prop · G9033 · 1985-12-31 00:00:00 — Departementschefen har både i den allmänna motiveringen(avsnilt 6.1) och i specialmotiveringen lill förevarande paragraf berört vadsom avses med uttrycket "allmänna planeringssynpunkter". Lagrådet,som inte har någon erinran mot vad departementschefen anfört, vill tillfoga atlutlryckel måsle anses ha samma innebörd i NRL som i 3 kap. I § vattenlagen.Ytterligare vägledning för vad som inryms i begreppet "allmänna planeringssynpunkter"ges i prop. 1981/82: 130 s. 91-93, 277 och 411. Prop.1985/86:3 En förutsättning för regeringensfillstånd till etablering av industrian- läggningar är - med vissl undanlag - att kommunen harlillstyrkt atl tillstånd lämnas. Med hänsyn lill ärendenas vikl bör, somdepartementschefen anför, yttrande avges av fullmäklige. Det överensstämmerockså med de handläggningsruliner som tillämpas i iärenden enligt 136 a § byggnadslagen att det är kommunens högsta beslutandeorgan som skall avge yttrandet och alt någon delegation t. ex. lill kommunstyrelseninte får ske. Detta bör framgå av lagtexten. (Jämför regeln i 4 kap. 11 §lagrådets förslag fill PBL om vem som antar översiktsplan.) Lagrådet förordaralltså att i första stycket av förevarande paragraf ordet "kommunen"ersätts av ordet "kommunfullmäktige". Andra siycket innehåller beslämmelser om alt regeringenför vissa undantagsfall får meddela tillstånd lill en anläggning utan atlkommunen har tillstyrkt detta. Förutsättningarna för etl sådant tillstånd äratt det från nationell synpunkt är synnerligen angelägel att anläggningenkommer till stånd inom landet och alt ingen annan lämpligare plats föranläggningen har stått atl finna. I specialmotiveringen uttalardepartementschefen att hänsyn skall las inte bara lill platsens lämplighet frånlekniska och ekonomiska synpunkter. Också den inställning som vederbörandekommuner redovisat skall vägas in. En plats inom den kommun som tillstyrkerlokaliseringen kan sålunda, sägs det, vara lämpligare än en plats inom denkommun som motsätter sig en etablering, även om en lokalisering fill den senarekommunen skulle medföra mindre ingrepp i miljön, lägre kostnader etc. Atlkommunernas inställning skall vägas in på detta sätt när det gäller att avgöra lämplighetenhar knappast någon täckning i laglexten. Denna bör jämkas förslagsvis så attdet anges att "ingen annan i tekniskt och ekonomiskt hänseende bättre samlmed hänsyn lill övriga omständigheter lämpligare plals för anläggningen"etc. Enligt paragrafen kan ett tillstånd enligt 4 kap. förenasmed villkor för att lillgodose allmänna iniressen. I specialmoliveringenulvecklar departementschefen vilken typ av villkor som kan föreskrivas. Motredovisningen, som grundas på uttalanden i motiven fill motsvarandebestämmelse i 136 a § byggnadslagen och pä den praxis som utbildats vidtillämpningen av nämnda paragraf, har lagrådel intet atl invända. Lagrådel villdock tillägga att, eftersom vid prövningen skall vägas in allmännaplaneringssynpunkter (3 §), villkoren måsle kunna avse också sådana intressensom därvid skall beaktas, dvs. närings-, arbetsmarknads- och regionalpoliiiskainiressen. Det må framhållas alt sådana villkor liksom övriga villkor ochföreskrifter är straffsanktionerade enligt 6 § 3. Den som gör sig skyldig lill överträdelse av beslämmelserna i 136 a § byggnadslagen kan dömas till böter eller fängelse i högst . Straff bestämmelsen återfinns i 12 § lagen om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m, m. Vid PBL:s ikraftträdande avses såväl byggnadsla- 236 gen som påföljdslagen skolaupphävas. Till NRL är inie fogade några övergångsbestämmelser.Beslut meddelade med slöd av 136 a § byggnads- Prop, 1985/86; 3 lagen kommeralt gälla också sedan NRL trätt i kraft. Överträdelse av sådana beslut kan, omde begåtts före PBL:s ikraftträdande, beivras enligt den övergångsbestämmelsesom i lagrådets förslag lill yttrande över PBL har upptagits i 17 kap. 22 §.Sker förseelsen sedan PBL och NRL trätt i krafl, saknas emellertid somövergångsbestämmelserna är utformade