation i kustområdet. Kommunernahar därefter upprättat ett särskilt s. k. utvecklingsprogram för turism ochrekreation. 1 utvecklingsplanen och i utvecklingsprogrammet utpekas s.k. utvecklingsområdenför turism och rekreation i kustområdet. Enligt uppfattning börkronoholmarna inom dessa utvecklingsområden kvarstå i samhällets ägo. Tillsaken hör atl dessa utvecklingsområden berör en betydande del av skärgården. Reservation (() m. )argument för att kronoholmarna bör kvarstå i statens ägo är inleövertygande. Varje tänkbart försäljningsärende gällande kronoholmar bör kunnaprövas utifrån objekfiva fömtsättningar i respektive fall. Frågor som gäller jakt, fiske bör kunna lösas utanalltför svåra hinder. Likaledes bör frågor som gäller den fysiska riksplaneringen och planering kunna lösas varför inte heller detta bör kunna ses som hinder för överlåtelsebör således kunna ske till kommuneroch enskilda av . 1985/86:110 som inte ligger inom sådana områden som tidigare klassats som områden avsärskild karaktär sett ur riks- eller regional synpunkt. Huruvida tomtmarken skall överlåtas med ägande- ellerlomträll får avgöras från kommun till kommun, och den praxis som där råder. Påde som kommun äger har inga marköverlåtelser till enskildaskett. I de fall då kommunen upplåtit mark för fritidshusbebyggelse så har detuteslutande varit fråga om arrendetomter. Detta kommer också atl vara kommunensfortsättningsvisa ståndpunkt. kommun anser följaktligen att påkronoholmarna får inga marköverlåtelser till enskilda ske under några som helstomständigheter. SjösportensSamarbetsdelegation (SSD) som har haft tillfälle att följa utredningsarbetet,har tagit del av hela utredningen och dess förslag. Efter vad SSD uppfattar värnar utredningen om detrörliga friluftslivet och förslagen torde inle inkräkta på båtlivets intressen. SSDhar således inga erinringar mot föreslagna åigärder. Hänsynentill yrkesfisket spelar en stor roll för den framtida dispositionen avkronoholmarna och vattnen omkring dessa enligt flera remissinstanser. Sålundamenar , kammarkollegiet, länsstyrelserna i ochNorrbottens län, att kronoholmarna bör stannakvar i statens ägo av detta skäl - en ståndpunkt som dock Svenska kommunförbundeiinte intar såvitt gäller överlåtelse till kommunerna av kronoholmar.Domänverket anser atl yrkesfiskets intressen kan säkerställas även vidöverlåtelse av äganderätten till en kommun. De flesta remissinstanser delaruiredningens uppfattning all yrkesfiskares författningsenliga rätt attavgiftsfritt disponera mark m, m. på kronoholmar bör upphöra. , domänverket och kammarkoUegiet anser att rätten bör upphöraförbehållslöst, medan i samt menar att den avgiftsfria rätten bör beslå övergångsvisunder yrkesfiskarens (yrkesverksamma) livstid. ochlånsstyrelsen i anser att rätten till avgiftsfrittutnyttjande bör bestå, förutsatt att byggnaderna används för fisket och allyrkesfiskaren överlåter dessa lill kommunen när yrkesfisket upphör. 1985/86: 110 Utredningen föreslår vidare att yrkesfiskare ejlängre ska få ha en författningsmässigt grundar rätt att utan avgift fådisponera mark på kronoholmarna. Fortifikationsförvallningen delar även idenna fråga utredningens uppfattning. 