prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — TiUskillnad från nu gällande reglering upptar lagen om näringsförbud ingensärskild bestämmelse om näringsförbud vid upprepade konkurser. Att en personupprepade gånger har misslyckats som affärsman och åsamkat sina kreditgivarestora förluster leder således inte till att lägre krav skall ställas på gradenav oegentligheter som skall kunna medföra näringsförbud. En annan sak är attelt medvetet otillbörligt utnyttjande av konkursinstitutet i sig kan innebäraatt vederbörande får anses ha grovt åsidosatt sina åligganden inäringsverksamhet. Det torde därför ofta finnas anledning all överväga förbudjust för sådana personer som har varit inblandade i flera konkurser. Vadjag har anföri i specialmotiveringen till 1 § om att det skall finnas en anknytningmellan de förfaranden som skall kunna föranleda näringsförbud ochnäringsidkarens verksamhet gäller även här. Vid bedömningen av omkonkursgäldenären har handlat grovt otUlbörligt mot sina borgenärer eller påannat sätt grovt åsidosatt sina åligganden i näringsverksamhet får, liksomidag, hänsyn endast tas lill sådana oegentligheter som förekommit i dennäringsverksamhet som har avslutals med konkurs (jfr prop. 1979/80:83 s. 55).Detla innebär att ett färre antal oegentligheter kan komma alt få beaktas omkonkursrekvisitet i ett visst fall åberopas i stället för något av rekvisitenbrott eller betalningsunderlåtelse som inte är ringa. Åklagaren kan därföribland ha anledning atl i försia hand grunda en lalan på någol av dessa senarerekvisit men åberopa konkursrekvisitet alternativt om han tvekar om i vad mändet första rekvisitet är uppfyllt. Altetl förbud skall vara påkallat från allmän synpunkt innebär, att det skall göras en helhetsbedömning av det slag som jag har anfört i specialmo tiveringen till föregående paragraf Kravet innebär en förändring i förhäl lande lill vad som gäller . Vid bedömningen av om förbud är påkallat 156 frånallmän synpunkt får hänsyn las till även andra oegentiigheter i nä- Prop.1985/86: 126 ringsverksamhet än sädana som har förekommit i den rörelse somavslutats med konkurs, Vidprövningen av om näringsförbud är påkallat från allmän synpunkl skall särskillbeaktas om åsidosättandet varit systematiskt eller syftat till betydandevinning, om det medfört eller varit ägnat atl medföra betydande skada eller omnäringsidkaren lidigare dömts för brott i näringsverksam-hel. Paragrafensaknar motsvarighet i nu gällande reglering. Den motsvarar i huvudsak 1 § andrastycket i kommittéförslaget. Paragrafenanger några omständigheter som bör tilläggas särskild betydelse vid prövningenav om förbud är påkallat från allmän synpunkt. Frågan har behandlats i avsnitt4.2.6 i den allmänna motiveringen. Domstolenskall särskilt beakta om förfarandel sketl systematiskt eller syftat tillbetydande , om det medfört eller varit ägnat atl medföra betydande skadaeller om näringsidkaren har dömts för broll i näringsverksamhet.Tanken med all ange den senare omständigheten är att vederbörande borde hatagit varning av domen. De nämnda omständigheterna är atl uppfatta somvägledning för domstolarnas prövning. Avsikten är att bl. a. härigenom främjaen enhetlig rättstillämpning. Detskall alltså särskill beaktas om missbruket har skett systematiski. 