prop · G903100 · 1985-12-31 00:00:00 — Deinsatser som behöver göras centralt gäller, förutom att arbeta ut allmänna rådför planeringen m.m., främst utbildning av viss personal som skall tjänstgörainom beredskapspolisen samt anskaffning av viss materiel. Beredningen utgårfrån att dessa uppgifter -som sammanfaller med styrelsens verksamhet när detgäller polisverksamheten i allmänhet kan utföras inom ramen för den vanligaverksamheten. Enligt beredningen bör länsstyrelserna åläggasansvar för personalrekryteringen i enlighet med de principer som gäller förbl.a. Eventuellt kan också viss medverkan iutbildningen bli aktuell. Polismyndigheterna bör enligt beredningens förslagi huvudsak själva ansvara för verksamheten. Administrafionen görs så enkel sommöjligt. Något centralt datastöd förutsätts inte. Polismyndigheterna skallsvara för organisafion, personalredovisning och personaltjänst, materiel- ochförrådstjänst samt huvuddelen av utbildningen. Uppgifterna bör finansierasinom polismyndighetens ekonomiska ramar. Beredningen räknar inte med attpolismyndigheternas personal behöver utökas för myndigheternas uppgifter ifredstid med beredskapspolisen. Beredningen har redovisat detaljerade förslagrörande organisafion, personal och utrustning för beredskapspolisen.Beredningen har därvid haft att utgå från att reformen skall genomföras inom enkostnadsram av 12,4 milj. kr. (kostnadsnivå). Beredningen räknar med att reformen skall kunnaträda i kraft den . Reformen beräknas emellertid inte komma att fåfull effekt förrän tidigast /88. Betänkandet har varit föremål för remissbehandling.En sammanställ ning av remissyttrandena har uppräUats inom och 50 finnstillgänglig i ärendet dnr 1009-85. Beredningens förslag har i huvud- Prop.1985/86:100 sak godtagits av remissinstanserna. Kritik har emellertid riktatsmot Bil.4 vissa enskildheter i förslaget, bl.a. i fråga om beredningensöverväganden rörande den s.k. kombattantstatusen för polismän och omresurstilldelningen. Jag kan för egen del ansluta mig till deöverväganden och förslag som polisberedningen har lämnat rörande principernaför beredskapspolisens organisation och verksamhetsformer. Det är enligt minmening naturligt att också denna nya verksamhet anpassas fill de förändringarsom har genomförts i polisväsendet efter det att fattade sittprincipbeslut . Jag ser inte några hinder mot att civilförsvaretsordningsuppgifter förs över till polisväsendet . Jag avser att iett senare sammanhang återkomma till regeringen rörande de frågor av merapraktisk natur som kvarstår att ta ställning till. Det kan i sammanhanget anmärkas att regeringen iprop. 1985/86:15 har föreslagit att polisen inte längre skall kunna åläggasstridsuppgifter annat än inom ramen för kuppförsvaret. Beredskapspolisen avsesinte delta i kuppförsvaret och kommer därför inte att fullgöra stridsuppgifter. Jag vill slutligen erinra om att rekryteringen tillberedskapspolisen numera kan ske med stöd av 1 § lagen (1984:272) om skyldighet för civilförsvarsplikfiga att tjänstgöra utanför civilförsvaret, vilken bestäm melse gör det möjligt att ålägga en civilförsvarspliktig att tjänstgöra inom annan verksamhet inom totalförsvaret än civilförsvaret. ' Jag återkommer under resp. anslag med förslag tillresurstilldelning för den nya beredskapspolisorganisationen under budgetåret1986/87. Deninternordiska passkontrollens organisation och arbetsformer För riksdagensinformation avser jag att i det följande ta upp vissa frågor rörandeorganisationen m.m. av den internordiska passkontrollen. Jag har i dessa frågorsamrått med chefen för och statsrådet . Enligt bestämmelser i utlänningslagstiftningen ären utlänning som reser in i landet skyldig att ha pass eller annanlegifimafion. Det ankommer i första hand på vederbörande polismyndighet attkontrollera detta. Enligt den nordiska passkontrollöverenskommelsengäller dock passfrihet för nordbor inom . Av överenskommelsen framgåratt staterna skall svara för passkontroll vid sina nordiska yttergränser. Detframgår också