prop · G9035 · 1985-12-31 00:00:00 — Vihar för vår del bedömt det var av värde att pröva en modell med en regionaltsammanhållen funkfion för lånehantering där länsbostadsnämndens resurserbildar bas. Vi gör den bedömningen atl garantigivning, som RRV föreslagit, iprincip är atl föredra framför långivning, men att låneförvaltning somkvarstår med fördel kan överlämnas till den enhet i länsförvaltningen somkommer att svara för förvaltning av bostadslån. Civildepartementetsarbetsgrupp för översyn av länsstyrelsernas planeringsavdelningar föreslår attlantmäterienhetens registreringsverksamhet, dvs främst fastighetsregister och samfällighelsregister,förs över till överlantmätarmyndigheten, men alt behåller visspersonal med lantmäterileknisk och fastighetsrättslig kompelens förlöpandeverksamhet och för medverkan i projekt. Etl samarbete mellanlänsstyrelsen och överlantmätarmyndigheten kan enligt översynsutredningensbedömning åstadkommas enligt samma modell som gäller för och vägförvallningen.Biträde åt bör enligt förslaget inte vara en del avöverlantmätarens avgiftsfi-naniserade verksamhei utan finansieras med ett särskillanslag till överlantmätarmyndigheten. Vi tillstyrker förslagetom att bryta ut huvuddelen av lantmäteriet ur . bördock ha tillgång lill egen expertis för löpande länsstyrelseuppgifler somplansamråd, naturvårdsfrågor och faslighetsrättsliga frågor. Vi avvisar förslaget omett särskill anslag till överlantmätarmyndigheten för biträde åt länsstyrelsen.Länsstyrelsen bör kunna köpa tjänster från överlantmätarmyndigheten,främst registeruppgifter, kartor och annan Prop. 1985/86: 5 basinformationsamt utredningsinsatser. Nalurvårdsverksamheteni har två huvudmän dels länsslyrelsen, dels naturvårdsverketsom finansierar huvuddelen av förvaltningen inom fjällområdet.Naturvårdsverket fördelar också medel från anslaget Vård av naturreservat m m tilllänsstyrelserna och till de organisationer som utför förvaltningsuppdrag(vanligen skogsvårdsslyrelsen eller domänverket). Vianser att ensam bör vara huvudman för förvaltningen av naturvärdsobjekti länet (inkl fjälllederna); Det innebär atl medlen för fjällenheten förs övertill och att tar över program-eller beställaransvar gentemot förvaltarna av naturvårdsobjekten. Länsstyrelsenbör tilldelas ett samlat belopp för förvaltningen av länets naturvärdsobjekt. Inomtrafiksektorn finns stora behov av en på regional grund baserad gemensamplanering. Denna bör enligt vår mening innefatta såväl investerings- somdriftplanering inom länets landsvägs-, järnvägs-, sjö- och lufttrafik. Dettagör att , , , luftfartsverket,kommunala och privata irafikutövare samt i vissa delar trafiksäkerhetsverketsoch nuvarande verksamhet kommer att beröras. Länsstyrelseni kan omgående och ulan organisatoriska förändringar inleda ettarbete med samordning inom trafikområdet med utgångspunkt från erfarenheterinom transportrådet och andra länsstyrelser. Ett sådant arbete kan vara ettförsta steg i en utvecklad trafikplane-rande roll för . Länsstyrelsenär det statliga regionala organ som har de bästa möjlighelerna att fattabeslut i frågor om medel- och långsiktig samhällsplanering. Denna roll harlänsstyrelsen inom flera vikliga samhällsområden, men inom trafikområdetendast i begränsad utsträckning. Erfarenheteroch kunskaper om den regionala trafiken och trafikplaneringen finns i storutsträckning samlad inom länsslyrelsen. Vi menar att trafiksektorns betydelseför länets utveckling motiverar att den trafikpla-nerande funktionenpermanentas och utvidgas. Vi menar ocksä att planerande ochsamordnande roll även bör omfatta viss styrning av trafiksektorn, utvecklad form av regional trafikplanering bör svara för atten regional trafikplan, som innefattar investerings- och översiktlig driftplaneringför alla trafikslagen, tas fram och fastställs. Planen bör ha enplaneringshorisont . En längre planeringshorisont försvårar kopplingarnatill annan planering, regionala trafikplaneringen bör även den långsiktiga ekonomiska 69 Prop,1985/86: 5 