prop · G903121 · 1985-12-31 00:00:00 — Förbundel instämmer i delta och vill understryka atl hushällensmöjlighel atl balansera kostnaderna för de viktiga behoven boslad, mal, kläderoch. fritid är beroende av de resurser i form av lid, arbetskraft, pengar och kunskapsom hushållen har tillgängliga. Utredningengör i kapitlen 3 och 4 en förtjänstfull analys av hitliUsvarandekonsumenlpoUlik med betoning på roll liksom av hushållensfömtsättningar, skuation och beteenden. LRF delar utredningens uppfattning atthushållens förmåga att använda sina resurser har stor betydelse för välfärden.I med stagnerande eller endast långsamt ökande realinkomster ökarsjälvfaUet hushållningens betydelse i detta avseende. Bristen på utbildning,den relativt låga genomsnittliga kunskapsnivån, konsumtionens nuvarandesammansättning, olika informationsåtgärders bristfälliga anpassning lillhushållens verkliga slmklur osv. indikerar väsentliga möjligheter tillvälfärdsökning genom förbättrad hushållning. Liksom i övrigt när det gällerattityder och gmndläggande beteenden är våra kunskaper om medel och metoder förpåverkan brislfäUiga. Även oavsett detla vet man att sådana förändringar laravsevärd tid. LRF vill därför betona viklen av långsiktighet i informations-och ulbildningsinsat- Delär självklart önskvärt att boendel får en större plals i skolutbildningen. Detär förståeligt all skolan med sina begränsade möjligheter inte kan gefullständig information om alll som rör sig inom samhällssektorn. Bostaden äremellertid inte bara ekonomiskt ulan också socialt, kultureUl och fränhälsosynpunkt av sä slor betydelse all kunskap om boendels villkor ochförutsättningar borde kunna beredas större plats inom den obligatoriskaskolan. Kommitténunderstryker vikten av mer aktiva insatser från studieförbunden. Insatser för atl nå flerdeltagare Utveckling av nya pedagogiskametoder, särskill med intriklning på användning av ny teknik. Somlidigare nämnis är siudieförbunden vikliga resurser för att nå svaga grupper isamhället. Del samhällsstöd siudieförbunden behöver är främsl ekonomiskt stödför uppsökande verksamhet och lokala projekt. De kommunala konsumenlvägledarnakan dessulom bidra med information kring sina specialområden vidstudieförbundens olika aktiviteter. Studieförbundensverksamhet bör rikta sig främst till de gmpper som betecknas som svagakonsumenter barn och ungdomar, barnfamiljer, äldre, handikappade ochinvandrare. Kontaktenmed kooperationen är viktig för konsumentverksamheten. Kooperationen har ensärsläUning genom atl inte ha vinsl som huvudsyfte. Efiersom deras ideologiisläUet bygger på atl la tillvara medlemmarnas intresse, är dialogen medkooperationen viktig. Ommarknadsföring, rådgivning och information som hklills främst lar sikte påidealfamiljen med två barn har man naturligtvis starkt begränsat möjlighetenlUl positiva effekter. Utredningensålgärdsförslag och rekommendationer gäller framförallt utbildning ochinformation. LRF delar utredningens uppfattning att det är på dessa områden somde väsentiiga insatserna måsle göras om man skall åstadkomma förbättradekostvanor och förbättrad hushållning. Under senare är har insikten härom växtliU en brett omfattad övertygelse i hela samhället. Enbra yrkesutbildning lägger gmnd för bra prestationer, goda inkomster, trivseloch framgång i arbetslivet. En god allmänbildning i vid bemärkelse gör dellättare all klara sig i samhället och lägger grunden för etl rikare liv. Påsamma sätt måsle en bra utbildning på hemkunskapsområdet lägga grunden lill enbra ekonomisk hushållning, god mathållning och därmed god prestationsförmåga,hälsa och social trivsel. SkolulbUdningen är inte komplett förrän denna sidablivit tillgodosedd. Enviktig fömlsältning är all hushällsämnels status höjs i skolan och i samhället.Detta är också ett sätt att öka motivationen hos eleverna. Ett tecken på ämnetslåga status är utredningens uppgifter om ungdomens myckel låga dellagande ihushållsarbetet i hemmen. En förutsättning för en framtida jämnt