prop · G90379 · 1985-12-31 00:00:00 — Utredningen har också övervägt om skyddet liksom bör avse en utövande konstnärs framförande av ett litterärt eller konstnär ligt verk eller om det - i likhet med vad motsvarande danska utredning har föreslagit - bör avse en konslnäriig prestation som sådan oberoende av om den hänför sig lill ett verk eller ej. När det gäller båda dessa frågorförordar utredningen all den nuvarande principiella uppbyggnaden av reglerna be hålls. Utredningen har i detta sammanhang också övervägt om man med den nu givna utgångspunkten bör utvidga skyddet lill all omfatta inte bara som utövande konstnärer som framför verk utan också andra presta tioner av sådana konstnärer, l.ex. konslnäriiga cirkus- och varieténum- mer. Den avvisar emellertid denna tanke och menar alt det skyddsbehov som finns bör kunna tillgodoses genom en förhållandevis generös lillämp ning av beslämmelserna om upphovsrältsligl skydd för konslnäriiga verk. Efter dessa principiella ställningstaganden tar utredningen upp vissa konkreta huvudfrågor till diskussion och lägger fram förslag i dessa. Ensådan fråga rör skyddstiden för de närslående rättigheterna, vilken Prop.1985/86: generellt sett är . Nyutgivning sker numera ofta av gamlainspelningar. När dessa är mer än kan alltså sådan nyutgivning skeutan all samtycke behövs från vare sig artisterna eller den som har framställtden ursprungliga inspelningen. Detta medför olika nackdelar av såväl ekonomisksom ideell karaktär. Motdenna bakgmnd förordar utredningen alt skyddstiden för utövande konstnärer, fonogramproducenteroch radioförelag förlängs från 25 till . Utredningenhar vidare tagit upp etl anlal frågor rörande sekundärt utnyttjande avupptagningar, framför alll de fall dä ljudupptagningar används i olika typerav offentliga framföranden. Om en sådan upptagning används i en radio- eller TV-utsändninghar enligt gällande lag de utövande konstnärer vars framföranden finns påupptagningen och producenten av denna en rätt till ersättning. Däremotföreligger inte någon sådan ersättningsrätt vid andra offentliga utnyltjandenav upptagningarna. Utredningen föreslår alt ersältningsrällen skall utvidgastill att avse också sådana utnyltjanden, om de sker i förvärvssyfte. Däremotavvisas tanken på att ersättning skall utgå även vid användning avbildupptagningar. Ersätlningsrättengentemot radio- och görs gällande genom fonogramframställaren.Utredningen föreslår alt denna bestämmelse ändras sä att ersätlningsrätten färgöras gällande av fonogramframställare och utövande konstnärer gemensamt. Närdet gäller de s.k. anknylningsmomenlen för skydd, dvs. reglerna om vilkautövande konstnärer, fonogramframställare och radioföretag som skall ha skydd,innebär gällande regler att skydd ges beroende på var ifrågavarande prestationhar ägl rum. Man tillämpar alltså del s. k. lerrilo-rialitelskriteriel.Utredningen har övervägt om man helt eller delvis skall gå över till det s.k. nationalitetskriteriel,dvs. ge skydd beroende på vederbörande rättighetshavares nationalitet. Den haremellertid kommit fram lill alt i huvudsak de nuvarande anknytningsmomentenfortfarande bör tillämpas. Emellertid föreslås en viss lillämpning av nationalilelskriler-iel.Sålunda föreslås dels atl framföranden av utövande konstnärer som är svenskamedborgare eller som bor här skall skyddas oavsett var framförandel äger mm,dels all fonogram skall skyddas oavsett var de har framslällls eller vem somhar framställt dem. Vidare föreslås alt radio- och TV-utsändningar skallskyddas inte bara när utsändningen äger rum i eller något annat landsom är medlem av Romkonventionen utan också om sändarföretagel har sitt säte iSverige eller i ett sådanl land. Utredningentar också upp en rad andra frågor inom de närslående rättigheternas område. När det gäller reglerna om utlåning och uthyrning av upptagningar, bl. a. frågan om s. k. biblioleksersättning för utlåning av upptagningar, ullalar utredningen att den ämnar ta upp den i samband med alt man behandlar frågorna i