prop · G90373 · 1985-12-31 00:00:00 — För all uppnå enbegränsning av ärendeantalet i nämnderna föreslår utredningen en beloppsgräns. Föregen del är jag inte beredd alt följa utredningens förslag när det gäller avgränsningenav de ärendetyper där besluten skall omprövas av förtroendevalda. Enligt minmening är del både viktigt och nödvändigt all låta förtroendemannaorganetkoncentrera sig på all handha ärendeslag där de kriterier för förtroendemannabeslutsom jag förut har angett är uppfyllda. Del finns ett antal ärendetyper som ioch för sig är av den karaktären all besluten borde fallas av förtroendemannaorganmen som på grund av främst ärendemängden inte kan föreslås för avgörande isådan ordning. Del gäller här i huvudsak de lyper av ärenden somremissinstanserna har fört fram som lika väl lämpade för avgörande isocialförsäkringsnämnd som de ärendeslag som utredningen angett. Min ståndpunktinnebär således all i princip de omprövningsärenden som är av stor betydelsetrygghets- och försörjningsmässigl och som även inrymmer ett betydande mått avskälighetsbedömning i den mening jag fömt angett bör handläggas av socialförsäkringsnämnd. Enkoncentration av förtroendemannamedverkan vid omprövningsförfarandet på sättjag förordar har flera fördelar. Åtskilliga omprövningsärenden av bl. a. regellolkningsnalurkan handläggas snabbare än om omprövning sker efter föredragning isocialförsäkringsnämnd. Den förlängning av handläggningsliderna som ärförbunden med nämndprövning bör undvikas där inte nämndledamölernas särskildaerfarenheter och synpunkter kan väntas bli av egentlig betydelse förresultatet av ärendehandläggningen. Genomen begränsning av de ärendetyper där besluten skall omprövas av förtroendemannaorganundgår man atl behöva sälla en beloppsgräns för att minska ärendeantalet. Ensådan beloppsgräns kan kritiseras från skilda utgångspunkter. Den bHr mednödvändighet schablonmässig. Vidare leder en sådan gräns lill ohkahandläggningsordning beroende pä de försäkrades ekonomiska villkor. Molden bakgrund som jag nu har angett övergår jag lill all redovisa de ärendeslagdär jag anser atl omprövning av tjänstemannabeslut skall göras avsocialförsäkringsnämnd. Jag vill också framhålla atl det kan finnas anledningall överväga vissa ytterligare ärendegmpper för omprövning i nämnd närerfarenheter har vunnits av den ordning jag nu föreslår. Beslul om rätt tillsjukpenning vid sjukdom och i samband med rehabili tering (3 kap. 7 och 8 §§ AFL saml tjänstemannabeslut enligt 3 kap. 5 § och 6 kap. 5 § LAF) har ofta stor betydelse för den försäkrades försöij- ning. Sådana ärenden innehåller också ofta betydande inslag av skälighels- bedömning. Dessa ärenden är f.n. föremål för stor uppmärksamhet från olika håll. Inom såväl som försäkringskassorna har handlingsprogram upprättals i syfte all utveckla och effektivisera arbetet med de längre sjukfallen, rehabiliteringsärendena. har också till satts en särskild utredning (S 1985:02) med uppgift att utreda sjukförsäk- 34 ringensroll när det gäller förebyggande åtgärder och i samband med Prop. 1985/86:73 rehabilitering.Syftet är att åstadkomma en mera akfiv och rehabiliterings-inriktad försäkring.Mot denna bakgmnd anser jag i likhet med utredningen att det inte är lämpligtall f. n. generellt införa förtroendemannamedverkan i sjukpenningrättsärenden.Dessa ärenden bör däremot i de fall då den försäkrade begär omprövning avförsäkringskassans beslut bli föremål för omprövning i socialförsäkringsnämnd. Iärenden om havandeskapspenning (3 kap. 9 § AFL) skall beslutsfattaren bedömaden försäkrades förmåga att ulföra uppgifterna i sitt förvärvsarbete. Iflertalet av dessa ärenden är och den försäkrade överens idenna bedömning som kan ha betydande inslag av skälighetsprövning. I de fallden försäkrade är missnöjd med kassans beslut bör socialförsäkringsnämnden göraomprövningen. Här kan förtroendemännens kunskaper och erfarenheter från olikaarbetsförhållanden las lill vara. Jag anser därför all socialförsäkringsnämndenskall göra omprövningen