deladansvarsfördelning för hemarbete är en gmndlig gemensam hushållsutbildning förpojkar och flickor. Påförsäkringsområdet torde del vara obestridligt att försäkringsbolagen svarar för merparten av den information som lämnas såväl kring enskilda produkter som mera allmänorienlrande belysning av t. ex. vårt socialför- 149 säkringssystem,skatteregler, säkerhetsaspekter, m.m. Vi kan för Folk- Prop. 1985/86: 121 samsvidkommande som exempel nämna skrifter (och studie/skolmaterial i anslutningtill dessa) som Vår Trygghet, Gift eller inte - spelar det någon roll. SkriftenSäkra bilar och farliga bilar är elt exempel pä hur vi till konsumenternaskännedom för ut resultatet av den forskning baserad pä vårt skademalerial somvi kontinuerligt bedriver. Vårt skolmaterial som rör en rad områden röner storefterfrågan. Exemplen är nämnda för atl förslärka kommitténs propåer om viktenav alt öka konsumenternas kunskaper och atl huvudansvaret åvilar förelagen.Del är även för försäkringsområdets del en belydande framlida uppgift. GenomutbUdning kan man förbättra konsumenternas möjligheter atl hävda sig påmarknaden. Särskilt gäller delta de konsumentgrupper, som av ekonomiska,sociala och utbildningsmässiga skäl har särskilda svårigheter härvidlag. Pågrund av studieförbundens långa erfarenhet av vuxenutbildning, särskill blandkortulbildade och med hänsyn lill deras anknytning till de storafolkrörelserna, har del bedömts som angeläget atl inom ramen förkonsumentverkets FoU-anslag stödja studieförbundens konsumenlpolitisklmotiverade verksamhei. Medsina erfarenheter som vuxenulbildningsanordnare har studieförbunden ochfolkhögskolorna en viktig uppgift när del gäller konsumentutbildning och andraaktiviteter med syfle alt stärka konsumenternas ställning på marknaden. Medsina skilda ideologiska förankringar har studieförbunden dessulom särskildamöjligheter att medverka lill en mångsidig debatt kring konsumentfrågorna,vilket är en förutsättning för en vidareutveckling av samhälletskonsumentpolitik. Närdet gäller konsumenternas kunskapskällor tänker sig kommittén all de offentligaorganen ska fortsätta att stå för dem. Vi anser atl detla är en överflödigambition; dessutom mer konfliktfylld än atl den enkelt kan hanteras av organsom måsle försöka vara opartiska. allmänna information ochlidskriften Råd och Rön kan således läggas ned. Konsumentrörelsen mäste fåförsöka fylla det tomrummet själv. Demedel som anslås för utbildning och framöver måste i högre grad användasför att stödja de kortulbildade, vilket flera statliga utredningar pekarpå. Del finns ell slort antal äldre med kort utbildning varför det fär ses somen fråga med hög prioritet även på del konsumenlpolitiska områdel. Ibetänkandet framhålles förbättrad konsumentkunskap och information som vikligafaktorer i den framtida utveckUngen av detta område. SFRF vill här understrykabehovet av ökade kunskaper och effektiv informationsverksamhet för justäldregmppen. Här finns uppenbara brister i dagens läge. Idetta sammanhang sägs i betänkandet, atl "de frivilliga organisationernasengagemang i konsumentpolitiska frågor betyder myckel" och atl"frivilliga organisationer har större möjligheter än många andra aktörerall hävda den helhetssyn på människors behov, som kan behövas i en grundliganalys". Man säger vidare, att "det ankommer på organisationerna attsjälva bestämma vilken roll de vill spela i framliden". Dennamarkering av elt önskvärt samarbete mellan centrala konsumentpolitiska organoch l.ex. pensionärsorganisationerna ser SFRF som en intressant möjlighel altåstadkomma ökade kunskaper hos de äldre konsumenterna. Men en sådan ömsesidigdialog borde också kunna ge konsumentexperterna ökade kunskaper om de äldresaktuella behov och önskemål. Kommitlénsförslag om utbildningsinsatser i gmndskolan, gymnasieskolan och högskolan samlom forskning är en viktig förstärkning av konsumenlkunskaper hos slora grupperav befolkningen. Avbetänkandet framgår dock inte klart om läromedelsresurser kommer alt