möjlighel atl ingripa mot en eventuellgärningsman. Frågan humvida en övergångsbestämmelse behövs för sistnämndasituation - straffstadgandet i 12 § påföljdslagen torde aldrig ha tillämpats -har inte berörts i lagrådsremisserna lill PBL och NRL. Anses en regelerforderlig bör den lämpligen fogas in i nyssnämnda paragraf i PBL. Enligtförsta stycket åläggs de myndigheter som skall tillämpa NRL att se till attplaner enligt PBL och sådant planeringsunderiag som belyser hushållningsfråganfinns lillgängliga i målet eller ärendet. Enligt specialmotiveringen avses medplaner enligl PBL regionplan, översiktsplan, områdesbestämmelser ochdetaljplan. Fastighetsplanen omfallas alltså inte av bestämmelsen. Detta ärnaturligt eftersom faslighelsplanen knappast lorde belysa hushållningsfrågan.Nägot behov av alt ha tillgång lill andra planer än dem som behandlarhushållningsfrågan finns nämligen inte vid myndigheternas tillämpning av NRL.Vad som åsyftas med bestämmelsen skulle därför komma till bättre uttryck omframför ordet "planer" insköts ordet "sådana", Isista siycket av specialmotiveringen till förevarande paragraf uttalas atl deli samordnande uppgifter ocksä ingår atl vid behov biträdaprövningsmyndigheten med utlåtande över den prövade åtgärdens förenlighet meden från allmän synpunkt lämplig utveckling. Det sagda kan ge intryck av attlänsstyrelsen skulle vara skyldig att medverka vid utformningen avprövningsmyndighetens skriftliga utlåtande. Lagrådel utgår emellertid från attavsikten inte är atl ålägga uppgifter utöver dem som följer avlänsstyrelseinstruktionen, då närmast 3 och 5 §§. Såsomparagrafen är utformad kan den missförslås och tolkas som ett bemyndigande förregeringen alt meddela föreskrifter om kommunernas skyldighet atl fullgörasådan redovisning som avses i paragrafen. För att förebygga en sådanfeltolkning och markera att det är fräga om förvallningsbeslut i enskilda fallbör i laglexten anges att "Regeringen får i vissl fall besluta alt"etc. I den följande lagtexten fyller då ordet "visst" inte någonfunktion utan kan utgå. Föratt man skall få en bällre redaktionell överensstämmelse med 1 kap. 8 § förstastycket i lagrådels förslag till PBL förordar lagrådet atl första stycket iförevarande paragraf ges följande lydelse. tillsyn i länet överhushållningen med naturresurser och efterlevnaden av 237 vad som föreskrivs i ellerbeslutas med stöd av 4 kap." 1985/86: 3 I andrastycket är i enlighet med terminologin i 2 § allmänna verkstadgan ordet"verksamhetsområde" alt föredra framför "ansvarsområde". Granskningenav det remitterade förslaget har i övrigt föranlett vissa ändringar avredaktionell art. Regeringenredovisade i prop, 1972:111 bil. 2 förslag till riktlinjer för hushållning medmark och vatten och till former för en fortlöpande fysisk riksplanering.Förslagen i propositionen godtogs i allt väsentligt av (CU 1972:35,rskr 348). Hushållningenmed mark och vatten skall enligt propositionen ske med ett långsiktigtperspektiv och baseras på en ekologisk grundsyn. Tre huvuduppgifter angavs förden fysiska riksplaneringen, nämligen - att kartlägga dels delångsiktiga önskemål som skilda iniressen riktar mol mark och andranaturtillgångar, dels de tillgångar som svarar mot anspråk som kan förutses, - att analysera i vilkenutsträckning det föreligger konflikter mellan olika anspråk och klarläggakonsekvenserna av alternativa sätl att utnyttja naturresurserna samt - att i den mån det är motiveratav riksintresse dra upp riktlinjer för hushållning med sådana naturtillgångarsom är eller kan väntas bli efterfrågade av skilda iniressen eller som ärsärskill känsliga för miljöpåverkan. Molbakgmnd av bl. a. redovisningar av anspråk som ställs pä landets mark- ochvattentillgångar föreslogs rikllinjer för hur olika intressen och verksamheterbör beaktas i den fysiska planeringen och vid ställningstaganden till enskildatillståndsfrågor, s. k. verksamhetsanknutna riktlinjer. Dessa riktlinjer har,som kommer att framgå av del följande, i flera avseenden preciserats