av beslul om rätt lill havandeskapspenning. Beslulom indragning eller nedsättning av sjukpenning eller annan förmån (3 kap. 17 §och 20 kap. 3 § AFL samt hänvisningar till dessa påföljdsbestämmelser) kan hastor ekonomisk betydelse och inrymma betydande mått av skälighetsbedömning. Jaganser atl dessa beslul bör prövas av förtroendevalda när den försäkrade begäromprövning av beslutet. Isåväl 20 kap. 4 § AFL som i andra lagar har alt tillämpafinns bestämmelser om återbelalningsskyldighet för obehörigen eller med förhögt belopp uppburen ersättning. I dessa ärenden gäller del för beslutsfattarenalt avgöra bl. a. humvida någon skäligen borde ha insett att ersättning utgåttoriktigt och vidare all pröva humvida del föreligger anledning all helt ellerdelvis efterge återbetalningsskyldighelen. Ärenden av detta slag kan gällabetydande belopp. Del finns också ett stort anlal ärenden som rör små belopp.Försäkringskassan befinner sig inte så sällan i den situationen att den kanverkställa etl beslut om återbetalning genom kvittning i samband medutbetalning av andra förmåner. Beslul om återbelalningsskyldighet kan därförsägas vara av maklpäliggande natur. bör enligt minmening göra omprövningen av denna typ av ärenden. Närdet gäller inkomstprövade folkpensionsförmåner har jag tidigare (avsnitt 2.5) angett vilka ärenden som jag anser bör avgöras av socialför säkringsnämnd. Jag redogör här för min inställning fill vilka beslut om inkomstprövade förmåner som bör omprövas av socialförsäkringsnämnd. Av de ärenden om inkomstprövade förmåner som f. n. avgörs av försäk ringsnämnden i dess helhet har samfiiga ärenden i kungörelse RFFS 1977:6 nämnts av utredningen eller remissinstanserna såsom lämpliga för förtroendemannabeslut även . I dessa ären den är del oftast fråga om rena beräkningar och beräkningssättet är uttöm mande reglerat. I vissa fall kan det dock röra sig om mer svårbedömda ärenden med känsliga utrednings- och bevisfrågor. Med anledning härav anser jag att del kan vara lämpligt att bland de tjänstemannaärenden som bör omprövas av socialförsäkringsnämnden la med sådana ärenden om inkomstprövade förmåner som f. n. skall prövas av försäkringsnämnd i 35 Jag anser att detta är ett lämpligt urval av ärenden om inkomstprövadeförmåner som innehåller betydande inslag av skälighetsbedömning.Socialförsäkringsnämnden bör alltså göra omprövningen av de ärenden om inkomstprövadeförmåner som redovisas i punkterna 4-10 i kungörelse omvilka ärenden som skall avgöras av försäkringsnämnden i dess helhet (avsnitt2.5). Ulanhinder av det föreslagna omprövningsförfarandet skall tjänstemän även ifortsättningen kunna ändra egna beslul som innehåller kvalificerade felaktighetermed stöd av 20 kap. 10 a § AFL, dvs. ändra sådana beslut som innehålleruppenbart förbiseendefel eller beslut som har fallals på uppenbart felaktigteller ofullständigt underiag eller blivit oriktiga på grund av uppenbartfelaktig rättstillämpning eller annan liknande orsak. Socialförsäkringsnämndsomprövning av tjänslemannabeslul bör göras i den nämnd som är knuten till delgeografiska område där den försäkrade bor. Mitt förslag:Regeringen skall fastställa del totala antalet socialförsäkringsnämnder ilandet. får efter förslag av varje försäkringskassa -bestämma antalet nämnder för varje försäkringskassa och hur nämnderna skallfördelas inom kassan. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag bortsett från alt utredningen föreslåratt regeringen skall fastställa de olika socialförsäkringsnämndernasgeografiska områden och eventuell specialisering på vissa ärendelyper. Remissinstanserna:Såväl som anser att del börankomma på verket atl för varje försäkringskassa fastställa antalet socialförsäkringsnämnder,de olika nämndernas geografiska områden och eventuell specialisering på vissa ärendelyper. Skälenför mitt förslag: I likhet med utredningen anser jag all del bör ankomma påregeringen all besluta hur många socialförsäkringsnämnder som skall inrättastotalt. Närdet gäller vem som skall bestämma