satsas ochpå vilket sätl skall påverkas alt prioriterakonsumentfrågorna i högre utsträckning. Konsumentkunskapär över lag alltför eftersatt och är ett absolut krav från vår sida, för att överhuvud laget någonting ska kunna göras från konsumenthåll gentemot i övrigiresursslarka krafter med obegränsad tillgång till utbildning och forskning, påkonsumenternas bekoslnad! Vi kräver (eller kommer alt kräva) atl livskunskapoch konsumenlkunskap i väsentiig grad prioriteras i i framliden ochatt med omedelbar effekt vuxenutbildningen inriktas på dessa kunskaper medbetoning på konsekvensmedvetande. Delfinns några utbildningar, som berör barn och ungdom, som kommittén inte nämner. En sådan är särskolan. arbete inom sär skolan är visserligen begränsat, men de insatser som görs är vikliga efter som de riktar sig tiU en särskUt utsatt konsumentgrupp. sättningär att de förståndshandikappade i så stor utsträckning som möjligt Prop.1985/86:121 ska lämna institutionerna för ett mer normalt liv. Insikt i bl. a.vardagsnära konsumentfrågor underiättar en sädan anpassning. Konsumentverketarbetar f.n. i begränsad omfattning med att öka konsumentinslagen iförskolan.Främst handlar det om att inom ramen för det vardagliga arbetet och i samarbetemed föräldrar ge barnen gmndläggande insikter om kläder, mat, boende, pengar,hushållning med resurser och åleranvändning. HittUsvarande erfarenheter ärposkiva varför detta arbete bör fortsätta. Lundsuniversitet, samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden Närdel sedan gäller gmndulbildningen framhåller uiredningen mycket riktigt i kapilel7 vikten av att de som kommer atl verka i produktionen, marknadsföringen ochdistributionen har kunskaper som gör dem lyhörda för konsumenternas önskemåloch synpunkter. konstaterar utredningen alt den särskildakonsumentpolitiska utbildningsUnjen blivit alltmer inriktad molmarknadsföring. Detta påpekande är riktigt och del sammanhänger med attarbetsmöjligheterna för personer med, renodlat konsumentpoUtisk inriktning mereller mindre försvunnit. Inriktningen mol marknadsföring, men med en förmågaatl analysera konsumenternas behov och önskemål utifrån elt konsumentperspektivhar i den föreliggande situationen snarare varit tUl fördel än lill nackdelför det långsiktiga konsumentintresset. Med denna uppläggning av linjenupplever vi atl vi i kunnat dra till oss en hel del begåvade ochmålinriktade studenter. Att dessa studenter är kapabla är ytterst viktigt om deskall kunna göra sig hörda ute i företagen med sin speciella kompetens ochfungera som konsumenternas spjutspets in i förelagen. Utan alt varamycket skickliga marknadsförare låter detla sig knappast göras. Utredningenkommenterar även den omläggning av utbildningen som innebär att denkonsumentekonomiska linjen försvunnit och i och ersatts av eltfördjupningsalternaliv som erbjuds parallellt med andra fördjupningsaltemativ iekonomulbUdningen, däribland i marknadsföring. Vid uppläggningen avfördjupningsalternaliven har differentieringen meUan konsumeniekonomi ochmarknadsföring erbjudit vissa svårigheter. Under de år som gått har såvälforskning som institutionens utbildning inom den konsumentekonomiska linjenpåverkat lärarstaben. Den konsumenlekonomiska linjen har också genereratdoktorander som undervisar i grundutbildningen och kommer atl undervisai båda fördjupningsalternaliven. Resultatet har blivit alt marknadsföringenkommit atl få ökade inslag av konsumentekonomiska perspektiv somkonsumentekonomiska linjen resp. fördjupningsalternativet kommit att påverkasav kompetensen i marknadsföringsutbildningen. Det är svårt alt avgöra om deltaär en ur konsumentpolitisk synvinkel gynnsam eUer ogynnsam utveckling. Kanskeär det elt uttryck för alt den nuvarande konsumentpoliliska gmndsynen fått enbred förankring och blivit allmänt accepterad, vilkethör till mognadsfasen. Eftersom marknadsföringslinjen kommk alt Prop.1985/86:121 bli den antalsmässigtdominerande, ser vi alt del finns positiva drag i denna UtveckUng.För