genomsenare riksdagsbeslut. De verksamhetsanknutna riktlinjerna omfattarnaturvården, kulturminnesvården, friluftslivet, jordbruket, skogsbruket,fisket, rennäringen, fritidsbebyggelsen och försvaret. Vissa uttalanden frånstatsmakterna finns också om bl. a. industrin och kommunikationerna. Motbakgmnd av bedömningar av konkurrensen mellan olika anspråk på mark och andranaturtillgångar föreslogs även riktlinjer för hushållningen med mark och vatteninom vissa områden i landet, s. k. geografiska riktlinjer. Dessa rikllinjeranger hur markanvändningen från rikssynpunkt bör inriktas inom kustområdena,fiällområdena, huvudälvarnas dalgångar, vissa insjöområden saml vissa områdensom har goda förutsättningar för industri med särskilda lokaliseringskrav.Vidare angavs rikllinjer för vattenkraftutbyggnad i vissa oulbyggda älvar ochälvsträckor. Som kommer att redovisas längre fram har även de geografiskariktlinjerna preciserats genom senare riksdagsbeslut. Föralt åstadkomma en god hushållning med mark och vatten i enlighet med vad riktlinjerna anger har dessutom, för de områden som berörs av de geografiska rikilinjerna och för vissa andra områden, uttalat som angeläget att en översiktlig fysisk planering genomförs, för aft t. ex. en planmässig ulveckling av fritidsbebyggelsen skall komma lill stånd eller för att konflikter vid lälortsutbyggnad på jordbruksmark skall kunna lösas. 1985/86:3 I1972 års proposition betonades atl det i huvudsak bör ankomma på kommunernaall fullfölja riktlinjerna, främst inom ramen för den kommunala planeringen.Detta borde enligl propositionen ske i etl sädanl samspel mellan slalen ochkommunerna som medger all den kommunala planeringen tjänar som instrumeni bädeför att precisera och vidareutveckla de centralt utformade riktlinjerna och föratl påverka deras uiformning. De överväganden och den planering som föranledsav riktlinjerna måste enligt propositionen på ingå i kommunernasöversiktliga planering. (CU 1972:35, rskr 348) godtog förslagen ochanslöt sig därvid till uppfattningen att den fysiska riksplaneringen skallfullföljas och vidareutvecklas genom planering. 2Program- och planeringsskedena, kompletteringar av riktlinjerna Ienlighet med vad som förutsattes proposition (s. 176) ochriksdagsbeslut har arbetet med att fullfölja och vidareutveckla de beslutaderiktlinjerna för hushållning med mark och bedrivits i samarbete mellankommunerna och de statliga myndigheterna i ett programskede och ettplaneringsskede. Underprogramskedei utarbetade nästan samtliga kommuner program för sådanaplaneringsålgärder m. m. som borde vidlas lill följd av de beslutaderiktlinjerna. Länsstyrelserna redovisade resultatet av detla arbete tillregeringen ijuli 1974. Regeringen tog ställning till länsstyrelsernasredovisningar genom beslut län för län . Regeringens ställningstagandenförelades i prop, 1975/76:1 med redovisning av programskedet i denfysiska riksplaneringen, 1 propositionen föreslogs all godkänna delsvissa principfrågor om ansvarsfördelningen m.m. i den fortsatta fysiskariksplaneringen, dels den precisering som genom regeringsbesluten hade skettbeträffande vissa av de verksamhetsanknutna riktlinjerna, bl. a. de som avserjordbruket. Regeringens förslag godtogs i allt väsentligt av (CU1975/76: 1, rskr 45). Isamband med redovisningen av programskedet lade regeringen också fram enproposition (1975:46) om planering och samordning av samhällets insatser förrekreation och turism. I denna proposition föreslogs fatta beslut oms. k. primära rekreationsområden och om vissa riktlinjer för markanvändningeninom dessa områden. Riktlinjerna förutsattes bli beaktade i planeringsarbetetinom ramen för den fysiska riksplaneringen. godkände med vissauttalanden regeringens förslag (CU 1975/76:2, rskr 46). Underplaneringsskedet inleddes ett arbete med att genomföra de åtgärder som hadeangells i kommunernas program och i regeringsbesluten. a. upprättadekommunerna s.k. kommunöversikter med rikUinjer för bl. a. bebyggelseutvecklingen.Länsslyrelserna redovisade resultatet