prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — Enligtlagförslagel delegeras till regeringen att föreskriva atl visst slag av näringsverksamhetendast får bedrivas efter näringstillstånd. Även om regeringsformen (8 kap. 7§ 3) skulle anses ge utrymme för en sådan lagstiftningsteknik är ingreppet inäringsfriheten så långtgående atl del borde krävas lagform för delta. Denföreslagna lagstiftningstekniken strider mot ett gjort uttalande avriksdagens konstitutionsutskott (KU 1983/84:24 sid. 22), enligt vilketramlagstiftning med bemyndigande för regeringen atl besluta i mera långtgåendeavseenden bör undvikas. , som delar konstitutionsutskotletsuppfattning i denna fråga, anser atl den i betänkandet föreslagnalagstiftningstekniken inte är godtagbar. Debranscher, inom vilka näringsverksamhet får bedrivas endast av dem som fållnäringstillstånd, skall bestämmas av regeringen om det enligt 2 § "finnsgrundad anledning anla atl del i belydande omfattning förekommer allnäringsidkare inom ifrågavarande slag av verksamhet brister i laglydnad ellerunderlåter all fullgöra sina skyldigheter enligt skatte- eller avgiftsförfattningarna".EnUgt kommissionens förslag skall endast ett mindre antal branscher - fem lillsex - kunna omfattas, varför en prioritering kan bli nödvändig. Var finnsemellertid garantierna för denna begränsning? Skall en ytterligare bransch intekunna dras in i systemet, utan alt en annan släpps fri? Hur kommer regeringenatt agera om den finner behov av alt införa näringstillstånd för flerbranscher? Fler frågor skulle kunna ställas. Om en begränsning av antalet äravsedd, bör detta framgå av själva lagtexten. ,Man tänker sig således att blott ett mindre antal branscher skall kunna -i vartfall på samma gäng - falla in under de nya reglerna. Kommissionen förutsätterför delta all möjligheter införs lill ell utvidgat näringsförbud -som kan dömasul oberoende av konkurs och som f. n. ulredes i annan ordning. Kommunstyrelsendelar uppfattningen all detta komplement erfordras för att kunna begränsa antalet branscher, som kräver näringstillstånd. sådanlutökat näringsförbud skulle kanske i viss mån kunna ersätta nä- Prop.1985/86:126 ringstillsländ och än mer begränsa antalet branscher. Regeringenskall få införa krav på näringstillstånd i en bransch endasl om en betydandedel av företagarna brister i laglydnad etc. Enligt kommissionen avses medbristande laglydnad i första hand ekonomisk brollslighel och "liknandeförfaranden". Vad som skall anses som betydande omfattning får enligtkommissionen bedömas branschvis. Eftersom del i administrativ ordning skallavgöras vilka branscher som berörs, borde lagtexten varit mera stringent ifrågaom villkoren för alt krav på näringstillstånd skaU få läggas över en bransch. Kommissionensförslag om en tidsbegränsad fullmaktslag är LO tveksam till. Kommissionen menaralt behovet av all snabbt kunna ingripa och skräddarsy tillämpningen efter denbransch del gäller leder fram till atl enbart bör fatta beslut om enramlag och alt regeringen sedan får fullmakt all besluta om vilka branscher denska gälla i. LOanser att det ligger ell självständigt värde i att också beslular ivilka branscher näringstillstånd ska krävas. Det är angeläget all det bliroffentlig debatt om de åtgärder som ska sättas in och atl den politiskauppslutning eller det politiska motstånd som finns kommer fram i form avriksdagsbehandling av frågan. En sådan kan visserligen ta några månader längreatt handlägga men det är vad vi förstår den enda nackdelen, Underiaget förbesluten måsle vara desamma och beslutens innehåll får heller inte varaberoende av om det är regering eller riksdag som fattar besluten, Förbundetställer sig också tveksamt lill förslagel atl det ankommer på regeringen atlbesluta öm vilka branscher som skall omfattas av lagen. Enligt förbundetsmening bör dessa beslut fallas av Vidareavvisar förbundel förslagel om alt tidsbegränsa lagens giltighet. Lagen börtillämpas inom respektive bransch så länge som problemen med oseriös