prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — förslag att sänka kvalifikationsgränsen till en tiondel bör dockförslaget i denna del kunna godtas utan någon sådan avtrappningsregel, Idetta sammanhang må erinras om att fastighetsägaren, om skadan blir 1985/86:1 222 såstor att synnerligt men föreligger, i stället för alt begära skadeersättningkan påfordra inlösen. Han får då - som nämnts i del föregående -ersättning förfastighetens värde oavkortat. Detta framstår som inkonsekvent men är en följdav att det - såsom framgår av vad som tidigare anförts - i PBL liksom ibyggnadslagen råder en skillnad mellan skadeersättning och inlösen. Enannan härmed närbesläktad Fräga av principiell betydelse är en iövergångsbestämmelserna reglerad fråga om inlösen. Lagrådet åsyftar stadgandeti 15 kap. 8 § om inlösenskyldighet under vissa fömtsättningar för kommun tillföljd av atl stadsplan eller byggnadsplan upphävs eller ändras. Enligt 15 kap.4 § skall stadsplan och byggnadsplan gälla som detaljplan enligt PBL, 1 frägaom planer fastställda efter utgången av skall genomförandeliden frän det att faslställelsebeslutet vunnit laga kraft. 1 fråga om äldreplaner skall genomförandetiden anses ha gått ut. Delta innebär att sädanaplaner kan ändras eller upphävas, om det är påkallat ur allmän synpunkt ochutan hänsynstagande till de enskilda fastighetsägarnas intressen (5 kap. 12 §andra stycket). Härigenom kan en tidigare medgiven byggrätt helt fråntasfastigheisägaren eller kraftigt beskäras. Departementschefen har därför funnitdet nödvändigt att PBL innehåller bestämmelser som medger kompensation tillfastighetsägare som drabbas oskäligt hårt av en lindring eller elt upphävande,Enligl departementschefens åsikt (s. 331) råder det ingen tvekan om attfastigheter som får bebyggas med bostäder bör omfattas avkompensalionsbestäm-melserna, Däremol bör enligt hans mening fastigheter somfår användas för andra ändamål 1, ex, industri- eller handelsändamål fallautanför rätten till ersättning. Som ett skäl härför åberopar departementschefenatt ägare till sådana fastigheter har helt andra möjligheter att genom förhandlingarmed kommunen i planärendet eller pä annat sätt kompensera sig för en uteblivenbyggrätt. Åven om detta påstående i många fall är riktigt kan det inte gällagenerellt. Att en planändring ofta hårt kan drabba en ägare till faslighetavsedd för handel eller industri bör man inte bortse ifrån. Av intresse vidbedömningen av det remiitterade förslaget i denna del är till en början vad somf. n. gäller vid ändring av en sladsplan eller byggnadsplan. Rättsläget fårbedömas som osäkert och någon klar linje kan inte sägas föreligga iregeringspraxis. Enligt vad som upplysts vid lagrådsföredragningen finns detflera exempel på att regeringen har fastställt planer med byggrättsminskningar.Man torde emellertid våga påstå att regeringen visat återhållsamhet vid faslställelseprövningav en ändrad plan som skulle medföra att en byggrätt tas bort eller väsentliglminskas. Har en planändring haft sådana följder, har regerin:gen med stöd av45 § byggnadslagen kunnat som villkor för fastställelsen föreskriva skyldighetför kommunen att expropriera faslighelen. När man bedömer effekten av ettupphävande eller en ändring skall man hålla i miinnet atl inga rättigheteröverförs till kommunen. De ekonomiska konsekvenserna kan likväl - också iförslå- 1985/86:1 223 getsmening (s. 331) - bli oskäligt hårda för fastighetsägaren, om den byggrätt hanen gång fått i den ursprungliga planen blir beskuren. Upphävandet ellerändringen av planen kan - under förutsättning att en ny plan inte germotsvarande byggrätt - innebära förlust av en rättighet som genom denursprungliga planen tillförsäkrats honom i hans egenskap av ägare lillfastigheten. Mot den nu skisserade bakgrunden och med hänsyn ovissheten omräUsutvecklingen inom är det enligl lagrådets mening tveksamtom regeln, i den män den innebär att en plan ändras eller upphävs utanersättning fastighetsägaren, kan komma att