allmänhet om utlåning av verk. 1 fråga om vidarespridning via kabel av framföranden framhåller utredningen att det är rimligt atl den utövande konstnären skall kunna hindra att framförandel utan hans eller hennes samtycke äterutsänds av någol annat företag än del med vilket han/hon har slutit avtal om utsändningen och detta oberoende 39 avom vidarespridningen sker med originalutsändningen eller Prop.1985/86:79 efter denna. Utredningen förklarar emellertid alt den avser atlåterkomma lill frågorna om rättigheterna i samband med vidarespridning i ettsenare sammanhang. Utredningendiskuterar också frågan om införande av etl särskilt producenlskydd förteaterföreställningar. I likhet med de övriga nordiska utredningarna villemellertid utredningen inte ställa sig bakom någol sådanl förslag. Utövervad som har sagts tar utredningen också upp ett antal frågor avhuvudsakligen lagteknisk karaktär i anslutning till de närslående rättigheterna. Motbakgrund av dessa överväganden lägger utredningen fram förslag lill ändringar ien rad bestämmelser inom de närslående rättigheternas område. Denandra huvudfrågan som utredningen har tagit upp i sitt delbetänkande rörframställning av exemplar av skyddade verk för enskilt bmk. Bestämmelser häromfinns främst i 11 § upphovsrällslagen. Enligt denna bestämmelse är det tillåtetför envar alt för enskilt bmk framställa enstaka exemplar av skyddade verk.Detta gäller dock inte i fråga om byggnadsverk. Vidare finns vissainskränkningar i möjligheterna all låta sådan exemplarframslällning ske medhjälp av någon annan person. Ulveckhng-en på reproduktionsteknikens område hargjort det möjligt att i mycket stor omfattning och lill låga kostnaderframställa exemplar av hög kvalitet av skyddade verk och prestationer. Den nyareproduktionstekniken har bl. a. medfört atl upphovsmännen i hög grad hartappat kontrollen över hur och i vilka sammanhang som deras verk används. Deltahar självfallet påverkat deras och producenternas ekonomiska utbyte av de verkoch prestationer som de utför. Denna omfattande och ökande s. k. hemkopiering måsleses i ljuset av vissa internationella förpliktelser som har enligt bl.a. Bernkonvenlionen för skydd av hllerära och konslnäriiga verk. Dennaföreskriver all inskränkningar i upphovsmannens mångfaldiganderätt får ske endaslom de inte gör intrång i del normala utnyttjandet av verket och inte oskäligtinkräktar pä upphovsmannens legitima intressen. Moldenna bakgrund lar utredningen upp frågan om kopiering för enskilt bmk. Den tarsom utgångspunkt att del även i fortsättningen skall vara möjligt alt med vissabegränsningar framställa enstaka exemplar av skyddade verk för framställarensenskilda bruk. Utredningen föreslår emellertid vissa smärre ändringar igällande bestämmelser. Slutligentas också upp frågan om avgifter på oinspelade ljud- och videoband och/ellerinspelningsapparatur. Närdet gäller själva grundbeslämmelsen föreslår utredningen en viss ändring i ordalydelsen för att understryka den personliga karaktären av sådan exemplarframslällning. Vad härefter angår förbudet mot exemplar framslällning för enskilt bruk föreslår utredningen all sådanl förbud införs i fråga om - förutom som byggnadsverk direkt eftergörande av exemplar av filmverk som är avsedda för offentlig visning. Förbudet skall också gälla beträffande konstverk, om framställningen sker på sådant sätt att kopian kan uppfattas som original. Ävenreglerna om framställning av exemplar genom utomstående före- Prop. 1985/86: 79slås ändrade i vissa hänseenden. Sålunda föreslås alt del nuvarande uttrycket"låta annan" framställa exemplar byts ut mol uttrycket "låtautomstående" vidla en sådan åtgärd. Detta sker bl. a. för atl markera atlförbudet inte avses träffa exemplarframslällning som utförs inom den närmaste familje-eller vänkretsen. Förbudet mot all anlita utomstående för exemplarframslällningföreslås utvidgat till att avse utöver.som bmksföremål eller skulptureller efteriiknande av konstverk genom konstnärligt förfarande ävenmusikaliska