prop · G90398 · 1985-12-31 00:00:00 — Mot bakgmnd av utredningens direktiv skulle del enligt JämO havarit värdefullt alt få bättre belyst om del även på andra områden isamhällslivel finns behov av all genom lagstiftning motverka diskriminering ochfördomar, JO är inte övertygad om alt arbetsrättsliglagstiftning på området är den lämpligaste lösningen, JO anför bl, a, följande. Ett skäl atl ifrågasätta den valda lösningen är atldet skydd mot diskrimi nering som förslaget skulle ge läcker etl alllför begränsat område inom samhällslivet. Lagförslaget tar enligt rubriken sikte på diskriminering i arbetslivet men lagförslaget främjar lika rätl endasl i fråga om arbete som utförs eller avses bli utfört i en anställning. Lagförslaget ger däremot inget skydd ål den som utför arbete i en egen rörelse. Säkerligen är det praktiska behovet av skydd störst för arbetssökande och arbetstagare men all begränsa skyddet mol diskriminering till all avse dessa gmpper kan möjli gen få konsekvenser som inte är önskvärda. Som arbetstagare skuUe en invandrare åtnjuta skydd mot diskriminering. Som rörelseidkare skulle invandraren däremol inte åtnjuta något skydd mol kanske hell uppenbar diskriminering från allmänheten, arbetssökande, med- och mot parter på arbetsmarknaden m, fl. skulle han själv vara skyldig atl avhälla sig från diskriminering mot såväl arbetssökande och arbetstagare som den allmänhet han eventuellt tillhandagår i sin rörelse. Ölägenheterna med en sådan ordning ökar givetvis om motsättningarna mellan olika grupper i det svenska samhället ökar, dvs, när behovet av effektiva lagreg ler på området är mera kännbart, 165 4Utredningsförslaget och jämställdhetslagen Prop, 1985/86:98 DU:slagförslag bygger i slor utsträckning på jämställdhelslagen. Fleraremissinstanser lar upp frågan om del lämpliga i att ha jämställdhelslagen somförebild för en lag mol etnisk diskriminering. vid universitetanför i denna fråga bl, a, följande. vill överhuvudtaget ifrågasättadet lämpliga i atl utforma en lag mot etnisk diskriminering medjåmslälldhetslagen som förebild. Erfarenheterna av jämställdhelslagen är inteodelat positiva och lagen har blivit utsatt för kritik från flera håll. Praxisi jämslälldhelsmål visar att tvisterna oftast kommer all gälla vilken av tvåarbetssökande som har bästa sakliga förutsättningar för arbetet. Eftersom denföreslagna lagen bygger på samma konstruktion kommer säkerligen tvister ometnisk diskriminering att få samma karaktär. Domstolen tvingas ta ställninglill dels vad som är sakliga fömtsättningar för ell vissl arbete och dels vemav de båda sökandena som bäst uppfyller de uppställda kraven. Det är ingenöverdrift alt påstå alt det i könsdiskrimineringsfallen varit lättare altutreda frågan om eventuell diskriminerande avsikt än att la ställning lillfrågan om bästa sakliga fömtsättningar. Processerna enligt jämställdhetslagenhar dessutom den nackdelen all den som erhåller en Ijänst ofrivilligt dras ini en process där hans personliga egenskaper är avgörande för utgången men därhan inte kan agera som part. Även en diskriminerad utlänning kommer attutsättas för en obehaglig process. Det kan tilläggas all man vidmedbe-siämmandereformen avstod från atl överhuvudlaget dra in arbetssökande ochman hänvisade då till alt den fria anslällningsrätten på den privataarbetsmarknaden inte kunde förenas med en sådan lagstiftning ulan svårabevisproblem. Del är därför enligt fakullelsnämnden oklokt att låta jämställdhelslagenbli mönsterbildande för nya arbetsrättsliga reformer, AD redogör för erfarenheterna av hurjämställdhelslagen verkat sett ur domstolens synvinkel, AD anför bl, a, Jämställdhelslagen trädde i krafl ,har sammanlagt 33 mål angående jämslälldhel anhängiggjorts vidarbetsdomstolen. Inte mindre än 29 mål har kommit från den offentliga sektorn(17 från den statliga sektorn och 12 från kommun/landslingseklorn). Endast fyramål har rört den privata sektorn, av målen från den privata sektorn harföranlett dom. Sammanlagt 