prop · G903159 · 1985-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1985/86:159 om ändring i naturvårdslagen (1964:822) Regeringenföreslår atl anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollelden . Föralt stärka skyddet av våra våtmarker föreslås bestämmelser i naturvårdslagen(1964:822) om krav på tillstånd av för markav-vatlningsförelag.Vidare föreslås all i lagen las in en bestämmelse som gör det möjligt förregeringen att överlämna åt all meddela föreskrifter omnationalparkers vård och förvaltning. Den nya lagstiftningen föreslås träda ikraft . 1 1985/86. Propositionens lagförslag Prop. Lag om ändring i naturvårdslagen (1964: 822) Härigenom föreskrivs i fråga om naturvårdslagen(1964:822)' dels all 5, 20 och 37 §§ skall ha följande lydelse, dels atl del i lagen skall införas en ny paragraf, 18 c §,av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Angående nationalparkers vård Angående nationalparkers vård och förvaltning förordnar regering- och förvaltning förordar regeringen ellerden myndighet som regering en bestämmer. Regeringen eller myndighet som Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer äger för var- som regeringen bestämmer får för jesärskild nationalpark meddela de varjesärskild nationalpark meddela föreskrifter beträffande rätten alt de föreskrifter beträffande rätten färdas över eller el- atl färdas över eller jestvistas där ävensom angående annars vistas där och beträffande ordningen i övrigt inom området, ordningen i övrigt inom området, som finnas erforderliga för atl tryg- som behövs för all tillgodose ända- ga ändamålet med . Åtgärder som utförs för att avvattna mark, för att sänkaeller tappa ur en sjö eller för att skydda mot vatten, när syftet med åtgärdenär att varaktigt öka en fastighets lämplighet för något visst ändamål (markavvattning).får inte vidtas utan tillstånd. Ett tillstånd till markavvattningskall förenas med de villkor som behövs för att begränsa eller motverka menliginverkan på naturmiljön av företaget. För detaljdränering genom täckdikning krävs tillståndendast om det föreligger sannolika skäl att företaget medför menlig inverkanpå naturmiljön. Tillstånd behövs inte för markavvattning som sker i sambandmed takt av torv vartill tillstånd har lämnats enligt lagen (1985:620) omvissa torvfyndighe-ter m.m. Tillstånd behövs inte hel- ' Lagen omtryckt 1974: 1025. Prop.1985/86: 159 ler för att utföra rensningar för att bibehålla vattnetsdjup eller läge. Om en markavvattning inte skulle medföra någon menliginverkan på naturmiljön inom ett område, får regeringen eller, efter regeringensbemyndigande, beträffande detta område föreskriva undantag frånskyldigheten att söka tillstånd enligt första stycket. , som ej omfattas av lillslåndstvång enligl18 eller 19 §, komma alt väsentligt ändra naturmiljön, skall, innan förelagetulföres, samråd ske med . Regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer kan föreskriva all inom landet eller del därav anmälanför samråd alllid skall göras i fråga om särskilda slag av arbelsförelag. som sägs i första stycket ägerlänsstyrelsen förelägga företagaren alt vidtaga de åtgärder som finnas erforderligaför all begränsa eller motverka skada på naturmiljön. Bestämmelserna i denna paragraf skola ej avse bebyggelse inom om råde, som ingår i fastställd general plan, stadsplan eller byggnadsplan, och ej heller företag vartill tillstånd lämnats enligl vallenlagen (1983:291) eller miljöskyddslagen (1969:387). Kan arbelsförelag, som ej omfattas av lillslåndstvång enligl18,18 c eller 19 §, komma all väsentligt ändra naturmiljön, skall, innan företagetulföres, samråd ske med . Regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer kan föreskriva alt inom landet eller del därav anmälanför samråd alllid skall göras i fråga om särskilda slag av arbelsförelag. Beträffande arbetsförelag som sägs i första stycket fårlänsstyrelsen förelägga företagaren atl vidtaga de åtgärder som behövs förall begränsa eller motverka skada på naturmiljön. Bestämmelsernai denna paragraf skall ej avse bebyggelse inom område, som ingår i fastställdgeneralplan, stadsplan eller byggnadsplan, och ej heller företag vartilltillstånd lämnats enligt vattenlagen (1983:291) eller miljöskyddslagen(1969:387). 