prop · G903110 · 1985-12-31 00:00:00 — a. bebyggelsens utformning som bedöms nödvändiga för altskydda eller vårda en naturmiljö som delvis präglas av t.ex. enkulturhistoriskt intressant fiskarbebyggelse. Liknande slag av föreskrifter kantas in i ett beslut om att bilda ett naturvårdsområde. Man kan fråga sig om staten som villkor förfortsatt upplåtelse av den bebyggda eller eljest ianspråklagna marken kanställa krav på alt befintliga byggnader bevaras och underhålls på det sätt somär önskvärt för att fiskelägenas fysiska miljö skall kunna bevaras. Statenskulle med andra ord sluta privaträttsliga avtal med var och en av dem som nuhar en byggnad i dessa fiskelägen och genom avtalsvillkoren reglera häraktuella frågor. Ett möjligt alternativ är att sluta avtal om bostadsarrende.Något formellt hinder föreligger inte mot att i avtalsvillkoren reglera frågorsåsom i vad mån marken får bebyggas och hur bebyggelsen skall utformas. En annanmöjlig upplåtelseform är tomträtt. I den handling där tomträtten upplåtes skallbl. a. tas in de närmare föreskrifter om fastighetens användning ochbebyggelse samt de bestämmelser i övrigt som skall gälla i fråga om tomträtten.Det bör understrykas att man inte bör använda sig av arrende eller tomirält föratt enbart främja ett bevarandeinlresse. En fråga som framstår som viktigare än valet avupplåtelse form -bostadsarrende eller tomträtt - är i vad mån nuvarandebyggnadsinnehavare kan vara skyldiga alt i ett avtal underkasta sigdetaljerade föreskrifter i fråga om bebyggelsens utformning. När det gällerarrendeupplåtelser är sålunda en viktig fråga, om upplåtelsevillkor somreglerar inte bara själva markutnyttjandet utan även utformningen av en byggnadsom redan är uppförd och ägs av nyttjanderätlshavaren kan anses skäliga enligtvissa bestämmelser i jordabalken. Utredningen anser all frågan är svårbedömd. Iett tomträttsavtal däremot kan man förmodligen ta in föreskrifter somtillgodoser ganska långtgående krav på bebyggelsens utformning. Enligt utredningens uppfattning säkerställsbevarandeintresset bäst genom att både tomträtten och detaljplaner,företrädesvis stadsplanen, används som styrinstrument. Även i de fall det ärmöjligt att använda sig av förordnanden om naturreservat eller naturvårdsområdesom regleringsmedel finns goda förutsättningar att tillgodose det aktuellabevarandesyftet. DenStatUga förvaltningen av kronoholmarna Flerastatliga myndigheter förvaltar kronoholmar. Fortifikationsförvalt ningen och förvaltar huvudsakligen sådana kronoholmar som är av direkt betydelse för myndigheternas verksamheter. En del öar i statlig ägo som i de flesta fall är naturreservat förvaltas av naturvårdsver ket. Förvaltningen är här inriktad på alt ön skall skyddas och vårdas enligl de föreskrifter som gäller för reservatet. tillgo doser flera syften, bl. a. att hyra ul fritidsbostäder och arrendera ut mark. Kammarkollegiet skall enligl sin instruktion se till alt sådan statens fasta egendom, vars vård och tillsyn inte ankommer på någon annan, inte disponeras mot givna föreskrifter. De flesta kronoholmar förvaltas av 37 Påregional nivå är det i första hand länsstyrelserna som Prop. 1985/86: 110svarar för att de statliga intressena tillvaratas och samordnas när det gälleröarnas utnyttjande. Alt låla en myndighet ensam förvalta kronoholmarnakan enligt kronoholmsutredningen underlätta en enhetlig bedömning av olikafrågor, t.ex. arrendeavgifternas storiek. För att få en god överblick överförhållandena på de olika öarna förefaller det vara nödvändigt att myndighetenär regionalt organiserad eller kan anlita regionala myndigheter. Beträffande öardär det finns speciella statliga intressen atl beakta bör dock förvaltningenanförtros de för dessa intressen ansvariga myndigheterna. , som har en regionalt fungerandeverksamhet, har stor erfarenhet av nyttjanderättsfrågor. Utredningen finner attdomänverket har goda förutsättningar för att på ett både effektivt ochändamålsenligt sätt handha förvaltningen av de bebyggda kronoholmarna