10 domar har avkunnats, 13 mål haravskrivils efter återkallelse av talan. Som framgår av dessa siffror är domstolenserfarenhet av jämställdhels lagen ännu förhållandevis begränsad. Iögonenfallande är emellertid den låga andelen mål från den privata sektorn. Under förarbetena till jämställd hetslagen synes man ha föreställt sig atl man bl, a, mol bakgrund av regeringsformens regler (11 kap, 9 §) om saklig grund för ijänstetillsällning i allmänhet inte hade att räkna med att det skulle fattas könsdiskrimine- rande beslut av stal eller kommun som arbetsgivare (prop, 1978/79:175 s, 178), Denna bedömning som i och för sig synes ganska rimlig kan i förstone förefalla svår atl förena med utvecklingen av målen vid arbets domstolen. Förklaringen kan emellertid tänkas vara den att könsdiskrimi nering ingalunda är mindre vanlig på den privata sektorn ån på den offent liga men att jämställdhetslagen inte har genomslagskraft på den privata sektorn. Om så är förhållandel kan del vara mindre välbetänkt all använda 166 jämställdhelslagensom förebild för alt komma åt en typ av diskriminering, Prop. 1985/86:98nämligen ullänningsdiskriminering, som kan anlas vara ell större problem på denprivata sektorn än på den offentliga, AD uttalar all domstolens erfarenheter avjämställdhelslagen inte år odelat positiva och ifrågasätter om del inte kundevara lämpligl atl, inom en inte allt för avlägsen framtid, utvärdera erfarenheternaav jämställdhelslagen. Även JämO behandlar frågan om jämsläUdhelslagen ären lämplig förebild, JämO anför bl, a, följande, DU har inte närmare redovisat skälen för allutredningen i sitt arbete har låtit sig ledas av jåmslälldhetslagen. Det kanenligt JämO: s mening inte anses hell givet atl jämställdhelslagen är rättförebild, när del gäller all skapa bättre förutsättningar för alt hindra etniskdiskriminering, Jämställdhelslagens syfle är all i lika hög grad dels främja jämställdhetenmellan kvinnor och män i arbetslivet med sikte på framliden dels beivra könsdiskriminering,som redan har begåtts i individuella fall, DU: s förslag lägger däremottyngdpunkten på ett beivrande av diskriminering i del enskUda fallel. En ännumer påtaglig skillnad är att jämställdhelslagen syftar till att förbättraställningen på arbetsmarknaden för en majoritet av befolkningen, kvinnorna,medan huvudsyftet med DU: s förslag är all förbättra förhållandena påarbetsmarknaden för olika minoritetsgrupper bland befolkningen i , JämO anser å andra sidan atl del finns starka skälsom talar för att en lag mol etnisk diskriminering i arbetslivet så nära sommöjligt bör ansluta till jämställdhetslagens konstruktion såvitt gällerdiskrimineringsreglemas uppbyggnad m, m, JämO efterlyser en närmare analys avskillnaderna mellan lagförslaget och jämställdhelslagen. Flera andra remissinstanser är inne på liknandetankegångar. Arbetslivscentrum anser alt del är en generell brist all DU integjort någon gränsdragning mol jämställdhelslagen och dess tillämpningsområde,LO framhåller alt utredningen inte visat på några kollisionsrisker medjämställdhelslagen. Frågan är enligt LO av sådan art att man noga börytterligare överväga om lagama i några avseenden står i konflikt med varandra.Del är viktigt atl lagen utformas så atl inte en svag grupp på arbetsmarknadenslälls mot en annan svag grupp, SAF anser atl redan jämställdhelslagen i praktisklillämpning har visat sig medföra avsevärda svårigheter då domslol skall prövaom I, ex, en viss person blivit förbigången vid en anställning. Erfarenheternaav den domstolsprövning som förevarit talar med styrka för alt inteutvidga möjligheten för sådan prövning även lill nya områden, SAF anför vidare. Jämfört med nu föreslagen lag ler sigjämställdhelslagen som oproblema tisk eftersom bedömningarna begränsas till arbetssökande och anställda tillhörande två klart avgränsade kategorier, män och kvinnor. Förslagel kräver däremol jämförelser emellan arbetssökande och anställda tillhöran de ett ofta mycket stort