prop · G903110 · 1985-12-31 00:00:00 — Kronoholmsutredningenhar tagit ställning till vilka slag av öar och som anses ingå iutredningsuppdraget med hänsyn till innehållet i utredningens direktiv. Därvidstod det till en början klart att utredningen skulle överväga den framtidadispositionen av de bebyggda öar som kan betecknas som kronoholmar enligtförordningen (1950:597) om fiskerätten vid vissa kronan tillhörigahavsstränder, skär och m. m. Kronoholmar som omfattas av dennaförordning är öar som inte hör till något hemman eller innehas under särskildavillkor. Emellertid finns det många statligt ägda bebyggda öar som inte ärkronoholmar i nyssnämnda bemärkelse. Även dessa öar har tagits med iutredningsarbetet. Anledningen till detta är att de frågor som utredningenskall överväga är desamma, oavsett om den statliga ön är en kronoholme ivedertagen bemärkelse eller inte. Statsmakternasinställning till överlåtelser av skärgårdsmark Utredningenskulle enligt direktiven överväga förutsättningarna för att överiåta bebyggdmark på kronoholmarna till kommuner eller enskilda. För att få reda påbebyggelsens omfattning och karaktär har på utredningens initiativ de bebyggdaholmarna inventerats. Därvid framkom att det finns ungefär 200 bebyggda öar somtillhör staten. Antalet bosättningar på dessa öar uppgår till ca tusen. Deflesta kronoholmarna finns i Norrbollens län. Många kronoholmar finns ocksä påvästkusten. Utredningen konstaterar att den statligaförvaltningen av kronoholmarna upplevs övervägande positivt. Inga störreförändringar i form av ny bebyggelse och liknande sker på holmarna, vilketanses vara av värde. Det finns inte heller någon uttalad opinion för sådanaförändringar. Vidare har det förekommit endast enstaka önskemål frånprivatpersoner om att få förvärva tomtmark på öarna. Detta beror väsentligen påall man är medveten om att staten är restriktiv med att tillåta sådanaförvärv. Staten har varit återhållsam med att medgemarköveriåtelser . En orsak till detta torde vara att de aktualiserade överiåtel- serna i de flesta fall inte varit avsedda för ett permanent boende. Vidare har naturvårdens och friluftslivets intressen beträffande skärgårdsområ denas utnyttjande fått en ökad genomslagskraft i lagstiftningen. Detta återspeglas även i statsmakternas restriktiva inställning lill överlåtelser av mark pä kronoholmarna. Staten har varit särskilt återhållsam med att tillåta markförsäljningar , sannolikt beroende på det dä påbörjade arbetet med den fysiska riksplaneringen. Då kommuner na fullföljer de riktlinjer som dragits upp för den fysiska riksplaneringen 29 genom att bl.a. säkerställa naturvårdens ochfriluftslivets intressen i den Prop. 1985/86: 110 kommunalaskärgårdsplaneringen får riksplanens riktlinjer en stor genomslagskraft. Vad kan följa av en överlåtelse Vid en framtida disposition av kronoholmarna som innebäratt en kommun får överta kronoholmar eller alt privatpersoner får friköpatomtmark på dessa kan kommunen tänkas använda sig av en s. k. planutredning.Denna är ett led i byggnadslovs- eller fastighetsbildningsärenden och är däriörinte en fristående planeringsform. Eftersom planutredningar inte är rättsli-genbindande, begränsas deras användning när t. ex. behovet av all reglerabebyggelsens utformning i stort. 1 sådana fall måste en detaljplanläggninggöras. Något ökat anspråk på kommunalservice torde normalt inte bli följden av atl marköverlåtelser till husägaretillåts. Överlåtelser till enskilda av markpå kronoholmarna fordrar fastighetsbildning. Köp av en del av en fastighet ärgiltigt endast om fastighetsbildning sker i överensstämmelse med köpet. Beträffande den fastighetsbildningsom kan följa av en överlåtelse av bebyggd mark på kronoholmarna får man utgåfrån flera olika faktorer som kan påverka bedömningen av om fastighetsbildningi det enskilda fallet kan tänkas få komma till stånd eller inte. 1 dennabedömning ingår allmänna lämplighels- och planvillkor. Dessa prövas formelllinte av planmyndigheterna utan