prop · G9039 · 1985-12-31 00:00:00 — Dethar påpekats som en brist i detta sammanhang att MAK: s förslag inte innehållernågon motsvarighet till regeln i 23 § militära rättegång slagen att denbestraffningsberättigade chefen skall företa utredning i vissa fall även dåmålet skall överlämnas till åklagare. Jagdelar uppfattningen att del i många fall blir svårt för åklagare i attutreda brott begångna utomlands som har anmälts till åtal av en mihtärmyndighet. Det bör därför ankomma på chefen för en FN-kontin-gent att företaden utredning som han lämpligen kan göra och som inle utan särskildasvårigheter kan göras från , innan han anmäler ett brott till åtalenligt reglerna för det nya disciplinsystemet. Jag avser att återkomma tilldenna fråga i förslag till regeringen om verkställighetsföreskrif ter tiU denya lagreglerna om militäransvaret. MAKföreslår också att den straffrättsliga kompetensen enligt börutsträckas till att generellt gälla brott som begås av någon som tillhör svenskberedskapsstyrka för FN-tjänst vid tjänstgöring utom riket. Några invändningarfrån remissinstanserna finns inte mot detta förslag. Som jag har framhållitankommer det på den nation som ställer en beredskapsstyrka till FN:s förfogande att utöva domsrätt över dem som 94 ingår i styrkan. avses alltså ha exklusiv straffrättsligkompetens såvittavser svensk personal som ingår i beredskapsstyrkan. Denna kompetens har inteavsetts vara inskränkt til! brott som begås inom avdelningens område ellerliknande utan gäller varhelst i värdlandet ett brott begås och även om det intesker direkt i tjänsten. Också enligl min meningbör därför den straffrättsliga kompetensen enligt i dessa falluttryckligen utsträckas till att generellt gälla brott som begås av någon somtillhör en svensk beredskapsstyrka för FN-tjänst vid tjänstgöring utom riket. Jag delar MAK: suppfattning att några särbestämmelser rörande domstolens handläggning avbrottmål i dessa fall inte är påkallade. Detsamma gäller frågan om särskildatvångsmedel för FN-personalen. Mittförslag: - Det nya ansvarssystemet träder i kraft . - Äldrebestämmelser tillämpas i fråga om verkstäUighet av disciplinstraff ellertillrättavisning som har ålagts före ikraftträdandet. MAK:s förslag: MAK lämnar inte något förslag om tidpunkten för ikraftträdandet. Iövrigt överensstämmer MAK: s förslag med mitt (Betänkandet s. 181). Remissinstanserna:Ingen av remissinstanserna har haft några invändningar mot förslaget tillövergångsbestämmelser. Skälenför mitt förslag: MAK: s förslag lämnades . Alltsedan desshar det hos de berörda myndighetema rått osäkerhet om vilket ansvarssystem somskall gälla . Detta har i sin tur medfört en osäkerhet vad gällerverksamhetsplanering i allmänhet och t. ex. genomförande av den löpandeutbildningen av rättsvårdspersonalen. a. denna bakgrand är detangeläget att det nya systemet kan komma i tillämpning så snart som möjligt.Innan de nya reglerna kan börja tillämpas erfordras dock en omfattandepersonalutbildning främst inom försvarsmakten. Därutöver måste behovet avverkställighetsföreskrifter tillgodoses. Del kommer säkerligen också attuppkomma behov av blanketter m. m. för att säkerställa en korrekt och effektivhandläggning. Också i andra avseenden behöver övergången till ett nyttansvarssystem förberedas. Enligtmin mening är den Ijuli 1986 ett lämpligt datum för reformens ikraftträdande.Detta datum utgör inte bara början på budgetåret utan det inleder också detmiUtära utbildningsåret. MAK:s förslag bygger på att den nya lagstiftningen skall tillämpas även påförseelser som har begåtts före dagen för lagstiftningens ikraftträdande. Omett förfarande i ett disciplinmål har inletts enligt militära rättegångslagen,bör alltså de nya reglerna om förfarandet tillämpas efter ikraftträdandet.Detsamma bör enligt MAK gälla tillrältavisningsärendena. EnligtMAK bör de nya disciplinpåföljdema tillämpas på äldre för- Prop.1985/86:9 seelser. I fråga om verkställighet av disciplinstraff ellertillrättavisning, som har ålagst före