medundantag för de öar där statliga särintressen motiverar att förvaltningenanförtros andra myndigheter. Från verkets sida är man positiv till att övertaförvaltningen. Utredningen föreslår att domänverket ges förvaltningen av merpartenav de bebyggda kronoholmarna. Utredningen finner det lämpligt att kronoholmar somkännetecknas av utpräglade försvars- och sjöfartsintressen förvaltas avfortifikationsförvallningen resp. . Vad gäller det slag av öarsom förvaltar anser utredningen det ligga nära till hands attverket även fortsättningsvis förvaltar dessa öar. Utredningens förslag beträffande den statligaförvaltningen av kronoholmarna innebär att förordningen (1971:727) omförsäljning av staten tillhörig fast egendom, m. m. kan tillämpas avdomänverket i fråga om de bebyggda kronoholmarna. Om statsmakterna önskarinskränka verkets möjligheter att fritt pröva försäljningar enligt dennaförordning, måste statsmakterna precisera dessa inskränkningar i samband medatt verket får hand om förvaltningen av öarna. Utredningen föreslår att sådanapreciseringar görs på grundval av det förslag om kronoholmarnas framtida dispositionsom utredningen lämnar. Utredningensförslag bedöms inte medföra några merkostnader för staten. Förslaget om den framtida statliga förvaltningen av kronoholmarna kan istället resultera i effektivitets- och rationaliseringsvinster. De av utred ningen angivna principerna för den fortsatta nyttjanderättsregleringen kan också leda till att staten får bättre möjligheter att täcka sina kostnader för upplåtelser. Utredningens förslag kan ej heller anses resultera i andra merkostnader för kommuner eller enskilda än kostnader för förvärv av kronoholmar eller mark på dessa. I detta sammanhang bör man emellertid bortse från sistnämnda kostnader, eftersom de avser frivilligt köp av fast egendom. Detsamma bör man göra med de följder i form av nya eller högre arrendeavgifter som enskilda kan drabbas av, om utredningens förslag genomförs. Staten har nämligen i åtskilliga fall försummat att kräva den arrendeavgift som staten i andra fall regelmässigt tar ut. Förslag till disposition av kronoholmarna . 1985/86: no Kronoholmsutredningenhar låtit inventera beståndet av de bebyggda kronoholmarna. Resultatet av dennainventering redovisas län för län i det följande'. Redovisningen gör inteanspråk på att vara fullständig. Den följs av utredningens överväganden ochförslag till disposition av kronoholmarna. Inomlänet finns 253 kronoholmar, varav 75 är bebyggda. Öarna finns huvudsakligen iskärgårdens yttersta delar. De är samtliga upptagna i faslighetsregistret. Förkronoholmarna gäller antingen strandskydd (300 m) och skydd för landskapsbildensom beslutats med slöd av 15 och 19 §§ NVL i deras äldre lydelse eller detgenerella slrandskyddel (100 m) enligt den nuvarande 15 § NVL. Det totalaantalet bosättningar på öarna torde vara närmare 330. Del finns arrendekontraktmellan och enskilda innehavare av byggnaderna i fråga om ca 215bosättningar. 1 övriga fall har upplåtelser vanligtvis meddelats av andramyndigheter. sköter på regeringens uppdragförvaltningen av de kronoholmar över vilka det åligger kollegiet att utövatillsyn. I uppdraget ingår bl.a. att för statens räkning ingå arrendeavtal. Deuppgifter som lämnas i det följande bygger väsentligen på den omfattandeinventering av kronoholmarna som gjorde . själv kunnat iaktta vid utredningens besök på åtskilligaav öarna redovisas också. [Somframgår av avsnittet 6.2.1 ] är länels kust i den fysiska översiktsplaneringenuppdelad på fyra områdestyper, varav tre är relevanta i förevarande sammanhang.För dessa tre områden finns allmänna riktlinjer av delvis varierande slag.Kustområdets yttre skärgård bör enligt dessa riktlinjer ses som en rekreativresurs och representerar kraftigt markerade naturvårdsintressen. Strandzonenbör inte privatiseras. Vad gäller skärgårdens inre delar och fastlandskustenbör enligt riktlinjerna delområden med stort värde för del rörligafriluftslivet inte las i anspråk för enskild fritidsbebyggelse. I övrigt börsåväl bevarandeintressena som önskemålen om ianspråktagande för friluftslivoch fritidsbebyggelse kunna rymmas jämsides. 