37 § Till böter eller fängelse dömesden som uppsåtligen eller av oaklsamhet 1. bryter motförbud eller föreskrift som meddelats enligl 5, 8, 10, 11 eller 14 §, 16 §andra stycket eller 19 §, 2. bryter mot 16 §första stycket första punkten eller, om ej gärningen är ringa, mot 16 § förstastycket andra punkten, 3. bryter mot 17 §andra stycket, om ej gärningen är ringa. Senaste lydelse 1983:654. Senaste lydelse 1982: 1097. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. 1985/86: 159 4. utför läkt ( strid mot 18 § eller 4. utför läkt eller åtgärd för åsidosätter villkor som är förenat markavvattning utan att ha behöv- med tillstånd till takt, ligt tillstånd enligt 18eller 18 c § eller bryter mot villkor eller föreskrift som harmeddelats i samband med sådant tillstånd, 5. underiåler allfullgöra skyldighet som föreskrivits med stöd av 18 a § eller 20 § förstastycket, 6. bryter mot 22 §första eller tredje stycket eller mot föreskrift som meddelats i samband medmedgivande enligt tredje stycket, 7. åsidosätterstadgandet i 23 §, om ej gärningen sker på plats, lill vilken allmänheten ickeäger tillträde eller har insyn, eller gärningen är ringa, eller 8. uppför vilthägn i strid mot 24 a § eller åsidosättervillkor som är förenat med tillstånd lill villhägn. Utbyte av brott som avses i förs- Utbyte av brott som avses i förs- ta stycket 4 skall förklaras förver- ta stycket 4skall förklaras förverkat, om del ej är uppenbart obilligt. kal, om det ejär uppenbart oskäligt. Denna lag träder i kraft den . , för vilka ansökan omförordnande av förrältningsman all handlägga förrättning enligl vaUenlagen(1983:291) eller motsvarande äldre bestämmelser har inkommit till länsstyrelsenföre ikraftträdandet, gäller äldre bestämmelser. 2 Förslagtill Prop. Lag om ändring i lagen (1986:000) om ändring i naturvårdslagen(1964: 822) Härigenomföreskrivs alt 3 § naturvårdslagen (1964:822) i paragrafens lydelse enligtlagen (1986:000) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse. 3§' Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Vidprövning av frågor som rör naturvård skall tillbörlig hänsyn tas lill övrigaallmänna och enskilda intressen. Härvid skall lagen (0000:000) om hushållningmed naturresurser m. m. tillämpas. Besluti frågor som avses i 7- Beslut i frågor som avses i 7- 11 §§, 13 §, 18 § första, andra och 11 §§, 13 §, 18 § första, andra och fjärde styckena, 19 § saml 20 § and- fjärde styckena, 18 c §, 19 § samt ra stycket får inte meddelas i strid 20 § andra stycket får inle medde- mol en detaljplan eller områdesbe- las i strid mot en detaljplan eller stämmelser. Om syftet med planen områdesbestämmelser. Om syftet eller bestämmelserna inte molver- med planen eller bestämmelserna kas, får dock mindre avvikelser gö- inte motverkas, får dock mindre av- ras. 'Lydelse enligt prop. 1985/86:90. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , R. , ,, Lagrådsremiss om ändring i naturvårdslagen (1964:822) Isamband med all antog en ny vattenlag (1983:291) hemställde riksdagenhos regeringen om utredning och förslag om lillslåndsplikl för markavvallningsföretagi naturvårdslagen (JoU 1982/83: 30, rskr 274). Inomjordbruksdepartementet har med anledning härav utarbetats promemorian (Ds Jo1985:2) Förprövning av markavvallningsföretag enligl naturvårdslagen(1964:822). Promemorian har remissbehandlats. Tillprotokollet i detta ärende bör fogas dels den inom jordbruksdepartementetupprättade promemorian som bilaga 1, dels en förteckning över remissinstansernaoch en sammanställning av remissyttrandena som bilaga 2. Inomjordbruksdepartementet pågår etl arbete med en nationalparksförordning. Som etlled i det pågående delegeringsarbelet i avses föreskrifter omnationalparkernas vård och förvaltning i fortsättningen beslutas av statensnaturvårdsverk i stället för av regeringen. För delta krävs en ändring i 5 §första stycket naturvårdslagen. 