verksamheiär påtagliga. Därefter ankommer del på all besluta om ell upphävandeav kravet på näringstillstånd. rekommendation bör antalet branscher som om-fallas av krav pänäringstillstånd vid varje enskilt tillfälle inte överstiga 5-6 stycken. Dennarekommendation avvisas av förbundet. Visserligen bör man sträva efter att istörsta möjliga utsträckning begränsa införandet av näringstillstånd. Antaletbranscher som skall inkluderas bör dock . bestämmas utifrån de faktiskaförhållanden som råder inom respektive bransch. Om problemen med oseriösverksamhet befinnes vara påtagliga inom t.ex. 10-15 branscher bör man, enligtförbundets mening, inte av administrativa skäl begränsa lagen till atl omfattaendasl 5-6 av dessa branscher. Förbundetställer sig dessutom frågande varför kommissionen ansett atl endasl fem-sex branscher skall beröras av syslemet med nä ringstillstånd. Det som bör vara avgörande är skuationen i de enskilda branscherna och för förbundel är del ingalunda osannolikt atl behov av nä- 129 9 1985/86. ringstillsländkan föreligga inom andra branscher än de i förslaget nämnda, Prop, 1985/86:126 I inledningsskedet talar dock lämplighetsskäl för en mjukstart, därefterbör, för de fall lagen motsvarar sitl syfle, det övervägas om inte flerbranscher skall omfattas av systemet. Kommissionenhar i betänkandet föreslagit att lagen skall begränsas lill att gälla i fem år.Förbundet avvisar en sådan tanke. Vi avvisar också tanken att kravel pånäringstillstånd skall upphöra när en bransch bedöms varaktigt sanerad. Ingetav dessa båda förslag tjänar enligt förbundet något egentligt syfte, utan bådahar en defensiv prägel ägnad alt så misstro mot förslagets berättigande. Vitror dessutom all fem är är för kort tidsrymd alt sanera transportbranschen. Regeringenskall enligt förslaget via en ramlag bemyndigas att genom förordningar bestämmaatt krav på näringstiUstånd skall gälla för vissa branscher och vilka av deolika krav - vandelsprövning, förelagarutbildning eller ekonomiska garanlier -som för de olika branscherna skall uppstäUas, Förvisso torde detta medföra enstörre flexibilitet men förbundet ifrågasätter om delta inte ändå vore enangelägenhet för , Branschvalel jämte de med reformen förknippadekraven är av sådant riksintresse atl del vore önskvärt att rikels högslabeslutande organ bör . Kommissionensförslag all begränsa antalet branscher delas inte av förbundet. Samtligabranscher där ekonomisk brottslighet förekommer bör successivt inrymmas isystemet med tillståndsgivning. förslag om bemyndigande för regeringen att utfärda föreskrifterom näringstillstånd, är det förbundets uppfattning att sådana föreskrifter börunderställas efler erforderlig utredning. I fråga om vilka krav som iolika fall bör släUas för tillstånd är det nödvändigt alt de kolleklivavtalsslulandeparterna inom aktuell.bransch ges tillfälle alt avge synpunkler. Målareförbundetanser alf kommissionens förslag om en ramlag, som ger regeringen vissrörelsefrihet kan synas bra. Men den synpunkten styrs av atl det f. n. finns enregering som är starkt motiverad alt vidtaga åtgärder. Hade någon av deregeringar som fanns 19761982 haft ansvaret, hade vi sannolikt varit mycketovilliga att ge dem förtroendet all styra lagens tillämpning. Vi vill framhållaatt det är nödvändigl alt lagen får en konsekvent tiUämpning oavsettregeringens"sammansättning. Vi anser det mycket tveksamt och svagtmotiverat att efler skall ta lagsliflningen till förnyadprövning, 5.28 Centralorganisationen /SR: /SRanser att det bör vara som fattar beslul om vilka branscher som ligger i riskzonen och därvid bör del klart anges i lagen vilka branscher som skall vara underkastade lagens tillämpningsområde. I lagen måste det även finnas klara regler för när ell näringstillstånd inte 130 Vidare bör delframgå i en förordning vilken utbildning man måsle Prop. 1985/86: 126 haför all starta en verksamhet i en riskbransch. Enligt /SR:s mening är detemeUertid svårt alt ange ett utbildningskrav som slår sig över liden. Skullelagstiftaren