av fastighetsbildningsmyndigheten (FBM) isamband med fas-tighelsbildningsförrättningen. Det förtjänar dock attframhållas att kommunens planbedömningar har stor betydelse vid FBM:sprövning. För att marköveriåtelser påkronoholmarna skall kunna bli giltiga måste det finnas förutsättningar förtillstånd till avstyckning av en tomt där huset finns. Sådana förutsättningarsaknas när allmänna intressen, t.ex. naturvårdsintressen, är starka inom detområde där byggnaden ligger. FBM skall alltså bl. a. pröva atl faslighet sombildas blir lämplig för sill ändamål och att fastighetsbildningen är godtagbarmed hänsyn till markanvänd-ningsreglerande bestämmelser och andra planmässigaaspekter. Det förhällandet atl marken redan är bebyggd har emellertid heltnaturligt betydelse vid den planmässiga bedömningen. Behovet av gemensam mark kantillgodoses antingen genom alt en marksamfällighet bildas eller engemensamhetsanläggning inrättas som omfattar det behövliga markområdet utan atldetta äganderättsligt frångår den ursprunglige ägaren. Den mest praktiskalösningen torde vara att inrätta en gemensamhetsanläggning, i vilken förutomskötseln av gemensamma markutrymmen kan ingå vatten- och avloppsanläggningar,hamnanläggningar m.m. Under vissa förutsättningar är det möjligt att knytaandel i gemensamhetsanläggning till byggnad som ligger på annans mark.Gemensamhetsanläggningar kan sålunda inrältas på bebyggda kronoholmar utan attfastighetsbildning för befintlig bebyggelse först har skett. Principerför överlåtelser m. m. i;.>..,; Prop. Vissa allmänna intressen beträffande en kronoholme kanvara så starka eller ha sådan innebörd att kronoholmen bör vara kvar i statensägo. Det kan vara fråga om naturvårdsaspekter av särskild tyngd, speciellahänsyn till yrkesfisket eller försvars- och sjöfartsintressen. Utredningen anser att kronoholmarsom har betydande natur- och kulturvärden bör vara statligt ägda även iframtiden. Dessa öar har i den fysiska riksplaneringen utpekats somriksintressanta. De ligger i allmänhet i den yttre skärgården och har ocksåofta ett stort värde för det röriiga friluftslivet. Vid kronoholmarna är fisket medrörligt redskap fritt för varje svensk medborgare med undantag av fiske efter laxvid . De statligt ägda öar som ligger utmed annan kust änNorrlands- och är i allmänhet inte sådana kronoholmar som avses i1950 års förordning om fiskerätten vid vissa kronan tillhöriga havsstränder,skär och m.m. Eventuella överlåtelser av dessa öar till kommuner ellerenskilda innebär alltså inte någon inskränkning i det fria fisket med rörligtredskap. Fasta redskap används huvudsakligenav yrkesfiskare eller annan fiskare för vars försörjning fisket är avväsentlig betydelse. Sådana redskap får sättas ut i allmänt vatten endast eftertillstånd av . Fiskerätten vid kronoholmarna avser fiske i statensenskilda vatten och upplåter därvid även denna rätt. Fisket med fasta redskap kringkronoholmarna kan ibland vara av stort värde för den berörde yrkesfiskaren.Detta gäller framför allt för och därlänsstyrelsens upplåtelser och tillständs-prövning av rätten till fiske medfasta redskap vid kronoholmarna har en stor betydelse jämfört med landets kusti övrigt. Yrkesfisket synes nu tillmätas enökad betydelse. Kustfisket tenderaratt spela en större roll än förut. Härigenomuppkommer större motsättningar mellan olika fiskeintressenter. Mot dennabakgrund anses det av fiskevårdsskäl vara en fördel om staten disponerarfiskevattnen vid kronoholmarna. Dä hela kronoholmen säljs och öndärigenom är en kronoholme, upphör den stålen som strandägareUllkommande rätten lill fisket. Detta kan få konsekvenser för fiskevården ochför de yrkesfiskare som har rätl att fiska kring kronoholmarna enligtupplåtelseavtal med . De nuvarande upplåtelserna syftarfrämst till att ett aktivt yrkesfiske på statens enskilda fiskevattenupprätthålls. Det är inte möjligt att räftsligen garantera all fiskerätten medfasta redskap vid kronoholmarna kan tillförsäkras det aktivayrkesfisket, om