prop · G903121 · 1985-12-31 00:00:00 — Utan någon moiivering i sak ullalar sig Kommittén lill förmån för att hänvisa konsumenter att söka sin rätt vid en aUmän domstol i stället för hos saml för all ARNs verksamhei skall inriktas på mera svårlösta "principfrågor". NDM anser atl del i och för sig är väl motiverat 306 altta upp frågan om hur reklamationshanteringen bör utformas på längre Prop.1985/86:121 sikt. NDM menar också att den nuvarande arbetsfördelningen meUan ARNoch de allmänna domstolarna inte bör ses som en gång för alla given. Del är möjligtatt en fömlsältningslös och allsidig prövning skulle leda till ell annal tvislelösningssyslempå konsumenlområdel än del som vi nu har. Delta är emellertid myckel vklsyflandefrågor som inte rimligen kan lösas i detta sammanhang ulan som i så faU måstetas upp i det pågående reformarbetet beträffande underrällsförfarandel. Idirektiven anges för övrigt atl Kommittén inte bör pröva frågor somsammanhänger med rättegängsförfarandet vid de allmänna domstolarna. I nulägetkan det konstateras atl konsumenterna, av olika delvis kanske irrationellaskäl, inte vill gå till domslol ulan vänder sig liU . Denna inställning fårman enligt NDMs uppfattning respektera och rätta sig efler, så som man gjort hkliUs.NDM finner aUtså att ARNs ställning i rättssystemet som etl quasi-rältsligtorgan för tvistlösning inte bör ändras i förevarande sammanhang. Idetta sammanhang vill NDM beröra Kommitléns uttalanden om önskvärdheten alt påden cenlrala nivån avlösa åtminstone en del av ARNs verksamhei med en reklamationshanleringi olika icke-offentiiga former. Uttalandena är allmänt hållna och hela deltafrågekomplex behandlas på någol mer än en sida. NDM finner det omöjligt altöverhuvud tagel la StäUning lill Kommitténs privaliseringsresonemang på gmndvalav den lapidariska framställningen i betänkandet. TCOdelar däremot inte kommiltémajorilelens bedömning alt det vore möjligt och dessulomönskvärt med en kraftig neddragning av verksamhei.Det är osäkert om en utbyggd reklamationshanlering verkligen skulleminska belastningen på . Vidare behövs för en enhetiig rättstUlämpning.Slutligen är TCO tveksam lUI atl någol skulle slå all vinna på atl sammanföra ARNoch . JUSEKanser atl kommktén aUvariigt har undervärderat behovel av ell opartiskttvistelösande organ inom konsumentområdet. Vår övertygelse är atl en utbyggdkommunal verksamhei inom områdel snarare kommer atl öka nämndens betydelse ochbehovet därav. Om man ser till de kommuner som har en väl utbyggdoch kompetent konsumentverksamhet, t. ex. , och Slockholm, så harantalet inkomna ärenden tiU nämnden från dessa kommuner ökat under perioden1976-1984. Ioch för sig kan det diskuteras om slalen förutom atl tillhandahålla domstolar har anledning atlställa andra organ lill förfogande för lösning av 307 Utifrån ett sådant betraktelsesätt kan allmänna Prop. 1985/86:121 reklamationsnämndens existensberättigande sättas i fråga. Efter alla denedskärningar som drabbat den allmänna rättshjälpen framstår dock för denenskilda processande i domstol som en riskabel och dyrbar metod alt lösa konsumenttvistcrav måttligt värde, både ur näringsidkarens och konsumentens perspektiv. I detläget framstår som ell bättre alternativ.Allmänna reklamationsnämnden har tillgång till både rättslig och sakligexpertis. Förfarandet är tillfredsställande från rättssäkerhetssynpunkt ochdessutom kostnadsfritt för parterna. Behovet av bkräda i nämnden är inte hellersärskilt framträdande. Kommitténs förslag atl minska resurserna för ochbetydelsen av aUmänna reklamationsnämnden och göra den kommunala konsumenlvägledarenlill ersättare avstyrker samfundet bestämt. Kommittén har inte ens räknat på omdess förslag verkligen leder till någon besparing, trots atl delta måste varaden enda åsyftade poängen med förslagel. Alt öka antalet kompetenta kommunalakonsumentvägledare är sannohkt inte gratis. Närdet gäller reklamalionshanleringen föreslår kommittén genomgripandeförändringar av ARN:s verksamhet och