alt säkerställa alt konsumentintresset håUs levande och fortlöpande beaktas, krävsen långsiktig uppbyggd forskning av god klass, framförallt en god empiriskt gmndad sådan. I detta avseende stöder vi helt Konsumentförståelsen och uppfattningen om vad somär konsumenlemas vikliga problem vilar aUtjäml tiU slora delar pä en Institutionernaför huslig utbildning vid universiteten i , och Viser positivt på kommitténs förslag att föra in konsumenlkunskap i bl.a. de nyalärarulbildningama. Vi viU i detta sammahang peka på den utbildningsresurs somfinns vid de husliga utbildningamas institutioner; en resurs som börliUvaralagas i även andra lärarutbildningar. Delär visserligen högskolans ansvar att utforma och genomföra fortbUd-ningen avlärare, men det är kommunala myndigheter som beslutar om kurserna. Vi vUlkraftigt understryka all SÖ har etl slort ansvar för all påverka de lokalabeslutsfattarna, så atl fler lärare erhåller fortbildning i konsumenlkunskap.Många lärare har brister i, eller saknar helt, utbildning i konsumenlkunskaplill slort förfång för behandUngen av konsumenlfrågoma. JämOhar i flera olika remissyttranden och i andra sammanhang fört fram förslag medinnebörd all de i läroplanen för gmndskolan och gymnasiet redan intagna kravenpå utbildning i könsrollsfrågor och jämställdhels-kunskap förverkligas och äveninförs i läramtbildningen. Det finns nu anledning all tillfoga alt sådanutbildning också måsle införas i andra högskoleutbildningar, närmare bestämt /reklamulbildningen och i utbildningen i marknadsföring. Läromedel ochstudiematerial måste här utformas så all genomförandel av sådan utbildningunderlättas. Lämpligl studiematerial som redan finns måste också komma tillanvändning. JämO vill här som elt gott exempel på läromedel som har tagks framframhålla () "Del köpta språket". Länsstyrelsendelar utredningens uppfattning alt utbildning i konsument kunskap skaU utvecklas, men enligt mening bör ämnet ut vidgas lill atl även omfatta koslkunskap och hushållsekonomi. I flera undersökningar, bl. Hälso- och sjukvård inför 90-talet och Livsmedels- kommitténs huvudbetänkande, framhålles all ökade kunskaper hos befolk ningen om kostvanor förbättrar en god hälsa. Utredningen föreslår som nämnts etl hushåUsekonomiskl synsätt och delta bör också återspeglas i samhällets utbildningsväsende. instämmer i kommitténs 153 förslagatt utbildning i konsumentkunskap måste bli obligatorisk på gymna- Prop.1985/86:121 sienivå och även ingå i utbildningslinjer som saknarundervisning i detla ämne. Antaletinlagningsplalser till såväl gymnasieskolans tvååriga linje som tillkonsumenlekonomiska specialkurser, dels årskurser och dels terminskurser,minskar i flera kommuner i . Molsvarande nedskärningar sker i helalandet. Länsslyrelsen anser all man bör undvika dessa nedskärningar intill dessman inför obligatorisk undervisning i konsumentkunskap, hushållsekonomi ochkostkunskap på gymnasiets utbildningslinjer. Skolstyrelsenhar, med hänvisning lill all konsumentfrågorna har fått ökat utrymme i läroplanför , framhållit all det är av största vikt all eleverna så tidigtsom möjligt görs medvetna om vad som behövs för alt man på ett positivt sätlskall klara av boende, arbete och fritid. Eleverna bör ges möjlighet altkritiskt värdera det budskap som framförs av bl. a. massmedia och tränas attsjälv la ställning till dessa budskap. Föratt kunna ge eleverna dessa möjligheter bör planering av undervisningen ikonsumentfrågor las med i skolornas arbetsplan. Det är viktigt altstudiematerial för såväl lärare som elever tas fram och att lärarna fortbildasi hur man undervisar i konsumentfrågor. Konsumenlnämndenhar redogjort för konsumentpolitikens utveckUng i och har uppgivitEtt nämndens uppfattning om konsumentpolitik i stort överensstämmer medkonsumentpolitiska kommitténs. Nämndenhar framhållit att det är viktigt att slora resurser satsas på utbildning redani och atl kunskaper i hushållsekonomi, kost-och konsumentfrågorintegreras i skolans olika