2.1 Tillståndsprövning av markavvattningsföretag Beträffandebakgrunden till förslagel om tillståndsprövning av markavvallningsföretaghänvisas till bilaga 1. har numera beslutat lag (1985:620) om vissa lorvfyndigheter(prop. 1984/85:120, 27, rskr 363). Naturenär vår gemensamma egendom. Våra naturresurser är begränsade. Mångfalden ochartrikedomen i vår natur är hotad. Vi har ansvar inför kommande generafioneraft se lill att vår flora och fauna inte utarmas. Med hänsyn härtill måsteutnyttjandet av våra naturresurser alltid föregås aven noggrann planering, varvid omsorgen orri naturvärdena måste vara Prop.1985/86: 159 vägledande. Dessagrundläggande principer har lagts fast av regeringen i den proposition om lagom hushållning med naturresurser m. m. 1985/86: 3) som f. n. behandlasav . I propositionen, som skall ses som etl fullföljande av denfysiska riksplaneringen, föreslås lagregler som innebär bl. a. atl områden somhar betydelse från allmän synpunkt på grund av sina naturvärden skall så långtmöjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt skada naturmiljön. Områden somär av riksintresse för naturvården skall skyddas mot åtgärder av det nu nämndaslaget. Det föreslås också lagregler om atl mark- och vattenområden som är särskiltkänsliga från ekologisk synpunkt så långt möjligt skall skyddas mot åtgärdersom kan skada naturmiljön. Våtmarkerär en av de naturlyper där behovet av etl ökat skydd särskilt aktualiserats.Många djur och växter är helt beroende av våtmarker för all kunna leva vidare.Strandängar, sumpskogar, mossar, kärr och biandmyrar representerarbetydelsefulla och känsliga ekosystem med växt- och djursamhällen som inteförekommer i andra naturmiljöer. Strävanefter atl ta i anspråk ny mark för uppodling och att förbättra odlingsbelingelsernapå befintlig jordbruksmark har under gångna tider dock lett lill all myckelbetydande arealer av för naturmiljön saml djur-och växtlivet värdefulla sjöaroch andra våtmarker har avvallnals. Särskilt stor omfattning har markavvaltningenav naturliga skäl fått i de syd- och mellansvenska jordbruksområdena, inräknatÖland och . En liknande utveckling har skett även inom skogsbruket.Denna avvattnings-verksamhet har avsevärt begränsat förekomsten av opåverkadevåtmarker. Föreliggande prognoser tyder på alt det även kommer atlställas stora anspråk på exploatering av våtmarker, framför allt för skogsbruks-och energiutvinningsändamål. I det sistnämnda hänseendet har intresset främstriktats mot lorvutvinning. Särskiltvärdefulla våtmarksområden har i vårt land skyddats mot exploatering, bl. a.genom bildande av naturreservat. I etl fall. Store Mosse i , haren betydelsefull myrmark avsatts till nationalpark. Skyddetav våtmarker är också en viktig internationell naturvårdsfråga. I den s.k. vålmarkskonvenlionen(Convention on Wetlands), som undertecknades av ,framhålls våtmarkernas värde för fågelskyddet. markeras våtmarkernasbotaniska, limnologiska och hydrologiska betydelse. I konventionens lista överinternationellt vikliga våtmarker har för del lagils upp 20 särskiltvikliga områden. Destora anspråk som riktas mot våra våtmarker och de följder en omfattande markavvattningkan få för naturmiljön skärper enligt min mening kraven på en effektivnaturvårdslagstiftning. Varje avvaltningsföretag måste noga prövas med hänsyntill dess långsiktiga effekter på naturmiljön. Enavgörande förutsättning för en god nalurresurshushållning i fråga om våtmarkerna är all vi har tillfredsställande kunskaper om våtmarkerna, deras antal och karaktär. Denna kunskap nås bl. a. genom de inventeringar av våtmarkerna som utför i samarbete med länsstyrelser na i , , , , , , 7 , ,och . I flertalet av Prop. 1985/86: 159 de nunämnda länen beräknas invenleringsarbelet vara avslutat , medan arbetet iKopparbergs och , där våtmarksarealen är myckel stor, väntasvara slutfört . I