organisatoriska ställning. borde företagen genom branschvisa lösningar förmås atl la elt störreansvar för reklamalionshanleringen. Avsikten är atl ARN:s betydelse som ceniralinstans för Ivislelösningar skall minska avsevärt och alt de lokalakonsumentorganen skall överta en stor del av denna verksamhet. Förförsäkringsområdet diskuterar kommittén möjligheten att utvidga den verksamheisom bedrivs inom lill alt omfatta även reklamalionshanleringen. Riksförbundeidelar inte kommitléns uppfattning i dessa frågor. Inom : s avdelning förförsäkringsfrågor handläggs c: a 800 skriftliga ärenden. Denna verksamheihar efterhand kommit all framstå som ell viktigt komplement till branschensegna organ för Ivistelösning. En bidragande orsak tiU atl vunnit respektsåväl hos konsumenterna som inom branschen är att nämnden har ansetts stå heltfri frän partsinflylande. På grund härav har nämndens yttranden bidragit enhelUg rättspraxis på försäkringsområdet. Elt överförande avreklamationsfrågorna lill Kon-sunienlernas försäkringsbyrå skulle, bl.a. på gmndav all byrån får flera funktioner , innebära ett minskal förtroendeför verksamhelen och en försämring av konsumentskyddet. ABFtUlstyrker utredningens förslag såväl när det gäUer som den lokalakonsumentverksamheten. Vi anser vidare all näringslivet borde stå för helareklamationskostnaden vid "fällande dom". Nedskärningenav resurser är av angiven orsak olämplig.Kommittén antar vidare på ganska lösa grunder all reklamalionsärendena skulleminska om den kommunala verksamhelen och medverkan av politiker och friviUigorganisalionerbyggs ul. Del kan vara så all fler tvister kommer tiU ytan och all del blirfler all lösa lokall genom enkel kontakt med producenten och centralt genom skUjedomsför-farande.Om resurserna för detta är goda både lokall och centralt, kan man kanske hoppaspå färre domstolsärenden; i annat faU kan dessa bli fler och totalkostnadernaoch krånglet öka. i reklamalionsfrågor bör, så vitt vi kan se, vara renl partssammansalloch sakna egentiiga maktbefogenheter. Producent- och verkUgakonsumentorganisationer bör utse lika många ledamöter och en eventuell, avregeringen utsedd, opartisk ordförande bör sakna rösträtt. Om man inte kankomma överens i en sädan skUjenämnd, bör tvisten lösas genom normaldomstolsförhandling. Researrangörsföreningeni och Svenska resebranschens förening Sammanfattningsvisär det vår uppfattning, atl konsumentpoliliska kommitténs förslag i vad avser etlökat lokall ansvarslagande för reklamatio-nema och all bör underställasKonsumentverket inte överensstämmer med kommitténs önskan atl förbättrasituationen för konsumenterna och alt effektivisera hela reklamalionshanleringen.I stället får decentraliseringen anlas leda tUl atl företagen i alll mindreutsträckning än som gäller för : s rekommendationer kan förväntas accepterade beslul som erhålles på lokal nivå, att nuvarande praxisskapande verksamheiinom försämras och all konsumenter och näringsliv får ökade kostnader genomatt reklamationsärendena i högre utsträckning än vad som sker behandlas bådepå lokal och ceniral nivå och möjligtvis även bli föremål för prövning i allmändomstol med därav följande kostnadsökningar för det allmänna. Den föreslagnaorganisationen kan inte anlas föranleda ell mindre anlal reklamationer totaltsett ulan snarare med hänvisning lUl de omständigheter som ovan angivils etlstörre antal reklamationer. anser alltså DV alt del inte finns skäl atl ytterligare utvidga ARNsverksamhetsområde. Ej heller bör telefonrådgivningen fortsätta. Behovelav som elt centralt tvistiösningsorgan kommer således all kvarstå. Genom ökningen av konsumenlvägledarnas problemuppfångande verksamhei, är del inte säkert all behovel av ARNs reklamalionshantering 309 kommeratt minska i någon större grad. Konsumenlvägledarna kommer Prop. dessulomi anledning av sin utökade befogenhet på reklamalionsområdel attfå ett ökat behov av råd och information om rättspraxis från . bredARN-praxis behövs även som gmnd för KOVs riktlinjeförhandUngar