prop · G903159 · 1985-12-31 00:00:00 — Utskottet utgårsålunda från att riskerna förskador på miljön genom ett okat utnyttjande av våtmarkerför olika ändamål liksem depositiva effekterna på lokalklimat och skogsbruk avdessas bevarande blir särskilt beaktade av regeringen ianslutning till pågående eller komnande överväganden rörandeden inven-terings-och utredningsverksamhet scm har anknytning till våtmarksfrågor.I samband därmed synes även böra prövas i vad månde formella rättsregleisia på förevarande anräde ger utrynme fördet förstärkta skydd av våtmarkerna san framstår scm nödvändigt vid ett ökatianspråktagande av dessa nerker för t.ex. ett intensifierat skogsbruk eller utvecklingav nya energiformer. RiJdagen beslutade i enlighet med jordbruksutskottets förslag (rskr 197e/79t63). Äveni senare motioner har väckts frågan an lagändringarmed syfte att förstärka skyddet av våtmarkerna. Motionerna har dock avslagitsav med hänvisning till det pågående eirbetetmed en ny vattenlag (JöO 1980/81:5). Regeringenlade fram propositionen (1981/82:130) med Prop. 1985/86: 159 förslag till ny vattenlag. I förslaget till bestänmelseran markavvattningsföretag understrcStdepartementschefen betydelsen av skyddet av våtmarker. Med hänvisning till att den nya lagstiftningenkcrrmer att möjliggöra en friare bedömning av narkawatt-ningsföretagen änvad scm kunde ske med den då gällande vattenlagen, bedömde departementschefen att vad uttalat ianledning av motionen 1977/78:791 i allt väsentligtkunde tillgodoses vid tillänpningen av den nya lagen. I sitt betänkande över förslagetbehandlade jordbruksutskottet bl.a. ett i den socialdenokratiska miljöraotionen (1981/82:1921) på nytt framförtyrkande on tillsliåndsprövning enligt naturvårdslagen av irerkawattningsföretag. I motionen lades fram förslag till en ny paragraf i NvL med följande innehåll Åtgärd för att awattnaöversilningsmark, strandäng, kärr, mosseeller annein våtmark får inte utförasutan tillstånd. En sådan åtgärd får inte tillåtas, an den medför olägenhet av större betydelse frånnaturvårdssynpunkt. Ar åtgärden av synnerligbetydelse från allmän synpunkt, fården dock tillåtas utan hinder av vad nu harsagts. får förena etttillstånd till markawatt:ning med de föreskrifter scm behövs för att begränsa eller motverka skada på naturmiljön. Sedan yttranden övermotionen inhämtats från ,lantbruksstyrelsen, , länsstyrelsernai , och länsamt , anförde utskottet i sitt betänkande (JöU1982/83:30) bl.a. följande: Utskottet delar motionärernasuppfattning att våtmarker son naturresurs ofta kan haett stort och mångsidigt bevarandevärde. Av naturvårdsverketsremissyttrande frångår att det i många fall varit svårt att medtillräcklig styrka hävda Prop. 1985/86: 159 naturvårdsintxesseni samband med torrläggningsföretag av olika Samrådspliktenenligt 20 § naturvårdslagen har inte alltid Deovan redovisade bestäntnelserrB an tillåtlighets- ocii tillståndsprövning avvattenföretag kanmer att innebära förbättrade möjligheter att inan ramen för den vattenrättsliga bedömningen hävdanaturvårdsintressen nSr ett Frågan med vilken styrka dessa intressen kan hävdasgentenot exploateringsintressen m.m. ärdock i hög grad beroende av vilken praxis scmkoraner att utbildas i rättstillämpningen. Ehligt utskottets nening kan alltjämt viss osäkerhet anses föreliggabeträffande nöjligheten att med stöd av nyavattenlagen fä en 1j.llfredsställande kontroll över de åsyftade