att de nordiska staterna vid sin gräns mot annan nordisk statstickprovsvis kan företa passkontroll av ufiänningar som inte är medborgare ide fördragsslutande staterna. Efter beslut av statsmakterna under senare hälftenav finns det f n. inom polisen drygt 90 passkontrollanter för atttillsammans med polispersonal verkställa den stickprovsvisa passkontrollen vidfärjelägen med trafik från . Besluten att inrätta dessa tjänsterfaUades främst för att hindra en omfattande illegal invandring. Frågan om passkontrollanternas organisatoriskahemvist har därefter på regeringens uppdrag först prövats av passkontrollutredningen (PÅSK). Utredningen genomfördes gemensamt av och 51 generaltullstyrelsen.PÅSK fann i sin rapport "Översyn av passkontrol- Prop. 1985/86:100 lensorganisation" att passkontrollverksamheten även i Bil.4fortsättningen borde bedrivas av polismyndigheterna. Ett överförande avpasskontrollanternas arbetsuppgifter vid färjetrafiken med fill tullenskulle enligt utredningen inte medföra någon besparing eller rafionaliseringsvinstom såväl pass- som tullkontrollen skulle ligga kvar på motsvarande nivå.Utredningen föreslog dock att samarbetet mellan tull- och passkontrollpersonalytterligare borde utvecklas och förbättras för att görapasskontrollverksamheten vid den internordiska färjetrafiken med mereffektiv. 1 enlighet med PASK:s förslag ändrades 23 §utlänningsförordningen den . Ändringen innebär aU tullmyndighetpå begäran av polismyndighet skall medverka vid passkontroll, såväl inom- somutom-nordisk, om det kan ske utan att de uppgifter som åligger tullmyndigheteneftersatts. föreslog därefter i enskrivelse till regeringen att helt skall taöver ansvaret för den internordiska passkontrollen på de orter där särskildapasskontrollanter finns. Med anledning härav gav regeringen den 18 april1985 statskontoret i uppdrag att i samråd med ,generaltullstyrelsen och statens invandrarverk lämna förslag till hurgränskontrollen, dvs. pass-och tullkontrollen, i samt iGöteborg och i kan rationaliseras och effektiviseras. Utgångspunktenskulle vara att nivån på den nuvarande pass- resp. tullkontrollen behålls. Statskontoret har redovisat uppdraget i rapporten(1985:43) Rationalisering av pass- och tullkontrollen på vissa orter(). Statskontoret föreslår att ansvaret för deninternordiska passkontrollen överförs från polisen till . Tullenskall enligt statskontorets förslag få i uppdrag att verkställa denstickprovsvisa kontrollen av pass i /, /,och . För att fullgöra uppgiften krävs enligt statskontoretsberäkningar en ökning av tullens bevakningspersonal med totalt 39helårsarbetskrafter till en kostnad av ca 5,5 milj. kr. Genom att samtidigtminska polisens anslag med ca 12,9 milj. kr., motsvarande en personalminskningom 92 helårsarbetskrafter, uppstår enligt statskontorets förslag en besparingom ca 7,4 milj. kr. Statskontoret betonar att den föreslagna förändringen inteinnebär att nivån på kontrollen äventyras. Av de samrådsyttranden som bifogas rapportenframgår att och statens invandrarverk avstyrkerstatskontorets förslag medan generaltullstyrelsen tillstyrker förslaget. Jagfår för egen del anföra följande. Frågan om den internordiska passkontrollen har desenaste åren utretts i två omgångar med helt olika resultat. Det är angelägetatt man nu tar ställning till hur verksamheten skall organiseras. Av det omfattande utredningsmaterial som i tillgängligt framgår enligt min bedömning att den internordiska passkontrollen bör kunna bedrivas på ett mer effektivt sätt och med mindre sammanlagda 52 resursinsatserfrån polisens och tullens sida. Den utredning som stats- Prop. 1985/86:100kontoret har lämnat visar att det finns stora möjligheter till en samord- Bil.4 ning mellan polisen och tullen såvitt gäller gränskontrollen men attdessa möjligheter i prakfiken endast i begränsad omfattning utnyttjas. Jag ställer mig emellertid tveksam till att, somstatskontoret har föreslagit, lösa dessa problem genom att föra över deaktuella passkontrolluppgifterna från polisen