ämnesområden. Förutom till elever i gmndskolan ochgymnasiet bör utbildning även ges till vuxenstuderande. Den lokala konsumentverksamhetenkan därvid vara etl komplement lill skolans utbildning. Nämndenhar påpekat att konsumenlvägledarnas utbildning borde tagils med i utredningen.Utbildningen borde finnas på högskolenivå och omfatta bl. a. viss utbildning ipedagogik. lokala konsumentpoliliska arbetet konstateras klart alt kunskaperna hos deenskilda konsumenterna i konsumenlpolitiska frågor är myckel bristfälliga.Givetvis beror delta i stor utsträckning på att skolans insatser på området äralldeles för små. Av gmndskolans läroplan framgår atl konsumentfrågorna är etlämnesövergripande arbetsområde och att det handlar om vardagskunskaper someleverna har nytta av. Planeringenav skolarbetet ska ske inom varje rektorsområde i en lokal arbetsplan. Därför bör de lokala konsumentpoUlikerna påverka skolpoliti- 154 kernaliU att ta ansvar för alt konsumentfrågorna kommer in i arbetsplaner- Prop.1985/86:121 na ocn därmed i undervisningen. Isamband med att den nya utbildningen av grundskollärare anordnas är del myckelviktigt atl Konsumeniverkei får möjlighet alt påverka utbildningen så atlkonsumenlkunskapen beredes tillräckligt utrymme i utbildningen. Fortbildningenav lärare måsle pågå parallellt och där kan de kommunala konsumentsekreterarnagöra en insats genom att lämna aktuell konsumentinformation t. ex. i sambandmed studiedagar. Kommunendelar kommitténs uppfattning atl grunden lill konsumenlemas kunskap skallläggas i skolan. För detla behövs förstärkta resurser för UtbUdning ochfortbildning av lärare. För såväl utbildning inom KOMVUX som försiudieförbunden fordras förstärkning. Det är även väsentiigt atlgymnasieskolans och högskolans läroplaner förbättras. börstimuleras atl ge bättre genomslagskrafl åt de anvisningar som finns i LGR 80. Kommunenanser här att samarbete med skola, förelag/handel och den kommunalakonsumentverksamheten kan vara till gagn. Del är också av vikt all del upplagesi läroplaner alt samhällsutveckling och konsumtionsmönster skall följas iämnet konsumenlkunskap. Det återstår myckel alt göra vad gäller information ochutbUdning av elever i deras framlida roll som konsumenter. Konsumentkunskapbör kunna integreras i andra ämnen i både och på gumnasieskolan.Del är av speciell vikt atl ämnet upptages på de yrkesinriktade linjerna igymnasieskolan. Utbildning bör även ges lill förtroendevalda. 1Lgr 80 har konsumentfrågorna fått ökat utrymme och man betonar alt de bör ingåsom en naturlig del i olika ämnen. Detla stödjer vi helt dä ju konsumentfrågorinte är etl isolerat område ulan något som varje människa stöter på inom mångaområden. Men i praktiken tror vi inte att någon större ändring har skett inomskolan. betraktas konsumentfrågor som något som i huvudsak ingår iämnet hemkunskap. Vihar vid elt anlal tiUfällen kontaktat skolor för alt få in konsumentfrågorna iolika ämnen men med myckel klent resultat. Vi har mötts med ointresse avlärarna där man menat att man har fuUl upp med allt annal som prioriterashögre. Elt skäl till detta anser vi vara den brist på kunskaper som finns hoslärare om vad konsumentfrågor är. KommunenviU därför betona viklen av att konsumentfrågorna förs in i 15 Vadbeträffar fortbUdningen av lärare konstaleras att det är kommunerna/skolstyrelsernasom beslutar vilken fortbildning som skall prioriteras samt att konsumentverketoch de kommunala konsumentorganen kan bidra till alt del utvecklas lokaltanpassade modeller för fortbildningen. Detla är alldeles för vagt. Del måsleslås fasl, atl konsumentfrågorna skall prioriteras, och all det är kommunernasskyldighet atl tillhandahålla denna fortbildning. Del är för myckel "bör"och "kan ", och risken är stor, alt kommunerna slår sig till ro medsina hemkunskapslärare, och att konsumentfrågorna drunknar i all annanfortbildning som betraktas som mer angelägen. framhåller vikten av all utbilda konsu-mentnämndsledamöter m.fl. föralt få lill stånd en intensifierad