ikraftträdandet, bör dock äldrebestämmelser gälla, anser MAK. Somjag ser det innebär MAK: s förslag en enkel och klar reglering av övergångenfrån ett ansvarssystem till ett annat. Ingen av remissinstanserna har hellerhaft något att invända mot förslaget i denna del. Jag instämmer därför i MAK:s förslag. Beträffandedetaljutformningen av övergångsbestämmelserna vill jag hänvisa tillspecialmotiveringen. I enlighetmed det anförda har inom försvarsdepartementet upprättats förslag till 1 lag om disciplinförseelser av krigsmän, 2 lag om ändring i , 3 lagom ändring i värnpliktslagen (1941:967), 4 lag om ändring i lagen (1976:600) om offentliganställning, 5 lag om ändring i lagen (1980:1021) om militärgrundutbildning för kvinnor, 6 lag om ändring i , 7 lag om ändring iskadeståndslagen (1972:207), 8 lag om ändring i lagen (1974:515) om ersättning vidfrihetsinskränkning, 9 lag om ändring i lagen med vissa bestämmelser tillskydd för försvaret m.m., 10lag om ändring i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m. m., II lagom ändring i lagen (1975:688) om skydd för viss tjänsteutövning, 12 lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkande avalkoholhaltiga drycker m. m., 13 lag om ändring i polislagen (1984:387), 14 lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) 15 lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning förbrott, 16 lag om ändring i lagen (1953:770) om folkrättsligareglers iakttagande i fråga om ansvar för brott av vissa utlänningar, 17 lag om ändring i lagen (1957:132) med särskildabestämmelser angående domstolarna och rättegången vid krig eller krigsfara m.m., 18 lag om ändring i lagen (1942:87) med särskildabestämmelser angående stats- och kommunalmyndigheterna och deras verksamhet vidkrig eller krigsfara m. m, 19 lag om ändring i lagen (1975:1057) med instraktionför justitieombudsmännen. Förslagenunder 1, 2 och 619 har upprättats i samråd med chefen för och förslaget under 4 i samråd med chefen för civil- 96 departementet. Förslagenbör fogas till regeringsprotokollet i detta ärende som bi- Prop. 1985/86:9laga3. Tillregeringsprotokollet i ärendet bör också fogas MAK: s författningsförslag sombilaga 4 samt 21 och 22 kap. i nu gällande lydelse som bilaga 5. 4.1 Förslaget till lag om disciplinförseelser av krigsmän 1 §Denna lag är tillämplig på krigsmän. MAK:s förslag till lag om disciplinansvar för vämpUktiga (disciplinlagen) ärtillämplig på värnpliktiga då de är tjänstgöringsskyldiga. Iförslaget likställs sedan vissa andra angivna grapper med värnpliktiga. Meddenna teknik har lagen då riket är i krig gjorts tiUämpUg på var och en somtjänstgör vid försvarsmakten. Avskäl som har framgått av den allmänna motiveringen har jag funnit detlämpligare att behålla krigsmannabegreppet samt ha det som utgångspunkt förbestämmelserna om lagens tiUämpningsområde. 2§Följande personal är krigsmän: 1. värnpliktigaunder den tid då de är tjänstgöringsskyldiga enligt värn pliktslagen (1941:969), 2. kvinnor som genomgår utbildning enligt lagen(1980:1021) om militär grundutbildning för kvinnor, 3. de som genomgår utbildning vid förberedandeofficersskola eller annan utbildning för att få anställning som officerare vidförsvarsmakten, 4. hemvärnsmän då de ärtjänstgöringsskyldiga, 5. de som genom krigsfrivilligavtal eUer annat avtalåtagit sig att tjänstgöra frivilligt i befattningar i försvarsmaktenskrigsorganisation, då de är tjänstgöringsskyldiga, 6. anstäUda i svensk beredskapsstyrka för FN-tjänst,när de tjänstgör utomlands. Paragrafenhar sin närmaste motsvarighet i nuvarande 21 kap. 20 § . I MAK: sförslag finns regler av samma innebörd i 2§ disciplinlagen. Bestämmelserom försvarsmaktens personalindelning finns i förordningen (försvaretsförfattningssamling, FFS, 1983:50) om försvarsmaktens personal. I förordningenanges vilka grupper som hör till den militära personalen resp. till den civilapersonalen. Förevarande paragraf knyter an till indelningen av den militärapersonalen, dock att den anställda personalen inte omfattas av förevarandeparagraf. 