prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Av specialmotiveringen till punkt 6 framgår attkravet på att handikappade skall kunna nyttja en tomt inte är avsett attupprätthållas undantagslöst. Detta bör komma till uttryck i lagtexten. Punktenbör också avfattas i närmare överensstämmelse med lydelsen av 7 §. I specialmotiveringen till punkt 7 angerdepartementschefen som exempel på en kollektiv lösning av parkeringsfråganmöjligheten atl bilda en parkeringsanläggning med stöd av anläggningslagensbestämmelser om gemensamhetsanläggningar, 1 fråga om störte anläggningar kandet - som 1985/86:1 248 framgårav det följande - i ett hänseende visa sig ofördelaktigt med en sådan lösning.Förvaltningen av sådana anläggningar torde komma att utövas av samfällighetsföreningarenligl lagen (1973; 1150) om förvaltning av samfälligheter. äger taxera ut medel för bl, a, anläggningens underhålloch drift frän de fastigheter till vilka anläggningen hör. Föreningens fordranhar enligl lagen (1973:1152) om förmånsrätt för fordringar enligt lagen omförvaltning av samfälligheter förmånsrätt före faslighetsinteckning i den fastaegendomen. Denna dolda förmånsrätt i delägarnas fasligheter för uttaxerademedel innebär en risk för den som belånar en delägarfastighet, eftersom hanssäkerhet kan påverkas, I propositionen med förslag till lag om förvaltning avsamfälligheter betonade departementschefen (prop, 1973: 160, s, 170) att debidrag som varje är skall uttaxeras från delägarfastigheterna för att täcka driftskostnadernasamt amortering och ränta på investeringslån i praktiken regelmässigt intetorde uppgå till så slora belopp, att de skulle kunna utgöra någon risk förfordringar med sämre rätt i fastigheten. Han framhöll emellertid att det sagdagällde under fömtsättning atl innehavare av fordringar med sämre rätt iakttarden försiktighet som normalt bör kunna krävas av en kreditgivare. Av detanförda framgår att man under lagstiftningsarbetet inte räknade med att ensamfällighetsförening skulle vara i behov av större kapitalbelopp för l.ex,underhåll, Koslnaderna vid förvaltning av en stor parkeringsanläggning tordeemellertid kunna bli betydande, vilket i sin tur kan leda atl förmånsrättenför föreningens fordran får sådan omfattning atl de som lämnat lån mot säkerheti faslighelen löper påtaglig risk för förluster. Det kan för övrigt påpekasatl det när det gäller förvaltningen av gemensamhetsanläggningar redan nu finnsexempel på att en legal panträtt fått en sådan omfattning att bottenlängivarnai delägarfastigheterna funnit sig föranlåtna atl säga upp boltenlånen föromförhandling med avseende på kompletterande säkerheter. Vad sorn nu har sagtskan självfallet inverka negativt på benägenheten att lämna kredit mot säkerheti fastigheter som har del i en parkeringsanläggning inrättad enligtanläggningslagen, I specialmotiveringen till punkt 7 anges också ettannat exempel på hur parkeringsfrägan kan lösas. Sålunda uttalardepartementschefen att kravet pä fastighetsägarna att själva eller i samverkansvara för behovet av parkering kan på kommunall initiativ omvandlas till enskyldighet att ekonomiskt bidra till en parkeringsanläggnings tillkomst ochdrift. Parkeringsköp nämns som exempel på sädan samverkan. Lagrådet villframhålla att det råder osäkerhet om i vilken uisträckning detär lagligen möjligt alt av en byggande kräva åtaganden av detta slag, Ocksäfrågan om förutsättningarna och formerna för ett åtagande är oviss. Denföreslagna lagtexten kan inte anses undanröja denna osäkerhet, Särskill måframhållas tveksamheten i fråga om atl framtvinga skyldighet att fortlöpandebidra till driften av en parkeringsanläggning. Frågan om framtida ägaresbundenhet av den byggandes iltaganden är också elt problem som 1985/86:1 249 Departementschefens uttalande synes böra förtydligas i flerahänseenden. Enligt andra stycket skall del under vissaföruisättningar finnas s, k, friyla för lek och utevistelse. Friytan skallenligt förslaget anordnas på den tomt som skall bebyggas