prop · G90383 · 1985-12-31 00:00:00 — Detta skedde med medel som insamlats bland miljövänner,utan några krav på återbetalningsskyldighet från Ahls sida, dels för att hjälpaAhl och dels för att belysa bristerna i den nuvarande rättshjälpslagsttftningen. FrånMiljöcentmms sida satsades på utredningar. För attutredningarna och rättegången skulle kunna avslutas tvingades vi t.o.m. belånaMiljöcentrums fastighet tiU ett belopp av . Ahlvann processen mol BT Kemi inför och tillerkändes etlskadestånd på ca . Motparten ålades vidare att betala hansrättegångskostnader inklusive Miljöcenlrums utredningar och tekniska biträde isamband med domstolsförhandlingarna. I domen angavs speciellt alt Miljöcenlrumsinsatser hade varit "nödvändiga för utförande av Ahls lalan" (Dom,, avd, 1:1, DF 6/77, F 32/76, ), M.a.o. har vi här svart på vitt att aldrig skulle ha fått rättvisamot BT Kemi om inte Miljöcentrum, på vinst och förlust och med insamlade medel,hade ställt upp och hjälpt med tekniska utredningar m.m. som rättshjälpeninte bekostade. TiU bilden hör alt Ahlsskadeståndsanspråk prutades ner för alt han ansågs medvållande - han skulle ha vidtagit åtgärder tidigare. Man frå gar sig onekligen hur han skulle ha klarat av att vidta åtgärder tidigare när rättshjälpen inte bestod honom med hjälp liU nödvändiga tekniska utred ningar. V7 skulle frånMiljöcentrums sida kunna ge många andra exempel på att Prop, 1985/86:83 miljöofferofta är chanslösa i komplicerade juridiska tvister så länge rättshjälpen inteslår för dyrbara ulredningskoslnader och liknande. pågick t, ex, dentidigare nämnda Erstorpsprocessen under sju månaders lid införfastighetsdomstolen i , TiUgmnd för processen låg tekniska utredningar för flera hundra lusen kronor som Miljöcenlmmpå vinsl och förlust hade gjort för Erstorpsbor-nas räkning - ca 400 kemiskaanalyser, onrfaltande geohydrologiska studier m.m. Trotsatt rättshjälp ej beviljats för vare sig Miljöcentmms utredningar eller biståndmed tekniskt biträde under rättegången har dock domstolen, i samband med atlden under den mångåriga processen förskotteral arvoden till de två advokalema,också förskotteral kostnader för Miljöcentrums arbete. Delförefaller alltså som en ny praxis håUer på alt utvecklas i frågor som dessatack vare Miljöcentrums frivilliga åtaganden. Oss veterligen finns det dockingen annan institution som på vinsl och förlust kan åta sig dyrbara tekniskautredningar för miljöoffers räkning. Utvecklandet av en ny praxis inom områdetkommer dessutom alt ta . Vi v/7/ därför än en gång framföra all rällshjälpslagen måsteändras så att det i klartext framgår i lagtexten atl miljöoffer skall ha rätt altfå sina kostnader för tekniska utredningar täckta av rättshjälpen. 9 Försäkrings- och fondlösningar Ilikhet med utredningen finner jag atl frågan om införande av sekundärtansvariga fonder är väl värd att överväga. Som jag sagt skulleersättning för sena skador kunna ulgå från en sådan fond. Frågan ompreskriptionstidens förlängning skulle på så sätt kunna förbigås. Detanförda synes leda till att en skadeståndsrättslig lösning sådan som utredningenföreslår inte utan allvarliga olägenheter låter sig infoga i perspektivet aven tjugofemårig preskriptionstid. Vid övervägande av utredningens förslag ärdet svårt att komma ifrån atl en lösning av ersättningsrättslig konstruktion,dvs. någon form av försäkrings- eller fondlösning innefattar möjlighet lUl en ändamålsenligarereglering för tillgodoseende av de skadelidandes ovedersägliga intresse atlinte genom preskription bli utan reeUa fömtsättningar atl erhålla ersättningför miljö- och produktskador vid fördröjd utlösning eller vid fördröjdmöjlighet till fastställelse av relevant orsakssamband. 