1 i paragrafen anges att värnpliktiga är krigsmän då de ärtjänstgöringsskyldiga enligt vämpliktslagen. Under fredstid är värnpUk- (1)Bilagan ej med här. Se anmärkning vid redovisningen av propositionens huvud sakliga innehåll (s. 2). 7 1985/86. Prop.1985/86:9 tiga skyldiga att genomgå grandutbildning och delta irepetitionsutbildning. Grandutbildningen är olika lång för olika kategoriervärnpliktiga. Kortaste grandutbildningstiden är . Den längstaobligatoriska tiden är , som fullgörs av kompanibefälsuttagnavärnpliktiga. Repetitionsutbildningen, som utgörs av krigsförbandsövningar,särskilda övningar, fackövningar, särskilda fackövningar ochmobiliseringsövningar, är jämnt fördelad över värnpliktstiden. VämpUktiga kanockså åläggas att fullgöra en eller flera beredskapsövningar om sammanlagthögst . För att kalla in värnpliktiga fill beredskapsövningar krävsatt regeringen bedömer att det är nödvändigt med hänsyn lillförsvarsberedskapen. Enligt28 § värnpliktslagen kan regeringen kalla in samtliga värnpliktiga ellervärnpliktiga till det större eller mindre antal som behövs, om rikets försvareller dess säkerhet i övrigt kräver det. Även under sådan tjänstgöring är devärnpliktiga krigsmän. Det skall anmärkas att alla som är tjånstgöringsskyldigainom försvarsmakten enligt 3§ kan vara krigsmän under sådana förhållanden.Enligt 58 § kungörelsen (1969:380) om värnpliktigas tjänstgöring m. m. skallfast anställd militär personal vid försvarsmakten inte under anstäUningstidenfullgöra tjänstgöring enligt 27 § 1 mom. värnpliktslagen, om inte annat följerav 62 § i samma lag. 62 § angivna undantagsregeln avser den som innehar en tjänst som yrkesofficervid försvarsmakten och som tillika är värnpliktig och dessutom är tjänstledigför att inneha en civil tjänst. En sådan anställd skall fullgörarepetitionsutbildning i viss omfattning, varvid det skaU anses som omanstäUningen upphörde den dag tjänstledigheten började. I detta undantagsfallblir således den anställde att anse som värnpliktig och därigenom ocksåkrigsman i den nya lagens bemärkelse. Tillvärnpliktiga hänförs också annan anställd personal vid försvarsmakten, t. ex.civilanställda vid försvarsmakten som fullgör tjänstgöring enligtvämpliktslagen. Denna grupp får förmåner enligt vämpliktsförmånsförord-ningen(1976: 1008) när de är inkallade som värnpliktiga. Ifråga om lagens tillämpningsområde kan också följande nämnas. Enligt gällanderätt föreligger krigsmannaansvar under den Ud tjänstgöringsskyldighetföreligger. Det är alltså inte den faktiska tjänstgöringen som är avgörande förom krigsmannaansvar föreligger utan skyldigheten att tjänstgöra. Detta harstörst betydelse när någon underlåter att inställa sig. nya lagen föreslås en motsvarande reglering. I lagen anges ett antalpersonalkategorier som är eller kan vara krigsmän. Bestämmelserna är i vissadelar utformade så att det också framgår under vilket slag av tjänstgöring somlagen är tiUämpUg. Härmed är inte avsett att göra någon tidsmässig avgränsningtill tid då tjänstgöring faktiskt sker. Lagens bestämmelser blir givetvistillämpliga redan från den tid då tjänstgöringsskyldigheten inträder. Ipunkt 2 nämns kvinnor som utbildas enligt lagen om militär grandul- bildning för kvinnor. Kvinnor som viU få anstäUning som officerare vid försvarsmakten måste genomgå militär grundutbildning enligt den lagen. En sådan grandutbildning skall längd och innehåU motsvara den utbild ning som en jämförbar kategori värnpliktiga fuUgör enligt värnpliktslagen. 