antal etniska grupper. Den som tillhör en sådan grupp kan hävda atl han blivit etniskt diskriminerad i förhållande till individer från varje övrig grupp, '"' Utredningen har inte berört detta eller hur man skalösa fall av konkur- Prop, 1985/86:98 rens med jämställdhetslagen. Flera remissinstanser uttalar atl man bör undvikakonkurrensproblem genom all anpassa en ny lag så nära som möjligt tilljämställdhelslagen. Till dessa hör JK, TCO och SACOISR. JK framhåller att omdet införs en ny lag mol etnisk diskriminering, lagen så nära som möjligt böransluta lill jämställdhelslagen. Enligt JK bör man även få lill stånd enhetliganordiska regler på områdel, JK anser därför att en gemensam nordisklagstiftning helst bör avvaktas. i Slockholm, som alltsåi och för sig förordar en straffrältslig lösning, anser alt del ligger näratill hands all hell samordna den föreslagna lagen med jämställdhelslagen.Nämnden anför bl, a. Den föreslagna lagen är till mycket slor del direktkopierad på jämställdhelslagen och frånsett redaktionella ändringar är textentill övervägande delen identisk. Det skulle vara redigare med en lag som täckerdiskriminering såväl av jämställdhelsskål som av etniska skäl. Den föreslagnaordningen med två lagar kan skapa svårigheter i onödan av den karaktär somalltid kan uppslå när del finns två snarlika lagar som likväl inrymmer vissaskillnader. Även SAV och förespråkarall de föreslagna reglerna hell inarbetas i jämställdhelslagen, SAMN anser atl ell klargörande av de båda lagarnasinbördes förhållande är av största vikt, SAMN menar dock atl en lag mol etniskdiskriminering måsle hållas isär från jämställdhelslagen. Denotillåtna diskrimineringsgrunden enligt utredningsförslaget är etnisktillhörighet. Utredningens definition av detta begrepp kritiseras av ell stortanlal remissinstanser. Allmänt anses atl begreppei är oklart och vagt, atl delbör preciseras i lagtexten och all del bör ansluta lill de begrepp som användsi regeringsformen och , AD ifrågasätter om det över huvud tagel är möjligtatl bygga upp en lagstiftning på grundval av sådana presumlionsregler somutredningsförslaget innefattar och utgå från DU:s beslämning av dengrupp som skall skyddas, AD anför bl, a, följande, 1 kommentaren lill uttalas (Qärdeupplagan s, 228) atl med folkgrupp av vissl etniskt ursprung avses folkgruppvari medlemmarna har ell relativt enhetligt kulturmönster. Enligt kommentarentorde t, ex, samer kunna räknas hit liksom i betydande grad folkgrupper varsmedlemmar är av samma nalionalitetstillhörighet. Delta uttalande är inte klargörande.Eftersom begreppet etniskt ursprung endast är etl av flera objektiva rekvisiti straffbestämmelserna får denna oklarhet emellertid sett från rättssäkerhetssynpunktinte så slor betydelse. Härtill kommer för övrigt del allmänna kravel på gärningsmannensuppsåt vilket skall styrkas av åklagaren, Situationen blir en hell annan vid tillämpningen avpresumtionsreglerna i Prop. 1985/86:98 utredningsförslaget, Rekvisitet etnisktillhörighet har nämligen där den avgörande betydelsen och del ställs intenågot krav på atl käranden skall bevisa atl arbetsgivaren har insett all dendiskriminerade tillhörde en särskild etnisk grupp. Snarare ankommer del påarbetsgivaren vid tillämpningen av presumtionsregeln att visa - elleråtminstone göra sannolikt -all han inte förstod vad det var fråga om (jfr,betänkandet s, 140), Jämställdhelslagens presumtionsregel i sinnuvarande uiformning kan medföra risk för att en arbetsgivare som inte allshaft något könsdiskrimi-nerande syfle ulan endasl kanske begått någon form avmisstag vid meritvärderingen kommer att åläggas skadestånd förkönsdiskriminering. Denna risk blir avsevärt mycket störte om man skallanvända presumtionsregeln på del av utredningen nu föreslagna sättet. Dettasammanhänger med all den så all såga utlösande faktorn i presumtionsregeln -nämligen den etniska tillhörigheten - är etl så mycket oklarare begrepp änkönstillhörighet. Vem som är man och vem som är kvinna