eller på uirymmen inärheten som är gemensamma för flera byggnader. Om friyta blir ordnad utanförtomten, finns det emellertid ej anledning att fordra att den skall varagemensam för flera byggnader. Tomtägaren kan till exempel ha lämpligt uirymmeför friyta på en av honom själv ägd granntomt. Motsvarande gemensamhetskrav harinte heller ställts upp då det gäller parkeringsutrymme utanför tomten enligtförsta styckel 7, Beakias lagrådels förslag alt 15 § första stycket 5bör utgå, skall hänvisningen i första stycket av 16 § till 15 § första stycket7 avse punkten 6, Vid tillämpningen av denna paragraf på allmännaplatser fär anses gälla att. när sådana platser skall tas i anspråk för sittavsedda ändamål, bestämmelserna i 15 § skall gälla. Är en allmän plals redanianspråktagen kan enligt 16 § första stycket krav ställas på utrymme förparkering m, m. Lagrådet hänvisar till vad lagrådet i den allmännadelen av sitt yttrande anfört om översiktsplanen och områdesbestämmelser. Detfinns anledning att här ta upp en i remissen inte närmare belyst fråga. Sedanlänge finns i snart nog alla landets kommuner översiktliga planer som berörhela eller delar av kommunernas områden. En del av dessa planer har lagts framoch antagits utan att byggnadslagens förfaranderegler iakttagits, åtminstoneinte fullständigt. Sådana informella planer har ingen direkt rättsverkan mentillmäts stor betydelse i skilda sammanhang eftersom de utgör det auktoritativabeskedet om uppfattningen hos kommunfullmäktige i övergripandeplaneringsfrågor. Sedan PBL trätt i kraft, kommer översiktsplanen att vara detrepresentativa uttrycket för kommunens inställning beträffande planläggningen istort. Översiktsplanen har tre karakteristiska drag. Den är för del förstaobligalorisk. Detta innebär att varje kommun skall anla en översiktsplan medUllämpning av PBL;s materiella regler och dess förfarandebestämmelser. För detandra skall översiktsplanen vara heltäckande. Den skall alltså omfattakommunens hela geografiska område. Slutligen och för det iredje uppställer PBLett aktualitetskrav. 1985/86:1 250 nämligenavsett att översiktsplanen skall ses över med jämna, ej alltför långamellanrum. Planen kommer därigenom alltid att avspegla den rådandeuppfattningen i kommunen. Det är tydligt att en sådan plan avsevärt begränsardel praktiska behovet av informella översiktsplaner vid sidan av denförfatlningsreglerade planen. Det kan emellertid förtjäna diskuteras om inteföljden av PBL;s bestämmelser om översiktsplaner borde leda längre, nämligentill att kommunerna inte får anta informella planer. Det är nämligen förkommunmedborgarna en olägenhet om det existerar planer som tillmäts betydelse,ovisst vilken, fastän de inte tillkommit i den ordning som PBL föreskriver.Medborgarna går härigenom miste om det inflytande och den insyn de bör ha överplanläggningen. Det kan t,o,m, vara svårt för dem att få kännedom om förekomstenav sådana planer. Det är enligt lagrådets mening önskvärt altdepartementschefen klargör sin inställning till frågan om kommunernas möjlighetatt anta sådana planer. Beträffande översikUiga planer som antagits iden för generalplaner föreskrivna ordningen hänvisar lagrådet till sittyttrande under 15 kap. 3 §. Om lagrådels förslag till 1 kap, 3 § godtas och omden av departementschefen föreslagna 3 § i detla kapitel utformas på sättlagrådel förordar, blir 1 § i det remitterade förslaget onödig och kan utgå. 1 första meningen anges att det ärkommunfullmäktige som antar och ändrar en översiktsplan. Denna bestämmelsesynes ha sin naturliga plats efter reglerna om den beredning som föregårantagandet, 1 lagrådets förslag återfinns bestämmelsen i 11 §, I andra meningen sägs att planen skall gälla tilldess att den ändras genom elt beslut som vinner laga krafl. Enliglspecialmotiveringen skulle innebörden vara att översiklsplanen blir gällande ioch med alt fullmäktiges beslut att anta den vinner laga kraft, Enliglkommunallagen är kommunfullmäktiges beslut verkställbart och gällersålunda utan