företagen.Utskottet anser därför att starka skäl taleur för att det vattenrättsligaprövningssystemet konpletteras med bestänmelsercm tillståndsprövning enligt Deförslag som framförts i motionen och i santoand med utskottsbehandlingen bör genan regeringens försorg bli föremål för ytterligare prövning, varvid självfallet motionärernassynpunkter ocii avgivna remissyttreindai kan tjäna Utskottet föreslår således att med anledning av motion 1981/82:1921 yrkande 13 hos regeringen hemställer cm utredning och förslag cm tillständspliktför beslutade i enlighet med jordbruksutskottets förslag (rskr 1982/83:274). Till har ihkomniten skrivelse från . I skrivelsen föreslås en ändring i 23 § naturvårdsförordningen(1976:484) samt berörs sekretesslagens tillänpning vcid ller anmälningar cm dikning enligt nyssnämndabestämmelse och an avverkning enligt 17 § skogsvårdslagen.Dessutom har i koitmit in med en skrivelseangående naturvårdshänsyn vid våtmarksdikning förvirkesproduktion. hemställer att regeringen vidtar sådana åtgärder att det klarläggs att skogs-vårdsstyrelsema har ett ansvar för naturvårdshänsynen vid vät-nerksdikningcxäi att sålunda 21 §skogsvårdslagen även är tillSnp-1igpå sådana skogsskötselåtgärder. åtaganden enligt "Convention on wetlands" Prop. 1985/86: 159 Ett internationellt samarbete beträffande skyddet av våtmarker ledde till att en konvention (Convention on Wetlands) kunde träda i kraft år1975, De länder, bl.a. , san anslutitsig till konventionen har därigenon förbundit sig att \räma an våtmarker i allmänhet inom landets gränser men också att speciellt skydda vissautpekade cmråden. har för sin del angett 20 sädana särskilt skydds\rärda ccnråden.Cmrådena har en areed cm sahiTBnlagt2700 km. Beträffande en mindre del av denna arealhar markutnyttjandet reglerats gencm bildande av nationalparker ellernaturreservat. De för i den s.k. CW-listan upptagna cmrådena är Falsterbo-Fotevikencmrådet,M län Helgeän, L län Otteriby, H län Otterön, H län Kävsjön-Store Mosse, F län Grötlingboholme-Rave Ytterholme , I län Laus , I län Skenholmen, I län Tåkem, E lan Kvismaren, T län Persöfjärden, BD län lamas jön, AC län Sjaunja-Kaitum, BD län Taavavucma, BD län Med våtmarker förstås ikonventionen sunpmarker, kärr, torvmossar eller vattenområden, vare sig de ärnaturliga eller konstgjorda. permanentaeller tillfälliga eller har ett vatten scm är stilla- Prop. 1985/86: 159 stående eller rinnande, sött, bräckt eller salt. anledning av ett riksdagsbeslut den 1 juni 1977uppdrog regeringen saiima äråt att genanföra en översiktlig inventering från naturvårdssynpunktav de svenska våtmarkerna. Inventeringen skulleredovisas till regeringen före den 1november 1978. fick vidare i uppdrag atti samarbete med övriga statliga ryndigheter utarbetaen plan för fortsatt inventering av våtraarke-jna. Syftet med den fortsatta inventeringenangavs vara att ge en mera detaljerad kunskap cm landets våtmarker, deras naturvärden och betydelse. Den fortsatta inventeringenhar i ett antal län följts av regionala våtimrksin-venteringar. Den översiktliga inventeringen utanför fjällregionengenomfördes . Är 1979 kon en sanmanställning av litteraturuppgifter i samarbete med länsstyrelserna och redovisades av i rapporterna SNV m 1181-1184. I den översiktligainventeringen redovisades 3600 våtmarksanråden scm skyddsvärda.Områdena har en sanmanlagd yta på ca 800 000 ha, vilket är en tiondel av landets totala