behöver inte föranledanågon tvekan eller diskussion. Att avgöra om en person tillhör den ena ellerandra etniska gruppen är en helt annan sak. Delta kan åskådliggöras medföljande exempel. Hur skall en arbetsgivare vela all en arbetssökandesom talar svenska som en infödd i själva verkel tillhör den etniska gmppensamer? Hur skall man kunna konstalera att en viss person som talar svenska ochhar svenskt namn tillhör en jugoslavisk etnisk grupp; hans moder ärjugoslaviska och han har uppfostrats i en kulturell miljö som gör all han börhänföras lill den etniska gruppen jugoslaver. Hur skall det för övrigi varamöjligt alt avgöra om en viss person har den ena eller andragrupptillhörigheten beroende på hans kulturella tillhörighet? Hur bär man sigål för all bedöma om en person av judisk härkomst tillhör majoritetsgruppensvenskar i allmänhet eller om han möjligen tillhör en etnisk minorilelgmppnämligen judar? Utredningen har möjligen i viss mån varit medvetenom svagheterna med atl använda begreppei "etnisk tillhörighet" (sebetänkandet s, 92 och 140), Utredningen uttalar bl, a, all det inte går allgenerelll ange vad som bör kunna inses av en arbetsgivare och all det får blidomstolens sak all i del enskilda fallet avgöra vad som är skäligt all begäraav arbetsgivaren, uttalande innefattar i själva verket etl avgörandeargument mot den föreslagna presumtionsreglen, minimikrav på lagstiftningenmåsle nämligen vara att de som har atl tillämpa lagen, dvs, arbetsgivarna,skall ha möjlighel alt på förhand med ganska slor säkerhel avgöra i vilkasituationer presumtionsregeln är tillämplig. Enligt arbetsdomstolens uppfattning är del intemöjligt atl bygga upp presumlionsregler av del föreslagna slaget som utgår frånså vaga och oprecisa begrepp som etniskt ursprung eller etnisk tillhörighet.Man måsle finna någon annan lösning, SIVär också kritiskt mol den föreslagna diskrimineringsgrunden. Utredaren föreslår atl den otillåtnadiskrimineringsgrunden skall vara "etnisk tillhörighet". Menbetänkandet ger motstridande besked om begreppets innebörd. På sid, 73 gesdefinitionen att "etnisk tillhörighet är tillhörighet lill en etniskkategori eller grupp". Men på sid, 135 sägs all "etnisk tillhörighetär tillhörighet till en etnisk grupp". Del framgår alt med etnisk kategorioch etnisk grupp inte avses samma sak. Enligt verkets uppfattning är ingendera avförslagels definitioner på "etnisk lUlhörighel" tillfredsställande.Begreppet etnisk kategori är alllför omfattande och oklart för att ge ledning förrättstillämpningen, Begreppei Prop. 1985/86:98 etnisk grupp är å andra sidanför begränsat. Enligt utredarens definition är en etnisk grupp "en gruppmed ofrivilligt medlemskap som har en gemensam kultur och om vilken det finnsföreställningar om ett gemensamt ursprung". Det omfattar inte I, ex,personer med en viss hudfärg. Hudfärgen har i sig inget med l, ex, gemensamkultur att göra. Sålunda skulle bl, a, svenska adoptivbarn med mörk hudfärgsakna skydd mol diskriminering, Verkel anser alt hudfärgen bör vara enotillåten diskrimineringsgrund. Delta är också vad kräver. Det ges ingen övertygandeargumentering varför inte samma diskrimineringsgmnder, som anges ibrottsbalkens beslämmelse om olaga diskriminering, kan användas i förevarandesammanhang. Enligt verkets uppfattning finns det starka skäl för all sammakrets av personer bör vara skyddade enligt och lagstiftningen moldiskriminering i arbetslivet, Samma diskriminerande beteenden bör varaotillåtna för såväl arbetsgivare som arbetsförmedlare. En enhetligdiskrimineringslagsliftning underlättar också information och utbildning samlnormbildningen, Lagen får inte vara oklar. Denskall kunna förslås av arbetsgivare, arbetssökande och arbetstagare på allaarbetsplatser. Som utredaren framhåller är dess effekt beroende av kunskapenom dess innehåll, Särskill med hänsyn till dess pedagogiska funktion är detangelägel all del av lagtexten framgår vem det är förbjudet all diskriminera. Liknande önskemål om