prop · G90341 · 1985-12-31 00:00:00 — 1 skrivelsen föreslogs också ett systemmed straffavgift vid överträdelser av införselrestriktioner. Det förslaget harredan lett till lagstiftning (SFS 1984:496). Prop.1985/86: 41 GTS:s förslag i nu aktuella delar bör fogas tillprotokollet i detta ärende Förslagethar remissbehandlats och moUagits i huvudsak positivt. En sammanställning avremissyttrandena bör fogas till protokollet som bilaga 3. Vidarebör som bilaga 4 till protokollet fogas en redogörelse för tullproceduren ochen sammanställning av de straffrättsliga sanktionsmöjligheterna. Jagövergår nu till att diskutera behovet av en administrativ sanktion motundandragande av tull, annan skatt och införselavgift, som skall betalas tilltullverket. a. debitera, uppbära och redovisa tullar, andra skatter och avgifter,som skall betalas till i samband med import av varor. Ifråga om flertalet skatter och åtskilliga avgifter gäller som grundläggandeprincip att skatte- och avgiftsuttaget bestäms med ledning av uppgifter som deskatt- och avgiftsskyldiga själva lämnar i deklaration eller på annat liknandesätt. Samma princip gäller numera även för tullar samt sådana andra skatter ochavgifter som det ankommer på tullmyndigheterna att ta ut. Bortsett frän denimport som sker genom resande och annan liknande privatimport grundas såledesockså tulltaxeringen på uppgifter som lämnas av de tullskyldiga itulldeklarationer. Kontroll av att de uppgifter som lämnas är riktiga ochöverensstämmer med de införda varorna sker endast stickprovsvis eller när detanses vara motiverat av särskilda skäl. På grund av det s. k.hemtagningssystemet (3 § andra stycket TL) är det f ö. beträffande denreguljära importen ofta sä att varorna inte finns tillgängliga för tullen isamband med tulltaxeringarna. Som regel kan det därför inte bli fräga om attkontrollera annat än att uppgifterna i tulldeklarationerna stämmer överens medvad som kan utläsas ur fraktsedlar, fakturor och andra affärshandlingar rörandede aktuella varupartierna. Vid dessa förhållanden är det väsentligt att desanktioner som står till buds utgör ett verksamt medel att förmå detullskyldiga att lämna korrekta och fullständiga uppgifter till ledning förtulltaxeringen. Pådet inrikes skatte- och avgiftsområdet gäller att sådana skaU- och avgiftsskyldiga som åsidosätter sina skyldigheter enligt de cen trala skatte- och avgiftsförfattningarna kan komma att drabbas av dels administrativa sanktioner, skatte- och avgiftstillägg, dels vid allvarligare överträdelser även av straffrättsliga påföljder. Det allmänna syftet med de administrativa sanktionerna är att kunna tillgripa en enkel och smidig reaktion mot den som brister i uppgiftslämnande! och därigenom föranle der att skatten eller avgiften fastställs till för lågt belopp eller att det .. uppkommer risk för att beslutet om skatt elleravgift blir felaktigt pä detta Skatte- och avgiftstilläggen tillämpas även närgärningen föranleder Prop. 1985/86:41 åtal. Pä tullområdet finns ingen motsvarighet till skatte- ochavgiftstilläggen. Den som lämnar oriktiga uppgifter till en tullmyndighet förfastställande av skatter eller avgifter som skall betalas till tullverketundgår alltså att drabbas av skatte- eller avgiftstillägg, när han undermotsvarande förhållanden skulle ha påförts en sådan sanktion, om det gällt eninrikes skatt eller avgift. Mot den som inte uppfyller sina skyldigheter ifråga om tullar, andra skatter och avgifter som fastställs eller uppbärs avtullverket kan -om man bortser från bestämmelsen om förseningsavgift vidunderlåtenhet att lämna tulldeklaration inom föreskriven tid (40 a § TL) ochbestämmelserna om vite (42 § TL) - endast straffrättsliga reaktionertillgripas. De straffrättsliga bestämmelser som kan vara tillämpbara återfinnsfrämst i VSL. Vidare finns ansvarsbestämmelser i bl. a. TL (41 §) ochtullstadgan (1973:671, Tst, 71-75 §§). Dessa är subsidiära till VSL:sbestämmelser. Dessutom kan vissa regler i ibland vara tillämpliga,exempelvis