antalet socialförsäkringsnämnder i varjeförsäkringskassa och hur nämnderna skall fördelas och ev. specialiseras inomkassan finner jag de nämnda remissinstansernas förslag vara lämpligt att följa. Ilikhet med bl. a. anser jag alt det med hänsyn tillriksförsäkringsverkets roll som central förvaltnings- och tillsynsmyndighetinom socialförsäkringsadministrationen bör ankomma på verkets styrelse att medutgångspunkt från förslag från varje försäkringskassas styrelse fastställaantalet socialförsäkringsnämnder för resp. försäkringskassa samt de olikanämndernas geografiska områden och ev. specialisering på vissa ärendetyper.Genom ett sådant förfarande kommer nämndorganisationen att kunna anpassas eftervarje försäkringskassas speciella förhållanden. blir del möjligt förriksförsäkringsverket atlse fill all de specialiseringar av nämnderna som anses nödvändiga sker Prop.1985/86: 73 på likartat sätt i de olika försäkringskassorna. Utredningenanser att de nya socialförsäkringsnämnderna kan införas och fungera utan någonstörre förändring av den nuvarande försäkrings-kasseorganisalionen. Del finnsredan nu olika lösningar i försäkringskassorna för Ijänslemannaorganisationensanknytning till förtroendemannaorganisalionen. Fiertalel av de ärenden somutredningen föreslår skall beslutas av nämnd är sådana som f. n. handläggs påförsäkringskassornas centralkontor. Nämndernas geografiska placering kandärför komma att aktualisera vissa organisatoriska förändringar mellancentralkontor och lokalkontor. Ilikhet med anser jag all del kommer alt krävas attförsäkringskassornas organisation successivt anpassas till den nyanämndorganisationen. De anpassningar som behöver göras kommer all variera frånkassa lill kassa och kommer alt bli föremål för varje kassastyrelses bedömning.Det bör ankomma på all utfärda ev. erforderligaföreskrifter eller rekommendationer lill ledning för försäkringskassorna, vilkai övrigt har betydande frihet alt själva besluta om sin egen organisation. Jaganser därför all förutsättningar finns för de förändringar som resp.försäkringskassa finner lämpliga när socialförsäkringsnämnderna inrättas. Antaletsocialförsäkringsnämnder är beroende av hur många ärenden som nämndema skall haatl fatta beslul i. Utredningen anser atl nämnderna bör behandla högst 40-45 ärendenper sammanträde. Remissinstanserna anser atl det föreslagna antalet ärendeninte bör överskridas. Jag instämmer i denna bedömning. Deärendelyper jag anser bör avgöras i socialförsäkringsnämnd omfattar uppskattningsvistotalt ca 136 000 ärenden . Om nämnderna sammanträder varannan veckablir det i genomsnitt 23 sammanträden för varje nämnd. Mot denna bakgmndräknar jag med alt totalt ca 150 socialförsäkringsnämnder behöver inrättas.Vissa lokala anpassningar kan dock behöva göras som någol påverkar detta antal. Iberäkningen av ärenden för socialförsäkringsnämnderna har jag utgått från deberäkningar av ärendemängder m. m. som gjorts av utredningen. Jag vill dock isammanhanget påpeka alt den särskilde utredaren som gjort en översyn avarbetsskadeförsäkringen m. m. (S 1984:8) nu har slutfört sitt arbete. Ibetänkandet (SOU 1985:54) Översyn av arbetsskadeförsäkringen tar han bl. a. uppdel starkt ökande antalet arbetsskadeärenden. Enadministrafiv fråga som diskuterats både i utredningen och i remissyttrandenaär läkarmedverkan i socialförsäkringsnämnden. Jag har i likhet med utredningenoch flertalet remissinstanser föreslagit atl läkare inte skall ingå i nämndensom ledamot enbart i egenskap av läkare. Del finns bland remissinstanserna dockförespråkare både för atl läkare alllid skall finnas tillgänglig förledamöterna i socialförsäkringsnämnden vid sammanträdet och för alt läkareinte skall närvara vid nämndens sammanträden. Föregen del vill jag skilja på läkarens roll i beredningen av det enskilda ärendetoch läkarens roll vid själva nämndsammanträdel. Närdet gäller medverkan i det enskilda ärendet innebär mitt förslag inte 37 att läkarnas roll vidbedömningen av ärenden med medicinska frågor skall minska. Den