9.3Försäkringsinspektionen: Prop. Inspektionendelar utredningens bedömning atl ett ersättningssystem, som enbart bygger på skadeståndsrättensersättningsregler, ej fullt ul kan tUlgo-dose de skadelidandes ersältningsbehov.Utredningen har diskuterat lösningar genom andra former av försäkringar ochfonder och finner att del synes vara möjhgt att på sådan väg nå lill ett bättreskydd för den skadelidande. Utredningen tar emellertid inte definitivställning i denna fråga med motiveringen att härför krävs utredningar ochanalyser utöver vad som ingår i utredningens uppdrag. Inspektionen delarutredningens uppfattning atl frågeställningen förtjänar atl utredas. Utredningensresonemang om försäkrings- och fondlösningar föranleder inte heller någraprincipiella invändningar från sida. Uppenbart är dock alt ensamordning bör eftersträvas med den typ av återställningsfond som miljöskyddsulredningenförordar i det tidigare nämnda betänkandet, eftersom ändamålen med de bådaskisserade fonderna ligger myckel nära varandra. tankei vad gäller administrationen av en blivande fond all "det förefallerenklast att lämna den tiU , där \'iss kvalificerad expertisredan finns" kan verket också i princip acceptera. Som utredningen anförtkan emellertid både riskbedömningen och prövningen av ersättningsanspråk antasblir komplicerad och krävande, och detsamma gäller de processer som fondentorde få föra i regressfall, varför merkostnaden för det allmänna lär bliganska betydande. vUl redan här framhålla att dessamerkostnader tUl viss del torde få avse erforderliga resursförstärkningar vidverket. delar miljöskadeulredningens uppfattning attfondfrågorna bör utredas närmare i särskild ordning. Utredningenkonstaterar atl de skadeståndsrätlsliga reformer man föreslår knappast kananses tillräckliga för att trygga den skadeUdandes ersättningsbehov ochfördela risken för miljöskador på etl rimligt sätt. Särskilt pekar man påsvårigheten att finna upphovet tUl miljöskadan och få ut ersättning frånskadegöraren liksom all kräva skadestånd från varje skadegörare. Från denskadelidande skuUe ett system med primärt ansvariga fonder naturligtvis ställasig bäst. Styrelsen anser likväl preliminärt, i motsats tiU fiskeriinlendenteni meUersta distriktet, att övervägande skäl talar för subsidiärt ansvarigafonder, som skulle täcka endasl de skador som inte kan ersättas på annat vis.Frågan kräver dock fortsatta överväganden. Fiskeriintendenleni mellersta distriktet: Prop. Vadsedan gäller de av "utredningen" diskuterade frågorna (punkt 11sammanfattningen) om försäkringar och primärt ansvariga fonder m.m, ehum enligt"utredningen" dessa frågor bedömes falla utanför direktivet, anser fiskeriintendenlenatt detta är frågor, vUka ej bör anses slutbehandlade och ansluter till vad"utredningen" anför beträffande "primärt ansvarigafonder". Fiskeriintendenleni nedre södra distriktet: Deförslag utredningen givk innebär mycket måttliga förändringar och är på intetsätt genomgripande och synes inte vara tiUräckliga för atl ge någon verkligförbättring för de skadehdande. Utredningen säger ju också att deskadeståndsrättsliga reformer man föreslagit knappast är tUlräckliga för alttrygga den skadelidandes ersättningsbehov och fördela risken för miljöskadorpå ett rimligt sätt. Med utgångspunkt från detta diskuterar man därför enersättningsanordning genom etl försäkrings- eUer fondsystem. Man ger dock ingetförslag då det inte ansetts ligga inom direktiven. Härskall endast påpekas att denna typ av system kan innebära en risk att enskilda förorenareinte känner samma ansvar att minimera utsläppen när man vet att skadan reglerasutan att kostnaden till fuUo drabbar en själv. Trotsdet förbättrade skydd för skadelidande som förslaget medför kvarståremellertid vissa luckor i den enskildes skydd. Det torde l.ex, även i framtidenibland bli svårt att finna orsaken tiU miljöskador och vissa negativahälsoeffekter. En skada kan t, ex. vara följden av utsläpp från fiera förorenare.