förverkandebestämmelserna i 36 kap. 3 a §. GTS har i sin skrivelseden uttalat att det straffrättsliga sanktionssystemet intefungerar tillfredsställande när det gäller att beivra att oriktigatulldeklarationer lämnas. Särskilt har det enligt GTS kunnat konstateras attåklagare och domstolar varit restriktiva vid tillämpningen av 5 § VSL, dvs. denparagraf som föreskriver straff för gärningar som begåtts av grov oaktsamhet.En förklaring till detta kunde vara att motsvarande gärningar på den inrikesbeskattningens område i många fall enbart föranleder administrativa sanktioner.Dessa förhållanden medför, hävdar GTS, att i praktiken saknarmöjlighet att vidta nödvändiga preventiva åtgärder mot vissa typer avdeklarationsfel. Alltsedan det nuvarande tullförfarandet meddeklarationsskyldighet, privat godsvärd och hemtagning började tillämpas år1974 har bedrivit en omfattande kostnadsfri kurs- ochinformationsverksamhet för importörer och speditörer. Dennaupplysningsverksamhet har syftat till att ge kunskaper om förfarandet i stortmen också till att ge särskild vägledning beträffande sådana bestämmelser,handläggningsrutiner m. m. som visat sig förorsaka svårigheter i det löpandearbetet. Härutöver har lämnats information i anslutning till granskningen avtulldeklarationer och vid sådana kontrollbesök som tullmyndigheternaregelmässigt gör hos importörerna. GTS har som en kommentar till dennaverksamhet uttalat att man anser näringslivets kunskaper om sina åligganden itullfrågor numera vara goda. Antalet tulldeklarationer som kommer in tilltullmyndigheterna är mer än tvä milj. . Det stora flertalet avdessa deklarationer avser upprepad import, dvs. omfattar varuslag som dentullskyldige har tullde-klarerat tidigare och oftast åtskilliga gångertidigare. Trots devitsordade goda kunskaperna hos näringslivet i fråga om tullför farandet framhåller GTS att betydande resurser måste avsättas till att rätta och komplettera tulldeklarationer. Oriktigheterna skulle främst bero på att deklaranterna inte lägger ner tillräcklig omsorg och noggrannhet när det gäller att ta fram underlag för deklarationerna och att fylla i blanketterna. Prop.1985/86:41 Vidare har tullmyndigheterna konstaterat att varor i storutsträckning kommer in i landet, utan att de över huvud taget registreras isamband med gränspassagen. Detta visar sig i att tulldeklarationer som kommerin till tullmyndigheterna inte alltid kan paras ihop med motsvarande handlingarsom normalt skall lämnas vid gränspassagen. När det gäller s.k. samlast-ningsgods,dvs. gods som med en och samma lastbil e. d. fraktas till olika mottagare inomlandet, uppges dock bristerna ha minskat påtagligt, efter det att särskildabestämmelser utfärdats om att sådant gods i princip skall redovisas påtullupplag, innan det lämnas ut för disposition. prioriteringar gör för att effektivisera och rationaliserakontrollverksamheten ingår att minska arbetet med formell deklarationsgranskningtill förmån för en utökad fysisk godskontroll samt tätare och fördjupadekontroll- och revisionsbesök hos företag som importerar varor. Denna inriktningav kontrollverksamheten förutsätter att resurser tas från deklarationsgranskningenoch förs över till del högre prioriterade kontrollarbetet. Detta förutsätteremellertid i sin tur att deklarationerna så långt som möjligt är fullständigaoch riktiga i formellt hänseende. Näranog samtliga remissinstanser har tillstyrkt eller lämnat utan erinran förslagetatt på tullområdet införa sanktionsavgifter motsvarande skatte-ochavgiftstilläggen på inrikesområdet. Avstyrkt förslaget har ,, , industriförbundoch gjort. Dessa menar att VSL ger fullt tillräckligasanktionsmöjligheter och att detta i förening med en rimlig kontroll fräntullverkets sida bör kunna medföra att erforderlig omsorg och noggrannhet läggsner på deklarationsarbetet. Självgör jag följande bedömning. Uppgiftslämnandet till tullmyndigheterna tjänarviktiga ändamål. a. skall uppgifterna ligga till grund för fastställandetav tullar, andra