bedömas som förenlig medEuropakonventionen, Gmndlagsstridig torde regeln däremot knappast vara. uppfattning vore det alt föredra om kretsen ersättningsberättigadevidgades och att bestämmelsen även fick omfatta sådana avstyckningsplaner ochandra äldre planer som enligt 15 kap. 4 § skall gälla som detaljplaner. Lagrådet har i del närmast föregående behandlatfrågan om vissa ersättningsregler är förenliga med den europeiska konventionenom de mänskliga rättigheterna och första tilläggsprotokollet tillkonventionen, I det följande skall lagrådet beröra frågan om vissa bestämmelserom rätt att överklaga beslul, som innebär atl ägare av mark vägras rätt attbebygga denna, är förenliga med artikel 6; 1 i konventionen. I denna sägs bl.a. att envar, när det gäller atl pröva hans "civila rättigheter ochskyldigheter", skall ha rätt lill en opartisk och offentlig rättegång inomskälig lid och inför en oavhängig och opartisk domstol, som har upprättatsenligl lag, I sin dom i Sportong- och Lönnrothmälet,vilket gällde långvariga expropriationstillstånd och byggnadsförbud, harEuropadomstolen - efler alt ha konstaterat all klagandenas äganderätt lill defasligheter varom var fråga i målet var en "civil rättighet" - bl, a,uttalat att det förelåg en allvarlig tvist mellan klagandena och de svenska myndigheternai frågan humvida utfärdandet och förlängningen av de långvariga expropriationstillständenvar förenliga med lag och att klagandena var berättigade att fä frågan om dennationella lagens inställning härtill prövad av domstol. Artikel 6; 1 ikonventionen var därför tilllämplig och eftersom regeringens beslut inte kundeöverklagas till förvaltningsdomstol och resningsansökan hos regeringsrätteninte innebar en prövning fullt ut av de åigärder som påverkade den "civilarättigheten", fann domstolen alt det förelegal en kränkning av artikel6:1, Räckvidden av artikeln är omstridd. Del framgårinte av lagrädsremissen om del under beredningen av lagstiftningsärendet harövervägts om PBL; s system för överklagande i alla avseenden är förenliga medartikeln. Det nyssnämnda avgörandet i Sporrong- och Lönnrothmälet ger dockanledning till en närmare granskning. En persons äganderätt till en fastighet är enliglEuropadomstolen en "civil rättighet", Etl av de vanligaste sätten attanvända fastigheter på - 1985/86:1 224 ochdet ofta mest värdefulla - är alt bebygga dem. För tillgodoseende av främstallmänna intressen reglerar PBL nyttjandet av fast egendom i detta hänseende,PBL ger - då vissa i lagen angivna fömtsättningar är uppfyllda -fastigheisägaren rält alt bebygga sin fastighet. Så till vida innebär PBL intenågot principiellt nylt. 1 PBL anges vilka åtgärder som generellt skall varabygglovspliktiga. Det gäller bl, a. uppförande av nya byggnader ochtillbyggnader. Med vissa undantag skall all bebyggelse undergå en allmänlämplighetsprövning, I 8 kap, 11 § behandlas bygglovsprövningen i områden sominte omfattas av delaljplan. Enligt denna paragraf skall bygglov lämnas omvissa i fyra punkter angivna förutsältningar är uppfyllda. Vid prövningen ärbl. a, atl bedöma om den tilltänkta byggnaden med hänsyn till 2 kap, är lämpligpä plalsen eller om det s,k. delaljplanekravei i 5 kap, 1 § bör medföra attbyggnadsförelaget bör föregås av detaljplaneläggning. Utfaller någon av dessaeller de övriga bedömningar som skall göras enligt paragrafen negativt förfastighetsägaren får han inget bygglov. Det beslut vari detta konstaterats kanhan överklaga till . Nöjer han sig inte med beslutkan han i de två nyssnämnda situationerna, då lämplighetskravet ellerdetaljplanekravet ej anses uppfylldt, föra frågan vidare regeringen.Avgörande för frågan om artikel 6: I är tillämplig i dessa situationer ochfastighetsägaren således är berättigad att få saken prövad av domstol är om detkan anses föreligga en tvist mellan honom och de svenska myndigheterna somavser utövandet av hans "civila rättighet". Skulle den europeiskadomstolen anse alt det föreligger en sådan tvist, kan domstolen komma