våtmarksareal. ET5r av antalet redovisadecmräden, motsvcurande av arealen, harmed stöd av naturvårdslagen utfärdatsnågon form av skydd. Skyddet är av olika art och crifattning, alltifrån nationalparksbe-stämnelser till bestänmelser an samråd för arbetensan väsentligt kan ändra naturmiljön.Av de 3600 sk-ddsvörda cmrådena anges 300 som särskilt skyddsvärda. Naturvårdsverketkonstaterar i sin redovisning att våtjiarkemaär i varierande utstiräckning och grad påverkeideav olika arbetsföretag såson sjösänkning, dikning, torvtäkt odi skogsodling. Särskilt harde areella näringarna medfört stora minskningar av våtmarksarealen och förändringar i övrigt av våtmarkskaraktären. exenpel anges att i Kävlingeånsvattensystem har genom dikning och andra former av markavvattningca av våtmarkerna föréviihnit från början av Prop.1985/86: 159 . Qi likartad utvecklir har skett även på ochi jordbruksanräden. Det största framtidahotet not landets skyddsvärda våtmarker bedöns härröra från skogsbruket i form av intensifierad dikning och gödsling av bådemyrar och sumpskogar. Även energiskogsodling befaras kenmaatt ställa anspråk på användning av våtmarker,liksem en ökad brytning av torv scm energiråvara. Man pekar ocksä på det hot san vattenkraftutbyggnaderinnebär i form av överdämning avbl.a. myrmarker för tillskapande av nyaregleringsmagasin. Den översiktliga inventeringen gav vidhanden ett stort behcv av ökade kunskaper an vätnerkema och deras betydelse för naturmiljön.Regeringen gav därför naturvårdsverketi \53pdrag att genonföra en fortsatt inventering av vätnarker enligt ett modifierat förslag till program scm verket lagt fram för regeringen . Inventeringenskulle i första hand inriktas på de områdendär intresset att ta våtmarker i anspråkför skogs- odt\ energiproduktion var störst. En kartering av anspråkenpä våtmarkerna son publicerades av 1980 i SNV m 1364 visade att intresset att ta våtmarker i anspråkför skogs- odh energiproduktion var störst i en särskiltvåtnarksrik region på den \räst:rasidan av sydsvenska höglandet. Bl inventering har ocksä genomförtsi denna del av landet. Resultaten har redovisats i rapporterna SNV PM1680-1683. Utöver inventeringen (scm berör fem län)i sydvästra har verket utfört motsvarande arbete i läns Smålandsdel i samverkanmed i län. Denna inventering är redovisad i rapporterna 1787-1788. Inventeringen i sydvästraSverige täcker ca 10 000 ha. Den redovisar saiimanlagt2 153 objekt större än ca 10 ha, varav 190 särskilt värdefulla. Inventeringen i det vätmarksfattigare län tar upp 542 objekt, varav 50 särskilt \ärdefulla. 3 1985/86. Inventeringarna cmfattar samnanlagt 16 typer av nossar, 23typer av Prop. 1985/86: 159 kärr, 15 typer av suitpskog, 4 typer av fuktLig hed, 9typer av fxikt- ängar samt 16 typer av vegetation isjöar och vattendrag. sydvästra regionen är mossar av olika form ocii slag vanligeist, i Den största éurealen särskilt värdefullavåtmarker upptas av myrkonplex med inslag av mässar och kärri sydvästra Sverigesamt våtmarkskonplex i anslutning till sjöar och vattendrag I santoand med inventeringen har det framkotrmit att meromfattande awattning genan dikning förekcrmerän vad tidigare Vcurit känt. Andelen vStnarker scm är opåverkade avarbetsföretag ocii andra ingrepp i de inventeradeområdena är försvinnande liten. De våt-marksobjéktvilka markeras son särskilt värdefulla eller \Ärdefullaär dock väsentligen opåverkademorfologiskt-hydrolcjgisktl. De