medicinskautredningen bör liksom göras fullödig genom kontakter med behandlandeläkare och förfrågningar hos förtroendeläkare eller konsullläkare. Deninhämtade informationen skall dokumenteras i beslutsunderlaget. Del somtillförts ärendet kommer därigenom att delges den försäkrade, som ges möjlighetalt lämna synpunkter. Beslutsun-deriaget, kompletterat med den försäkradessynpunkter, ligger sedan till grund för socialförsäkringsnämndens beslul. Jaganser alt de ärenden som är beroende av medicinsk utredning skall vara sånoggrant och fullständigt belysta när de redovisas för de förtroendevalda alldet då i regel inte skall behövas tillgäng lill ytteriigare medicinsksakkunskap. Om det vid nämndens sammanträde likväl kommer upp frågor avmedicinsk art i det enskilda ärendet som ledamöterna önskar fä belysta kannämnden antingen bordlägga ärendet för kompletterande utredning eller utnyttjamöjligheten atl med stöd av 18 kap 22 § AFL höra den förtroendeläkare som antaskunna lämna upplysningar i ärendet. Vilket förfaringssätt som bör tillämpas idet enskilda fallet avgör naturiigtvis nämnden själv. I båda fallen måsleförvaltningslagens bestämmelser om kommuniceringsskyldighet beaktas. När det gäller läkarensroll vid sammanträdet ställer jag mig tveksam lill atl det föreskrivs attförtroendeläkare generellt skall närvara vid socialförsäkringsnämndenssammanträden. Som jag framhållit kan nämnden, när så är påkallat i ett enskiltärende, höra den förtroendeläkare som antas kunna lämna upplysningar i ärendet.Jag anser del däremot inte motiverat all förtroendeläkare alllid skall varanärvarande vid socialförsäkringsnämndens sammanträde för alt kunna bistå medupplysningar etc. av mera allmän karaktär, dvs. upplysningar av sådan art allde inte föranleder alt ärendet äter måsle delges den försäkrade. Upplysningarav sådan allmän karaktär bör som regel kunna lämnas av den tjänsteman som haratt föredra ärendet. 2.9 Ikraftträdande, finansiering m. m. Mitt förslag: Dennya organisationen av de förtroendevaldas medverkan vid en försäkringskassas beslulom socialförsäkringsförmåner - socialförsäkringsnämnderna skall träda ikraft . De ändrade reglerna för omprövning av beslul skall dockträda i kraft . Utredningens förslag:Utredningen föreslår som genom-förandetidpunkl för förslaget. föreslår atl de ändrade reglerna för omprövningen av tjänslemannabeslulsenareläggs för atl ge mer lid för planering av bl.a. sådana administrativaanpassningar m.m. som kan behöva göras. Skälen för mitt förslag:Jag ser det som angelägel att den nya förtroendemannaorganisalionen kanpåbörja sin verksamhet . bedömeralt den nya organisationen, mot bakgrund av erforderiigl förbere- Prop.1985/86:73 delsearbele, kan träda i kraft den . Jagföreslår ett delat ikraftträdande som innebär atl den nya förtroendemannaorganisalionenskall träda ikraft medan de ändrade reglerna för omprövningav beslut skall träda i kraft . Härigenom gesförsäkringskassorna fid för planering av den anpassning av organisation ochadministrativa mtiner saml den utbildning och informafion som bl. a. deändrade reglerna för omprövning av beslul kan ge upphov lill. Förfarandetinnebär också att försäkringsrätterna då de ändrade reglernaför omprövning av beslut träder ikraft i stort sett bör ha avverkat de alltförstora mälbalanser som de f. n. dras med. Mandatperiodenför de förtroendevalda i pensionsdelegationer och försäkringsnämnder är tre åroch innevarande mandatperiod går ul . En ny treårigmandatperiod skall alltså börja . Regeringen kan dock med stödav 18 kap. 21 och 24 §§ jämfört med 8 § AFL föreskriva att ledamöter i pensionsdelegafioneller försäkringsnämnd skall utses för annan tid än . Jag avser därföratt som en övergångsåtgärd föreslå regeringen att bestämma den kommandemandatperioden för ledamöter i pensionsdelegationer och försäkringsnämndertill , dvs. Jag räknar därvid medatt - med ett fåtal undanlag nuvarande ledamöter och suppleanter kommer allutses för och att del därmed inte krävs några särskilda utbildningsinsatserm. Som