likväl anse att förhandskontroll erfordras belräffande vissa slag av näringsverksamhet bör bestämmelserna om förhandskontroll ej införas genom en sådan fullmaktslag som kommissionen föreslagit ulan genom en lagsliftning där tillämpningsområdet avseende berörda bran scher anges direkt i lagen. Det bör i enlighet med konstitutionell praxis ankomma på den svenska alt även ifråga om en tidsbegränsad lagstiftning laga ställning till den omfattning, i vilken näringslUlstånd bör krävas. Fördel fall lagstiftaren skulle överväga all införa en lag med krav på.näringslillsländ aktualiserar del på nytt frågan om all grundlagfästa näringsfriheten.Samfundet anser sålunda att i sådant fall ett stadgande bör införas igrundlagen, som fastslår varje svensk medborgares rätl att fritt utöva näringoch som också anger på vilka grunder inskränkningar får ske samt att desammaendast får göras genom allmän lag. 5.30 vid Stockholmsuniversitet: Kommissionenföreslår alt lagen om näringstillstånd skall utformas som en föreslåssålunda delegera till regeringen att föreskriva vilkabranscher som skall omfattas av näringstillstånd och vilket eller vilka avtre krav (god vandel, grundutbildning i förelagsskölsel och bankgaranli förskatteskulder) som skall ställas för dylikt tillstånd i de ' olika branscherna (2 §). Kommissionenhar inte diskuterat de slalsrältsliga frågor som det föreslagna delegalionsstadgandel-aktualiserar.RF 8:7 bemyndigar att delegera normgivningsmakt bl.a. i fråga öm"näringsverksamhet". RF 8:7 torde i och för sig täcka den föreslagnadelegationen till regeringen; regeringsformen innehåller inte heller någotstadgande om näringsfrihet som skulle kunna hindra delegationen. Det böremellertid understrykas att delegalionsmöjlighelerna i regeringsformen inteinnebär all i alla situationer där så är möjligt bör delegera sinnormgivningsmakt. Delföreslagna kravel på näringstillstånd ulgör från principiell synpunkt ettallvarligt ingrepp i den enskildes ekonomiska rörelsefrihet. En så omfattandereglering av näringsverksamhet har inte förekommit sedan skråväsendelavskaffades vid mitten av . Även om näringstillstånd endastskulle införas belräffande fem ellersex branscher, vilket kommissionen tänkersig, blir etl slort antal människor direkt berörda av reglerna på ettsynnerligen ingripande sätt. Enligt fakullelsnämndens mening slår del i bästöverensstämmelse med grunderna för regeringsformens stadganden omlagsliflningen all besiämmer vilka branscher som skall omfattas avnäringstillstånd och villkoren för tillslånd i varje bransch, I ett samhällesom del svenska är def naturligt, atl sä ingripande inskränkningar i denenskildes närings- och yrkesfrihel beslutas av det lagstiftande organet. Detbör i detta sammanhang påpekas, atl det av kommissionens genom gång av utländsk rätt framgår all folkrepresenlalionen fattar motsvarande beslut i flertalet av de länder där krav ställs på näringstillstånd, 131 Kommissionenhar motiverat förslaget om delegation till regeringen med Prop. 1985/86: 126att tillståndssystemel för att "bli riktigt effektivt" måste"möjliggöra etl snabbt ingripande och ge utrymme för betydandeflexibilitet" (s. 213). Kommissionen påpekar härvid alt en del branscherinte är tillräckligt väl kartlagda och att nya s. k. riskbranscher kan uppstå.Vissa branscher kan också på saneras. "Att i lagen direkt pekaul vissa branscher synes därför mindre lämpligl" (a. st.). Vidare böråtgärderna anpassas till branschens förutsättningar. Kommissionenshuvudsakliga argument för delegation av beslutanderätten till regeringen,nämligen kravet på snabbhet och flexibilitet, förefaller inte hållbart. Underalla förhållanden torde lagsliftning av detta slag ta avsevärd lid attförbereda. Som ovan framgått anser fakultetsnämnden således, alt beslut omutvidgning eller inskränkning avseende olika branscher bör fattas av . Mantorde vidare kunna utgå från att åtskilliga andra kompletterande föreskrifterkommer alt bli nödvändiga. Kommissionen har inte närmare beröri