till tullen. Ett fiertal skältalar mot en sådan ordning. Jag vill främst peka på att polisen också ifortsättningen skall ha ansvaret för den inre utlänningskontrollen och också habetydande uppgifter när det gäller utredning och annan handläggning av ärendenenligt utlänningslagstiftningen. Enligt min uppfattning är det därför naturligtatt polisen har ett ansvar för och kan bestämma nivån på och utformningen avgränskontrollen. En uppdelning av utlänningskontrollen på tull och polisskulle kunna få negativa effekter, beroende främst på att tullen inte har ettansvar för handläggning av utlänningsärenden i övrigt. De rationaliseringsvinster som statskontoret harpekat på bör kunna realiseras inom ramen för den nuvarandepasskontrollorganisationen hos polisen genom främst ett förbättrat samarbetemellan polis och tull. De författningsenliga bestämmelserna för detta finnsredan i utlänningsförordningen. Jag har vid min tillämpning av huvudförslaget påden lokala polisorganisationen räknat med att de polismyndigheter som berörsav statskontorets förslag redan det kommande budgetåret bör kunna fördela sinaresurser så att de angivna rationaliseringsvinsterna inom passkontrollsystemetkan hämtas in. Jag vill i detta sammanhang peka på att systemet med friaresurser vid polismyndigheterna gör det möjligt för dessa polismyndigheter attsjälva välja det mest ändamålsenliga sättet att göra detta. Jag vill slutligenframhålla att polismyndigheterna från vidare själva harrätt att dra in, eller inrätta, i princip samtliga administrativa tjänster vidmyndigheterna. Det får alltså ytterst ankomma på de lokala polismyndigheternaatt bedöma hur den av mig nu förordade resursminskningen inompasskontrollorganisationen praktiskt bör genomföras. Fråganom i vilken ordning misstankar mot polispersonal förbrott ellertjänsteförseelser bör utredas har varit föremål för uppmärksamhet. I betänkandet (SOU 1975:20) Anmälan mot polismanföreslogs en ändrad ordning för handläggningen av sådana utredningar. Förslagenledde inte till något resultat, utan frågan överlämnades på nytttill utredning. EU nytt förslag i ämnet lades härefter fram i betänkandet (SOU1979:71) Handläggningen av anmälningar mot polispersonal. Förslaget har integenomförts. Sedanfrågan anmälts budgetproposition (prop. 5, s. 36) beslutade regeringen emellertid om vissa ändrade Prop.1985/86:100 utredningsrutiner, som till en del byggde på förslagen i 1975 årsbetan- Bil.4 kände. Rutinerna innebär bl.a. åklagarinträde vidanmälan om brott som har samband med tjänsten. I princip gäller också attförhör i sådana ärenden skall hållas av polisman från ett annat polisdistriktoch med högre tjänsteställning än den som skall höras. Vidare gäller attmedborgarrepresentanterna i polisstyrelsen i efterhand skall informeras om huren anmälan har slutbehandlats. fick polisberedningUlläggsdirektiv (dir. 1983:68). I dessa uttalades att frågan om handläggningenav anmälningar mot polispersonal för brott och förseelser i tjänsten, i linjemed vad som hade uttalats av (JuU 1980/81:33), borde övervägasytteriigare. Målet skulle vara att finna en ordning som utesluterföreställningar hos allmänheten om att utredningsförfarandet påverkas avovidkommande faktorer. Polisberedningen redovisade i augusti 1984uppdraget i delbetänkandet (Ds Ju 1984:10) Anmälningar mot polismän. Efter remiss har yttranden över betänkandet avgettsav justitiekanslern (), riksåklagaren (), ,, statskontoret, , statensarbetsgivarverk, statens ansvarsnämnd, länsstyrelsernas organisationsnämd(), länsstyrelserna i , och , , ,och , polismyndigheterna i , , ,, och Stomman, justitieombudsmannen (JO),arbetsdomstolen, JO-utredning, Tjänstemännens centralorganisafion(TCO), Centralorganisationen /SR, . Föreningen (polischefsföreningarna).Arbetsgruppen mot illegalt polisvåld och (). RÅ har överlämnat yttranden från överåklagarna vidåklagarmyndigheterna i och samt frånlänsåklagarmyndigheterna i , , och län.Länsstyrelsen i har överlämnat yttranden från polismyndigheternai och Lunds