en konsekvens av denna förskjutning bör den första mandatperioden förde nya socialförsäkringsnämnderna därmed omfatta fiden Ijanuari 1987 - 30 juni1989. Närdel gäller kostnaderna för och finansieringen av den nya förtroendemannaorganisalionenanser jag att de föreslagna ändringarna kan genomföras inom ramen förnuvarande resurser för administrationen av den allmänna försäkringen. har jag beräknat atl kostnaderna för den nya organisationen motsvararkostnaderna för de nuvarande pensionsdelegafionerna och försäkringsnämnderna.Jag har då beräknat kostnaderna för socialförsäkringsnämnderna efter sammamodell som använts för nuvarande pensionsdelegationer. Deärenden som skall avgöras av socialförsäkringsnämnderna är främst sådana somtidigare avgjordes i pensionsdelegationerna. Även om många av de personer somnu är ledamöter i delegationerna kommer alt utses till ledamöter isocialförsäkringsnämnderna kommer insatser all behövas för information ochutbildning. Den utbildning som bmkar genomföras i samband med nyamandatperioder behöver anpassas efler de nya förhållandena. Fleraremissinstanser har också påpekat behovet av ökade resurser för information ochutbildning av de förtroendevalda. Den utbildning och informafion som erfordrasbör kunna ulföras på likartat sätt som sker både vid starten av en nymandatperiod och i övrigt. Detta bör enligt min meningockså kunna ske inom ramen för de resurser för information och utbildning somjag har nämnt tidigare. Desammanlagda kostnaderna för förtroendemannamedverkan såvitt avser försäkringskassorna kan således beräknas bli oförändrade. Förförsäkringsdomstolarna innebär förslaget om att socialförsäkringsnämndernasbeslut inte skall omprövas av nämnderna en ökning av arbetsbelastningen. Ilikhet med utredningen räknar jag med att måltillslrömningen till försäkringsrätternanär den nya ordningen är genomförd kommer atl öka med ca 2000 mål . Sedanår 1982 då omprövningsförfarandel utvidgades hos försäkringskassorna harantalet inkomna mål till försäkringsrätterna minskal kraftigt och kan numeraberäknas lill ca 7500 . Då rätternas målavverkning f. n. uppgår till ca9500 mål för år räknat bör mälökningen, när den nya ordningen är genomförd,ligga inom ramen för rättemas kapacitet. F. n.skall nämndemän ingå i försäkringsrätt vid prövning av besvär över beslut av pensionsdelegalioneller försäkringsnämnd. Motsvarande regler föreslås gälla vid prövning avbesvär över beslul av socialförsäkrings-nämnd. Detta innebär en viss ökning avandelen mål som skall prövas med nämndemän. Iförsäkringsöverdomslolen styrs måltillströmningen av försäkringsrätternas målavverkningjämte besvärsfrekvensen. Med denna utgångspunkt bör man f. n. kunna räkna meden årlig måltillslrömning till överdomstolen av ca 2 300 mål. Avverkningskapacilelenkan f. n. beräknas lill ca 2400 mål . Eftersom del årliga antalet avverkademål hos försäkringsrätterna med den nya besvärsordningen kan förväntas bli istort sett samma som räknar jag med all måltillströmningen i försäkringsöverdomslolenjämfört med dagslägel inte kommer alt väsentligt ändras av mitt förslag. 2.10 Kravet på lagfarenhet för domartjänst iförsäkringsrätt Mitt förslag:Undanlaget från kravet på att den som utses lill yrkesdomare i försäkringsrättskall vara lagfaren slopas. Försäkringsdomstolskommitténsförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Kommittén förordar dessutom somhuvudregel ett krav pä nolarie-merilering. Skälenför mitt förslag: Enligt huvudregeln i 5 § lagen (1978:28) om försäkringsdomstolarskall yrkesdornarna i försäkringsrätterna, försäkringsrältsråd och försäkringsrätlsassessorer,vara lagfarna.Delta innebär atl domarna skall ha genomgått juristutbildning ochavlagt juris kandidatexamen eller juristexamen. Om det föreligger särskildaskäl får dock den som har god kännedom om socialförsäkringslagstiftningen utsestill försäkringsrältsråd eller försäkringsrällsassessor, faslän han inte ärlagfaren. Regleringeninfördes i samband med försäkringsrätternas tillkomst (prop. 