verk och filmverk. Mot bakgmnd bl. a. av den diskussion som harförts i om möjligheterna att för informationsändamål spela in radio-och TV-program föreslår utredningen emellertid att utomstående skall fåanlitas för alt i vissa fall framställa exemplar av verk som sänds i radioeller TV. Enligt utredningens majoritet bör emellertid en fömlsältning vara alldet sker för atl enskilda personer skall kunna hålla sig informerade om ochdokumentera inlägg i samhällsfrågor eller andra inslag i den allmänna debatten.En ledamot förordar i en reservation alt denna begränsning skall ulgå. Denandra huvudpunkten som utredningen tar upp i detta sammanhang rör avgifter påoinspelat bandmalerial och/eller inspelningsapparatur. Bakgrunden härtill ärden omfattande privata inspelningsverksamhet som sker bl. a. av musik frånradio eller frän grammofonskivor. Utredningen redogör för avigsidorna meddenna omfattande privatinspelningsverksamhel bl. a. för upphovsmännens och deutövande konstnärernas inkomster och för grammofonindustrins möjligheter atl geul musik. Frågan om hur man skall kunna komma till rätta med dessa nackdelarhar diskuterats såväl i som i andra länder. Vissa länder, såsomFörbundsrepubliken och Österike har infört en upphovsrältshg avgift påinspelnings-utrustning resp. oinspelat bandmaterial. I infördes medverkan från den en särskild s.k. kassetlskall, av vilken endel tillförs rältighelsinnehavargmpper pä musikområdet som en kompensation förhemkopieringen. Utredningentar från upphovsrättsliga synpunkter upp frågan om en avgiftsordning och drar den grundläggande slutsatsen alt de som gör ljud- eller videoinspelningar genom någon form av avgift bör betala en ersättning både för det inkomstbortfall som kan drabba rällighelsinneha- varna och för del ökade utnyttjandet som heminspelningen och hemkopier ingen medför. Utredningen pekar vidare på atl departementschefen har uttalat i prop. 1981/82:128 om användningen av medlen från kassettskatlen alt frågan om hur en kompensationsordning för rättighelshavare slutligen skall utformas bör tas upp när upphovsrätlsutredningens förslag föreligger och att man därvid kan komma fram till en annan konstruktion än den som föreslås i propositionen. Förslagel i denna del är enligt departementsche fen atl betrakta som en temporär lösning. Utredningen pekar på den grundläggande skillnaden som föreligger mellan den ordning som finansi eras genom kassettskatten, vilken aren rent offentiigrältslig pålaga, och en ordning som vilar pä upphovsrällslig grund. Med sistnämnda ordning avses principen all varje utnyttjande av ett skyddat verk eller alster skall berättiga rättighetshavaren till någon form av ersättning. Utredningenuttalar att det enligt dess mening från flera olika utgångs- Prop. 1985/86:79 punkterär att föredra all avgiften läggs pä bandmalerial framför alt den läggs på inspelningsapparalur.Avgiften bör konstrueras som en prival-rällslig avgift och inte som en offentiigrältsligsådan. Hur en upphovsrätts-ligt motiverad bandavgift skall samordnas med kassettskatlenanser sig utredningens majoritet inte böra lä ställning till. En ledamotuttalar i en reservation som sin mening atl den föreslagna bandavgiften börersätta kassetlskalten. Avgiftenskall enligt förslaget erläggas av den som framställer eller importerar bandmaterialellill en organisation som representerar de olika rällighelsinnehavarkalegorierna.Avgiftens storlek bör bestämmas genom förhandlingar mellan parterna eller isista hand av domstol. Den som har betalat en sådan avgift skall ha rätt atlåterfå vad han har betalat om del material som ersättning har eriagts för haranvänts för annat ändamål än för alt framställa exemplar för enskilt bruk. Närdel gäller förhållandet till utländska rältighetshavare pekar utredningen påatt de internationella konventionerna på del upphovsrättsliga området bygger pågrundprincipen om nationell behandling, dvs. på all en fördragsslulande stal ärskyldig all ge verk eller prestationer från annan fördragsslulande