Även om beviskraven lindras kommer man i etl skade-ståndsrättiigt system ej tfrånatt skadelidande i en del fall inte kan påräkna ersättning, trots att sambandetmed miljön kan synas uppenbart. Ett sätt atl komma lill rätta med delta problemär att skapa ett försäkrings- eller fondsystem. Utredningen har diskuteratdetta i ett principiellt intressant avsnitt och kommit fram till att subsidiärtansvariga fonder skulle vara den mestpraktiska och från statsfinansieU synpunkt mest fördelaktiga lösning- en.Fondema skulle endast utnyttjas om ersättning inte kan erhåUas genomskadeståndstalan mot en presumtivt ansvarig eUer genom försäkring. En ytterhgarefördel med denna typ av fonder skuUe vara att de kan samordnas med det förslagtiU återstäUande av förstörd miljö som miljöskyddsutredningen avseratt framlägga. Utredningenhar emeUertid inte ansett sig kunna ta slutiig ställning till ett förslag av försäkrings- eller fondsystem på gmnd av direktivens utform ning. Enligt uppfattning är det angeläget att denna fråga få en snar lösning. Det kan inte vara rimligt att den enskilde skall behöva bära kostnaderna för miljöskador i de fall man inte kan finna en ansvarig eller för del fall denna är insolvenl eller verksamheten upphört. Det kan förtjäna 174 påpekasatt de miljöskador som hittiUs förekommit i i allt Prop.1985/86:83 väsentligt vållats av företag som saknat medel att ersätta skadan.Att kompensera den enskilde med aUmänna medel kan heller inte vara riktigt. IDet måste vara bättre att skapa en fond baserad på avgifter från dem sombedriver miljöfarhg verksamhet än all skattebetalarna skall belastas. Länsstyrelsenföreslår därför alt en utredning tUlsätts som får i uppdrag att arbeta fram ettersättningssystem därvid man bör pröva bl. a. de rikfiinjer sommiljöskadeutredningen dragk upp. Iyttrandets näst sista mening i sista stycket på sid. 2 står " skapa enfond baserad-- ". Detta ändras tiU "- skapa ett försäkrings- ellerfondsystem baserat ".' EnligtHandelskammarens mening har utredningen tagit alltför lätt påförsäkringsproblematiken vid ett eventuellt genomförande av förslaget. Det äruppenbart att kostnaderna för försäkringspremier hos företagen kommer alt stigahögst avsevärt. Handelskammaren finner därför att för-säkringskonsekvensema avett utökat ansvar enligt förslaget måste noggrant genomgås och klarläggasgenom ytterligare utredning. 9.7Svenska försäkringsbolags riksförbund: Utredningenhar i delta avsnitt ansett sig inte nu böra ta definkiv stäUning lill frågan omdet är tUlräckligl motiverat att införa något av de diskuterade alternativen -olika försäkrings- och fondlösningar. vUl här framhålla att enlösning med ett statligt fondsystem ter sig otympligt och kostsamt. En sådanlösning är vidare förenad med stora nackdelar från administrativ synpunkt. Omdet föreligger ett behov av etl särskilt ersättningssystem vid sidan avföretagens konventionella försäkringar bör denna fråga i etl fortsattutredningsarbete ägnas särskild uppmärksamhet i samråd med näringslivet ochförsäkringsbranschen. avstår, med hänsyn tiU utredningensslutsatser, från att närmare redovisa sin uppfattning angående utredningensenskilda bedömningar. 9.8Lantbrukarnas riksförbund (LRF): LRFdelar utredningens uppfattning alt det är angeläget atl miljön skyddas och attden som drabbas av miljöskada får full ersättning härför. Emellertid måslebeaktas att som miljöfariig verksamhet betecknas åtskiUiga verksamheter somtill sin natur inte är farliga. Utvecklingen får inte drivas dithän atllönsamheten inom många näringsgrenar äventyras. Miljöskadeutredningensuppfattning att det kan krävas åtgärder utöver en skadeslåndsrältsligreglering för alt tillgodose behovet av rätt tUl ersättning för ' Anm: Se kantmarkering. Betänkandets innehåll ger på intet sätt Prop. 1985/86:83stöd för uppfattningen att det skulle föreligga behov av avgifisfinansierade subsidiärtansvariga fonder. Jagfinner del också - liksom miljö- och hälsoskyddsnämnden - angeläget att ettutredningsarbete som erfordras för att kunna föreslå ett försäkrings- ellerfondsystem som träder in som ett skydd för skadelidande kommer tillstånd. Beträffandeansvarsfrågoma vUl förvaltningen framhålla att oklarheter ofta kan uppkommaidag. Ett exempel på situation som förvaltningen stött på i några olikasammanhang är alt miljöfarligt avfall hittats nedgrävt eUer på annat sättlagrats