Genom riktiinjer på olika områden kan ju detaUmänna molverka att tvister uppstår om avtalsvillkor och annat. reklamalionshanleringenutgör således ett komplicerat feed-back-system, därde olika delarna samverkar och är beroende av varandra och där inte minstARN utgör en viktig del. Detär således NOs uppfattning att ARNs nuvarande verksamhet i stort bör bestå. NOfinner del vidare inte tillrådligt atl ARNs telefonrådgivning lill enskildakonsumenter utan säkert belagda vinster avvecklas. ARNsverksamhei är värdefull. Den bidrar på, etl handfast sätl till att stärkakonsumenternas rättsställning, både genom nämndens informella rättsskipning ien mängd enskilda fall och genom dess utveckUng av praxis på cenlralarättsområden. Medden utveckling som den kommunala verksamhelen fått och i ännu högre grad kanförväntas få , har som kommittén konstaterar - fått en delvisändrad konsumentpoUtisk roll. Kommunernas konsumentverksamhet har i allt högregrad kommit atl bidra till att klara upp problem i konsumenternas förhållandetill förelagen. Delta innebär dock inte att har minskat i konsumentpoUtiskbetydelse. Som framgår av vad som fömt sagts blir det en viktig arbetsuppgiftför också i fortsättningen alt behandla de ärenden som av olika skäl inte harlösts i kommunen. ARNs kanse viktigaste konsumenlpolitiska funktion bör dockbli alt skapa civilrätlslig praxis i konsumentmål. I detta sammanhang villKonsumentverket framhåUa att man bör överväga alt utvidga ARNs arbetsområde liUall omfatta även köp och inmontering av fasta husinredningar (kök, badrum)samt mindre entreprenader för uppförande av nya styckehus. Behovet av ellutbyggt konsumentskydd inom dessa områden är slort med hänsyn lill deallvarliga konsumenlproblem som de inrymmer. anser Konsumeniverkei atl ARNs verksamhet i fortsättningen bör än tydligare inriktas på atl behandla sådana ärenden som har praxisintresse. För all en sådan inriktning skall komma till stånd, krävs alt åtgärder vidtas för att styra ärendetillflödet lill alt omfatta just dessa ärenden. En utgångspunkt bör vara att aUa reklamationer i princip skall passera genom den kommunala konsumentverksamheten. En styrning av ärendena kan, som kommittén framhåller (s. 145), beslå i atl konsumenlvägledarna uppmanas att hänvisa bl.a. "praxisärenden" tiU . BetydelsefuUl är även att har möjUghel atl bland de ärenden som kommer direkt till nämnden välja ut sådana som enligt de ovan angivna kriterierna i försia hand bör behandlas av nämnden, medan resten av ärendena bör hänvisas tiU behandhng i respektive kommun. lenalt hänvisa klagomål liU den kommunala verksamhelen måsle dock Prop. 1985/86:121 lillämpas efler vad som är rimligl och lämpligt i det enskilda fallet. ARNbör sålunda handlägga etl ärende själv om del t. ex. av anmälan framgår altanmälaren inte önskar medverkan. Del bör heller inte förekommahänvisning tiU en kommun som inte har någon konsumentverksamhet. Dereklamationsanmälningar till där konsumenten har btfogat den reklameradevaran bör också av praktiska skäl behandlas direkt i . Meden mera utpräglad inriktning på praxisbUdning hos - och mol bakgmnd av deresurser som kommunerna nu har - är del naturligt all sådan direklrådgivning liUenskilda konsumenter, som inte gäller pågående ärenden hos , överläs avkommunerna. Del fömtsälts dock alt har resurser atl biträda de kommunala konsumenlvägledarnamed rådgivning angående praxis m.m. Någonskillnad i ärendetUlströmningen lUl mellan kommuner med och kommuner utanutbyggd verksamhei har inte påvisats. I utredningen saknas statistiskauppgifter. Möjligen är del så all det kommer in procentuellt fler ärenden frånkommuner med konsumentverksamhet. Det skulle i så faU kunna tala mol kommitténsantagande alt en förstärkt verksamhet kan väntas minska trycket på ARN.Oavsett hur del är med den saken anser nämnden inte all några bestämdaslutsatser i vare sig den ena eUer den andra riktningen kan dras. I vart fallär det inte visat all en ulbyggnad medför någon avlastning för . ARNbkräder vad som anförs avslutningsvis under kapilel 13.2, nämligen alt del ärav vikt all i kontakterna med konsumenlema bidrar tiU all ärendena styrsrätt. Den telefonservice har lill allmänheten och konsumenlvägledarnabidrar i hög grad till ell sådant förhållande. ARNställer sig tveksam till förslagel alt införa någon form av obligatoriskkommunal rådgivning som en förutsättning för atl få en tvist prövad av ARN.Förfarandet skulle dessutom medföra en onödig byråkralisering och det skulledessutom vara svårt att kontrollera om förutsättningarna uppfyllts. Nämndenmisstänker f.