dennakompletterande normgivning. Detta är en brist Ofr ,Normgivningsmakien enligt regeringsform s. 122). Förutom renladministrativa föreskrifter som faller inom regeringens reslkompetens enligt RF8: 13 första st. p. 2, torde en rad materiella föreskrifter erfordras. Sålundamåste sannolikt underlaget för vandelsprövningen och dennas innehåll närmareregleras (jfr nedan). Kravet på utbildning måste troligen också närmarepreciseras i en författning. Starkapraktiska hänsyn talar för att regeringen utfärdar närmare föreskrifter idessa och andra hänseenden. Del framstår som ovisst i vad mån dylikaföreskrifter kan räknas som verkställighetsföreskrifter enligt RF 8: 13 förstasl. p, 1, Lagen bör därför innehålla elt stadgande om delegation avnormgivningsmakt till regeringen (jfr , a, a. s. 108). Vadgäller vem som skall besluta om vilka branscher som skall omfattas avlillsiåndstvång är föreningen tveksam inför den föreslagna ordningen. Föreningenanser atl beslutanderätten bör ligga hos i stället för hosregeringen. 6 Prövning av styrelseledamöter m. m. 4 §6 § 6,1 Götahovrätt: 14 § föreskrivs att kravel i fråga om vandel i aktiebolag m.m, skall gälla >styrelseledamot, verkställande direktör och vice verkställande direktör. Ispecialmotiveringen till 7 § (s. 383) uttalas atl för det fall detla kravbrister beträffande någon ledamot företaget bör beredas lillfälle alt entledigaeller byta ut vederbörande. Hovrätten vill i detta sammanhang ifrågasätta omdel inte är lämpligt att också göra ett tillägg i 8 kap. 4 § andra meningen aktiebolagslagenav innebörd att reglerna i detta stadgande skall gälla även den som inteuppfyller förutsättningarna i 3 § försia stycket I lagen om näringstillstånd,om denna lag enligt regeringens beslut är tillämplig i den bransch inom vilkenbolaget driver verksamhet. 8 kap. 2 § andra siycket aktiebolagslagen skulle dåbli tillämplig. 6.2 Kammarrätteni : Prop. Vadgäller den krets av personer för vUka elt krav på näringstillstånd avses bliinfört kan en risk föreligga atl systemet inte blir effektivt, om del inte ävenlar sikte pä personer med dominerande ägarinflylande i fåmansbolag. Med hänsynemellertid lill vad kommissionen anfört i denna fråga, avslår kammarrätten frånatl förorda någon ändring av förslaget i detla hänseende. Ikonsekvens med förslaget i övrigt borde reglerna i 4 § omfatta ävenfirmatecknare, efiersom styrelsen kan bemyndiga utomstående person att ensamteckna bolagets firma. För alt förelagsutbUdningen enligt 5 § skall få effektborde även styrelseledamöter omfattas av detta krav, då endast en mindre del avaktiebolagen har verkställande direktör utsedd. Länsstyrelsenhar i huvudsak inget all erinra mot dessa paragrafer med undantag för det ovanangivna förslagel om utökning av personkretsen i aktiebolag. förslag ska kravet på lämplighet gälla enskilda näringsidkareoch även vissa befattningshavare i juridiska personer. I aktiebolag,ekonomiska föreningar och stiftelser måste sålunda styrelseledamöter, ochvice VD genomgå vandelsprövningen (4 § 1 st.). Däremol möler del inget hinderför vem som helst att äga exempelvis ell aktiebolag eller all faktiskt ledadetla. En av brott hårt belastad person kan således bilda etl aktiebolag ochinträda i en kontrollerad bransch, om han låter andra personer som klararvandelsprövningen - ikläda sig de befattningar som är kontroUerade. Dettaliknar visserligen en bulvankonstruk-tion, men som lagen är utformad torde denegentlige förelagsledaren kunna leda verksamhelen helt öppet ulan all bryta molreglerna om näringstillstånd. Inom parentes sagt lorde förfarandet inte hellerstå i strid med bestämmelserna i den av kommissionen föreslagna bulvanlagen.Kommktén har utvecklat denna synpunkt på s. 11 i sitt remissyttrande överbulvanlagförslagel (SOU 1983:46). Del kan tilläggas all frågan angående vilkapersoner som ska omfattas av regleringen också uppkommer när det gällernäringsförbud. Kommittén har behandlat dessa frågor relativt ulför-Ugt iavsnitt 9.2 i sill betänkande. Härkan för övrigi