98 En kvinna som antagits till grundutbildningen ärskyldig att inställa sig tiU utbildningen och fullgöradenna i enlighet med meddelade föreskrifter. överträdelser av sådanaföreskrifter kan alltså disciplinansvar komma i Enligtpunkt 3 skall de som utbildas vid förberedande officersskola eller genomgårannan utbildning för att få anställning som officerare elleryrkes-officersaspiranter vid försvarsmakten vara krigsmän. Denna utbildningsker utan att något anställningsförhållande föreligger och de som genomgårutbildningen får förmåner enligt värnphktsförmånsförordningen. Även vid annanutbildning inom försvaret med syfte att vinna anställning som officer vidförsvarsmakten, t. ex. kompletterande utbildning av olika slag, avses elevernabU underkastade discipUnlagens regelsystem. Ipunkt 4 nämns hemvämsmän då de är tjänstgöringsskyldiga.Hemvärnet består även av annan personal, såsom hemvärnsungdom, B-personalenligt kungörelsen (1970:301) om frivillig försvarsverksamhet samt av den fastanställda personal vid försvarsmakten som är krigspla-cerad i hemvärnet. Tjänstgöringsskyldighetföreligger för hemvärnsmännen i första hand när de genomgår utbildning ellerdeltar i annan verksamhet som de har att fuUgöra enligt kontrakt som harslutits i enlighet med föreskrifterna i hemvärnskungörelsen (1970:304). De ärdock tjänstgöringsskyldiga i lagens mening också när de fullgör särskildauppgifter som de har åtagit sig enligt andra föreskrifter, t. ex. enligtförordningen (FFS 1985:3) om hemvärnsmäns medverkan vid bevakning ochefterspaning m. m. Ipunkt 5 anges dem som genom krigsfrivilligavtal eller annat avtal åtagit sigatt friviUigt tjänstgöra i befattning inom försvarsmaktens krigsorganisa-fion,då de är tjänstgöringsskyldiga. Härmed avses sådan personal sommed stöd av särskilda bestämmelser har antagits som krigsfrivilliga i militärabefattningar. Vidare avses s. k. A-personal. Beträffande frågan närtjänstgöringsskyldighet föreligger för denna personalkategori kan hänvisas tillförarbetena till nu gällande 21 kap. 20 § . Avpunkt 6 framgår slutligen att de som är tjänstgöringsskyldiga som anstäUda isvensk beredskapsstyrka för FN-tjänst vid tjänstgöring utom riket också fallerin under lagens tillämpningsområde. Det är här fråga om all personal som räknasin i beredskapsstyrkan således även t. ex. de civilpoliser som f.n. tjänstgörpå och den personal som ingår i specialenheterna. Avparagrafens utformning följer att den anställda personalen i övrigt ärundantagen från disciplinsystemets tillämpning i fred. Lagensbestämmelser om disciplinförfarande, tvångsmedel osv. skall cdltså intetillämpas på dem som är Ijänstgöringsskyldiga på grand av anställning vidförsvarsmakten, om inte riket är i krig eller regeringen med stöd av 4 § harsatt lagen i tiUämpning för denna kategori. Medanställd militär personal avses yrkesofficerare, officerare på reservstat ochreservofficerare. Detta framgår av 2§ förordningen (FFS 1983:50) omförsvarsmaktens personal. Denpersonal som sålunda är undantagen från lagens tillämpningsområ de är i stället underkastad disciphnbestämmelserna i lagen (1976:600) om offentlig anställning. 4§ nämnda lag. 1985/86:9 3§När riket är i krig, är följande personal krigsmän: 1. alla som är tjänstgöringsskyldiga vid försvarsmakten, 2. polismän som utan att vara tjänstgöringsskyldiga vid försvarsmakten ärskyldiga att delta i rikets försvar, 3. skyddsvakter som förordnats med stöd av 10 § lagen (1940:358) medvissa bestämmelser till skydd för försvaret m. m., 4. alla som annars vistas vid avdelningar av försvarsmakten, när avdelningarnaär i fält eller verkar under liknande förhållanden, 5. medlemmar av den organiserade motståndsrörelsen. Dennaparagraf motsvarar närmast 3 § i MAK: s förslag till disciplinlag. Enligtparagrafen får krigsmannakretsen en betydligt större omfattning i krig. Dekategorier som då blir krigsmän anges i fem punkter. Beträffande innebörden avbegreppet krig hänvisas specialmotiveringen till 21 kap. I § . Innehålleti paragrafen överensstämmer i huvudsak med nuvarande 22 kap. 14 § . Punkt1 i paragrafen innebär alt också de som tillhör den militära personalen iegenskap av anställda blir krigsmän när de är tjänstgöringsskyldiga till följdav sitt anställningsavtal. Anställda är yrkesofficerare, officerare påreservstat, reservpersonal samt yrkesofficersaspiranter. Yr-kesofficerarnaindelas i undergrapperna officerare, högskoleingenjörer, försvarsläkare,försvarsvelerinärer, försvarstandläkare, försvarsapotekare