representerar i stort sett den regionala veuriationenav vätjiarkstyper. Regionala inventeringar utförs eller har utförts i , , , , ,, , , och . Lagregler cm tillståndsprövning av norkawattningsföretag finne i vattenlagen (1983:291), VL. Bestänmelser i annan lagstiftning son kan bli aktuellaatt tillSitpa på sådana företag finns även i naturvårdslagen(1964:822), NvL, cxii naturvårdsförordningen (1976:484), Markavvattningsföretaghänförs till vattenföretag enligt VL. Med markavvattningavses åtgärder scm utförs för att awattna nark, för att sänka eller tiappa ur en sjö eller föratt skydda mot vatten, när syftet är att varaktigt eka en fastighets länplighet förnågot visst ändamål (1 kap. 3och 4§§). huvudregel gäller att ett narkawattningsföretag inte fårutföras utan att tillstånd enligt VL inhämtas.Undantag från huvudregeln cm tillståndsplilct görsan det är uppenbart att varken allmänna eller enskilda intressen ska- 'till form- och vattenförhållanden das gencmföretagets inverkan pä vattenförhållandena. 1985/86: 159 undantagför företag scm avser detaljdräneringgencm täckdikning och det inte finnssannolika skäl att allmänna eller enskilda intressen skadas genan företaget. Ett markavvattningsföretagfår inte gencmföras cm det strider mot någon av tLillåtlighetsreglemai 3 kap. VL. Sålunda får det enligt 1 §genan valet av plats eller på något annat sättinte nöta hinder mot företaget frånallnänna planeringssynpurikter. Det får inte heller strida not fastställda planer enligt byggnadslagen (1947:385). Qn detannars, i andra fall än san avses i 16, 18 ocii 20 §§ NvL, ller särskildabestämnelser för bebyggande eller annan användning av ett nark- eller vattenområde, skall företiagetenligt 2 § utföras så att syftet med bestänmelsema inte motverkas, sådana bestänmelsersan avses torde vad gäller raarkawattaiings-företag i regel utgörasav förordnanden enligt NvL annaturreservat eller naturvärdsoraråde. lörondnandenan naturreservat eller natur-vårdscmråden scm omfattar våtmarker torde därför i regel starkt beskära eller förhindra nöjlighetematdll markavvattning. Även cm det inte finns andra hirdernot företaget får det inte korara till stånd an det skulle leda till skador eller ölägenheter avstörre betydelse för allnännaintressen, däribland naturvårdsintresset. Regeringen kan dock meddela dispensvad gäller hinder av det sistnämnda slaget. I VL finns ocksåen ékononisk tillåtlighetsregel (4 §)enligt vilken ett vattenföretag får kcrana till ståndbara an fördelama från allnänoch enskild synpunkt överväger kostnaderna samt skadorra och ölägenheterna av det. Prövningen av markavvattningsföretag sker vid förrättning. Förrättningen handläggsav en förrättningsman son förordnas av . Han biträds i regel av tvä gode män. Enligt 7 § NvL kan ettområde san är särskilt skyddsvärt från na-turvärdssynpurikt av länsstyrelsenförklaras scm naturreservat. Naturreservatfår inte bildas an syftet med åtgärden i allt väsent- ligt kantillgodoses genan att cmrädet i stället med stödav 19 § Prop. 1985/86: 159 NvL förklaras san naturvårdsanräde. Ett förordnande cm naturvårds-cmräde får emellertid inte leda till såingripande inskränkningar i markägarens rättatt förfoga över områdetatt pågående markanvändning avse\rt försvåras. Qn ettförordnande on naturreservat medför sådana inskränkningar blir markägaren enligt 26 § NvL berättigad till ersättningav staten. Enligt 18 § NvL får takt av