1 fråga om arrendeavgifternas storlekbåde vad avser bostadsarrende och fiskearrende kan dock vissa skäl avbevakningsmässig eller annan natur finnas som talar för att arrendet bedöms päannat sätt. Arrendeavgiften och andra arrendevillkor bör i sådana fallfastställas efter förhandlingar mellan arrendatorn och vederbörande statligaförvaltningsmyndighet. Beträffandeeventuellt kommunalt förvärv av kronoholmarna anser att dettaskulle innebära att fiskenämnden i länet skulle fråntas det inflytande som ärnödvändigt för att upprätthålla en god fiskevård. avstyrkerdärför förslag om kommunall förvärv. Om försäljning lill kommun skulle bli aktuell ivissa fall bör del enligt mening göras förbehåll så tillvidaatt yrkesfiskare även garanteras fiske vid . ilänet och fiskets organisationer bör också ges tillfälle alt påverka såvälupplåtelserna som avgifterna m. m.. Utredningen föreslår vidare alt yrkesfiskarnas rätlatt uppföra och bruka byggnader på kronoholmarna upphör. anser alt yrkesfiskarnas förmåneri detta hänseende bör bestå möjligen med den ändringen att yrkesfiskarnaförbinder sig att avyttra byggnaderna till t. ex. kommunen om de inte längreanvänds för fiske. Naturvårdsverkettillstyrker utredningens förslag att upphäva rätten enligl 1950-års förordningför yrkesfiskare m.fl. att avgiftsfritt få uppföra bostadshus m. m. påkronoholmarna. (Beträffandeholmar, som med hänsyn till statliga intressen, naturvårds-synpunkter m.m. kanavyttras, delar domänverket uiredningens uppfattning att om enskilda ochkommunala intressen konkurrerar skall holmen i första hand erbjudas kommunen;verket förutsätter att syftet är att tillgodose ell kommunalt behov av markför ex. fritidsverksamhet eller friluftsliv). Yrkesfiskarnas rättigheter tordekunna säkerställas med hjälp av antingen inskrivning, förbehåll enligl 7 kap.11 § JB, eller bildande av särskilda fiskefasligheter, oavseti om försäljningsker till kommun eller enskild. 3.5 Kammarkollegiet ; Prop. Medhänsyn lill jakt och fiskeintressen bör kronoholmarna som regel behällas istatlig ägo. Försäljning av en hel holme lill annan än kommun bör i principinte förekomma. Vid försäljning till kommun måste allmänhetens och yrkesfisketsmöjligheter till fiske och jakt säkerställas genom särskilt avtal med kommunen. Yrkesfiskarnasförmån atl utan kostnad få bygga på kronoholmar skall enligt utredningensförslag tas bort. Vidare föreslår utredningen att de yrkesfiskare som haravgiftsfri markupplåtelse får ha fortsatt upplåtelse på oförändrade villkorunder sin livstid. Yrkesfiskarnas nämnda förmän har i och för sig gamlatraditioner. För statens del är arrendeinkomster från dessa upplåtelser utanintresse. Motivet för att nu bryta traditionen är framför allträttviseaspekter. a. bör inte yrkesfiskare som har byggnader påkronoholmar särbehandlas i förhållande till yrkesfiskare som har byggnader påenskild mark. finner att övervägande skäl talar för attyrkesfiskarnas nyttjande av kronoholmarna avgiftsbeläggs. Även efterievandemake bör dock övergångsvis få förmånen av avgiftsfri upplåtelse under sinlivslid. Skiljaktigmening av ledamoten . (På sidan 4) i yttrandet framhålles attyrkesfiskarnas förmån har gamla traditioner. Arrendeinkomsterna är utanintresse för siatens del. I regel rör det sig här om öar, som i andrasammanhang - exempelvis - ansetts vara i behov avsärskilda stödinsatser. Varför då la bort en traditionell stödinsats? Jag anseratt utredningens förslag bör avstyrkas i denna del. Fiskenämndenhar i sitt yttrande behandlat frågan om konsekvenser för yrkesfisket av atl kronoholmar överlåts i eller enskild ägo. Som även utredningen angett är fisket vid kronoholmarna i - särskilt i Skellefteområdet - av slor betydelse för yrkesfisket. Alt