prop · G903100 · 1985-12-31 00:00:00 — Lika många bör utbildas i den nya ingenjörsutbildningen som icivilingenjörsutbildningen. IVA-sludien berör i första hand behovet av ingenjörerav olika slag. Av andra undersökningar kan man dra slutsatsen atl det ocksåfinns etl ökande behov av kvalificerade yrkesarbetare och tekniker/operatörer.Detta behov har dock inte kvanlifierals på samma sätt som ingenjörsbehovet. Jag återkommer i del följande lill IVA-sludien. Molden allmänna bakgrund jag har redogjort för står del emellertid enligt minmening klart atl åtgärder mol leknikerbrislen mäste vidtas inom ell flertalområden. Utbildningarnas dimensionering på alla nivåer är etl sådant. Delfinns också etl behov att utveckla nya utbildningar, särskilt på mellannivå.Utbildningarnas organisaiion och former i övrigl behöver även uppmärksammas.Teknikerbristen gör sig också direkl gällande inom ulbildningen och forskningengenom svårigheter atl rekrytera lärare och forskare i lekniska ämnen.Rekryleringsfrämjande ålgärder måsle därför spela en väsenilig roll. Inle minstviktigt är del vidare all förbättra samplaneringen inom det lekniska områdetmellan i försia hand gymnasieskolan och högskolan. Jag går över till alt laupp frägor inom de nämnda områdena. /80 har kapaciteten för civilingenjörsutbildning ökat från ca 3350 lill närmare 4000 nybörjarplatser. Under samma lidsperiod har en nyleknikerulbildning byggts upp i högskolan med närmare 500 nybörjarplatser.Vidare har den tvååriga ingenjörsutbildningen i högskolan ökat med ca 700nybörjarplatser. kan alltså ca I 800 fler ungdomar gä vidare till tekniskhögskoleutbildning än . Detla är en ca 50-procentig ökning. kommer antalet16-åringar att sjunka. För de tekniska och naturvetenskapliga linjerna(TN-seklorn) i gymnasieskolan innebär della atl, om andelen ungdomar som sökerlill sektorn förblir oförändrad, kommer det åriiga antalet intagna att minskamed ca 2200. Om del inle är möjligt all i framliden rekrytera ungdomar i sammautsträckning som till TN-sektorn i gymnasieskolan, kommer naturligtvis ävenrekryteringen till teknisk högskoleutbildning att påverkas. Det finns då enallvariig risk för atl inle ens nuvarande utbildningskapacitet kan bibehållas.Jag anser det väsenlligl all ha dessa uppgifter som bakgrund när man diskuterarden framlida dimensioneringen av teknisk högskoleutbildning. Jag villsamlidigl stryka under den belydelse en bred rekrytering av flickor och kvinnorhar i della perspektiv. När det gäller åtgärder för alt lillgodoseleknikerbehovet på kort sikt vill jag först peka pä atl den satsning på teknikerutbildning som jag har redovisat ännu inte har slagit igenom helt på arbetsmarknaden. Liksom IVA menar jag att den akuta bristen på tekniker måsle lösas eller mildras 33 3-Riksdagen 1985/86. genomåtgärder inom industrin. Till dessa ålgärder hör en ökning av Prop.1985/86: 100 personalutbildningen. En lindring på kort sikl är också möjlig omgenom- Bil 10 strömningen i civilingenjörsutbildningen snabbt kanförbältras. UHÄ och IVA har föreslagit atl civilingenjörsutbildningensnabbi tillförs resurser om 160-320 milj.kr. i syfte alt ökautbildningskvaliteten och förbällra genomströmningen. Jag delar uppfattningen allcivilingenjörsutbildningen behöver förbättras. Jag menar alt det bör varamöjligt all successivt åstadkomma kvalitetsförbättringar genom förstärkningarav resurserna inom särskilda områden. Det är t. ex. angelägel alt förstärkautbildningen inom maskinteknik-området och dala- och elektroteknikområdet föratt öka möjligheterna all där behålla och rekrytera så kvalificeradlärarpersonal som möjligt. Jag kommer därför all föreslå all den tillfälligaresursförstärkning för civilingenjörsutbildningen med 10 milj. kr. somriksdagen beslulal om för innevarande budgelår (prop. 1985/86:25, UbU 8, rskr85) blir permanent. Jag kommer även atl förorda alt ca 11 milj. kr. anvisas förålgärder i syfte atl öka genomströmningen i civilingenjörsutbildningen. I syfteatl ytteriigare