'Den kommunvisa redovisningen har utelämnats i denna bilaga. kronoholmsutredningens, 174 ff. Anm.Hänvisningar till olika sifferbetecknade avsnitt avser kronoholmsutredning ens indelning. Norrbottensskärgård utgör ett primärt rekreationsområde, och i rege- Prop. 1985/86:110 ringens beslut för länet med anledning av FRP- arbetet uttalades restriktivitet mot ny fritidsbebyggelse särskilt beträffande det yttreskärgårdsområdet, de strandnära områdena och de öar som är av stort värde förfriluftslivet. FRP-riktlinjerna och den översiktliga fysiskaplaneringen behandlar allmänt sett nästan undantagslöst frågan om ny fritidsbebyggelsebör tillålas. Riktlinjer för den befintliga bebyggelsen brukar sällan finnas.Vad nu sagts gäller även för . Den markering av naturvårds- ochfriluftslivsintressen beträffande de tre områdestyperna som gjorts i länetsöversiktsplanering hänför sig säledes endast till frågan om tillåtligheten avny fritidshusbebyggelse. DeUa kan emellertid inte anses utesluta all riktlinjernafår återverkningar även på den redan etablerade bebyggelsen. Mot bakgrund avriktlinjerna och den översiktliga planeringen får därför en mycket allmänbedömning göras i frågan om fastighetsbildning av den bebyggda marken påkronoholmarna kan påräknas eller inte (se avsnittet 5.1.3 under . m.). Därvid synes den områdesavgränsning som gjorts iden översiktliga planeringen och de riktlinjer som bestämis för varje områdevara en lämphg utgångspunkt för sådana bedömningar avfaslighetsbildningsfrågor. 1 fråga om möjligheterna för berörda kommuner attfå förvärva bebyggda kronoholmar kan här inledningsvis erinras om att många avdessa öar har betydelse för yrkesfisket (jfr. har genom bl. a. besök påöarna kunnat observera många kronoholmars läge och fysiska miljö, hamnförhållanden,tillgång till eventuell dricksvattenbrunn eller elektricitet samt - inte minst-byggnadernas utseende, storiek och skick. Vad utredningen med ledning avsådana iakttagelser kunnat konstatera är att flera hus, särskilt i den yttreskärgården, är små och har en tämligen enkel standard. Tillgång till dricksvattensaknas i de flesta fall. Endast enstaka kronoholmar har elektricitet. Många öarär ganska svåra all nå. Hamnanläggningarna är ofla primitiva eller saknas helt. Nästan alla husägare som yttrat sig är i stort settnöjda med de förhållanden som råder på kronoholmarna. Många av dem är mereller mindre intresserande av friköp av tomtmark. Som främsta motiv för dettaönskemål åberopas att det känns tryggare alt äga marken. Något intresse av pantsättningav fastigheten för atl få lån kunde inte konstateras. Yrkesfiskare önskar oftafriköpa tomtmark, särskilt när de äger eller arrenderar fiskevatten nära denaktuella kronoholmen. Enskilda, som har hus i gamla fiskelägen, vill iallmänhet inte förvärva mark. De anser att den nuvarande situationen ärtillfredsställande. Beträffande den fortsatta nyttjanderättsregleringen villmånga arrendatorer ha en längre arrendetid och oförändrade arrendeavgifter.Flera husägare intar en reserverad eller negativ attityd till tanken attkommuner får överta kronoholmar. 1985/86: 110 Samtligabebyggda kronoholmar i kommun ligger inom det i översiktsplaneringenangivna området nr 2 (kustområdets yttre skärgård). är i denfysiska riksplaneringen klassificerad som riksintresse för rörligt friluftsliv,vetenskaplig naturvård, fritidsfiske och yrkesfiske. Fiskena kring de bebyggda kronoholmarna harskatteköpts. Ägarna av skattefiskena är nästan undantagslöst licensieradeyrkesfiskare som har stugor på öarna. De flesta husägarna är intresserade av att fåförvärva den mark som deras byggnader är uppförda på. kommun harförklarat sig beredd att förvärva samtliga bebyggda kronoholmar inom kommunen,även i de fall de enskilda husägarna först får friköpa tomtmark. Kommunen, somuppenbarligen inte avser att vidla några speciella åtgärder beträffande