öar med denna särskilda betydelse inte i sin helhet bör överlåtas till enskilda, torde vara uppenbart. Motiv kan emellertid finnas för atl ifrågasätta även ett kommunall förvärv. Det kan visserligen hävdas alt kommunernas ansvar för yrkesfisket ökat och att yrkesfiskets intressen kan säkerställas tillfreds ställande även om rättsligt bindande garantier inte kan skapas. Utredning en har dock själv pekat på svagheter i en sådan lösning. I en konkurrenssi tuation mellan flera fiskare kan den tidigare fiskerätlsarrendalorn få slå tillbaka för en annan, som är beredd alt betala mer. Olika former av förbehåll och villkor vid överlåtelsen mellan staten och kommunen är begränsade till fiden eller till det gällande avtalet. En utfästelse av kom munen att tillgodose yrkesfiskets intressen är beroende av ett politiskt 79 beslut, där starka andraintressen kan göra sig gällande. Om en sådan Prop. 1985/86: 110 utfästelseinle kan lämnas och den i utredningen anvisade möjligheten att bilda ensärskild fiskefastighet - vilket får bedömas som en ovanlig och tveksam lösning- inte är möjlig eller lämplig, bör i princip fiskeinlressel få väga över ochkronoholmarna bli kvar i statens ägo. Också fiskets särställning i fräga om rätt för byggnader bör bevaras, givetvis dock endast sä länge byggnadenverkligen nyttjas för fisket. Detta kräver en viss kontrollapparal, somemellertid inte torde medföra större svårigheter om ett naturligt samarbetesker med länels fiskenämnd. Nämnden har för övrigt visats på en möjlighet atl ienskilda fall avveckla förmånen, nämligen atl fiskaren förbinder sig attavyttra byggnaden till t.ex. kommunen om han inte längre använder den för sittfiske. I varje särskilt fall bör givetvis också, om fiskaren så begär, prövasom byggnaden bör få behållas som fritidshus på vanliga arrendevillkor. Jakträttenpå kronoholmarna synes inte ha berörts av utredningen. är 27 kronoholmarupplåtna för småviltsjakt och två av dessa dessutom för älgjakt. På allmäntvattenområde har läns jaktvårdsförening rätt att intill utgången av1984 bedriva jakt efter mås- och kråkfåglar. Statens naturvårdsverkl harmedgett att jakten sker från motorbål samt meddelat villkor för jakten. På understigande medges somregel inte jakt. Inte heller på som är viktiga häckningsplatser ellerrastlokaler för flyttfåglar tillåts jakt. Inom naturreservaten regleras jaktengenom reservats-föreskrifterna. Genom att är ensam upplåtandemyndighet kan vissa undantas från jakt och därmed har forskarnamöjlighet att under ett längre tidsperspektiv följa viltets betingelser utanmänniskopåverkan. Genom den föreslagna uppdelningen av huvudmannaskapet finnsrisk alt denna möjlighet försvinner. Iutredningen las rätten till fiske upp som ett problem vid överlåtelse avkronoholmar. I den fysiska riksplaneringen har hela kustområdet markerats somriksintresse för yrkesfiske. De eventuella problem som kan uppstå föryrkesfisket vid en överlåtelse av kronoholmar är således viktigaförutsättningar som måste ut innan några beslut fattas om överiåtelse. förslag innebär för fisketsdel - och då främst yrkesfisket - att statens fisken, som förvaltas av , uppde las på flera huvudmän. Kommunerna och domänverket övertar länsstyrel sen uppgift. För yrkesfiskarna får detta förhållande följande konsekvenser. Fiskare som tidigare erhållit fiskeupplåtelse av , ska enligt förslaget dels arrendera av kommunen och dels av domänverket för del fall fiske ska bedrivas inom