hinder av förd talan. Det ankommer emellertid pä kommunstyrelseneller på annan nämnd att verkställa fullmäktiges beslut, I dettaåliggande ligger att ta ställning bl, a. till frågan huruvida klagan överbeslutet skall medföra uppskov med verkställigheten. Vidare kan kammarrätt ochregeringsrätten i samband med besvär förordna atl det överklagade beslutetlills vidare icke skall gälla, I 4 kap, 17 § och 5 kap. 27 § finns bestämmelserom verkställighet av beslut att anta områdesbestämmelser och detaljplan, vilkasinnebörd anges skola vara densamma som den i förevarande paragraf, Ilagrädsremissen har inte angetts något skäl varför verkställighet av planbeslutskall följa andra regler än kommunallagens. Prop.1985/86:1 v, 251 Medhänsyn till den betydelse planerna har för rätt att bygga m, m, kan det finnasskäl för den föreslagna avvikelsen. En bestämmelse med den i andra meningenavsedda innebörden bör dock ges en annan utformning, förslagsvis så att"beslut att anta eller ändra översiktsplan gäller först sedan beslutetvunnit laga kraft". Den bör vidare placeras efler de paragrafer somreglerar förfarandet, 3-11 §§ lagrådets förslag. Denna paragraf som motsvarar I § i lagrådetsförslag anger det obligatoriska innhållet i översiktsplanen. När det i punkt I sägs atl planen skall angegrunddragen för den avsedda användningen av mark- och vattenområden ochriktlinjer för bebyggelse blir detta att anse som en precisering av vad somsägs i den inledande delen, 1 § första styckel lagrådets förslag.. Det är tämligen självklart att översiktsplanenskall anpassas till och underordnas de allmänna intressen som enligt 2 kap,skall beaktas vid all planläggning och lokalisering av bebyggelse. Dettabehöver inte sägas ut särskilt. Orden "med tillämpning av beslämmelserna i2 kap," kan därför utgå. Föreskriften i paragrafens sista stycke hör närasamman med vad som i nästa paragraf sägs om att länsstyrelsensgranskningsyttrande skall fogas till planen. Föreskriften bör flyttas över tillden följande paragrafen, som enligl lagrådets förslag blir 2 §. Enligt första stycket första meningen beståröversiklsplanen av en särskild handling med riktlinjer samt en eller flerakartor. Av föregående paragraf framgår emellertid att planen skall ange -förutom riktlinjerna för bebyggelsen - också grunddragen i den avseddaanvändningen av mark-och vattenområden och hur riksintressen avses blitillgodosedda. Det synes därför riktigare att, om den särskilda handlingensinnehåll skall beskrivas, repliera på bestämmelserna i 3 §, Enligt lagrådetsuppfattning är det emellertid överflödigt att i lagtexten ånyo ange vad planenskall innehålla. Med de uppgifter handlingen bör uppta blir det knappastpraktiskt möjligt alt helt och hållet ta in uppgifterna på karlmaterialet.Andra meningen i första stycket kan därför utgä. Paragrafen bör vidare redigeras om så attskillnaden mellan den särskilda handlingen och kartor, gemensamt benämndaplanhandlingarna, å ena, samt planbeskrivningen, å andra sidan, framträdertydligare. Planbeskrivningen är endast ett komplement till översiktsplanen -låt vara ett viktigt sådant. Det uppställs i lagen inget krav på attplanbeskrivningen skall antas av kommunfullmäktige. Del torde få anlas attplanbeskrivningen ofta kom- 1985/86:1 252 meratl upprättas av ett beredande kommunalt organ. Om sä sker torde beslutet attanta planbeskrivningen få anses som ett sådant beslut av rent förberedande artsom enligt 7 kap. 2 § kommunallagen (1977:179) ej får överklagas. Bestämmelsen i paragrafens sista stycke attplanhandlingarna skall utformas så alt innebörden kan utläsas utan svårighetlär avse endasi den särskilda handlingen och kartorna, däremot inteplanbeskrivningen. För atl detla skall framgå tydligare bör bestämmelsenflyttas och anslutas lill paragrafens första stycke. 