stärka ulbildningen i första hand inom de nämnda områdenakommer jag därutöver att förorda en tillfällig satsning pä uirusining med ca 39milj. Ökade resurser kan vara ett medel när det gällerall förbättra civilingenjörsutbildningens kvalitet och effektivitet. Ocksä enförändrad uppläggning av utbildningarna är här av stor belydelse. Mot dennabakgrund kommer jag i det följande all förorda alt civilingenjörsutbildningenoch arkitektutbildningen omklassificeras lill all omfatta 180 poäng fr.o.m.den . Omklassificeringen skall genomföras inom oförändradeekonomiska ramar. Jag räknar med att den bl.a. skall leda till atl destuderande får lättare atl följa och tillgodogöra sig utbildningen, vilkelleder lill en ökad examinationsfrekvens. I anslagsframställningama frän UHÄ och de tekniskahögskolorna (motsvarande) föresläs endast smärre ökningar av antaletnybörjarplatser i civilingenjörsutbildningen nästa budgetår. Insatser för attbibehålla kvaliteten anses viktigare än all öka kvantiteten -trots brislen på civilingenjörer. Jag delar denna uppfattning. IVA: s studie om leknikerbehovet har kommit så sentatt den inte har kunnat beaklas av berörda högskolemyndigheter. En framlidaslörre ökning av kapaciteten för ingenjörs- och civilingenjörsutbildningarnakräver en noggrann analys av t.ex. möjligheten atl rekrytera studerande. Enannan fråga som mäste uppmärksammas är behovet av och tillgången på lärare.Även lokal-och ulrustningsfrågorna är viktiga. Inte minsl måsteförutsättningarna för finansiering av ytteriigare insatser klariäggas. Jagavser därför alt ålerkomma till regeringen i dessa frägor. Vid de lekniska högskolorna pågår sedan budgelårel1983/84 ett arbete för atl väcka flickors intresse för tekniska utbildningar och yrken. Detta har till viss del möjliggjorts genom att statsrådet ställt särskilda projektmedel lill förfogande. Sammanfattningsvis visar erfarenhelerna från de lekniska högskolorna på behovet av informations- och utbildnings insatser som är riktade inle bara till elever ulan också till personal. hittillsbedrivna arbelel för alt rekrytera flera flickor lill lekniska utbild- Prop. 1985/86: 100 ningar ulgör en god grund för elt fortsatt arbete med sammainriktning. Jag Bil 10 utgår från all detta fortsättningsvis kommer all gesprioritet inom ramen för högskolans informationsresurser. 6.3 Nya utbildningsalternativ gymnasieskola-högskola lät min företrädare tillkalla enexpertgrupp för att se över behovel av kortare teknisk ulbildning byggd pågymnasieskolan. En försia elapp av arbetet ledde till beslul av statsmakternavåren 1985 (i prop. 1984/85:100 bil. 10, UbU 25, rskr 331). Därvid inrättadesen ny tvåårig högskoleutbildning, produktionsteknikeriinjen, med gymnasieskolansteknisk-industriella sektor (Tl-seklorn) som gmnd. Gruppen har redovisat sinasamlade förslag i en rapport (Ds U 1985: 11), Kortare teknisk utbildning. 1denna framhålls bl. a. all del nuvarande utbildningsutbudet i gymnasieskolaoch högskola inte är lillräckligl vare sig kvalitativt eller kvantitativt föratt tillgodose individernas önskemål och behoven på arbetsmarknaden när delgäller kvalificerad teknisk ulbildning. Expertgruppen menar alt flerungdomar från gymnasieskolans yrkesinriktade linjer bör få möjlighet atl gåvidare till högre lekniska studier. Från flera synpunkter bör gymnasieskolandärför erbjuda två naturliga vägar lill fortsatt teknisk utbildning. Den enavägen går via teknisk och naturvetenskaplig ulbildning. Den andra vägen gåröver grundläggande yrkesinriktad utbildning samt fortsatia studier i form avpåbyggnadsutbildning inom gymnasieskolan och/eller fortsatt teknisk ulbildningi högskolan. Möjligheter skall också finnas all från yrkesinriktad utbildning"länka över" till ulbildning pä fjärde årskursen av gymnasieskolanstekniska linje (T-linjen). Den enskilde måsle alltså enligtgruppens mening få en ökad valfrihet när det gäller atl pä olika vägar skaffasig en hög teknisk kompetens. Delta förutsätler elt syslem med möjlighet