skatter och avgifter, och det är väsentligt att de är riktiga.GTS uppgifter om att det förekommer en hel del brister både vad gällerunderlaget för tulldeklarationerna och själva deklarationshandlingarna harinte motsagts vid remissbehandlingen. Bristerna beror uppenbarligen ofta påslarv, tidsbrist o.d. Oriktigheter i tulldeklarationer och andra handlingar somlämnas till tullmyndigheterna till ledning för tulltaxering är allvarliga,inte enbart med tanke på riskerna för felaktiga taxeringsbeslut. De medförockså åtskilligt onödigt merarbete för tullpersonalen och försämrade kontrollmöjligheter. Det straffrättsligasanktionssystemet är uppenbarligen inte tillfyllest för att komma till rättamed dessa problem. Rättegångsförfaranden är också tidskrävande och kostsammaoch kan framstå som alltför ingripande åtgärder vid mindre allvarligaöverträdelser av införselbestämmelserna. 1 sammanhanget vill jag nämna denremiss om företagsbot som lämnades till lagrådet . Den föreslagnasanktionen skall kunna åläggas näringsidkare, när allvariiga brott begåtts ideras verksamhet, och bör kunna få en viss betydelse även på det område som härär aktuellt. Också en sådan sanktion som företagsbot förutsätter dock, liksomstraff och förverkande, ansvarstalan och fällande dom vid domstol. Jagansluter mig mot bakgrund av det anförda till uppfattningen att det Prop.1985/86: 41 finns behov av ett administrativt sanktionssystem på tullområdetmotsvarande det som sedan fiera år tillämpats pä bl. a. den inrikesbeskattningens område. Det är ett enkelt sanktionssystem, som på ett effektivtsätt bör kunna understryka vikten av att de tullskyldiga iakttar noggrannhetoch omsorg när de skall fullgöra sin uppgiftsskyldighet för tulltaxeringen. Frånnäringslivet har hävdats att administrativa sanktionsavgifter inte lämpar sigför tullområdet. a. har man pekat på att risken för misstag är större vid uppgiftslämnandeför tulltaxering än för taxering till den inrikes beskattningen. Den svårighetsom kan föreligga att rätt klassificera vissa varor enligt lagen (1977:975) medtulltaxa har angetts som en sådan omständighet som skulle göra avgiftspåföringolämplig. Jagär medveten om att det i vissa fall kan vara svårt att lämna riktiga uppgifteri tulldeklarationerna. Svårigheterna kan gälla klassificeringsfrågor men ocksåvara av annan art. Fakturor e.d. kan innehålla felaktiga uppgifter. Varusändningarkan omfatta andra varor än dem som beställts och som angetts i handlingar m. m.Framför allt när det är fråga om direktförtullningar, dvs. förtullningar somsker i direkt anslutning till att varor passerar gränsen, kan felaktigheter imånga fall vara svåra att undvika. Det kan exempelvis vara så att importöreninte haft tillfälle att undersöka varorna före förtullningen. Vid sådanaursäktliga fel skall sanktionsavgifter inte påföras. Liksom när det gäller deninrikes beskattningen skall det alltså finnas möjlighet att eftergesanktionsavgift, när det med hänsyn till omständigheterna är oskäligt att ta utavgift. Merpartenav importen sker dock inom ramen för hemtagningssystemet och avser varor avsamma varuslag som den tullskyldige tidigare tagit in i landet. Idessa fall torde det sällan behöva uppkomma några särskildadeklarationssvårigheter. Även om det sålunda i vissa andra fall kan varaproblem med att lämna riktiga och fullständiga tulldeklarationer bör medhänsyn till eftergiftsmöjligheterna goda möjligheter finnas att nå fram till engodtagbar bedömning från sanktionssynpunkt. Tillde påtalade fördelarna med ett administrativt sanktionssystem skall ocksåläggas att det bör leda till att de allmänna åklagarna och domstolarna börkunna avlastas arbete med mindre allvarliga mål om varusmuggling och liknandebrott. 