ö. atl del inte främsl är omtanken om nämndens arbetsbörda somhar dikterat förslagel. Snarare lorde del vara kommitténs önskan atl, när dennu inte har ansett sig kunna lägga fram förslag om alt göra den kommunalakonsumentverksamheten obUgaiorisk, på elt indirekt sätt ändå skapa ell tryck påkommunerna att initiera och utveckla en sådan. Någolsom inte kommer fram i betänkandet är : s indirekta roll för konfliktlösningen på konsumenlområdel. Del är strängt taget här som nämndens verkligt stora effekt ligger. Redan del förhållandet alt båda parterna, när en meningsskiljaktighet har uppställ, vet att konsumenten tfall en uppgörelse inte nås, har en reell möjlighel alt utan särskilda kostna der eller besvär bringa saken under en auktoritativ myndighels prövning skapar nämligen balans meUan parterna i de inbördes diskussionerna och 311 bidrarpå sä sätt till att få tiU stånd vettiga uppgörelser i godo. Det är Prop.1985/86:121 : s bestämda uppfattning atl många näringsidkare, om inte funnes,skulle inta en mer avvisande hållning lill klagomål från konsumenter i vetskapom atl dessa förmodligen ändå inte skulle ha krafl atl föra tvisten så långtsom lill domslol. ARNlämnar givetvis - som det ankommer på vaije myndighet - service lill aUmänheten,de kommunala vägledama, domstolar m.fl. inom silt verksamhetsområde. Det följerreda av serviceförordningen (1980:900). Denna service har av kommktén någotmissvisande kommit all benämnas telefonrådgivning. Ordvalet kan ingeuppfattningen atl i icke obetydlig omfattning bedriver någon form avjuridisk konsultativ rådgivning utan samband med verksamhelen. Sä är dock intefallet. Avde telefonsamtal som kommer in liU nämnden ulgör cirka hälften lämnande av begärdakompletteringar jämte frågor i redan registrerade ärenden. Nämnden har per dag för alt allmänheten skall kunna erhålladenna erforderiiga service. Övrigatelefonsamtal som las emot under samma begränsade tid - är frågor om nämndensverksamhet, om det överhuvudlaget är påkaUal med en prövning av nämnden i enviss uppkommen situation samt vad som erfordras för atl kunna anmäla eltärende. Handläggarnakan med sina speciaUserade kunskaper genom dessa kontakter i icke obetydligutsträckning styra tillströmningen av ärenden. Del finns en uppenbar risk altytterligare inskränkningar i telefonservicen får lill följd ett ökat antal (bl.a.mindre berättigade) anmälningar. Idessa sammanhang kan visserligen ibland förekomma inslag av "rådgivning"men detta inslag får inte överbelonas på sätl som har gjorts av kommittén. Detbör även beaktas all del för : s egen verksamhei är väsentiigt med dennakontakt med allmänheten vilken bl.a. bidrar lUl ökade kunskaper omkonsumenternas problem. Enneddragning av lelefonservicen på sådant säll som föreslås av kommittén låtersig knappasl genomföras i praktiken. Redan nu förekommer via växelnregelmässigt en hänvisning tUl den kommunala vägledningen. Vidare skerhänvisningar till den kommunala instansen i : s informationsbroschyrer. ARNmotsätter sig förslagel om förändring belräffande lelefonservicen. Genomkonsumenlföreträdarnas och näringslivets representation får nämndens beslut spridning.Ledamöter och suppleanter från näringslivet har möjUghel att i sina egnaorganisationer och facktidskrifter återge beslut från nämnden i syfle attdärigenom påverka sina medlemmar tUl en vettig reklamationshanlering. Detfaktum atl branschrepresentanter själva deltagit i beslulel, all : s ställning är fristående saml del förtroende rent allmänt torde 312 hatillvunnk sig, bidrar lill en effekt som i detta sammanhang inte får Prop.1985/86: 121 underskattas. Även genom konsumentförelrädarna får beslutenspridning såväl inom KOV som inom konsumentorganisationer som är företrädda vidARN. TiU lokal nivå förs beslul vidare via både KOV och . ARNingår vidare i etl projekt i DAFA: s regi, nämligen ell dalabaseral syslem medbeteckningen marknads- och konsumenträtl. Basen innehåller bl. a. en mängdreferat från som kan bli tillgängliga via dataterminal. Det finns anledningatt tro alt projektet permanentas. Särskilt de kommunala vägledarna lär varaintresserade av all abonnera på detla malerial. Massmediasbevakning av är också belydelsefull. förekommer i såvälrikstidningar som lokaltidningar återgivande av beslul från . AUmänheten fårpå så säll viktig information om nämndens syn på vardagliga konsumenlproblem. ARNger ul en verksamhetsberättelse som fömlom sedvanlig statistik äveninnehåller referat av principiellt intressanta ärenden saml sakregister liUdessa. Verksamhetsberättelsen tillställs ulan kostnad de allmänna domstolarnasamt de kommunala konsumenlvägledarna. Vidare presenteras beslut i referalformi KOV:s lidskrift Konsument Rätt & Ekonomi. Ovannämndaeffekter skall räknas som en viktig del vid bedömning av : s verksamhet.Beslut på lokal nivå eUer enstaka domar från lingsräii lorde knappasl ha sammagenomslag och i vart fall inte få denna omfattande spridning. Betydelseför lagstiftning och rättstillämpning nämner (s. 146) är nämndens betydelse vid tillkomsten av den konsumenträtlsligalagstiftningen och utarbetande av avtalsvillkor stor. TiUkomsten av en lageller en s.k. AVL-överenskommelse förtar dock inte - vilket kommittén villpåskina - : s räitsbildande betydelse. Lagar och standardvillkor kan tyvärrinte utformas på sådanl sätt atl inte tolkningsproblem kan uppkomma. Del gällerkanske särskUt på civilrättens område. Del finns elt uppenbart behov avutvärdering av nya lagar eller avtalsviUkor och en snar stabilisering av rällslillämpningen. Nämndenanser sig ha i icke ringa mån bidragit lill alt en relativt gemensam syn harutmejslats när del gäller den tidigare högst kontrover-sieUa frågan omnedsättning av försäkringsersättning enligt konsumentförsäkringslagen. annalexempel utgör den nya hemförsäljningslagen, som givit upphov tiU en mängdtolkningar av nämnden. Konsumenlljänstiagen- som är den försia lagprodukten inom tjänsteområdet - träder i kraft 1 juli1986. Lagen lorde aktualisera en mängd nya frågeställningar som lämpligen kanlösas inom ramen för : s verksamhet. Något alternativ har i vart faU intepresenterats. ARNkan därför inte dela kommitténs uppfattning atl : s betydelse som räitsbildandeinstans skulle ha minskal. Problemuppfångninglsamarbetemed KOV Prop. Kommitténmenar all ARN:s problemuppfångande roll skulle ha förändrats. På vilket sällframgår dock inte. Del hävdas all de kommunala insatserna påreklamationsområdet givit en klarare bild av de problem som möter konsumenlemapå marknaden. betvivlar i sig inte atl en konsumentpolitiskverksamhet skapar bättre kunskaper på lokal nivå. Detta synes dock intepåverka : s betydelse atl som ceniral myndighei ge underlag för en mersamlad bedömning av problem inom framför alll reklamalionshanteringens område. Somen följd av nämndens Ivisllösande verksamhei följer en mängd"biprodukter" av mer eller mindre slor betydelse. Dessa är bl.a. deni lidigare avsnitt beskrivna praxisspridningen. Hämtöver kan nämnas uppmärksammandelav oskäliga avtalsvillkor eller marknadsföringsåtgärder som kan angripas medstöd av marknadsföringslagen. ARN:s diarium, som är anpassat tUlmyndigheten , ger vidare möjlighet att på etl förhållandevis enkek och lillförlitiiglsäll la fram uppgifter om särskilda generella konsumentproblem likaväl som delger möjlighet till undersökningar av en viss bransch, etl vissl företag e.d. Samarbetetmed KOV fungerar bra och sker i otvungna former. Sedan