lillsuccessiva val. 1 ell sådant system måsle ligga all alla studerande, innan depåbörjar en ulbildning vet i vilken uisiräckning en tidigare genomfördutbildning kan tillgodoräknas i en fortsatt ulbildning. Mol den bakgrundenföreslås atl UHÄ och SÖ fär i uppdrag att lägga fram konkreta förslag till enstudieorganisation som underlättar för studerande från samlliga tekniker- ochingenjörsutbildningar, såväl i gymnasieskolan som i högskolan, alt gä vidaretill mer kvalificerad teknisk ulbildning. När det gäller leknikerulbildningföreslär gruppen all drifttekniker- och produklionsteknikeriinjerna i högskolan utformas och dimensioneras så att de kan tillgodose större delen av industrins behov. Rekryteringsunderlaget för linjerna bör vara hela gymnasieskolans Tl-sektor, vilkel är en vidgning jämfört med nuvarande förhållanden. Vidare föreslås att det inom några specialiserade områden anordnas yrkesleknisk utbildning (YTH) för ung domar. Ungdomar har inte lidigare haft möjlighet alt fä sådan utbildning i högskolan. Gruppen menar också att man bör överväga en förändrad studieorganisation för YTH, som innebär att elt slort antal smala utbild ningslinjer ersätts med ell fåtal breda utbildningslinjer, inom vilka olika 35 Vidare bör behovel av påbyggnadsutbildning Prop. 1985/86: 100 med YTH som grund utredas. Gruppen anser också attprincipbeslut bör fattas om anordnande av påbyggnadsuibildning påutbildningarna för tekniker i högskolan. Slutligen föreslår gruppen attelever från Tl-seklorn skall ha möjlighet alt läsa vidare till gymnasieingenjör.Därför bör resurser avsättas för atl öka volymen och den geografiskaspridningen av den påbyggnadsuibildning som "länkar över" frånyrkesinriktade linjer i gymnasieskolan till fjärde årskursen pä T-linjen. För egen del vill jag anföra följande. Behovet av nya tekniskautbildningar har diskuterats . Jag anser det mycket tillfredsställande attvi nu fått en samlad bedömning av behovet av sädan utbildning. Expertgruppensrapport ger en god överblick över de problem och svårigheter som måsle lösas förall vi skall få en tillfredsställande teknisk ulbildning på mellannivå. Jagdelar gruppens uppfattning att del bör finnas tvä naturliga vägar för i förstahand ungdomar till högre teknisk ulbildning, den ena via TN-, den andra viaTl-sektorn i gymnasieskolan. Jag är övertygad om atl man kommer att förbällrarekryteringen till vissa mindre efterfrågade yrkesinriktade linjer igymnasieskolan, om dessa linjer får en naturlig fortsättning i högskolan. Jaganser det ocksä helt nödvändigt att på detla säll bredda rekryteringen lillhögre teknisk ulbildning om vi skall kunna tillgodose vårt behov av tekniskkompelens i framliden. Båda vägarna bör vara sä konstruerade atl man genomsuccessiva val kan bygga på sin ulbildning lill högre kompetensnivåer och på förhand vet i vilken utsträckning en genomgången ulbildning kan tillgodoräknasi fortsatt utbildning. Jag avser därför att föreslå regeringen att ge UHÄ ochSÖ i uppdrag att utarbeta förslag om hur en sådan ordning skall kunnaåstadkommas. Jag delar expertgruppensuppfattning atl de nuvarande drifttekniker- och produklionsteknikeriinjerna börulformas och dimensioneras så atl de bättre kan tillgodose industrins behov avpersonal även inom det stora underhällstekniska området. Det är därvid viktigtatt utbildningarna utformas så att de kan rekrytera från hela gymnasieskolansTl-sektor. Det är vidare vikiigi att eleverfrån Tl-sektorn får bällre möjligheter att bygga på sin ulbildning lill en nivåmotsvarande tredje årskursen pä T-linjen. Den påbyggnadsutbildning, tekniskkomplelleringskurs på tre terminer, som SÖ utarbetat, bör därför på sikl görastillgänglig för fler elever. Utbildningar av motsvarande slagbör självfallet utvecklas inom den kommunala vuxenutbildningen. Jag återkommer under anslagei D 8.Ulbildning för lekniska yrken till gruppens förslag om tekniker- ochingenjörsutbildning. 