öarna och därmed deras fiskevatten blir enskild eller kommunalegendom. Kommunernas ansvar och intresse för yrkesfisket är dock numeragenomgående ganska stort. Med hänsyn härtill torde det enligt utredningensbedömning vara möjligt att på ett tillfredsställande sätt lösa frågan omsäkerställande av yrkesfiskels intressen vid en överlåtelse av en kronoholmetill en kommun utan att en sådan lösning kan göras rättsligen bindande. Blandde olika alternativ för alt säkerställa yrkesfiskets intressen som utredningenför fram kan nämnas ett förslag om attkommunen som köpare förbinder sig att respektera Prop. 1985/86: 110 nämndaintressen. En kronoholme kan ha särskild betydelse förframförallt försvaret. 1 några fall kan öar behövas för statlig verksamhet somrör sjöfarten. För annan statlig verksamhet torde kronoholmarna som sådana saknabetydelse. I enstaka fall kan dock statliga myndigheter behöva förfoga överbyggnader på öarna. Om statliga intressen motverkas genom överlåtelser avkronoholmar eller mark på dessa, bör sådana överlåtelser inte få ske. Det främsta skälet för kommuner alt vilja övertakronoholmar är att sådana markförvärv kan säkerställa lokalanaturvårdsintressen eller kommuninvånarnas behov av och tillgång lill orördskärgårdsnatur. Utredningen ser i allmänhet inga hinder mot atl statenöverlåter kronoholmar av detta slag till kommunerna. Kronoholmar med betydandenatur- och kulturvärden bör dock i de flesta fall bli kvar i statens ägo. Många husägare på kronoholmarna har för utredningenredovisat hur de upplever sin situation. Åtskilliga av dessa personer haranmält intresse av att friköpa tomtmark. Andra är i stort sett nöjda medförhållandena som de är. Anledningen till att husägare har ett måttligtintresse av friköp är förutom prisfrågan förmodligen att man är eller harblivit medveten om att bostadsarrendatorer har ett starkt besittningsskydd,vilket kan upplevas som nära nog lika rättstryggt som att äga den mark somhuset står på. En viktig orsak lill husägarnas önskemål att fåfriköpa marken där huset finns är den möjlighet att få pantsätta huset somföljer av ett sådant friköp. Härigenom kan fastighetsägaren få bättremöjligheter att finansiera underhåll och modernisering av huset. De husägaresom saknar nyttjanderättsavtal upplever sin rättsliga ställning i förhållandetill markägaren som osäker. Utredningen redovisar principiella synpunkter påfrågan i vilka fall en överlåtelse av tomtmark typiskt sett kan tänkas få kommatill stånd. Om individuella önskemål och hänsyn går att förena med deförekommande allmänna intressen som kan finnas inom del aktuella området, ärdet enligt uiredningens mening motiverat all man lar hänsyn lill de enskildasönskemål. Som tidigare nämnts är staten sedan längerestriktiv med alt medge överlåtelser av tomtmark på kronoholmarna. Orsakernahärtill har varit den ändrade synen på skärgårdsområdenas utnyttjande som följtav att naturvårdens och friluftslivets intressen genom bl. a. den fysiskariksplaneringens riktlinjer markerats på ett framträdande sätt. Dennainlressemar-kering gäller i första hand vid tilltänkta nyexploateringar menåterspeglas också i fråga om den redan bebyggda marken i den meningen att manendast i undantagsfall har tillåtit friköp av tomtmark. Under utredningsarbetet inhämtade synpunkter frånföreträdare för myndigheter och kommuner har gett vid handen att man iallmänhet motsätter sig att husägarna på kronoholmarna tillåts att köpatomtmarken. Man understryker särskilt att förvärv av detta slag skulle kunnaleda till en olämplig privatisering av marken. Från kommunalt håll anser manatt öarna bör vara allmänt tillgängliga för alla och därför i allmän ägo. enskilda husägarna harofta samma inställning. Särskilt beträffande fiskelä- Prop. 1985/86: 110gen vill man att marken skall kunna utnyttjas av alla. Enligt kronoholmsutredningen bör överlåtelser lillprivatpersoner av mark pä kronoholmarna kunna ske i följande fall.Grundförutsättningen är alltid att fastighetsbildning kan