sten, grus, sand, lera, jord, torv ellerandra jordarter inte bedrivas utan att tillstånd lämnats av . E;tt avslag på en tillståndsansökan leder int:e till ersättningsrättför scSranden. Cm ett arbetsföretagscm inte omfattas av tillståndstvång enligt 18 §kan kcrana att väsentligt ändra naturmiljönskall enligt 20 § samråd ske med . får länsstyrelsenförelägga företagaren att vidta de åtgärder som behövs för att begränsa eller notverka skador pä naturmiljön.Regeringen eller myndighet som regeringen bestänmer får föreskriva att inan landet eller del därav anmälan för samråd alltid sked.! göras i frågacm särskilda slag av arbetsföretag. Med stödav sistnäimda bestämnelse stadgas i 23 § vF att våtmarksdikning för virkesproduktion skall senast i förväg annälas till vederbörandeskogsvårdsstyrelse, som har att överlämna anmälan till länsstyrelsenför samråd enligt 20 §. Tillståndspliktenenligt 18 § NvL för torvtäktföreslås enligt ett till lagrådet nyligenremitterat förslag till lag (1985:000) om vissa torvfyndigheterm.m. Tillståndsfrågan skall i stället prövasenligt den föreslagna lagen. Strävan efter att ta i anspråk ny mark föruppodling och att förbättra odlingsbetingelsema jåbefintlig jordbruksnark har lett till att mycket betydcinde arealer av för naturmiljönsamt djur- och \öxtlivet värdefulla sjöarcxäi andra vätmar- En liknande utveckling har skett även inan Prop. 1985/86: 159 Särskilt stor omfattning har markawattuxingenav naturliga skäl fått i de syd- och mellansvenska jordbruksanrådena, inräknat Öleindoch . Denna awattningsverksantiet har avse-\ört begränsat förekomsten avopåverkade våtitarker. sålunda konsta-teréir naturvårxisverket i sinredovisning av uppiraget att inventera landets våtmarker, att det frarakoranitatt mer omfattande awattning gencm dikning förekoraner än vad san tidigcu?evarit känt. Andelen våtmarker som är opåverkade av arbetsföretag odi andraingrepp inom inventeringscmrådena sSgs vara försvinneinde liten. Föreliggandeprognoser tyder på att det även koraner att ställas stora anspråkpå exploatering av våtmarker, framför allt för skogsbruks- ocii energiutvinningsändamäl. I det sistnämnda hänseendet har intjesset främst riktats mot torvutvinning. De åtgärder son utfcSrs för markavvattning påverkar landskapsbildensamt förändrar naturmiljön på ett sådcint sStt att livsbetingelserna för djur ociiväxter scm Sr aiiassade till våtinarksmiljön förstöra eller försämras. har son tidigare nämnts ansett att det vattenrättsligaprövmingssystemet betiäffande nturkawattningsföretag bör konpletteras med bestänmelserom tillstandspitSvning enligt NvL. har bert att regeringen läggerfram ett förslag cm tillstånds-plikt för markawattningsföretag i . Mat bakgrund av det nu anförda föreslås att i NvL införsen ny bestämnelse, 18 c §, cm tillståndsprövning av markavvattningsföretag. I fråga om provningsskyldighetens räckvidd föreslåsföljande. E-prövmingsplikt bör i princip gälla edla former av irarkavvatt:ningscm cmfåttas av VL:s bestänmelser. Härigenan undviks den svårighet som det kaninnebära att i lagtexten göra en avgränsning mellan prövningspliktiga ocii inteprövningspliktiga företag. Ureiantag bör emellertid göras för sSdan narkawattningscm nomalt inte innebär risk för skador på natvirmiljön, nämligen detaljdrSneringav jordbruksmark genan täcikdikning. Elidast cm det finns sannolika skäl att ett dyliktföretag skadar naturmiljön bör tillståndsplikt förelig- Prop. 1985/86: 159 