att finnaatt det föreligger en kränkning av artikel 6; 1, eftersom någon möjlighet attfå saken prövad vid domstol inte finns. Lagrådet har velat fästa uppmärksamheten på det nuberörda problemet. Någon ändring av överklagandereglerna i PBL-förslagel isyfte alt anpassa dem lill artkel 6: 1 föreslår lagrådet inte. Reglernaöverensstämmer i sina huvuddrag med svensk rättstradition och med grunddragenav vår slals-och förvaltningsrätt. Frågan vilka ändringar i reglerna som kanaktualiseras av alt vårt land har bilrätt hör samman meddet störte spörsmålet om införande av en generell domstolskontroll av förvaltningen. 1 avsnitt 14.2 (s, 244 fO lar departementschefenupp den principiellt och praktiskt vikliga frågan om vem - byggherren ellerbyggnadsnämnden -som bör ha ansvarei för alt byggnader och annat utförs ienlighet med gällande beslämmelser. Till denna fråga återkommerdepartementschefen i specialmoliveringarna, se särskilt motiveringarna till 8kap. 10 och 28 §§ saml 9 kap, 3 och 6 §§, På s, 245 berör departementschefen vissaskadeståndsrältsliga frågor som byggandet kan ge upphov till. a. framhållsatl kontrollverksamhet under vissa förutsättningar är atthänföra till myndig- 1985/86:1 225 hetsutövningi skadeståndslagens mening och alt skador orsakade genom fel eller försummelseav eller dess tjänslerhän kan leda ull ersättningsskyldighetför kommunen. Det bör för undvikande av missförstånd göras klart att detskadeståndsrättsliga ansvaret vid byggande inte regleras i PBL, Lagrådet utgårfrån att departementschefens uttalanden om ansvarsfördelningen mellan byggherreoch byggnadsnämnd inte innebär nägot ställningstagande i fråga om vem som hardet skadeståndsrättsliga ansvaret för fel eller försummelse i samband medbyggande. Det ansvar som PBL ålägger byggherre och byggnadsnämnd är ansvaretgentemot del allmänna för att byggnadsarbeten blir rikligt utförda och kontrollerade.Innebörden av detta ansvar bestäms av om kvalitet och kontroll ochav lagens beslämmelser om påföljder och ingripanden i händelse reglernaåsidosätts. Längre sträcker sig inte ansvarsregleringen i PBL, En annan sak äratt denna reglering kan jämte en mängd andra förhållanden få belydelse närfräga uppkommer om skadeståndsskyldighet för oriktigt byggande, se t, ex. NJA1984 s. 340. Enligl byggnadsstadgan är i principskyldig au ta ställning till de förslag den bygglovssökande lägger fram i formav ritningar, konstruktionsbeskrivningar och andra handlingar. Nämnden har atlantingen godkänna eller underkänna förslagen. Ett godkännande sker vanligen iden formen all nämnden, antingen när den beslutar om byggnadslov eller därefterunder pågående arbete, förser handlingarna med påskrift om godkännandet.Nämnden meddelar också de föreskrifter som behövs om arbetets utförande.Tillsyn över att arbetena uiförs enligt de fastställda handlingarna och degivna föreskrifterna sker vid besiktningar som nämnden äger företa. I vissafall är besiktning obligatorisk. a, skall inom stadsplan, om inte särskildaförhållanden föranleder annat, byggnad besiktas såväl vid bestämda tillfällenunder uppförandet som vid arbetets avslutande, s.k. slutbesiktning.Byggnadsstadgans bestämmelser ger relativt goda garantier för all föreskrifterom byggnaders utformning och byggnadsarbetens utförande iakitas. De utgörockså ett skydd för den byggande. Han bör kunna utgå från all han, när hanbygger i enlighet med lämnat lov, inte skall drabbas av påföljder ochingripanden enligt byggnadslagstiftningen för fel och brister som kunnatupptäckas vid nämndens konlroll men inte blivit påtalade. 1 PBL anläggs en ny grundsyn pä vad byggnadsnämndenhar att iaktta i samband med bygglovsprövningen. Huvudansvaret för altbestämmelser och föreskrifter följs läggs på den byggande. Denna grundsynligger bakom PBL;s regler om byggnadsarbeten, tillsyn och kontroll. Ändringen iförhållande gällande rätt motiveras av departementschefen med att del frånsamhällels sida ställs större krav i olika hänseenden på byggandet och attdetta medför ökade anspråk på kvalitetsstyrning och kontroll. Det är enligtdepartementschefen inte rimligt att byggnadsnämnderna generellt skall behövaöka kontrollen. Ändringen synes också vara att se som etl 15 1985/86. 