1 specialmotiveringen berör deptirtementschefenfrågan om ett åsidosättande av kravet på lättfattlighet kan leda till atlplanen upphävs efter besvär. Därvid uttalas att brister i kravet på lättfatllighetendasi i rena undantagsfall skall kunna leda till ett upphävande. Lagrådet, somerinrar om att det tillkommer domstol att avgöra den saken, antar atluttalandet oavsiktligt gjorts alltför kategoriskl. Paragrafen behandlar kravet på samråd när planförslagupprättas. Sedan i paragrafens första mening angivits med vilka kommunen alltidskall samråda sägs i andra meningen att även andra som kan ha ett väsentligtintresse av förslaget skall beredas tillfälle till samråd, 1 specialmotiveringensägs att man med uttrycket "beredas tillfälle till" markerat att kommuneninte skall behöva ha någon uppsökande verksamhet för att nå intressenterna.Självfallet skall kommunen inte behöva gå ut till envar av dessa medinformation om förslager. Däremot skall kommunen vara aktivt verksam för attdet hälls samrådsmöten. Därefter fär det, såsom anförs i specialmotiveringen,anses ankomma på intressenterna att visa sin vilja att komma till mötena,reagera på utsänt material osv, 1 paragrafen, som enligt lagrådets förslag skallbetecknas 5 §, behandlas uppgifter vid samrådet, 1 den allmännamotiveringen (s. 85) framhåller departementschefen att statens inflytande närdet gäller översiklsplanen i allt väsentligl måste utövas under samrädsskedet.Av det skälet anser han det nödvändigt att uppgifter vidsamrådet kommer till uttryck i en särskild bestämmelse. Samtliga föreskrifter iden föreslagna paragrafen är emellertid sådana att de hör till regeringens s,k, restkompetens (8 kap, 13 § första stycket 2 RF), Såsom riktade till denregeringen underställda förvaltningsiorganisationen hör föreskrifterna enligtlagrådels mening närmast hemma i den förordning med tillämpningsbestämmelsertill PBL som torde komma att utfärdas, 1 lagstiftningsärendets nuvarande skedehar lagrådet inget yrkande att föreskrifterna skall utgå. 1985/86:1 253 Beträffande de föreslagna bestämmelsema villlagrådet anföra följande. Enligt punkt 3 skall samordna statligamyndigheters synpunkter på planförslaget och ta till vara myndigheternasintressen. Av specialmotiveringen framgår atl det skall ankomma pälänsstyrelsen att på slalens vägnar la ställning lill planförslaget. När dettabörjar ta form bör , anför departementschefen, koncentrera sinainsatser på att prioritera mellan motstridiga statliga intressen och göra densamlade värdering som kommunen behöver lill ledning för sitt planarbete. Vaddet i själva verket är fråga om är således att undersamrådsskedet skall ha ansvaret för att statliga intressen tillvaratas.Lagrådet föreslår att detta kommer till direkt uttryck i punkten, 1 andra styckel föreskrivs atl länsslyrelsenssynpunkter på förslaget skall, om det inte är uppenbart onödigt, sammanställasi etl samrådsyttrande. Skälet härtill är. enligt vad som framgår avspecialmotiveringen, att det är viktigt att samlade bedömningframgår klart inför kommunens beslut om den fortsatta handläggningen avplanförslaget. Enligt lagrådels mening fyller bestämmelsen ingen funktion. Detär självklart att skall delge kommunen resultatet av sinaöverväganden. Lagrådet föreslår att bestämmelsen utgår. Första stycket handlar om kungörande av utställandeav översiktsplan. Synpunkter på elt utställt planförslag skall lämnasskriftligen. Att detla iakttas har betydelse bl. a, när det gäller möjlighetenatl klandra ett beslut om att anta planen. Sättet för att avge synpunkter bördärför framgå av kungörelsen. Inledningsbestämmelsen i 8 § har närmast sinmotsvarighet i 17 § 1 mom, andra stycket tredje punkten byggnadsstadgan. Förnärvarande skall kungörandet ske genom försorg. Då blir lagen(1977:654) om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m, m, tillämplig.Denna lag gäller nämligen fall där kungörande är föreskrivet beträffandeåtgärd av organ för den specialreglerade kommunförvaltningen (se prop,1976/77:63 s, 148 och 166), 1 enlighel med den systematik som används i PBLregleras inte vilket kommunalt organ som skall ombesörja kungörandet. Dennauppgift kan anförtros l.ex, kommunstyrelsen, som inte är ett organ för denspecialreglerade kommunförvaltningen. Lagrådet föreslår, för att enhetlighetskall uppnås, en regel varigenom bestämmelserna i kungörandelagen kommer atliakttas oavsett vilken instans som svarar för att kungörelse utfärdas.Man skulle då bl, a, vinna att begreppet ortstidning alltid får den innebörddet har enligt kungörandelagen. Lagrådet vill i sammanhanget anmärka att enhänvisning till kungörandelagen erfordras, eftersom det är fråga om kungörandeav kommunfullmäktiges beslut och 7 § kungörandelagen ej lär avse kommunfullmäktige. 