6.4 Nuvarande utbildningar i gymnasieskolan Rekryteringen till högskolans ingenjörsutbildning skerfrämst från gymna sieskolans T- och N-linjer (TN-seklorn). Sektorn har byggts ut sedan början av 1970-talel och har aldrig haft så många elever som . Totalt logs ca 20000 elever in i årskurs I på de båda linjerna inför läsårel 198.5/86. Detla antal ulgör ca 18%av årskullen. Intresset för de enskilda linjerna har Prop. 1985/86: 100emellertid förändrats kraftigt under denna lid. N-linjen har Bil 10 fått ell par lusen elever färre, medan T-linjen mer än fördubblat sittelevantal. har betygsmedelvärdel på T-lirijen ökat och närmat sigN-linjens. TN-sektorn som rekryteringsgrund till högskolansingenjörsutbildningar har alltså stadigt förstärkts både räknat i antal eleveroch som andel av en årskull. Av den totala ökningen pä ca 4000 elever sedan är1973 står flickorna för ca hälften. Om ingenjörsutbildningen inom högskolan skallbyggas ut som kapaciteten för de andra utbildningar i högskolan, somfrämsl rekryterar från N- och T-linjerna, bibehålls oförändrad, så måsteelevantalet pä dessa linjer fås att öka ytterligare. Vid minskande elevkullarinnebär delta alt linjerna måste öka sin andel av de kommande årskullarna16-äringar. En allmän uppfattning är all detta endast kan lyckas om fleraflickor söker sig till linjerna. N-linjen har flickor. Andelenflickor på T-linjen har de senasle åren ökat till efler aktiva insatser.Dessa insalser måste fortsätta. Likaså är det angeläget att studieavbrotten pälinjerna minskas sä längt del är möjligl. Särskill alarmerande är de ökandeavbrotten bland flickor under T-linjens senare del. Ungdomars intresse förnaturvetenskaplig och teknisk ulbildning måsle på alla sätt understödjas. Demånga studieavbrotten visar enligt min mening att vi inte tillräckligt vårdaross om detta intresse. Det är angelägel atl man inom både gymnasieskolan ochhögskolan med olika stödinsatser kan hjälpa ungdomarna all nå sina studiemål.Klarar vi inte delta kan vi inte heller hoppas pä alt fä studerande lillytterligare utbildningsplatser inom det lekniska området. av de elever som börjar pä T-linjen väljeratl gå även det Qärde året. Som gymnasieingenjörer kan de sedan söka sig ut iarbetslivet. har signaler kommit om atl den fyraåriga ger tillräcklig kompetens för mänga lekniska arbeten. Önskemål harframförts om atl T-linjen skall förlängas. Del är angeläget alt noga pröva ivad mån den nuvarande utformningen av T-linjen svarar mol förutsebara behov påarbetsmarknaden. En förlängning av linjen prövas nu i en försöksverksamhel.Likaså har på senare är ell slort antal påbyggnadsutbildningar med teknisktinnehåll organiserats inom gymnasieskolan och en försöksverksamhet medregionalt arbetsmarknadsanknulna högre specialkurser pågår. Lärarrekryteringenulgör ell belydande problem inom främsl det lekniska området. Såvitt gäller högskolan tillsatte min förträdarevåren 1985 en arbets grupp för att överväga åtgärder för alt förstärka civilingenjörsutbildningen samt för att rekrytera och behålla lärare och assistenter. Ledande företrä dare för de tekniska högskolorna (motsvarande) har ingått i gruppen. En allmän slutsats från gruppens diskussioner är att några mera väsenlliga systemförändringar när det gäller lärartjänster o. dyl. inle är nödvändiga 37 föralt underlätta lararsituationen. Däremoi gäller del att utnyttjade instru- Prop. 1985/86: 100 ment som skapats bl.a. i fräga om lönesätlning. Parterna inom det statliga avtalsområdet har iförhandlingarna om 1984 och löner beslutat (1984/85) all placerahögskolans lärare i lönefäll. Inom ramen för en fällkonstmktion är det möjligtatt i lokala förhandlingar bl.a. la hänsyn till särskilt värdefulla pedagogiskaeller vetenskapliga insalser genom en individuellt anpassad lönesättning. Ocksåför professorskalegorin har en förändring i denna riktning genomförls genom atlprofessorerna placerats på chefslöneplan fr.o. m.den 1 juli 1985, även om delpraktiska förverkligandet av detla kraftigt har försenats. 