ochförsvarsmeteorologer. Fram tiU var det bara officerarna av denämnda undergrapperna som tillhörde den militära personalen. Övriga benämndescivilmilitär personal. Krigsmäni krig är enligl paragrafen också medlemmar av den organiserademotståndsrörelsen. Bakgrunden till detta är att har ratificerat förstatilläggsprotokollet till Genévekonventioner. I detta tilläggsprotokollfinns bl. a. regler om folkrättsligt skydd åt medlemmar i organiseradmotståndsrörelse. För att sådana personer skall kunna anses som kombattanterkrävs att de tillhör väpnade styrkor enligt särskild definition och attstyrkorna är underkastade ett internt, disciplinärt system, som bl. a.säkerställer att folkrättens regler iakttas. Det sistnämnda kravet ärtillgodosett genom att medlemmarna i den organiserade motståndsrörelsen ärkrigsmän när riket är i krig. Medden organiserade motståndsrörelsen avses den väpnade motståndsrörelsen.Personer som i organiserad form utövar motstånd av annat slag mot en ockupant,t. ex. civilmotstånd, räknas alltså inte hit. 4§ Om riket är i krigsfara eUer om det råder sådana utomordentliga förhållandensom är föranledda av krig eller av krigsfara som riket har befunnit sig i, fårregeringen föreskriva att den personal som anges i 3 § skall vara krigsmän. Paragrafenmotsvarar 4 § i MAK: s förslag till discipUnlag. Om de nämnda reglema i 3§om utvidgning av krigsmannabegreppet skall tillämpas redan vidkrigsfara m. m. krävs ett särskilt regeringsbeslut. 3§ anger detta. 5§När det inte längre föreligger förhållanden som avses i 3 eller 4 §, skall Prop. 1985/86: 9 regeringen föreskriva att tillämpningen av dessa paragraferskall upphöra. Paragrafenmotsvarar 6 § i MAK: s förslag tiU disciplinlag. Den innebär att 3 och 4§§, närde en gång trätt i tiUämpning, gäller tUls regeringen förordnar atttiUämpningen skall upphöra. 6 §Föreskrifterna i denna lag om krigsmän skall tillämpas på 1. krigsfångar, 2. krigsdeltagare som har internerats vid krig under vilket riket är neutralt, 3. utlänningar som vistas bland krigsfångar eller internerade krigsdeltagareför att utöva sjukvård eller andlig vård. Paragrafenhar i MAK: s förslag till disciplinlag sin närmaste motsvarighet i 5§.Bestämmelser av samma innebörd finns f n. i 22kap. 14 § tredje stycket brottsbalken.Se även förslaget tiU 21 kap. 4 § . 7 §En krigsman som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter vad han på grand av reglementen, instruktioner eUer förmäns order eller i övrigt skall iaktta i tjänsten skall åläggas disciplinpåföljd för disciplinförseelse. Någon påföljd skall dock inle åläggas, om felet är ringa. Paragrafenmotsvarar 9 § i MAK: s förslag disciplinlag. Paragrafenhar utformats delvis efter mönster av den nuvarande tjänstefelsbestämmelsen i21 kap. 18 § och delvis i enlighet med regeln om tjänsteförseelsei 10 kap. 1 § lagen om offentlig anstäUning. Dengrandläggande föratsättningen för att disciplinansvar skall kunna komma i frågaär att den värnpliktige har åsidosatt någon av sina skyldigheter i tjänsten.Dessa skyldigheter kan framgå av reglementen, instruk-Uoner eller andraföreskrifter. Hit kan i vissa fall räknas skyldigheter som finns enligt lagareller författningar av allmän karaktär. Reglema om åtalsanmälan i 16-18§§sätter dock gränser för i vilka fall man kan använda disciplinansvar när detgäller förseelser med straffrättsliga inslag. Jaghar i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.2) framhåUit det i och för sigsjälvklara att krigsmannens skuld måste vara tillfredsställande utredd för atten disciplinpåföljd skall kunna komma i fråga. Detta förutsätter inte attförseelsen är erkänd. Men är den förnekad, så måste det under handläggningenframläggas bevisning - t. ex. vittnesmål - om klarlägger krigsmannens skuld. Ombevisningen inte är tillräcklig, skaU ärendet avskrivas. Förmänsorder har tagits med som särskilt uppräknat rekvisit. Anledningen härtill ärnärmast att understryka lydnadspUktens betydelse även i de fall den enligtförslaget inte är