flertalet av landets övriga län har länsstyrelsernautfört egna inventeringar. Genomde nu beskrivna inventeringarna bör det vara möjligt all successivt få ettbättre underlag för bedömningar av olika våtmarkers skyddsvärde. Utöver dennaform av inventering pågår också en mera riktad inventeringsverksamhel.Regeringen gav således statens energiverk i uppdrag att genomföraen torvmarksinventering i syfte alt öka kunskaperna om torvmarkernasförutsättningar för energiproduktion. Denna inventering skall bedrivas isamarbete med och vara slutförd . Detär viktigt att den kunskap vi har om behovet av att skydda våtmarkerna förs uttill dem som har inflytande över dessa markers utnyttjande eller bevarande.Särskild betydelse i detta sammanhang har den rådgivning som skogsvårdsslyrelseroch lantbruksnämnder lämnar till markägare i olika produktionsfrågor. a. i prop. 1985/86:74 om jordbruksforskning, m. m. är del vikligtatl rådgivningen inom lantbruket i ökad utsträckning kommer atl omfattarådgivning om produktionsmetoder som innebär ett ökat hänsynslagande tillmiljöskydds- och naturvårds-aspekter. Ocksåforskningen om våtmarkerna måste vidgas och intensifieras. Som ett ullryck fördelta behov vill jag se det långsiktiga, tvärvetenskapliga program förskogsforskning som skogs- och jordbrukets forskningsråd lagl fram. Programmetomfattar en intensifierad och vidgad forskning kring skogsskötsel på våtamarker. I regeringens skrivelse lill om forskning rörande skog ochmiljö (1985/86:76) har förordats atl forskningsprogrammet genomförs. Igällande lagstiftning finns olika bestämmelser som kan användas för att skyddavärdefulla våtmarker. Viktigast härvidlag är naturvårdslagens (1964:822), NVL,bestämmelser om naturreservat, naturvårdsområden och samråd mellan företagareoch beträffande arbetsförelag som kan komma alt väsenfligt ändranaturmiljön. I skogsvårdslagen (1979:429) och lagen (1979:425) om skötsel avjordbruksmark, den s.k. skölsellagen, finns bestämmelser om alt hänsyn skalltas lill naturvårdens intressen vid bedrivande av skogs- resp. jordbruk. Enligtden nya vattenlagen (1983:291) skall, lill skillnad mot vad som fidigaregällde, även dik-ningsförelag bedömas med hänsyn fill deras inverkan påmotstående allmänna intressen, t. ex. naturvårdsintresset. Trotskonstaterandet alt den nya vattenlagens regler om förprövning innebär enskärpning av tillståndsplikten för markavvaltningsföretagen, har riksdagenansett atl våtmarker ofta kan ha ett så stort och mångsidigt bevarandevärde attdel vatlenrältsliga prövningssystemet beträffande markavvattningsföretag bordekompletteras med bestämmelser om till- har därför av regeringen begärt Prop. 1985/86: 159 förslagom sådan prövning. Med anledning härav har den i det föregående nämndapromemorian upprättals inom (bilaga 1). Remissinstansernahar delade uppfattningar om förslagel i promemorian. Något förenklat kan sägasall förslaget tillstyrks av de instanser som företräder nalurvårdsinlresset,men avstyrks av instanser som företräder jord- och skogsbruksnäringarna. Föregen del vill jag anföra följande. De kontroll- och styrmöjligheter för samhälletsom gällande lagstiftning erbjuder är av varierande styrka. Skogsvårdslagensoch skötsellagens hänsynsparagrafer liksom naturvårdslagens bestämmelser om nalurvårdsområdeneller samrådsskyldighet ger inle samhället tillräckliga möjligheter altförhindra icke önskvärd avvall-ning av värdefulla våtmarker. Att inrättanaturreservat är möjligt enbart när en våtmark behöver särskilt skydd ellervård på grund av sin betydelse för kännedomen om landets natur, sin skönheteller eljest märkliga beskaffenhet eller då våtmarken är av väsentligbetydelse för allmänhetens friluftsliv. Med hänsyn härtill och lill altförfarandet när naturreservat bildas är omständligt och tidsödande ger enligtmin mening bestämmelserna om naturreservat inte tillräckliga möjligheter atltillgodose de skyddsbehov som föreligger. Jag bedömer därför att varken NVLeller skötsellagarna för jord- och skogsbruk ger