i en fastighet. Det förelag som låtit lagra avfallet kan ha upphört ochfastigheten bytt ägare. Vem är ansvarig för erforderlig sanering ochersättning för eventueUa skador som kan ha uppkommit? Även om del iutredningsförslaget klart framgår vem som ska bära det strikta ansvaret i olikasituationer fastighetsägare och entreprenör - förefaller det ändå inte varatill så stor hjälp i ovan nämnda exempel. En vägledning för sådana faU hadevarit önskvärd i specialmotiveringen. Dennämnda typen av situationer, där det kan vara svårt och tidsödande atl klara utansvarsförhållandena, föranleder förvaltningen att beklaga atl utredningen inteansett sig kunna lägga fram ett förslag om ett försäkrings-eUer fondsystem.Från skadelidandes synpunkt förefaUer ett system med primärt ansvariga fondervara att föredra, särskilt om skadeståndsreglerna skall kopplas till regler omåterställande av förstörd miljö. Sådana fonder skulle göra del möjligt att viden konstaterad skada omgående ta itu med ålerslällningsarbeten ochersättningsfrågor i stället för alt avvakta ett ofta tidsödandeutredningsarbete om vem som är ansvarig. Etl syslem med subsidiärt ansvarigafonder som träder in när andra försäkringar m. m. inte är tillräckliga, vilketutredningen förordar, är emellertid bättre än ingenting. Förvaltningen finnerdet därför angeläget att sådant utredningsarbete som erfordras för atl kunnaföreslå ett försäkrings- eller fondsystem, kommer fill stånd. Utredningenhar lämnat en utföriig redovisning för sin syn på inrättande av särskUtförsäkringssystem eller fondsystem, avsett att säkerställa kompensation tillskadelidande vid miljöskada. Enligt styrelsens mening är vad utredningen idenna del anfört välgrundat. 9.11Miljöcentrum: Prop. Vihar förordat införandet av obligatoriska miljöskyddsförsäkringar,analogt med den obligatoriska trafikförsäkringen, i syfte all hålla miljöoffer skadelösai händelse av miljöskada. Vihar vidare förespråkat inrättandet av särskilda miljöskyddsfonder somkomplement liU miljöskyddsförsäkringar. Delbör enligt vår uppfattning vara en självklarhet att lagen kräver, att den sombedriver en miljöfarlig verksamhet tecknat någon form av ansvarighetsförsäkringtill täckande av eventuell skada, på samma sätt som man måste trafikförsäkra enbU, Speciellt som eventuella miljöskador kan bli så kostsamma, att det enskildaförelaget saknar egna ekonomiska resurser att täcka eventuella skadestånd. Enligtvår uppfattning bör sådana miljöskyddsförsäkringar administreras av vanhgaförsäkringsbolag. Premierna skaU därvid beräknas på kommer-sieU basis irelation till med verksamheten förknippade risker. På så sätt skapas ekonomiskttryck på den som driver miljöfarlig verksamhet att förebygga skador ju färreoch mindre skador desto lägre . Jämför vagnskadeförsäkringen för bilar, kostade som bekant skattebetalarna i form avuppstädningskostnader. Hade den av oss förespråkade obligatoriskamiljöskyddsförsäkringen funnits så hade samhället sluppil dessa kostnader.Troligtvis hade BT i så fall överhuvudtaget aldrig inträffat,eftersom det knappast hade funnits någol försäkringsbolag som hade velat gåmed på alt försäkra den primitiva och riskfyUda verksamhet BT Kemi bedrev i ettgammak sockerbmk. Alternativet hade försäkringspremien blivk så hög att BT Kemiinte hade hafl råd att driva verksamheten. Viavstår här från att i detalj föreslå hur en eventueU miljöskyddsförsäkring börkonstrueras. Vi rekommenderar studier av förhållandena i , där olika typerav miljöskyddsförsäkringar än vanligt förekommande och delvis krävs i lag. Enligtvår uppfattning behövs miljöskyddsförsäkringar i första hand till läckande avframlida miljöskador. I den händelse mUjöskada inträffar och del inte går attspåra den ansvarige eller om försäkring saknas behövs uppenbarligen andra"försäkringssystem" till täckande av skador. Saksamma gäller mUjöskador som inträffar i framliden till följd av verksamhet sombedrivits för länge sedan, l.ex, nedgrävning av avfaU där ingen ansvarig kanspåras eller där den