1977/78:20, SfU 15, rskr 113). Undantagsbestämmelsen motiverades främst med alt detsärskilt under uppbyggnadsskedet för den nya försäkringsrätlsorganisafionenfanns behov av att till försäkringsrätterna kunna knyta personer som saknadejuridisk utbildning men hade mångårig och väl vitsordad tjänstgöring i l.ex.försäkringskassa. Det bedömdes vid denna fidpunkt också vara av värde att efteruppbyggnadsperioden ha en möjlighetall undanlagsvis rekrytera domare med erfarenhet av handlägg- Prop.1985/86: 73 ningen i första instans eller hos oavsett attde inte hade juridisk utbildning. Försäkringsdomstolskommitténhar konstaterat att icke jurister sällan har sökt Ijänst som domare eller föredragandei försäkringsrätterna. Tillgången på sökande jurister, också med nolariemeritering,har varit god. Enligt kommittén har del från denna synpunkt inte förelegat någolbehov av undanlagsregeln beträffande juristkompetensen. Undantagsregeln har i ställetden nackdelen alt den ger ett felaktigt intryck av att juristkompetens på dedömande befattningarna inte är lika angelägen i försäkringsrätterna som i andradomstolar. kan undantaget enligt kommittén få en negativ effekt pårekryteringen i stället för den positiva som har varit avsedd. Undantagsregelnhar enligt vad som upplysts utnyttjats i ringa omfattning. Försäkringsrältsrådenär f. n. 38 lill antalet och endast en av dem är ej lagfaren. Vad gäller försäkringsrätlsassessorernaär det fyra som inte är lagfarna av totalt 46. Samtliga fem icke lagfarna harpåbörjat sin tjänstgöring i försäkringsrätt i samband med rätternas tillkomsteller därefter. Det kan också nämnas all allaföredragandena är lagfarna. Inte någon som inte hafl jurislkompetens haranställts som domare eller föredragande . Del finnsdäremot inte så få domare och föredragande som saknar nolariemeritering. Enligtmin mening finns del anledning att beakta vad försäkringsdomstolskommitténanfört om de nackdelar som undantagsregeln för med sig. Framför alll framstårdel som betydelsefullt att på olika sätt stödja försäkringsrätternasutveckling. Dessa domstolar har ett viktigt verksamhetsområde och deras avgörandenbetyder mycket ekonomiskt och socialt för många försäkrade. Det är angeläget atlförsäkringsdom-stolsorganisationen genomgående blir erkänd som en fullgod delav landels domstolsväsende. Detta talar för alt man inte onödigtvis har reglerför t. ex. behörighet till domartjänsler som skiljer sig frän motsvaranderegler inom domstolsväsendet i övrigt. Jag vill dock i detta sammanhang framhållaatl de som erhållit domartjänsler i försäkringsrätterna ulan all vara lagfarnamed skicklighet klarat sina uppgifter och gjort en god insats. Minslutsats blir atl del inte längre finns tillräckliga skäl all behållaundantaget som i vissa fall medger att en icke lagfaren person utses tillyrkesdomare i försäkringsrätt. Jag förordar därför att undantaget upphävs.Genom en övergångsregel bör tillses atl förslagel inte får negativa återverkningarpå befordringsmöjligheterna för icke lagfarna domare som utsetts enligt nugällande behörighetsregler. Som en naturlig följd av ett generellt krav på lagfarenhethos domare bör gälla ett motsvarande krav också på den som erhåller tjänsl somföredragande. Det ankommer på regeringen att besluta om den ändring i deltahänseende som behövs i förordningen (1978:633) med försäkringsrältsinslmkfion. 3 Upprättade lagförslag Prop. Ienlighet med vad jag anfört har inom upprättats förslag lill 1. lag om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring, 2. lag om ändring i lagen(1962:382) angående införande av lagen om allmän försäkring, 3. lag om ändring i lagen(1962:392) om hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg fill folkpension, 4. lag om ändring i lagen(1964:143) om bidragsförskott, 5. lag om ändring i lagen(1979:84) om delpensionsförsäkring, 6. lag om ändring i lagen (1976:380) om arbelsskadeförsäkring, 7. lag om ändring i lagen(1947:529) om allmänna barnbidrag, 8. lag om ändring i lagen(1978:28) om försäkringsdomslolar,