1 övrigl blir naturiigtvis möjligheterna atl görahögskolan som arbetsmiljö attraktiv i konkurrens med främsl näringslivet istor utsträckning en fråga om prioriteringar inom ramen för totalt sellbegränsade resurser. Jag räknar med all dessa frågor måste ägnas storuppmärksamhet i de närmasle årens budgetarbete. Också för gymnasieskolans del är åtgärder för alllösa lärarrekryterings-problemen angelägna. Statsrådet kommer under anslaget B 8.Fortbildning att redovisa etl förslag lill särskild fortbildning av lärareinom elektronikområdel. En sådan insats kan fylla tvä syften. Dels är delangelägel att gymnasieskolans fysiklärare fär möjlighet all följa med i densnabba ulvecklingen inom elektronikområdet. Dels ger fort- ochvidareutbildningsinsaiser dessa lärare möjlighet all ta över viss undervisningi ämnet elektronik i tredje och fjärde årskurserna av T-linjen, vilket kanlindra den nuvarande bristen på kompetenta lärare i detla ämne. Jag kommer själv att vid anmälan av anslaget B. 19Bidrag lill driften av gymnasieskolor föreslå ålgärder vad gäller inrättandeoch tillsättning av lektorsljänsler i tekniska ämnen i gymnasieskolan i syfteall öka antalet lektorer i dessa ämnen. Kvalificerad personal på den tekniskasektorn inom näringslivet övergår alllmer sällan lill en lärarutbildning föralt sedan söka leklorstjänst i gymnasieskolan. Delta är allvarligl för skolansdel, eftersom del tillskott av kunskap och erfarenhet som denna nyrekryteringinnebär är synnerligen viktig för skolans möjligheter atl utvecklas i takt mednäringslivet. I en liknande situation pä 1960-talel prövades med framgånginförandel av särskilda exlra ordinarie lektorsljänsler, tiUrätlalagda förcivilingenjörskompetenta sökande frän näringslivet. De positiva erfarenheternaav införandet av de särskilda exlra ordinarie leklorsljänsterna på 1960-talelmotiverar enligi min mening all man i dagens situation prövar en liknandeåtgärd. Jag kommer också all föreslå en vidgad användningav statsbidraget till lärariöner i gymnasieskolan. Syftet är atl göra del möjligtatt i vissa fall utnyttja personal anställd i näringslivet förundervisningsuppdrag. En i sammanhanget liten men strategiskt viktiggrupp är s. k. instruktö rer i arbetslivet. Ulbildningen av dessa bör enligt min mening bedrivas i nära kontakt med den gymnasieskola som har sina elever i förelaget och inriktas mot konkreta uppgifter såsom handledning av eleverna, samarbete med gymnasieskolan och ömsesidig informalion mellan skola och företag. Jag anser alt insatserna pä delta område behöver ökas redan näsla budget- 38 år och återkommer underanslaget Dll. Ulbildning för undervisningsyr- Prop. 1985/86: 100 ken med förslag härom. Delär, som jag redan nämnt, främst ulvecklingen inom elektronik- och dataområdetsom nu är en ulmaning. Skolans ekonomiska ramar medger inle alhid atl skolansjälv skaffar den behövliga lekniska utrustningen för enbart skolbruk. Dettahar i många kommuner aktualiserat atl i samarbele mellan skolan ochnäringslivet bygga upp lekniska resurscentra, som kan slå lill förfogande förnäringslivels behov samiidigt som man dit kan föriägga konsultverksamhet samtforskning och utvecklingsarbete. På några platser i landel är lekniska centraredan etablerade, på andra orter har man långt framskridna planer. Idén med lekniska cenira bygger på alt gemensammaresurser byggs upp i samverkan mellan myndigheter, skolhuvudmännen ochnäringslivet. Enligt min mening är det viktigt atl ell sådant samarbeteetableras för att tillförsäkra gymnasieskolans elever och deliagare i kommunalvuxenulbildning tillgäng till nödvändig men dyrbar utrustning och lill tekniskexpertis som kan lära ul hanteringen av utrustningen. Framför alll inom sädanalinjer som verkstadsteknisk, el-leleteknisk, processteknisk och fyraårigteknisk linje måste skolan skaffa sig samarbetspartners inom näringslivet.Delsamma gäller många nya påbyggnadskurser inom det lekniska området. Jag kommer därför under anslaget B 23. Bidrag tillutrustning för gymnasieskolan m. m. all