vägplaneringen ingå. Huvuddelen av arbetet inom dennafunktion utförs av vägförvallningen. Vi menar alt , i nära kontakt med Bilaga I vägförvallningen och länets kommuner, bör övertaansvaret för denna Länsstyrelsenbör enligt vårt förslag ansvara för behovsinventeringar och långtidsplaner(planeringen på lång sikl) samt flerårs- och fördelningsplaner (planering påmedellång sikt), I uppgift bör ligga att svara för denfysiska vägplaneringens olika steg, i de långsiktiga delarna (lokaliserings-och utredningsplanerna) i nära samarbete med och kommunerna samtmed eget ansvar i fråga om arbetsplan och detalj-projektering. Vi anser dockatt även fortsättningvis bör ha ansvarei för fastställelse avriksvägplanerna. Behovenav samordning i förhållande till den statliga planeringen inom andrasamhällssektorer talar för att en särskild planeringsfunkuon Ullskapas inomlänsstyrelsen. För uppgiften behöver tillföras kompetens inomtrafikområdet. En överföring av planeringsresurser från vägförvallningen tilllänsstyrelsen förefaller vara den bästa lösningen. Liksomplaneringssystemen är den ekonomiska styrningen av den regionala irafikverksamhetensplittrad och sektorbunden. Så disponeras huvuddelen av medlen för byggandeoch drift av vägar av och bidrag till viss olönsam kollektivtrafik avtransportrådet. Övriga kostnader inom den vägbundna kollektivtrafiken belastari huvudsak kommuner och landsting. Överblick över kostnader och bidrag påregional nivå saknas. Detbör i konsekvens med förslaget om samordnande roll itrafikplaneringen också vara uppgift att svara för den ekonomiskasamordningen. I rollen bör ligga att i fråga om vissa verksamheter svara förmedlens fördelning och alt i fräga om andra bevaka kostnads- ochanslagsutveckling o d. Till den senare kategorin vill vi hänföra kommunala,landstingskommunala och större enskilda företags verksamheler. Till den förraanser vi att medlen för väginvesteringar och drift, statliga bidrag tillkollektivtrafik samt arbetsmarknads- och sysselsättningspoliliska medel börräknas. Enviktig form av bidragsfördelning gäller stalskommunala gator och vägar. Viföreslår att medlen för statsbidrag till drift och byggande av dessa överförstill länsslyrelsen. Detta innebär att både program- och budgetansvar överförsfrån vägverkel. Genomsina olika myndighetsuppgifter spelar länsslyrelsen en viktig roll inom energisektorn, låt vara att insatserna är indirekta och inte samlade i någon särskild funktion. Med visst fog kan dock hävdas att en energiplaneringsfunktion uppstått vid sidan av den reguljära organisa tionen genom att så stor del av åtgärdsmedlen satsals inom energiområdet och genom att regeringen stadfäst denna ordning genom att ge länsslyrel sen i särskilda utredningsuppdrag. 70 Eftersom de särskilda förhållandena i de enskildalänen bör tillåtas slå igenomi länsförvaltningens uppgifter och organisation är det lämpligt all Prop.1985/86: * för just energiområdet låta organisation och uppgifter växla. Dennuvarande ordningen med länsstyrelser som i alla avseenden är varandra likautgör riilaga / etl hinder för alt rätt utnyttja de resurser och detkunnande som länsstyrelser och andra länsorgan besitter, t ex inomenergiområdet. Meden friare ordning undanröjs till stor del det argument som propositionom energiplanering anfördes mot att ge länsstyrelserna en särskildroll inom energiplaneringen. Vi har i och för sig inte funnit anledning atlföreslå en sådan formell funkiion men har ändock gjort iakttagelsen attlänsstyrelsens deltagande kan vara av väsentligt värde. Förlänsstyrelserna finns goda möjligheler att fungera som initiativtagare,pådrivare och utredare inom området genom att använda de särskilda åtgärdsmedlenoch i övrigt ta upp energifrågorna till behandling i anslutning till annanärendehandläggning. För vissa länsstyrelser, bl a den i , kan desärskilda förutsättningarna i länet vara sådana att länsslyrelsen bör ges enmer central roll. i kan la egna initiativ på sammasätt som andra länsstyrelser, men det bör vara möjligl även