stat minstsamma skydd som ges åt verk eller prestationer med urspmng i del egna landet.Utredningen uttalar att del är osäkert om man i fråga om rättigheter som liggerutanför de som föreskrivs i konventionerna har någon skyldighet alt iakttadenna princip om nationell behandling. Utredningen gör den bedömningen allkonventionerna inte ålägger någon skyldighet all låta även utländska rättighelshavarefå del av ersättningen från en bandavgifl. Delta utesluter enligt utredningeninte all det kan bli aktuellt alt ge en sådan rätt på grundval av redprocilet. Motbakgrund av dessa överväganden lägger utredningen fram förslag till ändringar i11 § upphovsrällslagen och till en ny 11 a § med förslag till en bandavgift. Dettredje huvudavsnittet av utredningens belänkande handlar om videogram ochupphovsrätt. Utredningen belyser där videogramteknikens utveckling och olikaanvändningsområden för videogram saml ger en översikt över de upphovsrältsligafrågorna i samband med detta medium. Utredningen lar därefter upp ett antalspeciella frågor som rör videogram. Denförsta av dessa frågor rör den s. k. spridningsrätten. Härmed avsesupphovsmannens rätt all bestämma över spridning av exemplar av hans verk lillallmänheten genom l.ex. uthyrning, utlåning, försäljning eller andra åtgärdervarigenom exemplar av verket ställs lill allmänhelens förfogande. I dennaspridningsrätt görs i lagen omfattande undantag för utgivna exemplar av vissa lyperav verk. Utredningen konstaterar alt dessa undantag inte omfattar exemplar avfilmverk, dvs. a. videogram. Motdenna bakgrund noterar utredningen att upphovsmannen enligt gällande rätt har en obegränsad spridningsrätt till exemplar av sina ännu inte utgivna verk. När det sedan gäller utgivna exemplar av verk konstate rar utredningen vidare all utgivna exemplar av filmverk/ videogram som är avsedda för offentlig visning även i fortsättningen bör omfattas av upp hovsmannens spridningsrätt. Beträffande exemplar av filmverk som har 42 getts ul för annat ändamålföreslår utredningen vissa ändringar i gällande Prop. 1985/86: 79 rättsläge.Har exemplar av filmverk getts ul genom försäljning till allmänheten skallenligt utredningens majoritet spridningsrätten begränsas såtillvida alt sådanaexemplar utan samtycke skall få överlåtas vidare, dock inte inom ramen förförvärvsverksamhet. På denna punkt har en av utredningens ledamöter reserveratsig. Mot bakgrund av en önskan att så långt som möjligt skydda enskildas rättatt ulan onödiga begränsningar få utöva sin äganderätt till förvärvade videogramexemplarutan alt därför vitala upp-hovsmannainlressen träds för när förordar han atträtten till vidareöverlå-telse i de nämnda fallen skall vara fri och allsåledes begränsningen avseende förvärvsverksamhet bör utgå. Har utgivningen sketlgenom någon annan rättshandling än försäljning, bör enligt en enhälligutredning spridningsrätten gälla fullt ut. Isamband med videogramfrägorna lar utredningen också upp den s. k. presumtionsregelni 39 § URL. Denna regel anger alt, om inte annat har avtalals, en överlåtelseav rätt lill inspelning av ett litterärt eller konstnärligt verk på film ocksåomfattar rätt att i viss omfattning göra verket tillgängligt för allmänheten. Ibelänkandet diskuteras behovet av ändringar eller klarlägganden beträffanderegelns lillämpning på produktion av film i videogramform. Utredningen avvisaremellertid tanken på alt nu föreslå några ändringar i regeln. Enligtgällande upphovsrättslig lagstiftning har vissa kategorier av producenter, bl.a. framslällare av fonogram och andra ljudupptagningar, en självständig rättatt ingripa mot mångfaldigande av upptagningarna. Den tekniska utvecklingen påreproduktionsteknikens område har enligt utredningen gjort det motiverat attge ett sådant självständigt producentskydd även lill vissa andra kategorier.Utredningen föreslår atl producenter av videogram och andra exemplar avfilmverk ges en självständig rätt atl bestämma över mångfaldigandet av sädanaexemplar pä motsvarande sätt som