lokal konsumentpolitik. Detta ser vi framemot! Iuiredningen kommenteras socionomulbildningen som "konsumenlpolitisklintressant". Vi delar den uppfattningen. Skulle man dessulom i UlbUdningenkunna betona samarbetet mellan socialtjänst och lokal konsumentverksamhet,skulle alla gmpper i samhället få utbyte av det. Vadbeträffar utbildningen av dem som skall verka "i produktion, marknadsföringoch distribution", är den en nyckelfråga. Kunde man få alla företag attinse, alt de faktiskt skulle tjäna på att vara lyhörda för konsumenternasönskemål och synpunkler, så kunde vi få till stånd en seriös marknadsföring,som i första hand säg till konsumenternas behov av bra varor och korrekt information,i stället för tiU förelagens behov att sälja. Det ena behöver ju inte uteslutadel andra. Konsumentverketbör fä lill uppgift atl bevaka kursplaner och Ulleratur-listor. När det gällerutbildning av marknadsförare, vill vi betona viklen av alt inte samhället talarmed kluven lunga. En högskoleutbildning som går tvärt emot samhällets egnaintentioner vad beträffar konsumentpolitiken kan inte accepteras. LOanser atl etl av de viktigaste medlen för alt öka kunskapen och medvetenhetenkring konsumentpolitiska frågor är olika former av utbildning. En av debrister som utredningen pekar på rör just delta område. () resurser för utbildning har minskal . Delta innebäratl KOV har fått prioritera sina insatser till , vilket ärotillräckligt. Livsmönsler och värderingar grundläggs och dagensbarn och ungdomar möler tidigt en kraftig påverkan när del gäller konsumtion avolika slag. EnligtLO är del viktigt att redan i förskolan nå barnen med saklig information omkonsumentfrågor. Därför är det nödvändigt atl KOV har sådana ekonomiskaresurser atl bra utbildningsmaterial kan tas fram för barn och ungdom, menockså för att utbilda de övriga målgrupper utredningen nämner. InomLO finns många kortulbildade medlemmar. Del är därför enligt LO 156 nödvändiglatt bildningsförbunden får ekonomiska medel för atl utbilda Prop. 1985/86:121 ledamöler i konsumenlnämnder och konsumenlombud som verkar på arbetsplatserna.Därutöver behövs ekonomiska resurser för en omfattande medlemsutbildning. Genomutbildning kan man förbättra konsumenternas möjligheter alt hävda sig påmarknaden. I synnerhet gäller detta de konsumentgrupper, som av ekonomiska,sociala och utbildningsmässiga skäl har särskilda svårigheter härvidlag. Pågrund av studieförbundens långa erfarenhet av vuxenutbildning, främsl blandkorlutbUdade och med hänsyn till deras anknytning till de slora folkrörelsernahar del bedömts som angeläget att inom ramen för FoU-anslagstödja studieförbundens konsumentpoliliskt motiverade verksamhei. Medsina erfarenheter som vuxenulbildningsanordnare har studieförbunden en viktiguppgift när det gäller konsumentutbildning och andra aktiviteter med syfle altstärka konsumenternas ställning pä marknaden. Med sina skilda ideologiskaförankringar har siudieförbunden dessulom särskilda möjligheter atl medverkatill en mångsidig debatt kring konsumentfrågorna, vilket är en förutsättningför en vidareutveckling av samhällets konsumentpolitik. FolkbUdningsförbundeltillstyrker kommitléns förslag om en omfördelning som ger ökade ekonomiskaresurser för siudier i konsumentfrågor inom siudieförbunden. Detär viktigt atl konsumentfrågorna finns med i den tillämpning som görs avläroplanen från förskolan genom hela skolsystemet. Särskilt viktigt är det atti och gymnasiet kunna få in konsumentkunskaper. För resten av livetär vardagskunskaperna en ovärderlig källa för att människor ska kunna förbättrasin livssituation. Vi vet att mänga ungdomar som flyttar hemifrån och mångaunga barnfamiljer har bristande vardagskunskaper. Del leder till felaktiga ochdyra inköp, felaktig kost och bristande kvalitet i tillagningen. AUt delta kanleda till svårigheter som kan bli svåra att>"komma till rätta med underresten av livet. Det leder också till högre hushållsutgifter än nödvändigl ochskapar ofta ekonomiska problem.