1985/86:1 254 Enligt lagrådets mening bör kungörande ske inteendast genom kungörelsens införande i ortstidning utan också genom atlkungörelsen anslås på kommunens anslagstavla, 1 andra styckel i paragrafen föreskrivs alt ellexemplar av planförslaget med tillhörande handlingar före utställningen skallöveriämnas till , regionplaneorganet och angränsande kommuner somberörs av förslaget. Bestämmelsen innefattar säledes tillämpningsföreskrifterav rent administrativ karaktär, Belräffande sådana föreskrifter har regeringenen direkl på regeringsformen (8 kap, 13 § första stycket 1) grundad normgivningsmakt.Enligl lagrådets mening bör del därför övervägas om inte bestämmelsen bör utgåför att i stället tas in i den tilltänkta förordningen. Enligt denna paragraf skall under utställningstidenplanförslaget åtföljas, förutom av planbeskrivning, samrådsredogörelse ochgällande översiktsplan, också av sådant planeringsunderlag som har betydelseför bedömning av planförslaget. Enligt specialmotiveringen är del kommunensuppfattning om vad som är betydelsefullt som skall vara avgörande. Delta börtydligt framgå av lagtexten, Första stycket av paragrafen, 13 § i lagrådetsförslag, innehåller en erinran om skyldigheten att kungöra kommunfullmäktigesbeslut om antagande eller ändring av översiktsplan på samma sätt som andrafullmäktigebeslut. Denna erinran är ej behövlig och tynger onödigtvislagtexten. Andra stycket reglerar den expeditionsskyldighet, som åvilarkommunen, sedan beslutet vunnit laga kraft. Expediering bör ske även tillregionplaneorgan som berörs. Däremot bör det, såvitt gäller övrigamyndigheter, vilkas synpunkter ej blivit tillgodosedda, vara tillräckligt attunderrättelse sänds till , se lagrådets kommentar till 5 kap. 23§. Lagrummet anger en bestämd tid inom vilkenexpediering skall ske, Nägon rättsföljd kan knappast vara knuten till dennatidsfrist. Vidare är expeditionstiden beroende av lokala förhållanden. atl expedieringen skall ske utan dröjsmål är därför att föredra.Enligt lagrådets mening kan emellertid bestämmelsen på skäl som angetts under 8§ tas upp i förordning. 1 dessa paragrafer regleras det planinstitut sombenämns områdesbestämmelser. Stadgandet i 14 § om vem som antarområdesbestämmelser är i allt väsentligt likalydande med föreskriften i 5 kap.3 § om vem som antar 1985/86:1 , 255 detaljplan.I 16 § regleras förfarandet vid utarbetandet av områdesbestämmelser och häromhänvisar paragrafen till motsvarande regler i 5 kap. beträffande detaljplan. Dei 17 och 18 §S intagna bestämmelserna om giltighet och verkan avområdesbestämmelser är i del stora hela identiska med 5 kap, 27 och 28 §§ omgiltighet och verkan av detaljplan. Från rent redaktionella synpunkter är deten fördel om 13-18 §§ flyuas till 5 kap, och där placeras i anslulning tillmotsvarande paragrafer om detaljplan, Dubblyrer kan då undvikas och likaså deolägenheter som hänvisningar till efterföljande paragrafer innebär. Det avgörandeskälet för en flyttning är emellertid att områdesbestämmelserna sakligt harmera gemensamt med detaljplanen än med översiktsplanen. Områdesbestämmelsernaerbjuder i vissa avseenden samma regleringsmöjligheter som detaljplanen och PBLbygger på att det skall finnas en valfrihet mellan dessa planinstitut. Områdesbestämmelsernakan på sätt och vis ses som en planeringsmöjlighet för fall då en delaljplanmed dess mera omfattande och detaljerade reglering inte behöver tillgripas t,ex, när det inte föreligger någol behov