polisdistrikt. TCO har som eget yttrande översänt ettav och inomStatstjänstemannaförbundet gemensamt avgivet yttrande. /SR har överlämnatett yttrande från , samhällsvetare och ekonomer (). Betänkandet innehåller förslag till åtgärder föratt förebygga att polismän använder sina befogenheter på ett felaktigt sätt.Vidare föreslås att vissa förändringar genomförs när det gäller handläggningenav anmälningar om obefogat polisvåld. I betänkandet läggs också fram förslag om att encentral disciplin nämnd skall inrättas för polisväsendet. Nämnden skall enligt förslaget överta den uppgift att besluta om disciplinansvar, avskedande och där med sammanhängande frågor för polismän i den lokala organisationen som fn. ankommer på styrelse. Förslaget i denna del 54 saknardirekt samband med de övriga frågor som jag nu avser att ta upp Prop.1985/86:100 och kräver viss ytterligare beredning. Min avsikt är att anmäladenna Bil.4 fråga i särskild ordning. För en närmare redovisning av gällande ordning ochdess tillämpning samt av stafisfik m.m. av intresse i sammanhanget får jaghänvisa fill betänkandet. Enligtpolisberedningens bedömning är organisatoriska förändringar inte någon effektivmetod att undanröja föreställningar hos allmänheten om att förfarandet vidutredningar i anledning av anmälningar mot polispersonal påverkas avovidkommande faktorer. Problemet bör i första hand angripas genom förebyggandeåtgärder. Av central betydelse är att bl.a. upprätthålla en konfinuerligvidareutbildning för polisen i yrkesetiska frågor och att motverka att enmissriktad kollegialitet gör sig gällande bland polismän. Polisberedningen uttalar vidare att de myndighetersom har erfarenhet av ifrågavarande utredningar bland dem JO -som ettgenomgående intryck har redovisat uppfattningen att den polispersonal som underåklagarens ledning verkställer förhör och annan bevisupptagning inte tar någraovidkommande hänsyn. Enligt beredningen går den nuvarande ordningen allmäntsett så långt som man rimligtvis kan begära för att motverka misstankar omotillbörliga hänsyn, och den leder fill sakligt tillfredsställande resultat.Det finns enligt beredningen inte anledning fill några grundläggandeförändringar utan utredningarna bör även i fortsättningen verkställas inomramen för det ordinarie systemet för utredning och lagföring av brott. Det ärdock angeläget att söka undanröja den misstro mot förfarandet som ibland gersig till känna i den allmänna debatten. Beredningen anser att reformbehovetinskränker sig till anmälningar om obefogat våld och lägger fram förslag omvissa förändringar i handläggningen av sådana anmälningar. Beredningen framhåller att ansvaret för attförebyggande insatser görs åvilar inte bara samhället i stort utan ävenpolisledningen och de fackliga organisationerna inom polisväsendet. Deviktigaste åtgärderna från samhällets sida är eniigt beredningen att se till att ett lämpligt urval sker vidrekryteringen tiil polisyrket, att utbildningen i yrkesefikenhålls på en hög nivå och ges en starkare verklighetsanknytning för eleverna, att vidareutbildning i deyrkesetiska frågorna i största möjliga utsträckning bedrivs lokalt ochregionalt samt att vidareutbildningen i deyrkesetiska frågorna ges en starkare inriktning på polisens externaarbetsmiljö. Enligt beredningen bör ändringar i förhållande fillnuvarande ordning genomföras bara i fråga om anmälningar om obefogat våld frånpolispersonalens sida. I fråga om våldsanmälningar bör vissa rutiner isamband med anmäl ningsupptagningen ändras. Anmälan bör överlämnas dels till allmän åklagare dels till polisstyrelsen. Eu ökat medborgarinflytande över handläggningen börkomma fill Prop. 1985/86:100 stånd genom att polisstyrelsernasförtroendevalda ledamöter ges möjlig- Bil.4 het att fortlöpande följautredningsarbetet. Som representanter för allmänheten bör de vara oförhindradeatt framföra sina synpunkter på detta. De bör själva få välja organisationsformför sitt arbete. Beredningen diskuterar ingående olika alternativtill den nuvarande