föreslå, alt statligt stöd, uppgåendelill 10 milj. kr., skall kunna utgå till lekniska cenira, som förläggs lillgymnasieskolan eller som får sädan organisaiion alt skolan garanteras tillgänglill centret. Desenasle årens kraftiga utbyggnad av den lekniska ulbildningen har aktualiseratfrågan om nya former för utbildningens bedrivande. I det sammanhanget harmöjlighelerna lill samverkan mellan gymnasieskola, vuxenulbildning,högskola, arbetsmarknadsutbildning och industri kommit att diskuteras alltmer. Detla gäller bl.a. ingenjörsutbildningar på mellannivå. Inom högskolanhar del sålunda de senasle åren ulvecklals en rad lokala linjer om 80 poänginom den lekniska sektorn. Samlidigl har inom gymnasieskolan påböijatsförsöksverksamhet med en förlängning av T-linjen lill . Ofta är dessautbildningar lokaliserade till samma orter. Pä många av dessa orter pågår ocksåulbyggnad av sådana tekniska resurscentra som jag nämnt. Behovel av samverkan har uppmärksammals av dentidigare nämnda expertgruppen för kortare teknisk utbildning. Gruppen menar all del är nödvändigl med samverkan mella olika utbildningsformer pä ett annat sätt än lidigare. Enligt gruppen bör detta kunna ske utan särskilda institutio- 39 Gruppen föreslår all regeringen uppdrar ål SÖ och Prop. 1985/86:100 UHÄ all försöksvis pröva en näramre samverkan mellan gymnasieingen- Bil 10jörsulbildningens avslutande delar och ingenjörsutbildningen i högskolan pånågra orter. Försöksverksamheten bör bl.a. avse utbildningsinnehåll samtanvändning av lärare, lokaler och utrustning. Erfarenhelerna frånförsöksverksamheten bör enligt gruppen kunna ligga lill grund för generellaförslag lill en mer varaktig samverkan mellan olika slags tekniker- ochingenjörsutbildning. Jag vill för min del instämma i att del inle ärrimligt atl verksamheter av närbesläktat slag och resurser för dem byggs upp påen och samma orl utan en nära samverkan. Jag avser därför alt föreslåregeringen all uppdra ål SÖ och UHÄ alt på några orter försöksvis pröva ennärmare samverkan mellan T-linjens avslutande delar, ingenjörsutbildningen ihögskolan och befinlliga resurscentra. Jaghar berört utbildningens stora betydelse för den tekniska och industriellaulvecklingen. Del svenska näringslivet utvecklas snabbi och i allt slörreutsträckning mol en mera kunskapsinlensiv produktion. Behovel av kvalificeradepersoner med god utbildning ökar. Närhet lill ulbildning - inte minslfortbildning och vidareutbildning - och FoU-verksamhet blir därmed alltviktigare ulvecklingsfaklorer. Detla förhällande gör ulbildning och forskning lillnyckelfaktorer ocksä i regionalpolitiken. Aktiva insalser bl.a. för kunskaps-och teknikspridning behövs för att främja en önskvärd regional utveckling.Risken är annars överhängande all verksamheter och arbetstillfällen i än högregrad koncentreras lill orter och regioner där de stora högskoleenheterna ärbelägna och där de stora företagen med egna FoU- resurser finns. I förra årets budgetproposition behandlade minföreträdare utbildningens och forskningens roll för den regionalautvecklingen. Det synsätt hon där gav uttryck för har också präglat regeringensförslag i propositionen om regional ulveckling och utjämning, som antogs avriksdagen (prop 1984/85:115; AU 13, rskr 354). En av de principielltintressanta nyheterna i denna proposition var en strategi för alt mera medvetetoch planmässigt utnyttja utbildningsväsendet som elt inslrumenl i regionalpolitiken.Denna strategi har redan böijat tillämpas, vilkel lell till atl elt antalregionalpolitiskt motiverade åtgärder vidtagits inom utbildningsväsendet. 7.2 Regionalpolitiskt motiverade insatser inom utbildningsområdet 1den nämnda propositionen lade regeringen fram en rad förslag som innebar en mobilisering av olika delar av utbildningsväsendet som regi onälpolitiska inslrumenl. Samtliga dessa förslag bifölls av . För alt främja forskning och ulbildning inom Umeåhögskoleregion . 1985/86: 100 anvisade sammanlagl 33 milj. kr.för en fyraårsperiod.