1 sammanhanget kan nämnas att riksåklagaren i en tilljustitiedepartementet avgiven promemoria (Avkriminalisering och andrabegränsningar i straffrättens tillämpningsområde, ) betonat viktenav att administrativa sanktioner införs på tullområdet. Jag återkommer senare tillfrågan om förhållandet mellan straffrättsskipningen och administrativasanktioner. Föreskrifter omsanktionsavgifter på tullområdet bör utformas i så nära överensstämmelse som möjligt med bestämmelserna om skatte- och av giftstillägg. Regleringen av skatte- och avgiftstilläggen har varit föremål för översyn av skattetilläggsutredningen. 1 betänkandena SOU 1982: 54 och 55 Översyn av det skatteadministrativa sanktionssystemet 2. Nyansering av skattetillägg m. m. har utredningen föreslagit ny lagstiftning om avgifts sanktioner för bl. a. mervärdeskatten och punktskatterna. Förslaget torde dock inte, annat än möjligen i vissa detaljfrågor, leda till några ändringar 17 2 1985/86. Prop.1985/86:41 Föreskrifter om administrativasanktionsavgifter vid bl.a. bristande uppgiftslämnande i samband med införsel av varor finnsredan i våra nordiska grannländer. Regelsystemen skiljer sig något ländernaemellan, men en gemensam princip är att avgifterna bestäms i viss proportiontill den tull och annan skatt som undandragits eller kunnat undandras genomförfarandet. Föreskrifter om administrativa sanktionsavgifter påtullområdet förekommer även i vårt land. Således finns sedan den 1 juli 1984en sådan bestämmelse i lagen (1975:85) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om in- eller utförsel av varor. Bestämmelsen ger regeringenmöjlighet att föreskriva om sanktionsavgifter vid överträdelser av import- ochexportrestriktioner. Avgiften får uppgå till högst av tullvärdet på denindier utförselreglerade vara, som på ett oriktigt sätt förts in i eller ut urlandet. Den skall tas ut av den för vars räkning in- eller utförseln sker. Vidursäktliga överträdelser skall avgift inte tas ut. Avgiftsbesluten skall kunnasöverprövas. En sanktionsavgift kan tas ut även enligt lagen (1984:502) om exportdeposiUonerför skogsprodukter. Avgiften, som är av det felande depositionsbeloppet,tas ut av den som underlåtit att till en tullmyndighet fullgöra dendepositionsskyldighet, som ålagts honom i lagen. Bestämmelserna i övrigt,rörande eftergift m. m., har utformats med föreskrifterna om skattetillägg somförebild. Jag övergår nu till att diskutera utformningen av ettsystem med administrativa sanktionsavgifter för undandragande av tullar, andraskatter och avgifter, som skall betalas till staten i anledning av import avvaror. En sådan sanktionsavgift bör lämpligen betecknas tulltillägg. Dennabeteckning kommer visserligen ofta att vara mindre adekvat, eftersom flertaletvaror som importeras inte är belagda med tull. Så är fallet med varor frånstaterna i EG och EFTA samt från utvecklingsländerna. Vid import därifrån blirdet endast fräga om uppbörd av andra skatter än tullar samt i vissa fall avavgifter. Termen tulltillägg uttrycker dock klart i vilket sammanhangsanktionsavgiften kan bli aktuell, nämligen i samband med tullbehandling av envara. Benämningen tulltillägg är enligt min mening att föredra framför skatte-och avgiftstillägg, som därigenom blir förbehållet det inrikes området. I TL har som en samlande benämning på tullar, andraskatter och införselavgifter använts uttrycket tullar och andrainförselavgifter. I den översyn av tullagstiftningen som f. n. görs avberedningsgruppen för tullagstiftningsfrågor kommer dessa terminologiskafrågor att behandlas bl.a. med utgångspunkt från grundlagsbestämmelserna. I deförslag till ny lagstiftning som jag nu lägger fram har jag använt det uttrycksom den nuvarande TL har. 2.2 Vemskall påföras tulltillägg? Mittförslag: Vid brister i uppgiftslämnandet till en tullmyndighet skall tulltilläggpåföras den som är tullskyldig. Tulltillägg skallkunna komma i fråga i huvudsak vid kommersiell import. GTS:sförslag och VSU;s förslag: Överensstämmer med mitt förslag utom i följandeavseenden. Beträffande fall där uppgifterna lämnats av ett ombud för dentullskyldige har GTS och VSU föreslagit en uttrycklig bestämmelse om, att densom är tullskyldig skall anses vara ansvarig för åtgärd eller underlätenhet avanställd eller ombud, om det