kronoholmarnas fiskevatten. enligt fiskelagen 2§ 2 st.och fiskeriförordningén'13§ till- Prop. 1985/86: 110 ståndatt utsätta fast redskap i allmänt vallenområde. För fiske vid små ,- och som därtör inte omges av enskilt vatten -liksom förundervattensgrund är fortsättningsvis ensam tillståndsgivandemyndighet. Med den föreslagna uppdelningen av flera förvaltareför statens nuvarande fisken kan yrkesfiskaren tvingas all söka erforderligatillstånd av kommunen eller om fiskevatlnel delas av kommungränsen av båda kommunerna,domänverket och . Eftersom statens fisken numera upplåtes mot avgift,kan det befaras att olika principer för avgiftsberäkning utvecklas hos kommuneroch statliga förvaltare. Detta kan leda till orättvisor mellan olikafiskeulövare. Från fiskevårdssynpunkl kan befaras en olämpliguppdelning av fisket genom atl kommunen upplåter enskilt fiskevatten och statendet allmänna fiskevatlnel. har i nära samarbete med fiskenämndenfördelat fiskeplatserna så att de yrkesverksamma fiskarna erhållit rationellafiskeområden, d.v.s. fiskeplatserna samlade så att gångavstånd minimeras ochdärmed kostnaderna. Likaledes kan efler förslag från fiskenämndenbegränsa fisket på platser som har betydelse för vandringsfisken och pä så sättaktivt bidra till ett framlida bättre fiske. har ett gott grepp omfiskevårdsarbetet när det gäller att fördela fiskena och begränsa dem. Dennaunika möjlighet går förlorad om det blir fler huvudmän för fisket. Inle hellertorde de enskilda fiskeutövarna vara tillfreds med atl behöva söka tillståndhos flera myndigheter. Vidvissa överlåtelser lill kommun förordar utredningen all förbehåll jämlikt 7kap. 11 § jordabalken görs för avtal om upplåtelse av fiskevatten tillyrkesfiskare. Utredningen anför att en förutsättning för överlåtelse lillkommun i sådana fall bör vara alt kommunen i ett sidoavial ålar sig alltillgodose yrkesfisket även efter upphörandet av den fiskeupplåtelse som gälldevid överlåtelsen. Med hänsyn till att kommunen - såsom utredningen ocksåframhåller - har ell ansvar och intresse för yrkesfisket och då ifrågavarandeåtagande torde sakna rättslig verkan, bör enligt styrelsens mening ovannämndasidoavtal ej vara en fömtsättning för överlåtelse. Utredningen anför att starka skäl ibland kan talaför såväl alt fiskevatlnel kring en bebyggd kronoholme bör bli kvar i siatensägo som att kronoholmen bör säljas lill en kommun. För de fall särskildfiskefaslighet ej kan bildas får enligl utredningen in intresseavvägning göras,varvid kronoholmen bör bli kvar i statens ägo om avvägningen utfaller lillförmån för fiskevärden. Med hänsyn lill de av utredningen framhållna möjligheternaatt säkerställa yrkesfiskares rätt att fiska vid holmarna och kommunernasinställning lill yrkesfisket, anser styrelsen att fiskevårdsintresset inle inågot fall bör utgöra hinder mot överlåtelse av kronoholme till kommun. Reservationanfördes av c-, m- och fp-ledamölerna: Vianser att styrelsen bort göra följande tillägg till yttrandet alt införas 81 som ett nytt stycket efter andra stycket på första sidan. 6 1985/86. Denfysiska riksplaneringen har enligt vår mening inle den rättsliga Prop.1985/86: 110 ställning att den bör utgöra ett generellt hinder för försäljning.Varje tänkbart försäljningsärende måste prövas på sina egna objektiva förutsättningarför att rättssäkerheten skall anses tillfredsställande. 