för regeringen attäven på annal sätt nyttiggöra sig den resurs utgör, t ex genomatt lämna utredningsuppdrag. Det bör inte heller, enligt vår mening, föreligga någolhinder för regeringen alt instruk-tionsfästa en energiplaneringsuppgift för enviss länsstyrelse. Om statsmakterna bedömer uppgiften vara viktig på grund avde särskilda förutsättningarna i länet kan det ligga vissa fördelar i altdetta skrivs in i instruktionen. Framförallt markerar en sådan åtgärd attstatsmakterna bedömer funktionen som långsiktigt viktig, vilket i sin turinnebär att länsslyrelsen i del enskilda fallet kan bygga upp och vidmakthållanödvändig kompetens. Möjlighetenför statsmakterna att använda sig av länsstyrelserna för uppgifter som intetillhör den "normala ordningen" bör, som vi ser det, allmänt strykasunder. I län där energifrågor bedöms som mindre intressanta finns måhändaandra geografiska, ekonomiska, sociala eller demografiska förhållanden sommotiverar en särskild uppgift. Nya möjligheter att fördelaförvaltningsuppgifter mellan statliga myndigheter skulle skapas om dettaförhållande uppmärksammades. Frågorom länets utveckling och framlid kommer i hög grad att prägla den nyalänsstyrelsen. Inflytandet över andra regionala slatliga verksamheter som ärav betydelse för utvecklingen kommer att öka. Del kommer därför att krävas attlänsstyrelsen har god kunskap om "länets tillstånd och behov", omutvecklingstendenser, om effekter av vidtagna åtgärder, om metoder förutvecklingsinsatser osv. Den framtidalänsplaneringen bygger vidare på den nuvarande länspla neringens grund. En effekt av att länsplanering enligt fidigare modell har upphört är emellertid att kapacitet för att konlinueriigt vidmakthålla kunskap om tillståndet i länet har försvagats. De nya upp gifter som får enligl våra förslag förutsätter att underlaget för 71 Prop.1985/86: 5 beslul i olika frågor har tillräckligomfattning och kvalitet. Viföreslår att dessa övergripande uppgifter samlas i en ny funkiion för Bilaga 1 långsiktig planering. Funktionenbör utforma riktlinjer för de olika områdenas planering. Ett sammanhållandeansvar för områdesvisa länsprogram och den sammanfattande länsrapporten böringå i arbetsuppgifterna. Funktionenbör genom ett nära samarbete med högskolan och andra forskningsorgan följaforskningen inom relevanta områden. Detär av stor vikt att myndigheter, organisationer, förelag och andra har tillgångtill ett aktuellt och användbart underlag för sin planering. Många kommuner ochlandsting har byggt upp en god kompetens i statistik- och prognosfrågor medanandra förlitar sig till underlag för sin planering av t ex barn-och äldreomsorg. Detta kräver att kan tillhandahållatillräckligt underlag även för andras planering. ADB-beredningsgruppenhar i sitt slutbetänkande "ADB-stöd och informationsbehov församhällsplaneringen i länen" (Ds C 1983:5) konstaterat att de nuvarande samverkansformemamellan SCB och inte lett lill det fortlöpande ömsesidigainformationsutbyte som avsågs. SCB har till regeringen redovisattre allernaUva förslag till en decentralisering. Det alternativ vi anser varaav särskilt intresse innebär atl två handläggare och ett biträde från SCBplaceras hos varje länsstyrelse i form av ett SCB-kansli. I detta alternafivkan verket pröva en integration mellan kansliet och sin intervjuarorganisation. Funktionenför långsiktig planering kan vara lämplig för ett SCB-kansli. Vissa statistiskauppgifter om länet måste fortlöpande samlas in och sparas för jämförelser bakåti tiden. Det kan ankomma pä funktionen att svara för denna uppgift. Våraförslag syftar till atl utveckla roll som regionalt organ medansvar för utvecklingsfrågor. Verksamhetsområdet vidgas vä-senfligt. De nyauppgifterna och det vidgade ansvaret kommer att ställa nya krav pålänsstyrelsens ledning. Närlänsstyrelserna omorganiserades fick de en lekmannasty- relse, bestående av tio ledamöter förutom landshövdingen som gjordes till självskriven ordförande. Ledamöterna utnämndes alla av regeringen, var av fem på förslag av . Dessa skulle företräda både landstings och erfarenhet. De ledamöter regeringen utsåg skul le representera skilda områden inom samhället, t ex företräda arbetsmark nadens parter. Genom etl riksdagsbeslut ändrades styrelsens sam mansättning så att den kom att omfatta fjorton ledamöter föruiom lands hövdingen. Samfiiga Qorton ledamöter utses av . 