organisationen av utredningsförfarandet. Därvid avstyrkerberedningen tanken att anförtro de förhör m.m. som under åklagarens ledningskall hållas i dessa ärenden åt länsstyrelserna. Inte heller anser beredningenatt det skulle vara lämpligt att i överensstämmelse med vad som förordades i1979 års betänkande som en obligatorisk ordning föreskriva att det skall ankommapå personal inom åklagarväsendet att verkställa förhören. Beredningen pekaremellerfid på möjligheten att ge JO resurser för att i ökad utsträckning tabefattning med de aktuella ärendena. Detta skulle kunna ske dels i form avefterhandsgranskning och dels genom att JO övertar utredningen eller delar avden i sådana speciella fall där han anser det vara påkallat. Beredningenhänvisar här till en hearing som den har hållit med JO, varvid denne ställt sigmycket positiv till en ordning av angivet slag. Med hänsyn till att JO är endel av kontrollmakt har beredningen emellertid inte lagt fram någrakonkreta förslag i dessa avseenden. Beredningensförslag har fått ett övervägande positivt bemötande. Flera remissinstanserställer sig dock avvisande eller tveksamma till de föreslagna ändringarnabeträffande handläggningen av våldsanmälningar. Beredningens uttalanden om JO:sroll på området har också mötts av invändningar från ett par håll. I fräga om den nuvarande handläggningen avbrottsanmälningar mot polismän framhåller ett betydande antal remissinstanser bland dem JK, RÅ och att den misstro som ibland förs frami den allmänna debatten saknar reell grund. Enligt deras erfarenheter avutredningarna tar den personal som verkställer dem inte några ovidkommandehänsyn. Den omständigheten att utredningarna sällan lederfill åtal eller fällande dom beror enligt Föreningen på destora bevissvårigheter som ofta föreligger. RÅ anför att utredningarna stundomtorde försvåras just av en direkt ovillighet från arbetskamraters sida attlämna uppgifter som antas kunna vara menliga för den anmälde. Detta är dockinte något specifikt för den grupp befattningshavare som polisen utgör, utansamma förhållande kan iakttas också när det gäller andra grupper avbefattningshavare. JK anser att beredningen har anfört goda skäl föratt man bör anlägga en mera differentierad syn än tidigare på behovet av ändringar i utred ningsförfarandet. I likhet med beredningen menar JK att det endast är beträffande anmälningar om polisvåld som ändringar behövs. RÅ och ytterligare några remissinstanser anser däremot att detta är en för snäv inskränkning. Andra instanser, bland dem de fackliga organisafionerna 56 inompolisväsendet, framhåller att redan den nuvarande ordningen Prop.1985/86:100 innebären särreglering för polispersonalens del med diskriminerande Bil.4 Det helt övervägande antalet remissinstanseransluter sig fill beredningens uppfattning att utredningarna även ifortsättningen bör verkställas inom ramen för det ordinarie systemet förutredning och lagföring av brott. ALRO säger sig inte minst för anmälarnasskull under inga omständigheter kunna godta att utredningarna skulle skötasav personal utanför rättsväsendet. Att som föreslagits i remissvar på entidigare utredning överlåta uppgiften på t.ex. socionomer anser ALRO vara heltförkastligt. Från ett par håll förordas dock en ändradorganisation på området. JK ser för sin del vissa fördelar i det s.k.åklagaralternafivet enligt utredningsförslag och menar att enomorganisation enligt det alternativet skulle kunna få ett visst symbolvärde.Arbetsgruppen mot illegalt polisvåld anser att utredningarna bör läggas pålänsstyrelserna. Remissinstanserna ansluter sig genomgående tillberedningens uppfattning om vikten av förebyggande åtgärder och om de insatsersom bör göras från samhällets, polisledningarnas och de fackliga organisationernassida. I fråga om urvalet vid rekryteringen tillpolisyrket anser ALRO att det bör krävas yrkeslivserfarenhet från ett annatsamhällsområde. Beträffande grund- och vidareutbildningen understryker ett parlänsstyrelser liksom de båda polischefsföreningarna