av att ge byggräU eller få rält attlösa mark. Områdesbestämmelsernas placering i det kapitel som handlar omöversiklsplanen är ägnad att undanskymma planinstilutens olika sakligainnebörd. För atl det skall tydligare framgå hur PBL: s föreskrifter omplaninslituten förhåller sig till varandra är det angeläget att 13-18 §§ brytsul ur 4 kap, och placeras i 5 kap, I lagrådets förslag har paragraferna sinmotsvarighet i 5 kap, 16, 17 och 33-36 §§, I 13§, som i lagrådets förslag moisvaras av 5 kap,16 §, anges i vilka avseenden områdesbestämmelser kan meddelas för att inom ettområde som inte omfattas av detaljplan reglera användningen av mark och vatten,bebyggelse m. m. Avsikten med områdesbestämmelser är främst atl de skallsäkerställa syftet med översiktsplanen. Men de skall också kunna användas föratt tillgodose riksintressen. På flera ställen i remissprotokollel, bl, a, s,89 och 431, framhåller departementschefen att avsikten är attområdesbestämmelser skall komma till användning endast inom begränsade omrädenav kommunen. Detta, sägs det i protokollet, framgår redan av valet av namn påbestämmelserna, I den remitterade lagtexten har, både i 1 kap, 2 § och iförevarande paragraf, genom orden "ett visst område" markerats attområdesbestämmelser inte avses kunna anlas för kommunens hela område. Lagrådetvill för sin del påpeka att den föreslagna lagtexten inte hindrar en kommun attanta områdesbestämmelser för hela den areal av kommunen som inte ärdetaljplanelagd. Eftersom laglexten inte anger hur stort ett område medområdesbestämmelser får vara, t, ex, i procent av kommunens hela areal,uppfyller ju faktiskt ett område som består av kommunens hela areal medundantag av delaljplanelagda delar kriteriet "ett visst område".Lagtexten hindrar inte heller att kommunerna delar upp kommunens areal i fleraavgränsade omräden och antar likalydande eller i det närmaste likalydandebestämmelser för varje område. En annan sak är att områdesbestämmelser medhänsyn till syftet med dem i de 1985/86:1 256 allraflesta fall torde komma all omfatta endast avgränsade delar av kommunen. Delkan dock inte uteslutas all det för enstaka kommuner med speciell karaktär kanvara ändamålsenligt atl vissa områdesbestämmelser gäller för hela kommunen.Lagrådet har anpassat sitt lagförslag till det anförda, 1 specialmotiveringen till 13 § framhålls attuppräkningen i paragrafen är avsedd att vara uttömmande. För att markera dettahar i laglexten angetts att områdesbestämmelser får avse "endast" deuppräknade frågorna. Enligt lagrådets mening behövs inte ordet"endast" för att paragrafens innebörd i nämnda hänseende klartskeill framgå, 1 lagrådets förslag har ordet därför fåll utgå. Härigenom färlagtexten samma uppbyggnad som lagtexten föreslås få i 5 kap, 7 § lagrådetsförslag som behandlar de frivilliga regleringsinstrument som en detaljplanskall kunna innehålla, I 13 § punkt 7 föreskrivs en inskränkning imöjligheten att meddela bestämmelser om marklov i friluftsområden, nämligen atlregleringen inte får vara sä ingripande att den pågående markanvändningenavsevärt försvåras, Lagrådel ålerkommer vid behandlingen av 8 kap. 18 § 4 tillden betydelse som begreppet pågående markanvändning skall ha i detta sammanhang. När i 13 § punkt 8 talas om "byggnadsteknisktutförande" lär därmed inte avses annat än vad som ryms i orden"utformning och utförande av byggnader" i punkl 4, Av detta skälupptar lagrådets förslag ingen bestämmelse om "byggnadsteknisktutförande". För områdesbestämmelser föreslår departementschefeni 14 § som huvudregel att fullmäktige skall anta sådana bestämmelser samtändring och upphävande av områdesbestämmelser. Enligt andra punkten i paragrafenfär fullmäktige dock besluta att frågor angående områdesbestämmelser inom vissaområden eller med ett visst innehåll skall prövas av kommunstyrelsen ellerbyggnadsnämnden. Paragrafen saknar motsvarighet i gällande rätt, som ju intekänner begreppet områdesbestämmelser. Av visst intresse är emellertid 26 och108 §§ byggnadslagen.