fonogramframställare. BUaga 2 Prop. 1 Lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt tilllitterära och konstnärliga verk Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:729) omupphovsrätt lill litterära och konstnärliga verk dels all 11, 23, 45-49 och61 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels all det i lagen skall införas en nyparagraf, 11 a, av nedan angivna Av offentliggjort verk må enstaka exemplar framställas förenskilt bruk. Vad sålunda framslällls må ej utnyttjas för annat ändamål. Vad i första stycket sägs medför ej rån alt för eget bruklåta annan framställa bruksföremål eller skulptur eller genom konstnärligtförfårande efterlikna annat konstverk, ej heller rätt all ulföra byggnadsverk. Var ochen får med de begränsningar som följer av andra och tredje styckena - försitt eget, enskilda bruk framsläUa eller låta framställa enstaka exemplar avverk, som har offentliggjorts. Del är inte tillåtet alt ens för enskilt bruk 1. uppföra en byggnad, 2. direkteftergöra sådanl exemplar av ett filmverk som är avsett endasl för offentligvisning här i landet, 3. framställaexemplar av ett konstverk genom avgjutning av original, avliyckfrån originalplåleller stock eller genom atl använda någon annan metod som gör atl exemplaretkan uppfattas som original. Det är inte heller tillåtet all låta utomstående framställaexemplar av ett musikaliskt verk, etl filmverk, etl bruksföremål eller - genomkonstnärligt förfarande ett annat konstverk. Vad som har sagts hindrardock inte att utomstående anlitas för atl framställa exemplar av verk somutsänds i ljudradio eller television, om det sker för att en enskild person skaUkunna hålla sig informerad om och dokumentera inlägg i samhällsfrågor ellerandra inslag i den offentliga debatten. Exemplar som har framställts för någons enskUda bruk fårinte användas för annat ändamål. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. 1985/86: 79 Upphovsmän lill verk, som har utsänts i radio ellertelevision eller som har upptagils på anordning genom vilken det kan återges,har rätt till ersättning när band, skiva eller liknande anordning, som är ägnadsom underlag för framställning av exemplar av verkeiför enskilt bruk,framställs eller införs för spridning lill allmänheten i . Rän lUl ersättning får göras gällande endast av enorganisation somförelräder saml I iga de kategorier av rättighelshavare som ärbe-rälligade till ersättningen. Har materiaiför vilket ersättning har eriagts använts förannat ändamål än för alt framställa exemplar av verk för enskilt bruk, har densom betalat ersättningen rätt att återfå vad som har belalals. Krav pååterbetalning skall riktas mot den organisation som har uppburit ersättningen.Sådant krav skall framställas efter ulgången av del år dåmaterialet förvärvades. Görs inte del är rätten lill återbetalning förlorad. 23 § Sedan ett litterärt eller musikaliskt verk harutgivits, fär exemplar, som omfattas av utgivningen, spridas vidare och visasoffentligt. Exemplar av musikaliska verk fär dock inte ulan upphovsmannenssamtycke tillhandahållas allmänheten genom uthyrning eller annan därmedjämförlig rättshandling. Exemplar av filmverk som har ul-gells med upphovsmannenssamtycke för annat ändamål än uthyrning eller utlåning får spridas vidare,dock inte på det sättet atl det hyrs eller lånas ut tiU allmänheten elleröverlåts som etl led i en förvärvsverksamhet. Exemplaret skall anses ha ulgellsföruihyrning eller ullåning om inie annat har angetts på delta. 