inte är uppenbart att behörighet att företräda dentullskyldige saknats. VSU har vidare föreslagit den inskränkningen i dentullskyldiges betalningsansvar, att tulltillägget skall påföras ombudet, om dentullskyldige kan visa att en oriktig eller utelämnad uppgift orsakats genom feleller försummelse av ombudet, och den tullskyldige inte eftersatt singransknings- eller rättelseskyldighet. VSU:soch GTS:s förslag innebär att såväl kommersiell som privat import skall kunnaleda till tulltillägg. Remissinstanserna:Flertalet tillstyrker GTS:s förslag eller lämnar det utan erinran. Hovrättenför förordar VSU:s förslag med den motiveringen, att sådanasituationer kan förutses, då det skulle vara uppenbart stötande att entullskyldig, som inte eftersatt sin gransknings-eller rättelseskyldighet,skulle drabbas av tulltillägg på grund av ombudets försummelse. speditörförbundavstyrker förslaget och anför att ett system i enlighet med vad GTS föreslagitskulle medföra att speditö-rerna, ombuden, skulle få vidkännas tulltilläggen iform av skadeståndsanspråk från kunderna, de tullskyldiga, och att dettaskulle innebära att premierna för speditörernas ansvarsförsäkringar, vilkabelastas kunderna, skulle komma att stiga. Näranog samtliga remissinstanser avstyrker GTS:s förslag i den del det kan fåtillämpning pä privatimport. Skälen för mitt förslag: Ibestämmelserna om skattetillägg har tillägget kunnat knytas till ett visst ilagen angivet subjekt, den skattskyldige. I TL förekommer begreppettullskyldig. Enligt 5 § första stycket är den som anger en vara till förtullningeller som tagit hand om en vara efter medgivande enligt 3 § andra styckettullskyldig för varan. Någon allmän föreskrift om vem det åligger att ange envara till förtullning finns dock inte (jfr 4 § andra stycket där hemtagareåläggs att ange varan till förtullning från hemtagningen). Någonsådan legaldefinition torde inte heller behövas eftersom 5 § nyligenkompletterats med föreskrifter i andra stycket (SFS 1984:940), varigenomparagrafen numera omfattar alla de fall dä någon har att betala tull, annanskatt och införselavgift till . Föreskrifterna i 5 § andra stycketavser särskilda fall av tullskyldighet. De är utformade så, att de i principtäcker de objektiva förfaranden i VSL, som innefattar undandragande eller riskför undandragande. Jag anser det därför vara lämpligt att knyta tulltillägget tillden tullskyldige. 1985/86: 41 .Atttulltillägget skall påföras den tullskyldige, när denne själv har ombe- sörjtimportproceduren och brustit i uppgiftslämnadet framstår som naturligt ochriktigt. Delvis olika lösningar har föreslagits av GTS och VSU, för det fallatt införseln har ombesörjts av ett ombud för den tullskyldige. Enligt 7 §andra stycket TL får tulldeklaration lämnas genom ombud som godkänts av GTS. Omdeklaration lämnats i enlighet härmed åligger det enligt samma paragraf dentullskyldige att rätta en oriktig uppgift i deklarationen fråndet deklarationen lämnades, om uppgiften kan föranleda att tull m.m. undandraseller att en vara införs i strid mot förbud. Underiåtenhet att rätta kanmedföra straff enligt VSL eller TL. Skattetilläggetpåförs alltid den skattskyldige, även om denne biträtts av ombud viddeklarationens upprättande och i princip oberoende av subjektiv skuld hos denskattskyldige. Denna för ett straffrättsligt betraktelsesätt stränga ordningbottnar bl. a. i en strävan att skapa ett enkelt, smidigt och lättillämpatsanktionssystem som ger en rimlig garanti för att de skattskyldiga fullgör sinuppgiftsskyldighet på ett godtagbart sätt. För att undvika en alltför strängtillämpning har emellertid föreskrivits att tillägget får efterges i fall avursäktlighet. De skäl som motiverat utformningen av skattetilläggsbestämmelsernagäller enligt min mening även på tullområdet. VSU:sförslag om att ombudet under vissa förhållanden skall kunna påföras tulltillägggrundar sig på en avvägning mellan olika intressen. Å ena sidan kunde direktpäföringav tulltillägg pä grund av fel i en