av arbetet under planeringsskedet tillregeringen . Regeringen tog ställning till redovisningarna genombeslut län för län . Resultatetav planeringsskedet presenterades i prop. 1978/79:213. I den- 240 na förordades dels vissa anpassningar avriktlinjerna för hushållning med jordbruksmarktill ändrade förutsätlningar och dels förtydliganden av rikt- Prop. 1985/86; 3linjerna för fritidsbebyggelsens utveckling i de områden som omfattas av degeografiska riktlinjerna. Enligt propositionen hade arbetet under planeringsskedetinneburit alt intentionerna i den fysiska riksplaneringen hade kunnaifullföljas i betydelsefulla delar. För flertalet områden med geografiskarikllinjer och för vissa jordbruksbygder ansåg emellertid regeringen enfördjupad planering vara nödvändig. En redovisning lill regeringen av dennaplanering skulle göras av länsstyrelserna . Riksdagengodkände i alll väsentligt vad som förordades i propositionen (CU 1979/80:6,rskr 87). Samtligalänsstyrelser redovisade hur kommunerna genom planerings-och genomförandeåtgärder har följt upp riktlinjerna i den fysiskariksplaneringen. Efler remissbehandling fattade regeringen beslut med anledningav redovisningarna . Underprogram- och planeringsskedena, som har haft sin tyngdpunkt pä lokal ochregional nivå, har åtgärder också vidtagits på central nivå för atlvidareutveckla riktlinjerna. 1977/78:31 om rikllinjer i den fysiskariksplaneringen för vissa s. k. obrutna fiällområden föreslog sålunda regeringenatt 14 förhållandevis orörda områden i Qällvärlden även framgent skulleundantas från tyngre exploateringsföretag. a. föreslogs atl vägar,vattenkraftsstationer och gmvor samt ett intensivt skogsbruk i princip inteskulle fä förekomma inom områdena. ställde sig i alll väsentligtbakom regeringsförslaget (CU 1977/78:8, rskr 99). På förslag i prop. 1980/81:71godkände därefter vissa ändringar av gränserna för två av de obrutnaQällområdena (CU 1980/81:14, rskr 155). 1977/78:57 om riktlinjer i den fysiska riksplaneringen för vattendrag inorra och angavs vilka vattendrag i norra och Norrlandsom bör vara undantagna från fortsatt vattenkraftutbyggnad. Regeringensförslag godkändes av (CU 1977/78:9, rskr 100). Regeringentillsatte en parlamentarisk beredning (Dir. 1982:90) med uppdrag altföreslå en plan för hur den av beslutade utbyggnaden avvattenkraften till skall genomföras. Enligtdirektiven var beredningen oförhindrad att studera sådana älvar och älvsträckorsom är undantagna från vattenkraftutbyggnad enligt riktlinjerna i den fysiskariksplaneringen. Beredningen lämnade sina förslag i betänkandet (SOU 1983:49)Vattenkraft. Statsmakterna tog ställning lill förslagen (prop.1983/84:160, BoU 30, rskr 388) och (prop, 1984/85:120, BoU 25, rskr364). Besluten innebär bl, a, att och en del av Ljusnan vid Edängeinte längre skall omfattas av riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen. 3Frågor om genomförande av riktlinjerna I1972 års proposifion (s. 302) uttalades bl. a. följande belräffande riktlinjernasbelydelse för senare beslut hos kommun och myndigheter: Riktlinjernafår inga omedelbara rättsverkningar. Det följer redan av alt 241 Prop.1985/86; 3 de till sin natur är sådana att de för konkreta ställningstagandenrörande markanvändningen behöver preciseras eller vidareutvecklas antingen genomfortsatt planering eller i samband med mer detaljerade lokaliseringsbeslut.Härtill kommer att gällande lagsliftning - och hämtinnan förordas ingen ändringi nu föreliggande förslag - inte förutsätter förekomsten av övergripandeplanbedömningar som skulle binda Kungl. Maj:t eller myndigheterna i enskildabeslul rörande markanvändningen. Skallemellertid riktlinjerna, säsom jag nu har angett, bli föremål för riksdagensställningstagande, är det naturligt att de också, jämte de yttranden somriksdagen kan komma att avge, bli vägledande för Kungl. Maj:t vid alla beslutom sådan markanvändning som riktlinjerna avser. Del kan knappasl komma i frågaatl inom ramen för det nu aktuella, partiella lagstiftningsarbetet ge