samhället tillräckligainstrument för atl åstadkomma etl tillfredsställande skydd av våra våtmarker. Dennya vattenlagen synes i och för sig ge förbättrade möjligheter atl skyddavåtmarker mot utdikning. Jag delar emellertid uppfattning att detär tveksamt om man med stöd av den nya vattenlagen kan få en tillräckligkontroll över markavvattningsföretag som berör värdefulla våtmarker. a.synes vattenlagens regler om lillslåndsplikl lämna ett ganska stort utrymme förden enskilde företagaren atl avgöra om tillstånd enligt den lagen lillföretaget skall inhämtas. En förrättning enligl vattenlagen är dessutom oftabåde omständlig och kostsam. Därtill kommer att, i de fall ett markavvattningsföretagtillståndsprövas vid förrättning enligt vattenlagen, nalurvårdsinlresset kanha svårt atl hävda sig mot exploateringsintressena vid den avvägning som skallske enligt denna lag. En ytterligare prövning av markavvattningsföretag liggerockså i linje med de hushållningsbestämmelser som föreslås i nalurresurslagen.Mot bakgrund av det nu anförda biträder jag förslaget alt i NVL föra in reglerom lillståndsphkt för markavvattningsföretag. följande behandlar jag den närmare utformningen av förslaget till lillslåndspliklenligl NVL. Mitt förslag: I NVLlas in en ny bestämmelse som innebär all markavvattning inle får ske utanlänsstyrelsens tillstånd. För detalj-dränering genom täckdikning skall lillslåndspliklföreligga endast om det finns sannolika skäl för atl företagel medför menlig inverkanpå naturmiljön. Från lillslåndsplikl undantas rensningar saml markavvattningsom sker i samband med läkt av torv, vartill tillstånd lämnats enligt lagen(1985:620) om vissa lorvfyndigheter m. m. Beträffande områden där etl markavvattningsföretaginte skulle medföra någon menlig inverkan på naturmiljön skall regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, kunna föreskriva om undantagfrån lillståndsplikten. Promemorieförslaget:Överensstämmer med mitt utom såvitt avser möjligheten för attföreskriva undanlag från lillståndsplikten. Remissinstanserna:En klar gräns går mellan å ena sidan dem som företräder nalurvårdsinlresset,vilka tillstyrker förslagel, och å andra sidan dem som har jordbruks- ochskogsbruksnäringarna inom sina ansvarsområden, vilka avstyrker förslagel. Tillde förstnämnda har även anslutit sig statens energiverk och till de sistnämndaSvea hovrätt. Desom avstyrker förslaget hänvisar till atl nalurvårdsinlressena genom denutvidgade forprövningsskyldighelen och de förändrade lillållighetsreg-lerna inya vattenlagen kommer att tillgodoses tillräckligt i samband med markavvattning.Åtminstone bör erfarenheterna från tillämpningen av vallenlagen avvaktas innanförprövningsskyldighel införs även i NVL. Dessa remissinstanser anser också attdel föreslagna förfarandet blir onödigt byråkratiskt med ökad tidsåtgång förärendehanteringen och ökade kostnader för både de enskilda och myndigheternasom följd. Skälenför mitt förslag: När del gäller frågan om hur vidsträckt en förprövningspliklenligt NVL bör vara, har i promemorian föreslagils all den skall omfatta alla markavvallningsföretagutom sådana som normalt inte innebär någon risk för skador från naturvårdssynpunklsamt sådana som har samband med lorvutvinning för energiändamål. Jag anslutermig härtill. Jag kan således inle biträda förslag från remissinstanser all frånlillståndsplikten generellt undanta avvallning av jordbruksmark eller skogsdikning.Jag vill i sammanhanget redovisa atl det enligt vad jag erfarit myckel sällanförekommer alt dikning för skogsproduktion hänskjuls lill förrättning enligtvattenlagen. Den prövning av skogsdikningsföretag som förutsattes komma atl sketill följd av den utvidgade förprövningsplikten enligt vattenlagen syneshittills ha uteblivit. Ifråga om tillslåndspliklens omfattning förordar jag all tillstånd i princip börkrävas för varje åtgärd som innefattas i vallenlagens definition av markavvattning.Härigenom undviks den svårighet som del kan innebära att i lagtexten göra en