öarnaom dessa säljs till kommunen, kan tänka sig att enbart förvalta kronoholmarnamed nuvarande upplåtelseförhållanden. I fråga om de enskildas möjligheter att få friköpatomtmark bör följande observeras. I den fysiska riksplaneringen är Haparandaskärgård utpekad som riksintressant för bl.a. naturvården och friluftslivet. Förskärgårdsområdet gäller också översiktsplaneringens riktlinjer med dessbetonande av bevarande-, naturvårds- och rekreationsintressen. Mot bakgrundhärav är det sannolikt att man inte kan räkna med avstyckning av den bebyggdamarken. Del bör därför enligt kronoholmsutredningens mening inte ske någramarköverlåtelser till husägarna. I avsnittet 5.2 under rubriken som harbetydande natur-och kulturvärden har förordats att kronoholmar av detla slagbör företrädesvis ägas av staten. Öarna ligger vanligtsvis i den yttreskärgården. finner övervägande skäl talaför att de bebyggda kronoholmarna inom kommun bör förvallas avstaten även . Öarna, som ligger i den yttre skärgården, är nämligenav riksintresse för bl. a. naturvården. IKalix kommun finns 26 bebyggda kronoholmar, varav ungefär hälften ligger inomkustområdets yttre skärgård (område nr 2 i översiktsplaneringen) medanåterstoden finns inom skärgårdens inre delar och vid fastlands-kusten (områdenr 3). Endast en kronoholme. , ligger inom intresseområdetavseende de större tätorterna (område nr 1). Kring vissa av kronoholmarna inom kommunen finnsfiskevatten, som för upplåtit åt mestadelslicensierade yrkesfiskare. 1 några fall är fiskena nära holmarna försåldaskattefisken. För återstående fisken vid kronoholmarna saknas upplåtelser frånlänsstyrelsen. Vid dessa kronoholmar gäller sålunda endast den friafiskerätten enligt förordning om fiskerätten vid vissa kronantillhöriga havsstränder, skär och m.m. Det övervägande antalet boende på kronoholmarnauppger sig vara intresserade av att få köpa tomtmark. Beträffande vissa mycketsmå hol- maruttrycks ibland önskemål om all få förvärva hela ön. Två byalag och Prop.1985/86: 110 en yrkesfiskare önskar var för sig förvärva några kronoholmarhuvudsakligen för bedrivande av yrkesfiske. kommun är intresserad av attförvärva de kronoholmar som är belägna inom kommuner. Enligl kommunen bör detantingen vara en statlig myndighet, t.ex. , eller kommunen somförvaltar de bebyggda kronoholmarna. Beträffande möjligheterna för de enskilda att fåköpa tomtmark anser kronoholmsutredningen att man bör göra en åtskillnad igrova drag mellan de bebyggda kronoholmarna i den yttre skärgården och övrigaöar. Enligl gällande planeringsriktlinjer angesju för skärgårdens yttre delaralt privatisering av strandzonen och fortsatt fritidsbebyggelse i princip intebör äga rum. Härtill kommer att vissa öar ingår i naturreservat. Med hänsyntill det anförda finner kronoholmsutredningen att det är tveksamt om fastighetsbildningpå skärgårdens yttre kronoholmar har utsikter att genomföras. Sannolikt kanavstyckning inte påräknas. Enligt utredningens mening har naturvårds- ochfriluftslivsintressena i förevarande fall en sådan styrka att staten sommarkägare bör avstå från att ta initiativ till eventuella plan- ochfaslighelsbildningsutredningar. Aktuella kronoholmar bör därför i sin helhetäven fortsättningsvis bli kvar hos det allmänna. Med hänsyn till de speciella omständigheterna kanundantag möjligen göras för fastigheterna Halsön 2: 1-3: I där man kan övervägaom inte friköp av tomtmark bör kunna ske. De två ägarna av de byggnader somfinns på fastigheterna äger ju återstoden av Halsön och har fiskevatten däromkring. A andra sidan kan kanske hävdas att de aktuella byggnaderna liggerolämpligt med hänsyn främst till det rörliga friluftslivets behov, varför enfastighetsbildning på grund av varaktighetskravet eventuellt inte kan kommatill stånd. Emellertid synes en tillfredsställande lösning kunna uppnås, omhusägarna i samband med markförsäljningen till dem åtar sig att flyttabyggnaderna till en mindre utsatt plats. För att undvika uppkomst av flerafastigheter bör fastighetsreglering