72 De flesta länsnämnder inrättades ,då länssty- relsenalltjämt var ett renodlat tjänstemannaorgan med till övervägande delenförvaltningsärenden. Nämndernas tillkomst motiverades delvis av att lekmannarepresentationsaknades i länsslyrelsen. Sättenatl utse ledamöter i länsnämnderna växlar. samtliga ledamöterutses av länsslyrel- sen. sju ledamöter utses av ,liksom ledamöterna i utvecklingsfondens styrelse. , skogsvårdsslyrelsen och länsskolnämnden finns representanter,utsedda av såväl central nivä som av . Detta är ett sätl attåstadkomma en balans mellan sektorintressen och regionala intressen.Länsarbetsnämnden och länsbostadsnämnden utses båda i sin helhet av centralainstanser. Trots detta kan den regionala förankringen vara mycket stark. i är tre av fyra ledamöter tillika ledamöter avlänsstyrelsens styrelse och landshövdingen är ordförande. Genompersonunioner mellan styrelse och länsnämnderna kan ell samlatlänsintresse tillvaratas. I är landshövdingen föruiom ilänsbostadsnämnden - även ordförande i länsarbetsnämnden, lantbruksnämnden, skogsvårdsslyrelsenoch utvecklingsfonden. Det landstingsråd, fillika ordförande i landsfingel, somär ledamot av styrelse är även ledamot i länsarbetsnämnden,utvecklingsfonden och Norrlandsfonden. Förutom landshövdingen är tre ledamöterav styrelse även ledamöter i utvecklingsfondens styrelse, två ilänsarbetsnämnden och lika många i länsskolnämnden. Förtroendemannainflytandehar sin grund framför allt i allmändemokratiska krav på att förvaltningenskall fullgöra sina uppgifter under insyn och i nära samklang med medborgarnasönskemål. Även andra motiv, som t ex tillskott av särskild sakkunskap, kananföras i vissa fall. Vimenar att man vid sidan av detta kan se förtroendemannainflytandel som ettviktigt administrativt inslrumenl. Bred erfarenhet och en fri position är brautgångspunkter för samlade bedömningar i helhetens intresse. Förtroendemännenkan balansera experternas emellanåt mera strikta professionella uppfattningar. Omlänsstyrelsen skall fullgöra uppgifter som tillkommer länsnämnd bör delinkludera ledning och beslut. Föratt länsslyrelsens styrelse skall kunna fylla sin roll som strategiskt organ,inriktat mot länets långsiktiga utveckling, menar vi dock atl det blir nödvändigtatt den avlastas sådana detaljärenden som i vissa fall tillkommerlänsnämnderna. Delegation till tjänstemänbör kunna ske i betydande utsträckning. Vad gäller t ex bostadsfrågor börenligt vår mening ifrågasättas om lekmannainflytande i de enskilda besluten ärnödvändigt. var väl motiverad när den en gång inrättades.Bostadsbyggnadsprogrammet var av stort politiskt intresse. är beslutenmestadels av sådan teknisk art alt de utan olägenhet borde kunna fattas avtjänstemän. De beslut som har samband med annan verksamhet inom länsstyrelsenbör dock i regel behandlas av styrelsen. Prop.1985/86: 5 Bilaga I 1985/86: 5 Omman anser att etl förtroendemannainflytande utöver styrelsen be- hövs i enskilda frågormåste detla lösas genom särskilda åtgärder. Bdaga / £p modell är att under styrelse inrättaelt antal delegatio- ner,var och en ansvarig för elt visst ämnesområde. Indelningen kan ha sin grund iatt särskilda intressen eller kunskaper bör beaktas i besluten. På sätt sompåminner om dagens länsnämnder kan säkerställas att intresseorganisationereller centrala slatliga myndigheter kan påverka ärendenas behandling. Somgrundprincip för en modell med delegationer bör gälla atl ärenden alllid kanföras lill länslyrelsens styrelse om de t ex bedöms ha sädan vikt att styrelsenär lämpligt beslulsforum. Som en annan grundprincip bör gälla aU det ärlänsstyrelsen som tillsätter delegationer. För att stärka sambandet bördelegation till viss del bestå av ledamöter ur styrelsen. Såvittgäller myndighetsutövning måste dock regleras i instruktion, vilka delegationersom skall finnas, beslutsområde och beslutsregler, liksom i vilka fallledamöter skall tillsättas efter nominering av annan, t ex centralmyndigheteller intresseorganisation. I normalfallet bör, enligt vår uppfattning, landshövdingenvara ordförande. 