uttryckhärför i lagstiftningen. Enligt min mening är det inte heller behövligt. Jagfömtsätter nämligen atl riktlinjerna jämte yttrande ulan särskildföreskrift får en sådan vägledande effekt. Det ligger i sakens nalur all sammariktlinjer som enligt vad jag sagt nu blir vägledande för Kungl. Maj:t kommeratt iakttas också av myndigheterna. Isitt utlåtande med anledning av propositionen uttalade civilutskottet sitt slödför att riktlinjerna skall vara vägledande för regeringen och underställda myndigheter.Utskottet förutsatte också all rikdinjerna beaktas och följs även vid kommunalabeslut om markanvändningen (CU 1972:35 s. 10), Då riktlinjerna harkonkrefiserats direkt eller i en fortsatt fysisk planering borde enligtutskottet planeringsintentionernas genomförande säkras genom lagstiftning.Utskottet hänvisade (s. 29) till atl den dä pågående bygglagutredningenprövade hur man mer generellt skall kunna förknippa beslut grundade på denfysiska riksplaneringen med direkta rättsverkningar för kommuner och enskilda. Motbakgrund av dessa uttalanden om riktlinjemas vägledande roll har regeringenutfärdat ell cirkulär (1973: 15) till samtliga statsmyndigheter om beaktande avriktlinjer för hushållningen med mark och vatten. I cirkuläret anbefaller regeringensamlliga statsmyndigheter att som vägledande vid varje beslut som är avbelydelse för användningen av mark eller vatten beakta de rikllinjer somstatsmakterna har dragit upp för hushållningen med dessa naturtillgångar. I ettsärskih cirkulär (1978:277) har regeringen erinrat de statliga myndigheterna omriktlinjerna för de obrutna fjällområdena. Påförslag proposition beslöt också om ändringar ibyggnadslagen (1947:385, omtryckt 1981:872) så att regeringen, om det fordrasför all främja en från rikssynpunkl angelägen ulveckling, kan föreskriva alt enkommun skall upprätta generalplan, som lillgodoser elt vissl allmänt intresse(10 a § byggnadslagen). Regeringen kan också föreskriva att planen skallfastställas. Om det behövs, kan enligl 14 a § samma lag förbud meddelas motnybyggnad fram lill dess att generalplanen har prövats förfastställelse. Påförslag i samma proposifion infördes också I36a§ byggnadslagen om regeringsprövning av vissindustriell verksamhei. Här kan också erinras om att de ändringar ifråga om glesbebyggelserälten som genomfördes på förslag i 1972 årsproposition hade sin gmnd i förslaget om en fysisk års riksdag (CU 1971:26) hade uttalat, aftdet ökadebehovet av en ändamålsenlig hushållning med markresurserna kun- Prop.1985/86: 3 de tillgodoses endast om det slogs fast att även utnyttjande av markför glesbebyggelse förutsätter planmässiga överväganden frän samhällets sida. 1enlighet med vad som föreslogs proposition får enligt 29 §byggnadsstadgan (1959:-612, omtryckt 1981:873) byggnad inte uppföras inomområden där utomplansbestämmelser gäller, om inte valet av plats för dentillämnade bebyggelsen kan anses lämplig från allmän synpunkt. Enligt bestämmelsenskall särskill beaktas bl. a. all områden med särskild naturskönhet ellersäregna naturförhållanden samt områden som är lämpade och behövliga förfriluftsliv såvitt möjligt skall bevaras. Denna gles-bebyggelsereglering utgörnaturligtvis ocksä etl verksamt instmment när del gäller att skydda områden sombör bevaras enligt riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen. Ävenom byggnadslagstiftningen har en myckel stor belydelse när det gäller attsäkerställa genomförandet av riktlinjerna, är det uppenbart att också en radandra förfatlningar därvid spelar en viktig roll. I vattenlagen finns såledesbestämmelser om de älvar och älvsträckor som skall undantas frånvatlenkraftsutbyggnad. 1977/78:31 om riktlinjer i den fysiskariksplaneringen för vissa s. k. obrutna fjällområden redovisades ett antalförfattningar med vilka markanvändningen i dessa fjällområden regleras ellerkan regleras. Byggnads-, naturvårds-, skogsvårds- och rennäringslagstiftningen,koncessionslagsfiftning av olika slag samt lagsfiftning-en angåendeterrängkörning med motorfordon angavs vara de lagstiftningsområden som harstörst betydelse för att säkerställa genomförandet av riktlinjerna förmarkanvändningen inom områdena. 