ga. Prövningsplikten bör heller inte gällasådana rensningar i ett vattendragsan utförs för att bibeiiålla avbördningsförmågan. S.k. skyddsdikning är en åtgärd scm vidtas föratt hindra grundvattnet att stiga efter en skogsavverkning och scm därför underlättar åter-växten. Skyddsdikning torde inte omfattas av VL:sdefinition av markavvattning i 1 k. 3 §första stycket punkt 4, eftersomkravet på att åtgärden skall varaktigt Ska enfastighets länpliet för något visst ändamål inte kananses vara uppfyllt. Från naturvårds-synpunkt torde skyddsdikning också i regel sakna betydelse. Skyddsdikning bör alltsåinte omfattas av NvL:s regler cm tillständsplikt. I anledning av det tidigare omnämnda förslagettill torvlagstift-ning, bör tillståndsplikten inte heller anfatta dikning san sker för torvutvinning vartill tillstånd koraner att krävasenligt nämnda lagstiftning. Erforderliganaturvårdshänsyn får ta vid sin prövningenligt dai lagstiftningen. Tillståndsprövningen enligt NvL av narkawattning bör likson annan tillståndsprövning enligt NvL ske hos länsstyrelserna. I fråga an den ökade arbetsbelastning detta kanleda till kan sägas följcinde. Länsstyrelserna är enligt 23 §NvF redein samrädsmyndiet beträffande skogsdikning. Länsstyrelserna Yiar dessutom visst ansvar för att bevaka eillinänna intressen beträffande bl.a.sådan narkawattning som prövas enligt VL. Visserligen är det kaninarkollegiet scm skall föra talein förallmänna intressen i vattenmål, men kollegiet torde oftast vara beroende av sakkunskE?» för att kunnaföra denna talan. Den ökade curbetsbeleistning för länsstyrelsensan en obligatorisk tillståndsprövning enligt NvL skulle leda till kan redan med hänsyn till vad scm nu sagts bedömas bli måttlig.Den kan ytterligare minskats cm skogsvårdsstyrelsemaoch lantbruksnämnderna inlemnas aktivt i prövningsförfarandet.Kedan enligt gällande regler skall allskogsdikning annälas till , som har att med eget yttrcinde rörande företagetsskogliga länplighet överlämna annfilantill för samrådenligt 20 § NvL. Med hänsyn till de kunskaper odi den erfarenhet san finnsinan skogsvårdsstyrelsema, torde dessa vara väl länpade att även gSra Prop. 1985/86: 159 bedömingar av dikningens inverkan på naturmiljön.Skogsvårdsstyre Isemas befattning med skogsdikningsärenden torde kunna utvidgas på detta sättutan att det leder till nännvärt merarbete. Nägoi motsvarighet till samrådet enligt 23 §NvF finns inte vid narkawattning förjordbruksändanål. Genon de ändringar som företagits i lagen (1979:425) cm skötsel av jordbruksmark (skötsellagen) har eraellertid lantbruksnämnderna fåttett ökat ansvar för frågar cmnaturvårdshänsyn inan jordbruket. Vad san sagts ovan angående skogsvårdsstyrelsemasroll i ifrågavarande prövmingsförfarandebör därför även kunna gälla lantbruksnämnderna. Fh länplig ordning skulle därför vjura atten ansökan cm méurkawatt-ning förskogsbruks- eller jordbruksändamål inges till vederbörande skogsvårdsstyrelse resp. lantbruksnämnd. Efter erforderlig utredning överlämnar därefter nyndigheten ansökningshandlingarna med eget yttrande till . Yttraidet bör avse såväl länplig-hetenfrån skogsvårds- resp. jordbrukssyrwiikt som verkningarna på naturmiljön.länsstyrelsen bör vid den följandetillståndsprövningen normalt kunna grunda sitt beslut på den bedömiingsom gjorts av eller lantbruksnämnden, varförförfarandet kan bli mycket enkelt ide fall dä ansökan tillstyrks. Yttrandet börgivetvis även