ansvarige ej längre existerar som juridisk person, TiU täckande av sådana skador behövs enUgt vår uppfattning någon formav miljöskyddsfond. Ensådan fond byggs lämpligen upp i samhäUets regi av alla de förelag som enhgtlagens mening bedriver miljöfariig verksamhet. Dessa företag bör årligenavsätta en viss del av vinsten eller omsättningen tiU fonden tiU dess denuppgår lUl ett lämpligt belopp, förslagsvis ca , Eflerdet att fonden byggts upp skall givelvis berörda företag ej längre behövabetala in medel till fonden. Skulle den däremot avtappas under en vissnivå, bör berörda företag åläggas att betala in medel till fonden till dess Prop,1985/86:83 "taket" uppnåtts. Dennatyp av fonder finns bl,a, i en del amerikanska delstater. För svensktvidkommande torde den fond som finns i delstalen av många orsakervara av störst intresse (se Miljö och Framlid nr 8-9/1981, sid 6-14, sespeciellt sid 8-14), Den har redan spenderat lillläckande av miljöskador som drabbat både enskilda personer och samhället. Vikonstaterar att utredningen, vad del gäller miljöfonder och miljöskyddsförsäkringar,inte kommer med något lagförslag, men alt utredningen ser mest positivt på fondidéen.Utredningens negativa instäUning tiU miljöskyddsförsäkringar tycks bottna i befarar svåra administrativa problem. Emedanförsäkringsbolagen opererar på kommersieU basis och att det råder konkurrensmellan bolagen, tror vi för vår del att försäkringsbolagen skuUe vara kapablaatt administrera miljöskyddsförsäkringar tiU myckel rimliga kostnader. Kan degöra det i bör de också kunna göra det i , Enligtvår uppfattning föreligger snarare en risk för alt en statligt administreradmiljöskyddsfond skall utveckla en onödigt dyrbar byråkrati, Avslulningsvis rekommenderar vi alltså både obligatoriska miljöskyddsförsäkringaroch miljöskyddsfonder lill läckande av miljöskada som drabbar enskild, privataföretag, stal eller kommun. Utredningenbedömer i sitt kostnadskapkel, som omfattar 4,5 sidor av betänkandets ca 300, atlden reform man föreslår knappast medför ökade kostnader för staten. För deinblandade parterna, skadegörare och skadelidande kommer den måttligaskärpningen av ansvaret alt medföra en viss omfördelning mellan parterna tillfördel för de skadelidande och tiU nackdel för till exempel industrin. Däremotförväntas rationahseringsvinster till följd av förslagel tUl miljöskadelag. Denvinslen menar utredningen i stort motverkar nämnda kostnadsökningar.Utredningen redovisar dock inte några konkreta beräkningar. Inte hellerindustriverket förutser att dessa marginella kostnadsökningar kommer allmedföra några betydande indu-slripolitiska konsekvenser. Närdet gäller det ur kostnadssynpunkt sannolikt mest kännbara försla get nämligen en förlängning av preskriptionstiden från 10 tiU för vissa miljöskador menar utredningen att den totala kostnadsökningen endast i ringa mån slår igenom på premien för aktuella ansvarsförsäkringar. Något närmare underlag för den slutsatsen lämnas emeUertid inte. De kostnads ökningar som blir följden av en förlängd preskriptionstid är dels försäk ringskostnader, dels kostnader för utökad hantering av dokumentation. anser det vara en brist alt utredningen inte lämnar underlag för en bedömning över omfattningen av dessa kostnadsökningar, 178 Inte heller anserindustriverket att de praktiska konsekvenserna av Prop. 1985/86:83 förslagelom att förlängd preskriptionstid också skaU gäUa produktskador haruppmärksammats i tiltfredsstäUande omfattning. Motdenna bakgmnd konstaterar verket atl lagförslaget p,g,a, ökade kostnader - omän marginella - kan leda tUl en försämring av svenska tiUverkareskonkurrenskraft gentemot utlandet. Verket fömtsätter att dessa kostnaderberäknas och vägs mot värdet av fördelama ur social synpunkt av utredningensförslag. 