behov av entydligare definition av diskrimineringsgrunden framförs av bl, a,, JämO och de juridiska fakultelsnämnderna vid universiteten iSlockholm och saml Riksförbundeiför invandrarbyråpersonal. Enligt utredningsförslaget räknastrosbekännelse inte till diskrimineringsgrunderna annal än om den ingår som endel av begreppet etnisk tillhörighel. Några remissinstanser tar upp dennafråga, anser alt den som diskrimineras enbart på grund av sintrosbekännelse är i behov av samma skydd som den som diskrimineras på annangmnd, Slockholms lingsräti påpekar all beslämmelsen om olaga diskriminering ibrottsbalken omfattar diskriminering även på grund av trosbekännelse.Tingsrätten ifrågasätter om inte religiösa minoriteter bör skyddas motdiskriminering av arbetsgivare. Enligt Ärkebiskopen har utredningen intetillräckligt beaktat del nära förhållande som i många fall råder mellantrosbekännelse och etnisk tillhörighet. Även avsaknaden av sådan bekännelse somär vanlig i den etniska tillhörigheten kan vara avgörande. Ärkebiskopen anseralt del behövs en utförligare utredning av denna fråga. Del bör även framhållas atlutredningens förslag lill diskrimineringsgrund lämnas ulan erinran av mångaremissinstanser, Slockholms lingsräii anser atl man visseriigen kan fråga sigom uttrycket "etnisk tillhörighet" innebär en tillräckligprecisering. Tingsrätten tror dock alt det kanske inte finns anledning allbefara alt avgränsningsproblemen får stor praktisk betydelse. Deflesta remissinstanserna är mer eller mindre kritiska lill DU:s konstruktionav förbudsregler, både i fråga om del materiella innehållet och den formellauppbyggnaden, JK anser att förbudsregeln i 3 § är alllför allmänthållen och oprecis för att kunna accepteras ur rätissäkerhelssynpunkl.Konsekvenserna av en skadeståndssanklionerad beslämmelse måsle varaförutsebara. Den föreslagna beslämmelsen ger enligi JK: s mening alllför stortutrymme för godtycke, ÖB framhåller atl jämställdhelslagens striktuppbyggda diskrimineringsregler inte utesluter att arbetsgivaren hamnar ikonfliktsituationer mellan olika regler, ÖB anser atl del därför är särskillbetänkligt när DU föreslår en diskrimineringsregel som ökar arbetsgivarensrättsosäkerhet. (LMnJ konstaterar alt 3§ i utredningsförslaget omfattar vissa lyper av individuell diskriminering sominte täcks av 4 §, nämligen dels när arbetsgivaren bland flera likvärdigasökande konsekvent låter bli atl välja sökande som tillhör en minorilelsgmpp,dels när en ensam sökande inte får anställningen på grund av sin etniskatillhörighet. Nämnden påpekar all ett individuellt utformat skydd i dessasituationer övervägdes vid tillkomsten av jämställdhetslagen, men avvisades pågrund av bevissvårigheter och vissa andra skäl. Nämnden anför vidare. Om lagstiftaren vUl ge ett individuellt utformatskydd mot etnisk diskriminering i dessa situationer, så måsle man utformalagtexten på ell sådanl sätt att del tydligt framgår vilka situationer somavses, vilka regler som skall gälla, och vilka bevisregler som skaU tillämpas.Bl, a, skulle man, som utredningen också är inne på, kunna precisera värdet avutländska meriter. Sammanfattningsvis anser fakullelsnämnden alt 3 §bör ha i vart fall lika hög precisionsnivå som den föreslagna 4 §, 4 § är också avsedd atl omfatta vissa förfaranden,som inte riktar sig mol några särskilda individer utan mot kollektivet, såsomt, ex, när arbetsgivaren vid utannonsering av en yänst uppställer krav påkunskaper i svenska trots atl detla inte är nödvändigl med hänsyn lill arbetetsinnehåll, och därmed hindrar personer som tiUhör etniska minoritetsgrupper attsöka tjänsten, delar utredningens uppfattning omall en lag mol etnisk diskriminering i arbetslivet också bör omfatta ålgärderoch förfaranden, som missgynnar etniska minoriteter utan att man kan peka utnågon enskild individ som har drabbats. Men i lagens disposition och uiformningbör man skilja mellan del individinrikiade civilrållsliga skyddet och del meroffentligrätlsligt präglade