förenad med straffansvar. Självfalletgäller som allmän begränsning att ett åsidosättande av en skyldighet som intehar direkt anknytning till utbildningen eller tjänsten faller utanförparagrafens tillämpningsområde. För att förseelsen skall kunna föranledadisciplinpåföljd måste det med andra ord vara fråga om ett tjänsteåliggande somåsidosatts. De gränsdragningsproblem som kan upp- Prop.1985/86:9 komma torde i stor utsträckning kunna lösas i enlighet med denpraxis som f n. gäller. Vadsom är ett åliggande i tjänsten torde också få bedömas med utgångspunkt ivissa allmänna förhållanden. För personalen vid svenska beredskapsstyrkor förFN-tjänst måste det t. ex. ofta betraktas som ett åliggande i tjänsten att vidtjänstgöring utomlands följa landets lagar. Detta motiveras av att personaleni fråga ständigt är i tjänst under sådan tjänstgöring. Iöverensstämmelse med vad som gäUer om disciplinpåföljd enligt lagen om offentUganställning anges att någon påföljd inte får åläggas om felet är ringa. Enligtgällande rätt kan den bestraffningsberättigade chefen skriva av ettdisciplinmål om saken är av mindre vikt. Vad beträffar tiUrättavisningarnafinns inte denna formeUa möjlighet. I praxis torde dock de mest obetydligaförseelserna lämnas obeivrade. Någon avgörande förändring i förhållande tillgällande praxis är inte avsedd. Vidbedömningen av om ett fel är ringa kan olika omständigheter beaktas. I vissmån kan hänsyn tas t. ex. till vilket stadium av militäratbildning-en denfelande befinner sig i. I början av en vämpliktsutbildning när omsläUningenfrån civilt liv till förhållandena under tjänstgöringen pågår och närinlärandet av de olika ordnings- och säkerhetsreglerna sker är det motiveratmed en generösare attityd. Dessutom torde det knappast vara meningsfullt attålägga ansvar för alla de förseelser mot bl. a. ordningsföreskrifter somdagligen förekommer. Om det emeUertid visar sig att den felande trotstillsägelser upprepar förseelsen, kanske , minskar utrymmet för attbedöma senare förseelser som ringa. Vid brott mot säkerhetsinstrukUoner kan detfinnas anledning att se restrikUvt på möjligheterna att bedöma förseelsen somringa. Men också i sådana fall kan del givetvis vara fråga om så bagatellartadefel att de rimligen inle bör föranleda ansvar. Motsvarandesynsätt som i fråga om säkerhetsbestämmelser torde man kunna lägga påförseelser mot lydnadsplikten. Denna skyldighet är av väsentlig betydelse föratt verksamheten inom försvaret skaU kunna fungera smidigt och effektivt. Sammanfattningsvistorde kunna sägas att åsidosättande av bestämmelser som är av väsentligbetydelse för ordningen, disciplinen och säkerheten inom försvarsmaktenvanligtvis inte bör bedömas som ringa fel även om de i de enskilda fallen tersig obetydliga. Allmäntmåste vidare framhållas att ett disciplinförfarande inte skall inledas, om mankan nå samma resultat genom en tillsägelse eUer någon annan mindre ingripandeåtgärd. Disciplinsystemet far, som MAK har understrukit, inle bli ettsjälvändamål. Detär dock av rättvise- och rättssäkerhetsskäl angeläget att man i praxis försöker att upprätthålla en så jämn tillämpning av begreppet ringa fel som möjligt. Detta är särskilt viktigt eftersom förevarande paragraf ålägger myndigheten att ingripa med disciplinpåföljd, om felet inte är ringa. Till skillnad från motsvarande bestämmelse i lagen om offentlig anställning, som använder verbet "får", sägs i denna bestämmelse attdisciplinpåföljd 102 "skall" åläggas. Isubjektivt hänseende krävs för discipUnansvar uppsåt eller oaktsam- Prop.1985/86: 9 het. Allvarligafel av värnpliktiga inryms också i det föreslagna nya brottet värnpliktsbrott.I fråga om gränsdragningen mellan detta brott och disciplinförseelsen hänvisasUU specialmotiveringen 39 § värnpliktslagen. 8§Disciplinpåföljd får åläggas även den som vid tiden för beslutet ärkrigsman. Paragrafenmotsvarar 10 § i MAK: s förslag till disciplinlag. Enligtgällande ordning får straff i disciplinmål åläggas endast den som står undermilitärt befäl.