45 § En utövande konstnärs framförande av etl litterärt eller konstnärligt verk må icke ulan hans samtycke upplagas på grammofonskiva, film eller annan anordning, genom vilken del kan återgivas, och ej heller utsändas i ljudradio eller television eller genom direkt överföring göras tillgängligt för 45 Ej må framförande, som upptagits på anordning varom iförsta styckel sägs, ulan konstnärens samtycke överföras från en sådananordning lill en annan, förrän förflutit , dåupptagningen ägde rum. Beträffande upptagning, utsändning och överföring, somavses i denna paragraf, skall vad i 3 och 9 §§, 11 första stycket, 14 § förstastycket, 17, 20 och 21 §§, 22 § första styckel, 22 a-22 c, 24, 24 a, 27, 28,41 och 42 §§ sägs äga motsvarande lillämpning. Ej må framförande, som upptagils på anordning varom i förstastycket sägs, utan konstnärens samtycke överföras från en sådan anordning annan, förflutit , då upptagningen ägde rum. Beträffande upptagning, utsändning och överföring, somavses i denna paragraf, skall vad i 3, 6-9§§, 11 §, // a§, 14 § första stycket,17, 20 och 21 §§, 22 § första stycket, 22 a-22 c, 24, 24 a, 26, 27, 28, 41 och42 §§ sägs äga motsvarande lillämpning. Grammofonskivaeller annan anordning, på vilken ljud upptagits, må ej ulan framställarenssamtycke eftergöras förrän förflutit efler det är, då upptagningenägde rum. Såsom eftergörande anses även all upptagningen överföres från ensådan anordning lill en annan. Beträffande förfarande, som enligt denna paragraf ärberoende av framställares samtycke, skall vad i 9 §, 11 första styckel, 14 §första slyckel, 17 och 21 §§, 22 § första stycket, 22 a-22 c, 24 och 24 a §§sägs äga motsvarande tillämpning. Engrammofonskiva, en film eller en annan anordning, på vilken ljud eller filmverkupptagils, får inte utan framställarens samtycke eftergöras förrän/ew/io årförflutit , dä upptagningen ägde rum. Såsom eftergörande anses ävenatl upptagningen överföres från en sådan anordning till en annan. Beträffande förfarande, som enligt denna paragraf ärberoende av framställares samtycke, skall vad i 6-9 §§, 11 §, II a§. 14 § första stycket, 17 och 21 §§,22 § första stycket, 22 a22 c, 24 och 24 a §§ samt 26 § andra styckel sägs ägamotsvarande tillämpning. Användesanordning som i 46 § sägs vid ljudradio- eller televisionsulsändning, skall,om utsändningen äger rum inom tid som i nämnda paragraf stadgas, ersättningutgå lill framslällaren ävensom till utövande konstnär, vars framförandeupptagits på anordningen. Hava två eller flera konstnärer samverkat vidframförandel, kan dem tillkommande rätt endasl göras gällande av demgemensamt. Gentemot radio-eller lelevisionsföretagel göres utövande konstnärsrätt gällande genom framslällaren. Användesi 46 § nämnd anordning på vilken ljud upptagits, vid ljudradio- eller televisionsulsändningeller vid offentligt framförande i förvärvssyfte skall, om utsändningen ellerframförandet äger rum inom tid som där sägs, ersättning utgå till framslällarenävensom till utövande konstnär, vars framförande upplagils på anordningen. Hartvå eller flera konstnärer samverkat vid framförandel, kan dem tillkommanderätt endasl göras gällande av dem gemensamt. Gentemot den som har använtanordningen kan här avsedd rätt endast göras gällande av framslällare ochkonstnär gemensamt. Bestämmelsernai 9 §, 14 § första stycket saml 20, 21 och 24 §§ skola äga motsvarandetillämpning i fall som avses i denna paragraf Beträffande utövande konstnärsrätt skola jämväl föreskrifterna i 27, 28, 41 och 42 §§ i motsvarande mångälla. Beslämmelsernai 8 och 9 §§, 14 § första stycket, 20, 21 och 24 §§ saml 26 § andra stycketskall äga motsvarande tillämpning i fall som avses i denna paragraf Beträffandeutövande konstnärs rätt skall jämväl föreskrifterna i 27, 28, 41 och 42 §§ imotsvarande mån gälla. Vad i denna paragraf stadgas gäller icke ljudfilm. Ljudradio- eller televisionsutsändning må icke utan radio- eller lelevisionsföretagets samtycke ålerutsändas eller upplagas på anordning, genom vilken den kan återgivas. sådanl samtycke må ej heller televisionsulsändning återgivas för allmänheten i biograf eller därmed jämföriig lokal. Ej måutsändning, som upptagits på på anordning varom i första slyckel sägs, utanradio- eller lelevisionsföretagets samtycke överföras från en sådan anordningtill en annan förtån förflutit , då utsändningen ägderum. Vad i 9 §, 11 § förslå styckel, 14 § första stycket, 17,20 och 21 §§, 22 § första slyckel, 22 a-22 c, 24 och 24 a §§ sägs skall äga motsvarandelillämpning i fall som avses i denna paragraf