4Det fortsatta arbetet med fysisk rikspianering År1979 publicerades bostadsdepartementels rapport (SOU 1979:54, 55) Hushållningmed mark och vatten 2.1 rapporten presenteras överväganden och lämnas förslagbeträffande bl. a. formerna för den fortsatta fysiska riksplaneringen. Vidarebehandlas vissa mera långsiktiga frågeställningar rörande hushållningen medmark och vatten. På grundval av rapportenoch remissbehandlingen av denna lämnade regeringen i prop. 1980/81:183 om fortsalt fysisk riksplanering förslag till former för det fortsatta arbetet. I propositionen slås fast atl den fysiska riksplaneringen är en fortlöpande planeringsprocess där nya vikliga hus hållningsfrågor vid behov bör behandlas. Genom planeringsprocessen ska pas en systematisk samordning dels mellan olika nationella anspråk på mark- och naturresurserna, dels mellan staten och kommunerna om sä dana mark- och vattenhushållningsfrågor som bedöms vara viktiga från rikssynpunkt och för vilka särskilda insatser behövs. Förslagen i proposi tionen innebär att den fysiska riksplaneringen så långl möjligt inordnas i den fortlöpande planerings- och beslutsprocessen, främst i anslutning fill kommunernas markanvändningsplanering. Den fortsatta fysiska riksplane ringen skall liksom den genomförda bedrivas i samarbete mellan staten och kommunerna men ulan krav pä den lyp av omfatlande, samti diga redovisningar från alla kommuner som har förekommit under pro- 243 Prop.1985/86; 3 gram- och planeringsskedena. Berörda ämbetsverk skall även ifortsättningen svara för att ange den närmare innebörden av olika sektoriellariksintressen. 1propositionen framhölls också att riktlinjerna för hushållning med mark ochvatten borde lagregleras. (CU 1980/81:39, rskr 377) framförde ingaerinringar mot förslagen i propositionen. Regeringenredovisade i den nämnda propositionen för kännedom även vissanya hushållningsfrågor som bör behandlas i den fysiska planeringen. Det gällerfrämst markanvändningsfrågor vid utnyttjandet av inhemska energiresurser samthavsresursernas utnyttjande och skydd. Vidare togs upp hur vissa frågorbeträffande anläggningar för Iransporter och energidistribution samttätorisstrukluren bör behandlas i den fysiska planeringen. Dessa frågor börenligt propositionen introduceras successivt i den fortlöpandeplaneringsprocessen på olika nivåer. Propositionens huvudsakliga innehåll................................ 1 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 juni1985 1 Inledning ....................................................................... 8 2 Reformbehovenoch lagförslagels huvudsakliga inriktning 9 2.1 Bakgrund ................................................................ .... 10 2.2 Grunder fören lagreform omnaturresurshushällning 15 2.3 Samordnade regler förtillståndsprövning och den huvudsakliga inriktningen av reglerna ................................................................................. 17 2.4 Underlag för prövning avhushållningsfrågor. PBL och en naturresurslag - kommunernas roll.Ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna 24 2.5 Regeringsprövning av vissaindustrianläggningar..... 39 2.6 Uppläggningen av en naturresurslag ....................... 40 3 Gmndläggandehushållningsbestämmelser ................... ... 40 3.1 Utgångspunkter........................................................ 41 3.2 Avvägningar vid beslul omanvändning av mark och ... 45 3.3 Ekologiska utgångspunkter m.m............................... 47 3.4 Jordbruk och skogsbruk .......................................... ... 52 3.5 Rennäringen samt yrkesfiske ochvattenbruk ........... 56 3.6 Naturvård, kulturminnesvård ochfriluftsliv ............. ... 62 3.7 Områden som innehåller värdefulla ämneneller material 69 3.8 Markbehov för vissa typer avanläggningar m.m....... .... 73 3.9 Avvägningar mellan motståendenationella iniressen........ 78