ske. Överlåtelser kan äga rum, om inte statligverksamhet hindrar detta och om inte kronoholmen ligger inom ett område som iden fysiska riksplaneringen angetts vara av riksintresse för naturvården,kulturminnesvården eller det rörliga friluftslivet. Om kronoholmen som sådanhar utpekats som ett riksintresse i något av de nämnda hänseendena böröverlåtelser inte ske. 1 allmänhet bör överlåtelser ej heller tillåtas, omnågot av de angivna intressena endast har ett regionall värde. Om några friköp och avstyckningar tidigaretillåtits på en kronoholme, kan det finnas skäl alt de återståendearrendalorerna erbjuds att få friköpa tomtmark. Om kronoholmen inte har någon nämnvärd betydelseför de angivna intressena och ligger mer eller mindre som en enklav blandöar som är privatägda, dvs. vanligtvis i den inre skärgården, kan det varamöjligt atl tillåta markförsäljningar på ön. Delsamma kan bli fallet, om kronoholmen ärosedvanligt stor och bebyggd med enstaka grupper av hus. Del bör dock fordrasatt naturvårds-och friluftslivsintressen inte nämnvärt berörs av attmarköverlåtelser till-låts. När kronoholmen är mycket liten och bebyggd medenstaka hus kan slrandskyddel anses i det närmaste vara utsläckt.Detta kan vara ett skäl för att tillåla friköp av tomtmark på ön. På en hel del kronoholmar finns byggnader ellerlägenheter i bostadsbyggnader som hyrs ut. Vad kronoholmsutredningen anser omförsäljningar till arrendatorer bör i princip också kunna gälla föröverlåtelser till hyresgäster. anser att förordningen(1971:727) om försäljning av staten tillhörig fast egendom, m.m. bör kunnatillämpas i de fall staten på grundval av utredningens förslag säljerkronoholmar eller mark på dessa. Därvid gäller bl.a. enligt denna förordningatt den säljande myndigheten skall se till att köpeskillingen blir den högstamöjliga och i varje fall inte understiger egendomens saluvärde. Utredningen redovisar vissa principer efter vilkaköpeskillingen bör beräknas. Köpeskillingens storlek bör bestämmas medutgångspunkt i fastighetens marknadsvärde. Vissa riktmärken för värderingenanges. är det svårt att kunna uppskatta marknadsvärdet av försåldtomtmark med uppförda hus på ofri grund. I de allra flesta fall kan dockparterna förmodas komma överens om ett pris på marken som med hänsyn till bl.a.förhållandena på platsen skäligen kan anses motsvara markens marknadsvärde. förordar att man avvaktarresultatet av eventu ell planläggning samt av fastighetsbildning innan markförsäljning sker. Man får då för det första ett klart besked om avstyckning kan göras eller inte. För det andra sker en fastighetsbildning enligt enhetliga normer. Enligt utredningens meningbör staten följaktligen ta initiativ till fastig- Prop. 1985/86: 110helsbildning innan köpeavtal ingås. Om några hinder mot en överlåtelse av en kronoholmeeller mark på denna inte anses föreligga, uppkommer ibland frågan omkronoholmen först bör överlåtas till en av ett sådant förvärv intresseradkommun eller om tomtmark på ön bör säljas till de enskilda husägarna i förstahand. finner övervägande skäl talaför att kommunen ges företräde i förvärvsfrågan. Det främsta motivet förutredningens ställningstagande är att det leder till - utöver planmonopolet -ett kommunalt ansvar för markfrågorna, dvs. konkret uttryckt frågan om markenpå kronoholmarna bör bli kvar i allmän ägo eller överlåtas till privatpersoner.1 de fall man kan säga atl husägarna bör få friköpa tomtmark på en kronoholmebör det enligt utredningens mening göras klart att staten, för den händelsekommunen inte längre uppger sig vara intresserad av att överta ön, kommer attta initiativ till fastighetsbildning i syfte att sälja tomtmarken till deenskilda. Det blir härigenom kommunens sak att överväga om ön trots allt skallövertas av kommunen för att säkerställa alt den blir kvar hos det allmänna. Tomträtt kan användas när det allmänna genomföreskrifter i tomträttsavtalet önskar påverka bebyggelsens omfattning ochutnyttjande. Det kan l.ex. vara påkallat att