ARN:s flyttning har dockdel administrativa samarbetet - förutom telefonväxel - av praktiska skäl istort sett upphört. återkommer i denna sista del under resursbehov. Idirektiven för kommittén ingick atl pröva om : s verksamhetsområde börutvidgas. Bl.a. pekades på problemen med småhus och tvister rörande störrevärden. Kommitténhar mot bakgrund av sin gentemot reserverade inställning inte funnitanledning all lägga fram förslag om all tillföra nya kategorier av ärenden.Nämnden finner denna inställning beklaglig och skulle önskat atl frågan om dessverksamhetsområde hade utretts mer fömlsältningslöst. Sedanlång lid tUlbaka har från såväl : s som KOV: s sida påpekats altkonsumenterna saknar möjlighel att hos få prövat frågor omsnickeritjänster. Dessa kan inte sägas vara mer komplicerade än övriga ärenden.De ulgör däremol ofta ett inslag i de övriga tvister som rör tjänster på faslegendom där p.g.a. bristande behörighet nödsakas avvisa tvisten i den delden rör snickerier. har i sina anslagsframställningar pekat på all sådanatvister kan lösas utan atl nämndens anslag behöver ökas annat än obetydligt. Belräffandeköp av småhus hänvisar kommittén ulan närmare motivering till försmåhus som är en branschnämnd. anser all kommittén borde ha lagil mer aUvariigtpå denna del av uppdraget. lade på sin lid fram förslagom en utvidgning av nämndens behörighet på faslighetsområdel. Detta förslag,som av bl. a. stalsfinansiella skäl inte blev genomfört, borde ha diskuteratsvidare i sak. Kommunenanser del lämpligt all lägga ner : s rådgivning till enstaka konsumenter,speciellt mot bakgrund av att dessa kontakter i huvudsaklig del ägt rum i Mälareområdeloch endasl i undantagsfall lill invånare i övriga kommuner. menar manatt : s placering som en del under innebär klararationaliserings möjligheter med samulnyltjande av personal. lelefonrådgivning till enskilda konsumenter är en servicesom är myckel belydelsefull för konsumenter i glesbygd, varför den börbibehållas. Telefonrådgivningenfrån direkt till allmänheten bör i likhet med KOV: s slopas i syfte altförslärka KOV: s och : s möjligheter all ge service till de kommunalakonsumentvägledningarna samt bättre följa upp de ärenden som behandlat.Telefonrådgivning i reklamalionsärenden bör ske lokall för att höja kunskapen irespektive kommun om den lokala marknaden. Vadnu sagts utesluter inte atl vissa av : s nuvarande funktioner kan begränsas,inte minst genom den utveckling som sketl genom kommunernas engagemang irådgivningsverksamheten. Denna utveckling kommer med största sannolikhet allfortgå ytterligare. har enligt kommitléns redovisning minskal i volym undersenare år. Härtill kommer atl efterfrågan på sådan rådgivning hos till slordel kan härledas liU . Delökade kommunala engagemanget i rådgivningsverksamheten bör i längden också geutslag inom detta område. Därigenom bör : s andel i motsvarande mån minska. ARNkan därför avlastas från denna uppgift. Detbör dock beaktas atl del fortfarande finns ell antal kommuner som saknarrådgivningsresurser. För dessa måste lämpligen någon möjlighet till deimaservice finnas att tillgå. ARN:s betydelse är fortfarande stor och vi anser det beklagligt om dess verksamhei skuUe minskas. Där får man ju fram en gemensam praxis som inte finns någon annan stans och kan på del sättet vara till stor hjälp för rådgivarna i kommunerna. Man får inte glömma atl en stor del av kommunerna fortfarande inte har särskill många timmar avsatta för konsu mentrådgivning. Däremot kan man ifrågasätta : s rådgivning lill en skilda konsumenter som av förklarliga skäl mest utnyttjas av slockholms- 315 områdel. direktrådgivning bör upphöra. Vi tar redan nu hand omreklamationer i kommunerna, en stor del löses på ett informellt och smidigt sätl.För övrigi anser vi alt antalet reklamationer lätt kunde minskas om förelagenkände mer ansvar för sina produkter och rättade till felaktigheter. Trots alltfår av dem som går så långt så att de klagar hos allmännareklamationsnämnden rätt i sina klagomål!