1 annat fall bör ordförande rekryteras bland övriga ledamöteri styrelse. Detbör ankomma på länsslyrelsens styrelse att faUa de övergripande besluten medandelegation fär som huvudsaklig uppgift atl tillämpa specialförfattning. Ifrågor som inte gäller myndighetsutövning står det med nu gällande reglerlänsstyrelsen fritt att använda sig av arbetsutskott och liknande. Ingethindrar heller att sådana arbetsutskott sätts samman av deltagare somföreträder andra organ, t ex kommuner eller intresseorganisationer. Det ärsnarast så att sädana arbetsformer uppmuntras genom samverkansbestämmelser ilänsstyrelseinstruktionen och i förordningen om regionalt utvecklingsarbete. Delegationbör bara inrättas om del finns motiv för det. Dels bör det vara uppenbart alt förtroendemannainflytandei beslut i enskilda ärenden är önskvärt, dels bör besluten gälla ärenden av sädanart alt del inte är lämpligt att föra dem till styrelse. Dekvarstående länsnämnderna uianför påverkas inte av vad somanförts ovan. Denförfattningsmässiga regleringen av de verksamheter som tillkommerlänsnämnder men som i en ny struktur i sin helhel förs till länsslyrelsen kanordnas genom att man i instruktion för berörd sektormyndighet skriver in attuppgiften i fullgörs av . Som följd av en sådanändring avvecklas de berörda nämnderna. Enligt våra förslag kommer detta attgälla länsbostadsnämnden, länsskolnämnden och fiskenämnden. Beroende på val avalternativ kan det också komma att gälla lantbruksnämnden. Med stöd avdelegationsbestämmelser i 28 § länsstyrelseinstrukuonen finns möjlighet att delegera beslut till tjänsteman inom , me- 74 dan däremot delegering av beslut till förtroendemänkräver särskild regle- Ledningsfrågor inomlänsstyrelsen Prop. 1985/86: 5 Setti etl historiskt perspektiv är elt av de mesl utmärkande dragen i länsstyrelsensroll som myndighet all den fungerar som "mellaninslans". Denna dubblaroll får särskild betydelse när ledningsfrägor behandlas. Länsstyrelsenpräglas själv av sektorinlressena sä lill vida att de flesta av dess enheterhar som primär uppgift atl tillvarata sädana intressen. Det har i första handbetraktats som en ledningsfråga att se till att arbetet vävs samman i ensammanhållen regional politik. Ansvaret ligger här i första hand pä styrelse,landshövding och planeringslänsräd. Landshövdingeämbetethar långvariga anor. roll som mellaninslans påverkar i hög gradockså landshövdingens roll. Dels är hans uppgift att vara länsbefolkningenstalesman inför centralmakten, dels är uppgiften att vara centralmaklens högsterepresentant i länet. Denna rollsplittring är en del av ämbetet än . Omman gör en grov karaktäristik kan man säga atl landshövdingen oftast ser sigsom länets företrädare. Med den förändring i uppgifter som ägtrum har landshövdingen alltmer kommit att inta rollen somregionens talesman inför centralmakten. Ialla län är planeringslänsrådet landshövdingens ställföreträdare vid förfallför landshövdingen. Den mer ordinarie rollen för länsrådel innebär ledningsansvarför den löpande verksamheten inom planeringsavdelningen. Uppgiftsfördelningenmellan landshövding och länsråd torde i de flesta fall vara självklar ochsmidig. Medde förslag vi i övrigt lämnar ändras förutsättningarna. En ny och bredarelänsstyrelse medför alt verksamheten delas pä fler avdelningar, direktunderställda landshövdingen. Det blir inte längre lika självklart vem som skallvara landshövdingens ställföreträdare. IStockholms län finns en särskild tjänst som länsöverdirektör. Del hardiskuterats om inte modellen kan genomföras generellt i landet. Del faktum attden nya kommer att ställa