genom sådana föreskrifter sökatillgodose intresset atl bevara en kulturhistorisk bebyggelse, exempelvis ettfiskeläge. Det torde också vara möjligt att i ett lomträltsavial ta införeskrifter som innebär att fastigheten är avsedd endast för permanent boende. konstaterar atttomträttsinstitutet mycket sällan kommer till användning i fråga omfritidsbebyggelse eller annan bebyggelse utanför tätorterna. Med hänsynhärtill torde det vara realistiskt atl utgå från att tomträtten endastundantagsvis kan bli användbar i fråga om bebyggelsen på kronoholmarna. Förde kronoholmar där överlåtelse med äganderätt eller upplåtelse med tomträtt avden bebyggda marken inte bör komma i fråga återstår att bestämma en lämplignyttjanderättsform för de personer som disponerar den mark på vilken derasbyggnader är uppförda. Den upplåtelseform som ligger närmast till hands ärbostadsarrendet. Det förekommer alt enskilda äger och nyttjarbyggnader på ofri grund utan att de närmare villkoren för rätten att behållabyggnaden på platsen regleras i ett skriftligt avtal mellan staten sommarkägare och byggnadens ägare. Enligt utredningens uppfattning är det klartotillfredsställande att skriftliga avtal i förevarande fall inle finns. För attdels skapa ordnade förhållanden, dels av rättviseskäl likställa alla husägarepå kronoholmarna vad den skriftliga avtalsregleringen beträffar bör statenträffa skriftliga nyttjanderättsavtal med samtliga husägare på öarna. Härtillkommer att den enskilde genom ett skriftligt avtal kan få sin rättsligaställning i förhållande till markägaren förbättrad. ,som har tagit del av skriftliga nyttjanderättsav- 34 tal avseende mark påkronoholmarna, anser att de avtalsvillkor som f n. Prop. 1985/86: 110brukar användas i stort sett är lämpliga och väl anpassade till de olikaförhållandena som kan råda. Utredningen anger de villkor som normalt bör ingå iarrendeavtalet. Motiven för dessa villkor redovisas också. Utredningen finner övervägande skäl tala för attarrendetiden bör bestämmas till . I fråga om upplåtelser för permanent boendebör något längre arrendetider kunna komma i fråga. När det gäller att beräkna arrendeavgiften anserkronoholmsutredningen att det i första hand är parternas sak att själva försökafinna den rätta avgiftsnivån. Utredningen utgår från atl överenskommelsermellan parterna kommer att liksom fn. vara den normala formen för bestämmandeav arrendeavgiften. Utredningen anger vissa riktmärken för beräkning avavgifternas storlek. Utgångspunkten bör vara att komma fram till en iprincip marknadsanpassad arrendeavgift. Arrendenivån på orten bör därvid iförsta hand användas som riktmärke. Då jämföriiga arrendeförhållanden inte kanåberopas får man göra en skälighetsbedömning som grundas på vad arrendatoreri allmänhet kan antas vara beredda att betala i avgift för arrendestället. Ett sätt att bestämma arrendeavgiften kan vara attsätta den i förhällande till en skälig avkastning, t.ex. som ett procenttal avarrendetomtens uppskattade marknads- eller taxeringsvärde. förekommer ganska ofta att arrendeavgiftenåriigen omräknas på grundval av ändringar i konsumentprisindex (KPI). Underperioder som de nuvarande då markpris- och konsumentprisutvecklingen ärväsentligt olika, är det enligt utredningens mening knappast godtagbart att KPIanvänds. Oavsett om index används eller inte, bör arrendeavgiften justeras vartfemte år med hänsyn till förändringen av arrendetomtens marknadsvärde. Då arrendeavgift inte utgått eller då den varitmycket låg kan i avtalet föreskrivas en etappvis avgiftshöjning underarrendeperioden. Härigenom kan avgiften successivt anpassas till marknadsnivån. Under alla förhållanden måste arrendet bestämmas påen nivå som innefattar statens kostnader för arrendeupplåtelserna, t.ex.administrationskostnader och kostnader i form av fastighetsskatt tillkommunerna. I övrigt förordas att avgifterna för arrendeupplåtelser päkronoholmarna successivt marknadsanpassas. Yrkesfiskare har rätt att utan avgiftfå uppföra och