avgränsningmellan prövningspliktiga och inte pröv-ningsplikUga företag. Undanlag böremellertid göras för sådana förelag som normall inle medför någon risk förmenlig inverkan på naturmiljön. Etl undanlag bör göras fördetaljdränering genoni täckdikning. Endast om Prop. 1985/86: 159 det finns sannolika skälatt ett sådant företag leder lill menlig inverkan på naturmiljön bör lillslåndspliklföreligga. Prövningsplikten bör heller inte gälla sådana rensningar iett vattendrag som utförs för atl bibehålla avbörd- S. k. skyddsdikningär en åtgärd som vidtas för atl hindra grundvattnet atl stigaefter en skogsavverkning och som därför underlättar Skyddsdikningtorde inle omfattas av vallenlagens definition av markavvattning i 1 kap.3 § första stycket punkt 4, eftersom kravet på atl åtgärden skallvaraktigt öka en faslighels lämplighet för något visst ändamål inle kan ansesvara uppfyllt. Till skyddsdikning är givelvis inle alt hänförasådan dikning av ett avverkat område som, om den hade skett före avverkningen,hade varit förprövningspliklig. tordeskyddsdikning i regel sakna betydelse. Skyddsdikning bör alltså inte omfattasav NVL: s regler om lillslåndsplikl. Tillslåndspliklenbör inte heller omfatta dikning som sker för lorvutvinning vartill tillståndkrävs enligt torvlagen (1985:620). är prövningsmyndighel enliglden lagen, varför erforderliga naturvårdshänsyn kan las vid länsstyrelsensprövning enligt denna. Torvläkter för annat än energiändamål skall prövas avlänsstyrelsen enligt 18 § naturvårdslagen. Prövningen av en sådan läkt och en markavvatlningsålgärdsom behövs för del ändamålet bör naturligtvis ulan någon särskild föreskrift samordnasav . Tillståndsprövningenenligl NVL av markavvattning bör liksom annan tillståndsprövning enligt NVL skehos länsstyrelserna. är enligl 23 § naturvårdsförordningen(1976:484) redan samrådsmyndighet beträffande skogsdikning. Samrådsförfarandeltorde vara minst lika ar-betskrävande som ett lillståndsförfarande, åtminstonenär det gäller företag där del blir aktuellt atl genom förelägganden ombegränsningar eller andra åtgärder, l.ex. reservalsbildning, skydda etl våimarksområde.Länsstyrelserna har dessutom alt bevaka allmänna intressen beträffande bl. a.sådan markavvattning som prövas enligt vattenlagen. Visserligen är detkammarkollegiet som har alt föra talan för allmänna intressen i vallenmål, menkollegiet torde i allmänhet vara beroende av sakkunskap för atlkunna ulföra sin talan. Min bedömning är därför all del, med en smidigtillämpning av den av mig förordade tillståndsprövningen, inte skall behöva blinågon ökad arbetsbelastning för länsstyrelserna. av de markavvattningsföretag som kommer att bli föremål för tillståndsprövning är företag som inte alls eller endast i ringa grad medför någon menlig inverkan på naturmiljön. Svårigheten all i en lagtext avgrän sa sådana företag från företag som orsakar menlig inverkan medför emel lertid all lillståndsplikten, med angivna undanlag, bör utformas så atl det inte kan uppslå någon tvekan om dennas omfattning. bör emellertid ges möjlighet atl föreskriva undanlag från lillståndsplikten. Sådana undantag bör kunna föreskrivas för områden där det med ledning av utförda inventeringar eller annat underlag i förväg går att bedöma alt dikningsföretag i princip kan medges från naturvårdssynpunkt och där de eventuella föreskrifter om skyddsåtgärder eller försiktighetsmått som be hövs kan meddelas inom ramen för etl samrådsförfarande. Länsstyrelsernabör för att underlätta för sig själva, markägarna och Prop. 1985/86: 159 andraberörda myndigheter ta till vara alla möjligheter atl göra prövningsförfarandetenkelt och smidigt. Som etl led häri bör länsstyrelserna anpassa behovet avutredningar efter ärendets art. En bedömning av en lantbruksnämnd eller skogsvårdsslyrdseatt ett förelag inte kommer all orsaka någon nämnvärd, menlig inverkan pånaturvårdsintresset bör i många fall vara tillräcklig för atl länsstyrelsenskall kunna meddela tillstånd utan någon ytterligare utredning.