1985/86:1 226 svarpå ett av många remissinslanser framfört önskemål om klarare regler än dagens ifråga om vad den byggande har att iaktta och vad skall göra. Den nya ordningen innebär alt byggnadsnämndensgranskning av ritningar och övriga handlingar sker i två led. Innan bygglovges, skall nämnden tillse alt grundläggande villkor är uppfyllda. Hit hör attprojeklet stämmer överens med plan, alt grundläggningen är tillfredsställande,att avlopps-, dränerings- och ytvatten avbördas, att energihushållning, ventilationoch tillgänglighet fyller uppställda krav och atl del finns skydd mot brand,buller och luftföroreningar, I lagtexten preciseras emellertid inte dessagrundläggande villkor och detta är avsiktligt. Departementschefen hareftersträvat "eft flexibelt syslem" i den bemärkelsen aU byggnadsnämndensjälv bestämmer omfattningen av den granskning nämnden skall göra i detlaförsta led. Avgörande härvidlag skall vara nämndens kännedom om den sökandeskvalifikationer och ansvarskänsla. "Störte byggherrar" med långerfarenhet och dokumenterat ansvar för sin produktion skall inte varaunderkastade någon delaljkontroll ens när det gäller de grundläggandevillkoren för byggprojektet, 1 ett andra led, sedan bygglov har givits meninnan arbetena påbörjas, skall nämnden kunna fordra in de ytterligare ritningaroch handlingar som behövs för den mera detaljerade kontrollen. Nämndensgranskning av dessa detaljhandlingar skall resultera i eU utlåtande frännämnden vari redovisas de avvikelser frän gällande bestämmelser som nämndenupptäcker. Denna granskning skall emellertid inte innefatta elt godkännande avhandlingarna i de delar som inte berörs i utlåtandet. Avsikten är inte attnämnden genom detaljgranskningen skall ta över byggherrens gmndläggande ansvar,Delaljgranskningen är avsedd att utgöra endasi en begränsad kontroll. I frågaom besiktningar läggs det i nämndens hand att bestämma om och i vad män sådanaskall företas. Obligatorisk är endast slutbesiktning som begärs av byggherreneller av yrkesinspektionen. gransknings- och kontrolluppgifterenligt det remitterade förslaget är sålunda väsentligt mindre omfattande änvad de är enligt byggnadsstadgan. Det är möjligt att den ibyggnadssladgan föreskrivna ordningen i praktiken inte efterlevs helt och aUverklighelen tvingat fram modifikationer. Likväl framstår det för lagrådetinte som självklart att samhällels krav på bäure kvalitet i byggandet skallmedföra minskade insatser av de organ, främst byggnadsnämnderna, som har atlbevaka samhällsintressena, 1 vart fall kan det ifrågasättas om PBL; s regler omtillsyn och konlroll - vilka tillkommit under ärendets beredning i regeringskanslietoch således utan sedvanlig remissbehandling - innebär en lämplig avvägningmellan och den byggandes insatser. Det är förvisso riktigt althänsyn tas till byggnadsnämndernas resurser. Men det vill synas som om dennahänsyn i alltför hög grad fått beslämma reglernas uiformning. Den byggandesintresse att hans förslag blir sakkun- 1985/86:1 227 nigtoch noggrant prövade av och alt han genom bygglovet får ellvisst skydd mol efterräkningar har fått komma i bakgrunden. Särskiltanmärkningsvärt är att en byggande, som företer av nämnden infordradehandlingar, inte synes kunna påräkna ett uttryckligt besked från nämnden om dengodkänner eller underkänner föreslagna detaljlösningar. Till detta kommer atlden föreslagna ordningen är påfallande vag i sin utformning och delvismotsägelsefull. Lagtexten kan inte anses återspegla den nya gmndsynen. Sillfrämsta uttryck har denna fält i bestämmelserna i 8 kap, 10 § första siycket 3och 11 § första stycket 4 all bygglov skall beviljas om det av"ansökningshandlingarna och övriga omsländigheler framgår att det finnsförutsättningar för att åtgärden kommer alt uppfylla kraven i 3 