disponera byggnader för fiskets behov på kronoholmarna. Dessabyggnader torde numera inle användas av yrkesfiskarna i samma utsträckning somtidigare. Flera fiskestugor överiåtes till de fritidsboende, vilket bekräftartendensen att yrkesfiskarna inte längre har lika stor användning av byggnadernasom . framför flera invändningarmot det rådande systemet med avgiftsfria upplåtelser för yrkesfiskare. En invändning är att skillnaden kommer att bli mera markerad mellan en avgiftsfri upplåtelse och en upplåtelse för fritidsbruk, för vilken avgiften som utredningen förordar bör vara marknadsmässigt bestämd. Detla leder sannolikt i sin tur till atl krav ställs på en mera utökad kontroll av att fiskets byggnader 35 används av yrkesfiskare.Vidare är situationen mer gynnsam för en ytkes- Prop. 1985/86: 110 fiskarepå en kronoholme jämfört med andra yrkesfiskare som har byggnader på privatmark och som vanligtvis måste betala arrendeavgifter till jordägarna. Dennaskillnad mellan olika kategorier yrkesfiskare måste uppfattas som orättvis. Mot bakgrund av det anförda föreslår utredningenatt yrkesfiskarna inte längre skall få ha en författningsmässigt grundad rättatl utan avgift få disponera mark på kronoholmarna. Det är dock givetvismöjligt för den förvallande statliga myndigheten all även fortsättningsvis lahänsyn lill yrkesfiskels speciella förutsättningar och därför bestämmaarrendeavgiften lill ett lägre belopp än eljest, l.ex. när yrkesfiskaren ärbofast på kronoholmen. Principerför att bevara fiskelägenas fysiska miljö 1utredningsuppdraget har ingått att observera önskemålet att bevara fiskelägenasfysiska miljö. På några kronoholmar utmed såväl Norriands- som finnsfiskelägen. De flesta av dessa fiskelägen har kulturhistoriska och/ellermiljömässiga värden, som har dokumenterats i den kommunala fysiskaplaneringen. Utredningen beskriver de styrmedel som i första hand byggnads- ochnaturvårdslagstiftningen tillhandahåller i syfte att bevara miljön. Utredningenkonstaterar därvid att en hel del av de byggnadsåtgärder som är önskvärda attstyra från miljösynpunkt faller utanför den obligatoriska förprövning sombyggnadslovsprövningen utgör. Den byggande får i dessa fall själv bedöma omåtgärden är förenlig med bestämmelserna i bl.a. 38 § byggnadsstadgan (BS).Byggnadslagstiftningens generella regler kan kompletteras med riktlinjer i enkommunöversikt. Sådana riktlinjer saknar visserligen rättsverkan men kanlikaväl vara av stort värde vid tillämpningen av 38 § BS. I en byggnadsplan kanlas in föreskrifter om hur bebyggelsens yttre skall vara utformad.Planbestämmelsema torde dock inle få gå utöver vad som är möjligt all regleramed stöd av nämnda 38 §. Byggnadslovspliktens omfattning är i princip inteannorlunda inom byggnadsplanelagda områden än inom områden utanför detaljplan.Med hänsyn härtill ger byggnadsplanen inte nämnvärt bättre möjligheter atttillgodose kulturminnesiniresset än byggnadslagstiftningens allmänna regler iförening med riktlinjer i en kommunöversikt. Jämfört med en byggnadsplan ger enfastställd stadsplan bättre möjligheter för att kontrolleraförändringar av byggnaders exteriör. Inom område med stadsplan fordras nämligenbyggnadslov för omfärgning av vissa fasader samt utbyte avtaktäckningsmaterial, vilka åtgärder eljest inte kräver lov. räknar med att kommunemasplaneringsinsatser beträffande kronoholmarna i de flesta fall kommer attbegränsas till användandet av s.k. områdesplaner och planutredningar. Dessaplaneringsformer vid sidan av byggnadslagstiftningen är inle förenade mednågra rättsverkningar. Trots detla är det möjligt all de aktuella miljö- ochkulturminnesintressena kan tillgodoses på ett tillfredsställande salt, om det iområdesplanen eller planutredningen tas in regler eller riktlinjer som 5 preciserarvad som kan föreskrivas med stöd av 38 § BS. Omen kronoholme, som inrymmer en värdefuU fiskelägesmiljö, utgör Prop. 1985/86:110 eller ingår i ett naturreservat, kan i reservatsbesliitet finnas deföreskrifter om bl.