11 Övergångsbestämmelser och ikraftträdande Beträffandede föreslagna övergångsbestämmelsema vUl Handelskammaren erinra om alt det ipraktiken torde bli mycket svårt att exakt bedöma när en störning har upphörtoch därmed om ny eller äldre lagsttftning skaU tUlämpas. Beträffandeden föreslagna ikraftträdande- och övergångsbestämmelsen anför utredningen(sid, 284 m) att vid åtskiUig annan skadeståndslagsttflning, exempelvis skadeståndslagen,har några särskilda övergångsbestämmelser inte bara ansetts nödvändiga, Istället, fortsätter utredningen, gäller enhgt allmänna principer att den nya lagsttftningenblir lUlämplig i fråga om skadestånd med anledning av skadefaU som inträffarefter ikraftträdandet under det att äldre lag skall tiUämpas på skadefaU somhar inträffat . Utredningen anför fortsättningsvis att i de falllagförslaget behandlar emeUertid måste beaktas möjligheten att en skada sominträffat efter Uiraftträdandet kan ha orsakats av ett handlande långt föredenna tidpunkt. Närmast blk, enligt utredningen, delta aktuellt i fråga omsådana störningar som avses i 1 §, Om man här skulle tUlämpa de nya reglerna,som i vissa hänseenden innebär en skärpning av ansvaret, skuUe enligtutredningen detta med fog kunna anses innebära en retroaktiv lagsttftning somär svår att förena med allmänna rättsgrundsatser. De allmännarättsgrundsatser och principer som utredningen hänfört sig tUl innebär emellertid att nya skadeståndsregler icke blir tillämpliga när den skadegörande handlingen eller underlåtenheten atl handla, inträffat före nya lagens ikraftträdande, såvida ej annat stadgas, (se prop, nr 5 1972, s. 593, SOU 1958:43 s, 119-120, SOU 1963:33 s, 45, SOU 1964:31 s, 106), EmeUertid torde böra observeras konsekvensen av utredningens förslag atl "ifråga om skador orsakade av sådana störningar som avses i 1 § tillämpas dock äldre lag om störningen upphört före ikraftträdandet". Med den föreslagna lydelsen torde konsekvensen bli alt om en störning - t,ex, markförorening, förorening av grundvatten eller vattendrag eller gmndvat lensänkning - inte upphört helt men den handling eller verksamhet som gett upphov till störningen sketl långt före nya lagens ikraftträdande, den 179 nyalagen likväl skall tillämpas. Detta torde inte överensstämma med vad Prop.1985/86:83 som uttalats rörande nyssnämnda allmänna rättsgmndsatser ochprinciper, I enlighet med dessa skaU ju om handlingen inträffat före nya lagensikraftträdande äldre lag gäUa, Del finns alltså anledning att vid övervägandeav utredningens förslag beakta förloppskedjan handling - störning - skada.Utredningens förslag lUI lydelse torde inte kunna godtas. Beträffandeden föreslagna ikraftträdande- och övergångsbestämmelsen anför utredningen(sid, 284 m) att vid åtskiUig annan skadeståndslagstiftning, exempelvisskadeståndslagen, har några särskilda övergångsbestämmelser inte ansettsnödvändiga, I stället, fortsätter utredningen, gäller enligt allmänna principeratt den nya lagsttftningen bhr tillämplig i fråga om skadestånd med anledningav skadefall som inträffar efter ikraftträdandet under det att äldre lag skall lillämpaspå skadefall som har inträffat . Utredningen anförfortsättningsvis atl i de fall lagförslaget behandlar emellertid måste beaktasmöjligheten alt en skada som inträffat efter ikraftträdandet kan ha orsakals avett handlande långt . Närmast blir, enligt utredningen,delta aktuellt i fråga om sådana störningar som avses i 1 §, Om man här skulletUlämpa de nya reglerna, som i vissa hänseenden innebär en skärpning avansvaret, skulle enligt utredningen delta med fog kunna anses innebära enretroaktiv lagstiftning som är svår att förena med allmänna rättsgmndsatser. Deallmänna rättsgmndsatser och principer som utredningen hänfört sig till innebäremeUertid att nya skadeståndsregler icke blk tUlämpliga när den skadegörandehandlingen eller underlåtenheten att handla, inträffat före nya lagensikraftträdande, såvida ej annat stadgas, (se prop, nr 5 1972, s, 593, SOU1958:43 s, 119-120, SOU 1963:33 s. 45, SOU 1964:31 s. 106), Emellertid tordeböra observeras konsekvensen av utredningens förslag att "ifråga om skadororsakade av sådana störnmgar som avses i 1 § tillämpas dock äldre lag omstörningen upphört före ikraftträdandet".