pekas på alt 5 § talar om "den som leder verksamheten".Se härom under 6. Förslagels4 § handlar alltså om näringstUlslånd och juridiska personer. Det framgår inteomedelbart i lagtexten om tillståndet ska avse den juridiska personen eller dedäri aktiva enskilda personerna. Av motiven (s. 225 ff) framgår emellertid, alldel är den juridiska personen som sådan som ska beviljas tillstånd. KommitténvUl ifrågasätta om inte detta är en onödig omgång och om det inte är enklareoch lämpligare att låta tillståndet avse var och en av de ingående fysiskapersonerna. Det är ju dessas lämplighet som ska prövas. I4 § 2 st. talas om handelsbolag. Om näringsidkaren är elt sådant bolag ska lämplighetsprövningen gäUa "i fråga om bolagsmän som har ett be- 133 stämmande inflytande öververksamhelen". Om bolaget får näringstill- Prop. 1985/86:126 stånd färdärefter - som hänvisningen lill 1 sl. får förstås - ingen person bli bolagsmanmed bestämmande inflytande, om han inte först genomgått lämplighetsprövningen.Här visar sig vissa praktiska svårigheter. Anlag alt en bolagsman inte harnäringstillstånd men ändå har elt visst inflytande i bolaget och kanske ettväxande sådant. Del lorde vara en onödigt teoretisk lösning all kräva, allbolagsmännen själva ska inse när gränsen för "bestämmandeinflytande" passeras och det såledesär dags att söka tillstånd. mening är del bättre att låta alla handelsbolagsmän omfattas avlillståndskravel, dels för alt sysiemel blir enklare, dels för all enhandelsbolagsman enligt lag tilldelas sådana befogenheter atl det synesmotiverat alt han blir föremål för prövning lika väl som exempelvis allastyrelseledamöter i elt aktiebolag. 1lagförslagets 5 §, som handlar om kravet på utbUdning i juridiska personer,sägs: "Krav på utbildning enligt 3 § första styckel 2 gäller, omnäringsidkaren är juridisk person, den som leder verksamheten och dennesersättare," Det har tidigare påpekats, all denna regel har en annan principiellinriktning än 4 § angående vandelsprövning. Här talas om "den som lederverksamheten", alltså oavsett om denne innehar någon formell befattningeller ej. Om en juridisk person söker näringstillstånd, och det föreskrivs bådevandelsprövning och viss utbildning, kan det hända att en viss företrädare skagenomgå vandelsprövning men slipper utbildningskravel. En annan kan undgåvandelsprövningen men måste ha den föreskrivna utbildningen. Såvitt kommitténkan finna har del över huvud laget inte motiverats varför denna skillnad skagöras. Harnäringstillstånd givits till aktiebolag, ekonomisk förening eller sliflelse fårdärefter till befattning som styrelseledamot, verkställande direkiör och viceverkställande direktör endast utses den som vid sådan prövning som föreslagilsi 3 § första stycket första punkten lagen om näringstillstånd befunnits lämpligför uppraget. Den som bedriver tillståndspliktig näringsverksamhet i strid motdenna föreskrift kan dömas till böler eller fängelse i högst . Enligtordalydelsen i kommissionens förslag kan sålunda exempelvis bolagsstämma iaktiebolag endasl välja till styrelseledamot sådan person som förebolagsstämman befunnits lämplig för uppdraget av . Del bör härvidihågkommas att vid sin handläggning skall remittera förslagettill polisen, kronofogdemyndigheten, näringslivsorganisalioner ocharbetstagarorganisationer. Förslag till styrelseledamöter i aktiebolag lärofta inte komma atl föreligga i så god tid före bolagsstämman, atl denföreslagna personen hinner söka och erhålla det i lagen om näringstillståndföreskrivna beslut, som utgör förutsättning för personens val tillstyrelseledamot. Aktiemajoriteten i aktiebolags särskill i mindre ochmedelstora företag byter ibland snabbi ägare, I sådana fall måste den nyaägaren ha möjligheter att genast byta ut samtliga styrelseledamöter ochinsätta nya styrelseledamöter som har den nye ägarens förtroende. Någon diskussionav de praktiska effekterna av förslagel i denna del förekommer inte ibetänkandet. förslag skulle det inte i något läge vara tillåtet att