kap," dvs.kraven pä byggnaders placering och utformning. Varken dessa bestämmelser ellerbestämmelserna i 8 kap, 28 § om vad prövning skall avseklargör innebörden av den nya ordningen. Man hänvisas i huvudsak motivenför att förslå vad departementschefen menar, MoUven är emellertid delvismotsägelsefulla. Uttalandet på s. 251 att relalivt höga krav bör kunna slällaspå att , när den meddelar bygglov, har beaktat all alla grundläggandekrav är uppfyllda är sålunda svårt att förena med vad som sägs ispecialmotiveringen till 8 kap. 10 § att nämnden själv avgör hur omfattandeoch ingående denna granskning skall vara, det s.k. flexibla systemet. Även iandra hänseenden föreligger det oklarheter, I den nyssnämnda specialmoliveringenuttalar departementschefen att "större bygghertar med lång erfarenhet ochsom har visat sig ta sitt ansvar för byggproduktionen bör kunna hänföras tillden grupp av byggherrar som kan anlas följa kraven utan någon detaljeradkontroll". från principerna om likhet inför lagen ochkonkurrensneutralitet i näringslivet kan uttalandet ge anledning till invändningar.Men bortsett härifrån vill det synas som om med "byggherre" i dettasammanhang avses inte endast den som bygger för egen räkning, jämför 9 kap, 3§, utan också entreprenörer. Det skulle annars ställas olika krav påegenkonlroll hos ett och samma förelag beroende på om det bygger för egenproduktion eller på uppdrag av annan. Se vidare vad lagrådet i det följandeanför under 9 kap. 6 § samt 10 kap. 6 och 14 §§. 1 den mån ambitionen varit attskapa klarare regler än de nu gällande om byggnadsnämndernas och de byggandesansvar mäste lagrådet konstatera att PBL i detta hänseende knappasl innebär ettsteg framåt. Lagrådet befarar att den föreslagna ordningen kommer atl medförasvårigheter när det gäller att i det särskilda fallet avgöra olika påföljdsfrägor, såväl frågor om ansvar enligt PBL som frågor om skadeståndsskyldighet. Sammanfattningsvis anser lagrådel aU beslämmelsernai PBL om granskningsskyldighet inte utan omarbetning börföreläggas . 1985/86:1 228 I lagtekniskt hänseende innebär förslaget - såsominledningsvis angeUs - att byggnadslagen . byggnadsstadgan från år1959 och lagen om påföljder och ingripanden mot olovligt byggande m. m, från år1976 förs samman i en enda lag, PBL, Lagrådet ser detta i och för sig som enavgjord . innebär det naturligtvis problem att i enfortsättning samla föreskrifter som tillkommit av varunder förfaltningsspråk och lagredigering undergåu storaförändringar. PBL bygger i stora delar på de äldre förfaUningarnas terminologioch begrepp. Detta innebär både en styrka och en svaghet, en styrka närtermerna och begreppen har sin exakta motsvarighet i den nya lagen en svaghet iandra fall. Måhända hade det varit en fördel att i större utsträckning än somskett begagna sig av den frihet som en helt ny lag medger och frigöra sig frånterminologin och begreppsapparaten i äldre förfaUningar, Den som skall Ullämpaden nya lagen hänvisas nu i slor utsträckning äldre författningstexter,motiven till dem och deras tillämpning i praxis. Häremot får vägas fördelarnaav en större kontinuitet och tillgången redan från lagens ikraftträdande rik judicatur, elt hjälpmedel som dock, såsom framgår av del anförda,måste användas med försiktighet. Lagrådet har ingen erinran mot den i nuifrågavarande hänseenden valda tekniken. Vissa i gällande lagstiftning användatermer och begrepp som inte har samma betydelse i PBL bör dock undvikas, 1 förslaget till PBL begärs bemyndigandeför regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att i en förordningmeddela föreskrifter utöver dem som finns i lagens 3 kap. om föreskrifternaavser bl, a. utformningen av byggnader och andra anläggningar eller anordningarsamt tomter och allmänna platser. Lagrådet föreslår att flera i PBL intagnabestämmelser förs över till en sädan förordning antingen i kraft av nämndabemyndigande eller på den grund att föreskrifterna i sak hör till området förregeringens lagstiftningskompetens (8 kap. 13 § RF), Vissa andra bestämmelserbör flyttas till författningar där de sakhgl hör hemma. För vinnande av störteöverskådlighet och en bättre systematik föreslär lagrådet vidare att antaletkapitel i PBL utökas från 15 till 17. Lagrådet förordar av samma skäl enomdisposition av förfaltningsmaterialet dels mellan de olika kapitlen och delsinbördes inom vissa av dem. Användningen av rubriker inom kapitlen kanreduceras utan att överblicken blir lidande. 