att utbildningen iyrkesetik bör vara kvalificerad och att de frågeställningar som sammanhängermed missriktad kollegialitet bör behandlas ingående. RÅ menar att ävenundervisning i psykologi och i samband därmed psykisk träning bör tillmätas denstörsta betydelse. Vikten av en möjlighet till omplacering framhållsav RÅ och av polisens fackliga organisationer. Enligt RÅ är det angeläget attpolisledningen kan omplacera en polisman som pådragit sig ett anmärkningsvärtstort antal anmälningar, eftersom det måste tyda på att denne på ett ellerannat sätt har svårt att fullgöra sin aktuella tjänst på ett tillfredsställandesätt. De fackliga organisationerna menar att möjligheterna till omplaceringbör undersökas och övervägas som alternativ till avsked eller uppsägning. Förslaget om ett ökat medborgarinflytande iutredningarna genom att de förtroendevalda i polisstyrelserna bereds möjlighet att fortlöpande följa utredningsarbetet har fått ett blandat mottagande. Flera remissin stanser är positiva, bland dem , de fackliga organisafio nerna inom polisväsendet och Föreningen , medan många avstyrker eller ställer sig på annat sätt krifiska. Från JK:s och RÄ:s sida anförs bl.a. aU förslaget inte står i överensstämmelse med de fastlagda principerna för kompetensfördelningen mellan polisstyrelsen och polischefen eller med regler om åklagarens exklu siva befogenheter med avseende på förundersökning. Flera av de instan ser som avstyrker förslaget ifrågasätter värdet av de föreslagna formerna för ökat medborgarinflytande. De befarar att allmänheten kan komma 57 auuppfaUa de förtroendevalda ledamöterna som representanter, inte Prop.1985/86:100 för allmänheten utan för polisen. Risken för att utredningsarbetetkom- Bil.4 mer att fördröjas och att andra prakfiska olägenheter uppstårframhålls också. Även när det gäller beredningens uttalande om JO.sroll är meningarna delade. Den övervägande delen av remissopinionen är för atten ökad medverkan från JO:s sida kommer till stånd, nämligen rikpolisstyrelsen,länsstyrelserna i , och , polismyndigheterna iMalmö och , JO, /SR, , de fackliga organisationerna inompolisväsendet. Flertalet av dessaremissinstanser anser att förslaget i hög grad är ägnat att minska allmänhetensmisstro mot handläggningen av våldsanmälningar. JO uttalar att han helt kan ställa sig bakompolisberedningens förslag och bedömningar när det gäller frågan omhandläggningen av brottsanmälningar mot polismän. Efter polisberedningenshearing har det inte inträffat något som har förändrat hans uppfattning i frågaom möjligheten från principiella och praktiska utgångspunkter att iökad omfattning skulle kontrollera handläggningen av sådana anmälningar. JK anser att det bör vara möjligt att tilldela bådeJO och JK särskilda resurser med inriktning på kontrollen av polisväsendet. mån JO eller JK bedömer det lämpligt bör de också mer eller mindrekontinuerligt kunna ta del av våldsanmälningar, men det är viktigt att det fårankomma på kontrollorganen själva att bedöma hur stora insatser som bör läggasned i det avseendet. Enligt RÅ:s mening skulle förslaget leda till enytterligare institutionalisering av och fjärma det ännu mer från detpersonliga inslag som borde vara utmärkande för ämbetet. Även ,, polismyndigheten i , Föreningen och Föreningen ställer sig kritiska. När det gäller ändrade rutiner i samband medanmälningsupptagningen är flertalet remissmyndigheter i princip positiva tillförslaget att åklagaren skall underrättas om en anmälan. Olikauppfattningar råder om värdet av att beiedskapsåklagare underrättas. EnligtFöreningen behöver jourhavande åklagare kopplas in barai undantagsfall, då det är fråga om att använda tvångsmedel eller i svårbedömdasituafioner om säkrande av bevis. Beträffande omedelbarunderrättelse till de förtroendevalda i polisstyrelsen råder delade meningarliksom beträffande deras medverkan över huvud taget. Fråganom handläggningen av anmälningar mot polismän har behand lats av två utredningar års polisberednings nu aktuella förslag.