bedriva tillståndspliktig verksamhei med en styrelse eller en förelagsled ning som helt eller delvis består av ledamöler som inte har godkänts vid vandelsprövning. Regeringen skulle dock, enligt kommissionens motive ring till den föreslagna lagen, kunna från beslul om alt visst slag av 134 näringsverksamhet behövernäringstillstånd undantaga vissa områden eller Prop. 1985/86:126 delar av sammaslags näringsverksamhet. Samfundet anser alt vissa undantag frånbestämmelserna bör anges redan i lagtexten. Från lagens tillämpningsområde börsålunda undantagas statligt och kommunall ägda förelag, börsnoterade ochOTC-nolerade företag saml förelag som ingår i koncern, vars moderbolag ärbörsnoterat eller OTC-noterat. Ej heller finns enligt samfundels mening skälatt upprätthålla kravet på tillståndsplikt i de fall, där den liUslåndspUktigaverksamheten utgör endasl en mindre del av elt företags verksamhei. Prövningenav styrelseledamöter, verkställande direktör och vice verksläUande direkiöravser endasl den i 3 § första stycket försia punkten avsedda vandelsprövningen.Sådan prövning framstår emellertid i åtskilliga fall såsom onödig. För attundvika onödig arbetsbelastning hos den tillståndsgivande myndigheien bördärför från vandelsprövningen vissa kategorier av personer utan vidare kunnaundantagas, exempelvis advokater, auktoriserade revisorer, innehavare avstatiiga och kommunala befallningar m.fl. Till underlag för vandelsprövningenskall enligt lagförslaget inhämta yttrande från polismyndighetoch kronofogdemyndighet. I många fall får emellertid länsslyrelsen antagas hasådan lokal-och personkännedom att länsslyrelsen utan vidare kan godtagapersonen vid vandelsprövningen. I sådana fall bör länsslyrelsen kunna underlåtaalt inhämta yttrande från polismyndighet och/eller kronofogdemyndighet. Enligtförslagels 4.§ skall såvitt gäller aktiebolag den s.k. vandelsprövningen avsesamtliga styrelseledamöter (s. 226, 380). Detta kan medföra avsevärdakomplikationer vid val av nya styrelseledamöter. Anlag all efter en schism 2/3av styrelsens ledamöter avsäger sig sina uppdrag. Till nya styrelseledamöterkan då endast väljas personer som genomgått vandelsprövningen. Om några sådanapersoner inte är tänkbara som styrelseledamöter kommer aktiebolaget i enmycket prekär situation, efiersom aktiebolaget enligt 13:4 ABL måste träda ilikvidation om bolaget saknar till bolagsregistrel anmäld behörig styrelse. Denav kommissionen föreslagna regeln kan således endast accepteras om det ärmöjligt att i efterhand, , införskaffa erforderligt tillstånd. Såvitigäller handelsbolag uttalas att vandelsprövningen skall "avse de bolagsmänsom har ett'bestämmande inflytande över verksamheten" (s. 380). Dettauttalande förefaUer mindre väl genomtänkt. Antag alt ett handelsbolag har femdelägare och att enligt bolagsavtalet beslul fattas med enkel majoritet blanddelägarna. Ingen delägare har då någol bestämmande inflytande öververksamhelen. Enligt kommissionens uttalande skulle dä inte heller nägondelägare behöva genomgå vandelsprövning. Över huvud taget synes kommissioneninte ha beaktat de oklarheter som ofta föreligger belräffandeansvarsförhållanden i handelsbolag och t. o. m. om handelsbolags existens.Slutiigen kan noteras att förslaget inte innehåller några anvisningar för detpraktiska genomförandet av vandelsprövningen avseende styrelseledamöter iaktiebolag och bolagsmän i handelsbolag. Såvittgäller juridiska personer anges i förslagels 5 §, alt kravel på grundutbildningavser den person "som leder verksamhelen eller dennes ersättare".Framhållas kan, alt situationen i många handelsbolag dock är sådan att det integår att utpeka någon person som "leder verksamheten". 7Återkallelse och varning (7 och 8 §§) '"p- '- Enligt7 § skall näringstillstånd återkallas om förutsättningar för tillståndet intelängre föreligger. Av specialmoliveringen framgår att återkallelsen inte alltidbehöver ske genast; näringsidkaren kan ibland ges möjlighet att vidta rättelseoch enligt 8 § kan varning meddelas.