1 flera hänseenden föreslärlagrådet sakliga ändringar av paragraferna eller förtydliganden ofta för att fäbättre överensstämmelse mellan motiv och lagtext men också för att få en bättreöverensstämmelse mellan de olika paragraferna. 1 språkligt och redaktionellthänseende föreslår lagrådet tämligen omfattande ändringar. Sammantagna är de avlagrådel föreslagna ändringarna så omfattande att lagrådel funnit lämpligt atttill detta protokoll foga en bilaga som upptar PBL i dess helhet med denlydelse lagen Prop.1985/86:1 229 skullefå om de av lagrådel föreslagna ändringarna beaktas. De skiljaktig-heler iförhållande till del remitterade förslaget som inte särskilt kommenteras är avrent redaktionell natur. Närbilagan presenteras som lagrådets förslag måste härtill - utöver vad som följerav det som uttalats under avsnittet allmänna synpunkter - fogas en reservation.Några i det remitterade förslaget intagna paragrafer bör enligt lagrådetsmening omarbetas i sak men lagrådet har inte haft det underiag som behövts förall lägga fram egna förslag. Lagrådel anser att omarbetningen lämpligen kan skeunder lagstiftningsärendets fortsatta beredning. Vilka paragrafer som avsesframgår av vad lagrådet i det följande anför under de särskilda paragraferna. Ibilagan har dessa paragrafer intagits i sin lydelse enligt remissen men de haralltså inte godtagits av lagrådel. Såsom departementschefen framhåller innehållerdetta kapitel i 1-3 §§ vissa i mycket allmänna ordalag hållna bestämmelser omlagens övergripande syften och dess huvudsakliga inslag, dvs. plansystemetsgrunder och de olika formerna av prövning, bygglov, rivningslov och marklov, 14 och 5 §§ finns bestämmelser av grundläggande innebörd om förhällandet mellanallmänna och enskilda intressen, 1 de två följande paragraferna, 6 och 7 §§, angesde myndigheter, byggnadsnämnd, länsstyrelse och statens planverk, som i förstahand skall tillämpa lagen eller ha tillsyn över dess tillämpning. Gemensamt förde nu nämnda bestämmelserna är att de har en i huvudsak översiktlig karaktäroch att deras närmare innebörd framgår först av lagens följande kapitel. Avannat slag är de i förevarande kapitel intagna övriga paragraferna, 1 8 och 9§§ ges s, k, legaldefinitioner bl, a, av begreppet sakägare. Återståendeparagrafer i kapitlet, 10-12 §§, innehåller bemyndiganden för regeringen ellermyndighet att meddela kompletterande föreskrifter till PBL om utformningen avbyggnader m, m, samt att ge föreskrifter om typgodkännande av byggnadsmaterialo,d, och föreskrifter avsedda att tillämpas under krig eller liknandeförhållanden. Enligt lagrådets mening skulle lagen vinna iöverskådlighet och systematisk reda om det inledande I kap, begränsades tillsädana grundläggande bestämmelser som är intagna i 1 -5 §S och tillföreskrifter om de myndigheter som i första hand har aU tillämpa lagen ellerha Ullsyn över dess tillämpning, 6 och 7 §§, Såsom lagrådet strax återkommertill bör 2 § fjärde stycket få bilda en ny särskild paragraf som tas inomedelbart efter 1 §, Vidare bör beslämmelserna i 8 och 9 §§ ges en annankonstruktion, brytas ut ur 1 kap, och tas in i några av de följande kapitel därbestämmelserna sakligt hör hemma. Bestämmelserna i 10-12 §§ om olika slagsbemyndiganden synes böra överföras till etl nytt 16 kap. 1985/86:1 230 Beaktas vad lagrådet anfört kommer I kap. altomfatta åtta paragrafer, av vilka 2 § är ny. Lagrådets förUag medför ändradnumrering av 2-7 §§ i det remitterade förslaget. 1 fråga om de olika paragraferna får lagrådetutöver det sagda anföra följande,