1utredningen sid 92 sägs "att statsmakterna genom lagstiftning tillkommenunder senare år synes vilja tillmäta yrkesfisket en ökad betydelse jämfört medtidigare". Genom lagstiftningen, där yrkesfiskare ges företräde tillarrendering av statens fiskevallen, visas en vilja all tillvarata en fiskeresurspå rätl sätt som det premierar en sysselsättning i glesbygder. Dåfiskarnas möjlighet till fiskearrende försämras genom försäljning av mark påkronoholmar, skapas en motsägelse i statens vilja och lagens innebörd. instämmer därför i utredningensförslag att "mot denna bakgrund anses det av fiskevårdsskäl vara en fördelom staten disponerar fiskevatten". Vi föreslår dock en skärpning i 5.2 föröverlåtelse till enskilda att även gälla där yrkesfiske bedrivs eller kantänkas komma atl bedrivas. Med yrkesfiske avser SFR sådant fiske som bedrivsav yrkesfiskare med yrkesfiskelicens. Vid överlåtelse lill kommun anser SFR att ettsidoavtal skall upprättas som garanterar att kommunen efter överlåtelsen följerde principer som gäller för upplåtelse av statliga fiskevatten, enligtförordningen (1981:1217) om "Förvaltningen av statens fisken". Kan ejkommun godkänna föreslagna sidoavial bör samma princip gälla som föreslagitsvid enskilt övertagande. Vid kommunalt övertagande instämmer SFR iutredningens förslag på sid 113 "att kommunen skall upplåta fiskerättentill den yrkesfiskare som redan har en upplåtelserätt". Är det befogat förfiskarens inkomst att behålla arrendet efter de två är som stadgats enligl 4kap. 4 § JB bör en förtursrätt till delta finnas. Bildas en särskildfiskefaslighet enligt förslag pä sid 115 instämmer riksförbundet i attsidoavtal och andra kommunala utfästelser blir onödiga. 1950 ärs förordning om fiskerätten vid vissa Kronantillhöriga havsstränder, skär och m. m. och förordningens förebilder iäldre lagar ger uttryck för samhällels intresse av att stödja yrkesfisket.Yrkesfiskare berättigas ju enligt denna förordning att avgiftsfritt begagnaholmarna och uppföra boningshus och anläggningar lill gagn för yrkesfisket.Även genom annan lagstiftning, t.ex. byggnadslagstiftningen, söker samhälletunderlätta för yrkesfiskaren att kunna uppföra byggnader och dylikt för sinabehov. Dispens från lätbebyggelseförbud krävs t.ex. inte för uppförande av sådanabyggnader. Utredningen konstaterar på sid 151 att "de förfiskets behov avsedda byggnaderna på kronoholmarnas torde numera inte användas av yrkesfis karna i samma uisträckning som tidigare". På sid 69 sägs att "fleraav de av yrkesfiskarna uppförda byggnaderna har förvärvats för att användas huvudsakligen för fritidsändamål". Motbakgrund av det anförda föreslår utredningen atl yrkesfiskarna inte Prop.1985/86: 110 längre skall ha en författningsmässig rätl att utan avgift fådisponera mark på kronoholmarna. Det är dock enligt utredningen "möjligtför den förvallande statliga myndigheten att även fortsättningsvis ta hänsyntill yrkesfiskets speciella förutsättningar och därför bestämmaarrendeavgiften lill lägre belopp än eljest, om t.ex. när yrkesfiskaren ärbofast på kronoholmen". SFR vill speciellt framhålla att även om befintligabyggnader på framför allt de obebodda kronoholmarna numera inle används avyrkesfiskarna i samma utsträckning som tidigare, har de ändå ett stort värdeför yrkesfisket. Sjöbodar och magasinsbyggnader som uppförts på dessa öartjänar oftast som förvaringsplats för fiskeredskap, i första hand då förkustyrkesfiskare, vilka har svårt att få plats för sjöbodaravsedda för förvaring av fiskeredskap vid kajen i de samhällen där de bor.