väljas som fastighetsbildningsåtgärd.Parentetiskt kan ifrågasättas om de aktuella fastigheterna utgör kronoholmaroch därför omfattas av kronoholmsutredningens uppdrag. I likhet med vad som har förordats beträffande debebyggda kronoholmarna i yttre skärgård bör öarna i med hänsyn lill deras genomgående betydande natur- och kulturvärdenägas av staten även i fortsättningen. Enligt kronoholmsutredningens mening börman därför inte tillgodose kommuns önskemål om markförvärv såvitt avserdessa öar. Vad gäller de återstående kronoholmarna inom Kalixkommun (områdestyp nr I och 3) tar kronoholmsutredningen först ställning tillbyalagens och den enskilde yrkesfiskarens anhållan om alt få förvärva två ellerflera av dessa . i har i anledning av enpågående fastighetsreglering anfört följande beträffande en av dessaframställningar: har den fiskerätt som är knuten till endel av kronoholmarna kunnat utnyttjas på arrende av yrkesfiskarna. Detta har också inneburit att fiskerätten verkligen blivit utnyttjad och inte kommit att vara 2 oanvänd t. ex. av detskälet att förhållanden på enskilda fasligheter skulle Prop. 1985/86: 110lett till ett passivt ägande. Det är därför enligt lantbruksnämndens åsiktviktigt att äganderätten till kronoholmarna behålls i sådan form att fiskerättenockså kan tillförsäkras det aktiva yrkesfisket. Detta skulle intekunna garanteras om fiskerätten överförs på enskilda fastigheter. avstyrkte framställningen, Kronoholmsutredningenansluter sig till de synpunkter som nämnden framfört. De aktuella framställningarnabör därför inte föranleda någon åtgärd. Angående de enskilda husägarnas möjligheter atterbjudas friköp av tomtmark finner kronoholmsutredningen att förutsättningarnaför friköp beträffande här aktuella kronoholmar får anses vara bättre jämförtmed motsvarande möjligheter i fråga om kronoholmarna i den yttre skärgården.För de inre delarna av och vid fastlandskusten gäller nämligeninte något hänsynslagande lill speciella nalurvårdsintressen. Många öar är småoch en del nästan fullt utbyggda. Ofta ligger de också nära fastlandet.Fastställda byggnadsplaner finns för två kronoholmar, varjämte på en av dessaöar friköp av tomtmark tillåtits. Byggnaderna på kronoholmarna inom det härområdet har i allmänhet en bättre standard än husen på öarna i ytterskärgården. Angivna förhållanden talar för attfastighetsbildning på de aktuella öarna kan komma till stånd.Kronoholmsutredningen är emellertid inte helt övertygad om att avstyckningar ialla fall kan komma att tillåtas. I enlighet med del resonemang som förts i avsnittet5.3.1 bör man i princip kunna tillgodose kommuns önskemål om markförvärvbeträffande de här aktuella öarna. Härvid uppkommer emellertid ett par frågorsom först behöver diskuteras. Hänsynen till yrkesfisket och fiskevården kräverl.ex. Vidare måste en bedömning göras i fråga omkommunens eller husägarnas företrädesrätt till marken på de kronoholmar som inteligger i den yttre skärgården. Invid nio bebyggda kronoholmar inom kommunfinns sådant statens enskilda fiskevatten som av upplåtits förfiske med fasta redskap. Fyra av dessa öar ligger i ytterskärgården. Man kandärför bortse från dem i detla sammanhang. Upplåtelserna, som med två undanlagavser liden , har i de flesta fall gjorts lill yrkesfiskare som harlicens. Dessa har också andra fiskeupplåtelser vid obebyggda kronoholmar, påallmänt vatten eller på annans enskilda vatten eller på samfällt fiskevatten.Vid sex bebyggda kronoholmar är fisket såsom skatteköpt i enskild ägo. Laxfisket vid älvmynningarna utmed Norrbottens kustär mycket betydelsefullt. , och älvar har det bästalaxbeståndet. 1 älv är återuppvandringen av laxen mycket viktig. Privatalaxfällor vid älvmynningen kan hindra statliga initiativ till att avfiskevårdsskäl vidta nödvändiga åtgärder för att underlätta återuppvandringen.