skyddet för hela kollektivet. Fakultetsnämndenföreslår att de delar av lagen som avser att skydda kollektivet skiljs ut ochsamlas i en särskild del av lagen och åsätts en särskild rubrik, AD anser all regler om förbud mol etniskdiskriminering bör begränsas pä samma sätt som i jämställdhelslagen lill altskapa individuell rättvisa mellan olika arbetssökande, AD fortsätter. Håller man inte fasl vid den begränsningen skaparman slora svårigheter för sig när det gäller atl komma till rätta med arbetsgivarens argument om atl han ansåg all ingen sökande fyllde måttet, I själva verkel tvingas man in 171 påatt reglera vad som kan vara godtagbart atl kräva i merilhänseende vid Prop.1985/86:98 tillsättning av befallningar inom den offentliga och privatasektorn. Som departementschefen framhöll måsle utgångspunkten i stället varaden atl det tillkommer en arbetsgivare atl fritt bedöma om del i ell givet lägeöverhuvudtagel skall anställas någon arbetskraft. Av belänkandet framgår (s, 94 och 137) alt man vidtillämpningen av 3 § på fall av direkt diskriminering skall tillämpa denfördelning av bevisbördan som arbetsdomstolen brukat göra i mål rörandeföreningsrätlskränkning. Därmed undanröjs emellertid inte de svårigheter somnyss berördes. Det blir, som departementschefen framhöll, regelmässigt svårtatl underkänna en arbetsgivares förklaringar till all ingen har anställts. Utredningen har avsett atl med beslämmelserna i 3 §också komma ål olika förfaranden som innebär indirekt diskriminering. Försådana situationer synes utredningen inte ha avsett atl uppställa någol kravpå diskri-mineringsuppsåt (se betänkandet s. 97, 111 och 137-138), Effekten avförslagel i den delen synes därmed bli den all en arbetsgivare inte kanuppställa sådana krav eller villkor för anställning, som inte är sakligt settgodtagbara och som objektivt sett medför atl invandrares möjligheter allerhålla anställning försämras jämfört med den övriga befolkningens. Deltainnebär att arbetsgivarens uiformning av personalpolitiken kan komma i konfliktmed den föreslagna lagen trots all arbetsgivarens principer för rekryteringännu inte har förverkligats i den meningen att någon invandrare fått sinansökan om anställning avslagen. Ett visst rekryleringsförfa-rande kan aUlsåvara i och för sig lagstridigt låt vara att påföljden i detla fall inte kan bliskadestånd ulan endasl vite (se betänkandet s, 112-113), Utredningens förslag kommer alltså i denna del attomfatta förfaranden som inom jämställdhelslagen träffas endast av den lagensregler om aktiva åtgärder för jämslälldhel. Utredningen har också insett dettaoch i betänkandet framhållit (s, 103) att utredningens förslag inte innehållernågra tvingande regler om aktiva ålgärder med avseende på undertepresenleradeetniska grupper på en arbetsplats. Enligt arbetsdomstolens mening är del självfallelangeläget all inom ramen för lagstiftningen söka påverka arbetsgivare både inomden offentliga och den privata sektorn all utforma sin personalpolitik så allingen etnisk grupp missgynnas i förhållande lill andra. Den metod som valls ijämställdhelslagen är emellertid på den punkten överlägsen utredningsförslaget.Arbetsdomstolen anser alltså alt del är en brist alt utredningen inte eflerförebild av jämställdhelslagen skill mellan diskrimineringsförbud avsedda förde individuella fallen och allmänna ålgärder för all förbättrapersonalpolitiken. Delta framgår också om man gör en närmare analys av vad 3 §egentligen innebär i fråga om allmänna förfaranden som är ägnade all missgynnainvandrare, I den delen innebär nämligen 3 § inte någon för arbetsgivarnabindande norm eftersom en arbetsgivare som tillämpar ettutlänningsdiskriminerande förfarande inte drabbas av någon sanktion. Sanktionenuppkommer först om han fått ett viiesföriäggande eller om han avvisat enenskild arbetssökande, har, ulöver sin allmänna kritik av begreppetetnisk tillhörighet, även vissa lagtekniska invändningar mot uppbyggnaden av deföreslagna förbudsreglerna.