ombudsdeklaration - dvs. en påföring avsanktion utan att den tullskyldige haft möjlighet att granska deklarationen ivissa fall, såsom t. ex. vid direkt-förtullning, anses slå alltför hårt mot dentullskyldige. Å andra sidan måste undvikas att sädana arrangemang vidtas mellanden tullskyldige och ombudet, att tulltillägg över huvud taget inte kunde tasut. GTShar bestämt motsatt sig en sådan ordning som den VSU föreslagit, eftersom dennaskulle innebära att tullmyndigheten blev tvungen att i varje enskilt fallavgöra om felet förorsakats av den tullskyldige eller av hans ombud. Jagdelar GTS:s uppfattning att en lösning i enlighet med VSU:s förslag inte ärlämplig i ett system, som skall vara enkelt, smidigt och lättillämpat. Ettviktigt led i tulltilläggets konstruktion är att sanktionen skall beslutas aven tullmyndighet. Enligt de riktlinjer som angetts för sanktionsavgifter i prop.1981/82:142 Ekonomiska sanktioner vid brott i näringsverksamhet, vilkariktlinjer har tagit del av och lämnat utan erinran (JuU 53, rskr328) gäller (punkt 6), att tillämpningen inte bör ankommia på administrativamyndigheter utan på de allmänna domstolarna när reglerna är utformade på sådantsätt att det finns utrymme för betydande skönsmäs-siga bedömningar. Dessaomständigheter talar enligt min mening för att en sådan ordning som VSUförordat inte bör väljas. GTS:s förslag motsvarar iprincip vad som gäller beträffande skatte tilläggen. Som jag redan nämnt har flertalet remissinstanser tillstyrkt detta förslag eller lämnat det utan erinran. Till motivering av förslaget har GTS anfört bl. a. följande. Det övervägande antalet fel som kan tänkas föranle- 20 da tulltillägg upptäcks erfarenhetsmässigt vidkontrollbesök, som avser kontrollav import över . De ombudsdeklarationer som Prop. 1985/86:41 därvidkontrolleras har kunnat granskas och rättas av den tullskyldige.Erfarenhetsmässigt föreligger brister i fråga om de instruktioner och uppgiftersom lämnats eller borde ha förmedlats av den tullskyldige till hans ombud. Omdet brister i dessa hänseenden är det inte obilligt att tulltillägg påförs dentullskyldige, oavsett om han granskat deklarationen. En sådan ordning bör leda förbättrad kommunikation mellan de tullskyldiga och ombuden, vilket enligttullmyndigheternas erfarenheter är önskvärt. Omtulltillägg påförs den tullskyldige innan han kunnat kontrollera ombudetsdeklaration, och han anser sig ha lämnat en riktig och uttömmande instruktiontill sitt ombud får frågan om vem som slutligt skall stå för tulltilläggskostnadenbli en sak dem emellan. Detta är en ordning som gäller över huvud taget i ettförhållande mellan en huvudman och hans ombud. Den tullskyldige har själv valtsitt ombud och måste ta konsekvenserna av de åtgärder ombudet med stöd avfullmakt vidtar pä den tullskyldiges vägnar. Det förhållandet att ombudetblivit godkänt av GTS enligt 7 § andra stycket TL kan givetvis inte åberopassom skäl för befrielse från tulltillägg. Jaghyser inga principiella betänkligheter mot en ordning som innebär att dentullskyldige svarar för sitt ombuds handlingar och underlätenheter. Detöverensstämmer med de civilrättsliga principer som gäller i situationer därombud anlitas. Visserligen kan en sådan ordning sägas innebära att en hemtagare,som använder sig av ombud, har bättre möjligheter att lämna en riktig ochfullständig deklaration än en importör, som genom ombud förtullar varornadirekt vid införseln, eftersom hemtagaren p. g. a. deklarationsfristen har mertid till sitt förfogande att undersöka varan och upprätta deklarationen. Dennaolikhet föreligger emellertid även när ombud inte används. Ett riktigt ochuttömmande utbyte av informationer mellan huvudmannen och ombudet bör dockunder alla förhållanden skapa goda förutsättningar för deklarationsarbetet. Vidursäktliga fel, bl. a. fel som uppkommit trots att deklaranten gjort vad som skäligenkan begäras av honom för att undvika oriktigheter, skall enligt vad jag straxskall återkomma till, tulltillägg inte påföras.