Även i de fall kommunen berättigas få förvärva bebyggda kronoholmar medtillhörande fiskevatten i älvmynningen kan samma fiskevårdsproblem uppstå. Iframtiden kan staten kanske behöva återta fisket genom expropriation. Givetvisbör man så långt möjligt söka undvika fiskevattenöverlåtelser som inte barai nuläget utan även kan medföra konsekvenser för fiskevärden. Kronoholmarna 1: 1, Nygrynnan 1:1och Stenen Prop. 1985/86: 110 1:1 ligger i och för sig ganska långt frånKalixälvens mynning. Fisket kring dessa öar är f.n. upplåtet till fiskare förvilkas försörjning fisket är av väsentlig betydelse. Om det finns risk för atten överlåtelse av dessa öar till kommun kan negativt påverkabetingelserna för laxfisket, bör öarna inte säljas till kommunen (jfr.avsnittet 5.3,1), utgår från att det avlänsstyrelsen upplåtna fisket vid de bebyggda kronoholmarna har betydelse förde berörda yrkesfiskarna. Dessa bör därför få behålla sina fiskerättigheter äveni det fall kommun skulle berättigas att få överta kronoholmarna. Medhänsyn härtill bör staten på det sätt som beskrivits i avsnittet 5.3.1 göraerforderliga förbehåll om fiskeupplåtelserna i samband med att öarna överiåtestill kommunen. Såvitt kronoholmsutredningen kan bedöma tordefiskevårdshänsyn knappast lägga hinder i vägen för att kommun övertar ochupplåter fiskevattnet vid de bebyggda kronoholmarna där sådana upplåtelser kanbli aktuella. Denna bedömning torde dock inte gälla de kronoholmar som ligger ianslutning till utflöde. Utredningen förutsätter att kommunen vidtillståndsprövningen av rätten till fiske med fasta redskap ser till att fisketutnyttjas på bästa sätt från fiskevårdssynpunkt. Härvid är del viktigt att kommunensamråder med fiskenämnden i länet. För atl så långt möjligt säkerställa attyrkesfiskels intressen beaktas för framliden bör del vid försäljningen tillkommunen finnas ett av fattat beslut om att kommunenskall tillgodose dessa intressen även efler upphörandet av de fiskeupplåtelsersom gäller vid tiden för försäljningen (jfr. Vad gäller de bebyggda kronoholmarna inom Kalixinre skärgård aktualiseras den i avsnittet 5.3.3 diskuterade frågan om resp.kronoholme först bör överlåtas till en av ett sådant förvärv intresserad kommuneller om tomtmark bör säljas till de enskilda husägarna i första hand. Somframgår av nämnda avsnitt förordar kronoholmsutredningen att kommuner i förvärvsfråganbör ges företräde framför husägarna. På grund härav finner utredningen att deifrågavarande kronoholmarna kan överlåtas lill kommun. Det blir härigenomkommunens sak att bedöma i vilka fall husägarna kan medges att få friköpatomtmark. Därvid kan de synpunkter i denna fråga som kronoholmsutredningentidigare redovisat Ijäna som vägledning. Om kommun inle vidhåller sitt intresse förförvärv av de nu aktuella öarna, rekommenderar kronoholmsutredningen att statentar initiativ till fastighetsbildning för att utröna om tomtmark efteravstyckningen kan säljas till husägarna. InomLuleå kommun finns 28 bebyggda kronoholmar. Intresseområdet ett (tätorter) inrymmer en bebyggd kronoholme. Likskäret, medan 13 krono finns inom området nr 2 (ytterskärgårdens inre delar och fastlands kusten). Beträffandefiskefrågan råder i stort sett samma förhållanden som i Prop. 1985/86: 110Kalix kommun. Av inhämtade synpunkter från enskilda husägareframgår atl flertalet av dessa har intresse av att få köpa den mark där derashus finns. Beträffande några kronoholmar kan noteras en splittrad opinion blandhusägarna i friköpsfrågan. På enstaka öar synes råda en enhällig uppfattning omatt friköp inte bör äga rum. kommun önskar förvärva samtliga bebyggdakronoholmar inom kommunen. För vissa av dessa öar har kommunen angett ettspeciellt intresse. Enligt kommunen är det viktigt att kronoholmarna ifortsättningen är i allmän ägo. Precis som i fråga om kronoholmarna i ochKalix yttre skärgård anser kronoholmsutredningen att tomtmark på öar i Luleåyttre skärgård inte bör kunna komma i fråga för överlåtelse till husägare ochatt kronoholmarna i den yttre skärgården av kommun bör behållas avstaten. Med hänsyn till att kommunen i praktiken sköter förvaltningen avBrändöskäret och Haraskär bör dock dessa områden erbjudas kommunen.