väsentligt större krav på densamordnande uppgift som utförs av ledningen kan tala för alt modellen tillämpasi . Länsöverdirektörenskulle dels vara ställföreträdande landshövding, dels ha ansvarei för det inreledningsarbetet. Nackdelar finns med denna modell, bl a atl landshövdingen kanbli isolerad från den egna organisationen och all ytterligare en organisatorisknivå i realiteten kan bildas. Trots dessa farhågor menar vi att ett försökkommer alt ställa så slora krav pä länsledningen att det starkl bör övervägasatt inrätta en tjänst som läns-överdirektör. Underalla omständigheter anser vi all en stabsresurs bör knytas till länsledningen.Vilka funktioner denna skall fylla växlar med de krav som länsledningenställer. Det är därför olämpligt att i detalj lägga fast dessa uppgifter. Under etl försök bör dockstaben hålla samman och aktivera länsslyrel sens initialivverksamhet. Att planera och styra projektverksamheten, la hand om resultaten och föra dem till genomförande är uppgifter som kan 5 1985/86: 5 Iövrigt kan det vara rimligt att den service lill länsledningen som dagens planeringskansli svararför, inkl exlerninformation, knyts till staben, som "''"S" även bör tjäna som ett stöd till ledningen i frågorom intern samordning. Stabensroll bör diskuteras vidare i samband med att de närmare formerna för eltförsök läggs fast. Detbör vara naturligt alt både regelmässigt och när särskilda frågor gör delaktuellt, ordna möten mellan länsledningen och avdelningscheferna i länsstyrelsensamt cheferna för andra länsorgan. 1korthet innebär våra förslag atl den nya har atl fullgöra de uppgiftersom faller på länsslyrelsens planeringsavdelning, allmänna enhet ochadministrativa enhet. Lantmäteriet bryts till helt övervägande del ut urlänsstyrelsen. Vi utgår vidare från att länsbostadsnämndens, länsskolnämndensoch fiskenämndens uppgifter saml lantbruksnämndens myndighetsutövande uppgifterskall utföras av länsslyrelsen. Vissa trafik-planerande uppgifter som i dagtillkommer vägförvallningen skall också utföras, liksom statistik, grundad på personalfillskottfrån SCB, samt planering av beredskapsarbeten genom atl vissa uppgifteröverförs från länsarbetsnämnden. Detär först sedan regeringen och i sak tagit ställning lill de olikaförslagen som en organisation kan utformas. Det närmare arbetet med attslutligt utforma organisationen kräver en annan metodik än den som använts ivårt utredningsarbete. En grundförutsättning är att statsmakterna lämnat auktoritafivariktlinjer för arbetet. byggs upp bör man sträva efter att hälla samman verksamheler somarbetsmässigt hör ihop. En sådan strävan kan emellertid sällan fullföljashelt. Gränsdragningen blir svår på många punkter. Trafikplanering kan t exbetraktas som en fräga om fysisk planering men också som en fråga om regionalekonomi. På samma sätt kan glesbygdsul-veckling vara både en fråga som näraansluter till de areella näringarna och en fråga som gällersmåföretagsutveckling, etc. Till detta kommer alt en organisation måste formasunder hänsynstagande till andra aspekter, som t ex att en avdelnings storlekblir hanterlig. Härutöverbör även följande kriterier styra organisationslösningen: Det bör stå frittatt själv ulforma sin organisaUon inom de avdelningar/enheter som är direktunderställda länsledningen och som därför är fastställda i instruktion. Som grundprincip bör gälla attalla organisatoriska enheter direkl under länsledningen bör vara avdelningarmed samma status oberoende av uppgifter. Undantag kan göras för funklioner somorganiseras i små staber. En eventuell länsöverdirektörsljänstbör inte innebära en extra organisatorisk nivå. Landshövdingen ochöverdirektören utgör i detta fall länsledningen. 76 Länsexperter som skall finnas i den framtida , och som utses i samråd med centrala myndigheter, behöver inteautomatiskt ha Prop. 1985/86: 5 ställning som enhetschefer. Som en konsekvens av våra förslag och mol ovanståendebakgrund vill "daga vi förorda alt länsslyrelsen organiseras i femavdelningar och två staber.