kunna innehålla förslag till försiktighetsåtgärder exil begränsningarav företaget. Den föreslagna tillståndspliktsregeln enligt NvL innebär att nan i vissa fall inför en dubbelprövningav markawattningsföretag. Det blir här fråga cm enverklig dutbelprövning eftersom verkningarna av ettoch sanma företag från naturvårdssynpuriktskall bedömas enligt både VL och NvL. Denna dvibbelprövning torde emellertid -såsom närmareutvecklas nedan - i praktiken inte bli särskiltbetungande, förutsatt att tillståndsprövningen regelufissigtförst sker enligt NvL. En sådan prövmingsordningär att föredra, eftersom förfarandethos blir väsentligt enklare ocii billigare för sökanden än en förrättning enligt VL. vid den prövning enligt NvL san skall göra karmer Prop. 1985/86: 159 uttöranande att behandlas företagets verkningar pä naturmiljön. Ffiri ligger även en bedömningav om företaget strider mot antagna planer ellerförordneinden som meddelats enligt NvL. Av de motstående intressensan brukar förekoraia i n\ål an markavvattning är naturvårdsintresset det vanligaste. Mera sällan berörsfiskeintressen eller andra allmännaintressen. Cm prövningen enligt NvL utmynnar i etttillstånd torde markägaren därför ofta kunna göraden bedömningen att det är uppenbart att inte allmänna intressen skadas. Innan han gör denna bedömningbör han samråda ned länsstyrelseni dess egensk av tillsynsmyndighet enligt VL. Tillstånd enligt VL skulle dä inte behöva sökas annat än an det behövs enligt 4 kap. 2 § andra stycdcet VL, dvs. närsärskild tvångsrätt behöva eller närtvå eller flera skcdl deltaga i företaget och någonöver-enskonmelse inte har träffats cm delaktigheten. I de fall det sker en efterföljande prövmingenligt VL koiroer denna att förenklas genomatt naturvårdsfrågoma i praktiken redan är avklarade. Cm tillstånd enligt NvLinte lämnas till ett företag, innebärdetta att företaget inte får genanföras,även cm en efterföljande prövningenligt VL kunde tänkas leda till ett tillstånd. Fii påbörjad förrättning enligt VL bör därför avbrytas så snart beslutet enligt NvL vunnitlaga kraft. Det förslag till tillståndsprövning enligtNvL av markawattningsföretag scm nu läggs fram har till ändamål att förbättra skyddetav landets våtmarker. Det tilltänkta företagetsinverkan på naturmiljön blir därför av störstabetydelse vid pjrövming. Givetvis skall även hänsyn tas till markägarens intresse av att få förbättra sin mark samt det samhällsekoncmiska intresset av att jordbruks- ociiskogsmark skall kunna skötas rationellt ocii ge god avkastning.Detta frångår redan av 3 § NvL. FtSr att en ansökan skall avslåsbör det därför krävas att det framstår scm ett beak-tansvärt naturvårdsintresse att det berörda mark- eller vattenområdet bevaras opåverkatför framtiden. Några tillätlighetsreglerutöver närmda stadgande tiehövs inte i NvL. Fh ytterligcirefråga som bör tas np i detta saimanhang är den cm Prop. 1985/86: 159 en markägare skall bli berättigad till ersättning för detfall avslår en einsökan an narkawattning. Cm ett tillstånd till ei förprbvningspliktig verksairhetvägras, brukar detta i de flesta andra sanmarihang inte leda till att sökandenblir ersättningsberättigad. Detta gäller bl.a. verksamheter för vilka krävstillstånd enligt 18 § NvL eller enligt VL. Den nu föreslagna bestäimielsen innebär att det i NvLinförs en generell tillståndsplikt för narkawattning. Tillståndspliktens cmfattningär bestämd på sanna sätt san i Vl.