1 dettaligger alt del varit fråga om upprepade förfaranden som genomförts efler vissberäkning. Del senare förhållandel utmärker också kriteriet att åsidosättandethar syftat tiU betydande . Etl förbud kan således vara mera påkallat förden näringsidkare som t. ex. inte betalar in några skattereller avgifter med beräkningen att själv få än för den som oförskyllthamnar i ett trängt ekonomiskt läge. Vidareskall särskild hänsyn las till om åsidosättandet har medfört eller varit ägnatalt medföra belydande skada. I försia hand syftas här på ekonomiska skador somkan förorsakas vederbörandes borgenärer eller anställda, konkurrenter,konsumenter, avtalskontrahenter och andra. Men även personskador och sakskador,som har eller kunde ha uppkommit på grund av exempelvis bristfälligtarbetarskydd eller miljöbrott, skall beaktas. Slutligenskall det särskilt beaktas om näringsidkaren har fält någon varning iform av att han dömts för brott i näringsverksamhet. Har han trots en sådan domfortsatt med oegentligheter, är del i princip mera befogal att meddela eltförbud än om han lagfors . Domstolenmåste i varje enskilt fall bedöma vilken betydelse som bör tilläggas en lidigare dom och den betydelse dess ålder bör ha. Del torde ofta få anses särskilt graverande om näringsidkaren har fortsatt med sä dana oegentligheter som domen avsåg. Om vederbörande har dömts men ändå fortsatt att åsidosätta sina åligganden, fär han normalt anses kvalificerad för förbud. Likaså bör i allmänhet den få förbud som har varit underkastad näringsförbud och som ertappas med nya allvarliga åsidosältanden, 157 Del kan också finnas skälatt anse att vederbörande borde ha tagit Prop, 1985/86: 126 varning avnågon annan myndighetsåtgärd, exempelvis förbud utfärdade avmiljövårdsmyndigheter. Innebördenav förevarande bestämmelse är alt domstolen, dä den prövar om näringsförbud ärpåkallat från allmän synpunkt, skall ta särskild hänsyn tiU sådanaomständigheter som anges i paragrafen. Det bör betonas atl del dock inte ärnödvändigl att nägon av dem föreligger för all näringsförbud skaU kunnameddelas. Det bör också framhållas att det i det enskilda fallel kan finnasanledning atl fästa vikt vid andra omständigheter än de angivna. Avvikt bör således ofta vara bl. a. om åsidosätlandena har pågått . Hänsynbör också tas till hur verksamheten i övrigi har bedrivits. Som anförts ispecialmotiveringen till 1 § skall även sådana omständigheter beaktas somtjänar till att skapa en posiliv bild av vederbörande. Föratt konkretisera sin uppfattning om när näringsförbud bör meddelas förkommittén en diskussion i anknytning till fem typfall (s. 400 ff). Jag återgerfallen och kommitténs kommentarer i det följande. 1, En näringsidkare har under etlflertal år försummat sin bokföringsplikt, - Detta torde inte i sig böraföranleda näringsförbud, även om det får anses röra sig om ett grovtåsidosättande. Om näringsidkaren döms för bokföringsbrolt och därefterfortsätter att nonchalera sin skyldighet atl sköta bokföringen, bör docknäringsförbud åläggas. 2, En person har gått i konkurseller fått egna bolag försatta i konkurs fem gånger under de senaste tio åren.Han har då och då försummat sin skyldighel att deklarera för inkomstskatt ochmervärdeskatt liksom sin skyldighet att belala in skatter och avgifter tillstaten. Han har i samband med konkurserna dömts för brottmol uppbördslagen, en av dessa gånger dessutom för bokföringsbrott. väcks pånytt åtal för brott mot uppbördslagen. förs talan om näringsförbud, -Även om inte näringsidkaren agerat för alt skaffa sig själv och även omdet rört sig om ganska blygsamma belopp, får här näringsförbud anses motiveral.Grunden för förbudet är främst de tre domarna och de upprepadeåsidosätlandena, som i huvudsak är av samma art. Konkurserna bör inte i sig hanågon betydelse för bedömningen. De framstår visseriigen som naturiigtförbundna med åsidosätlandena, men även om - teoretiskt sett -inga konkurserförekommit hade näringsförbud varit motiverat, 3, En näringsidkare, som drivitnäring i aktiebolagsform, har under en följd av år hell åsidosatt bolagensskyldighet att betala skatter och avgifter till staten. Flera av hans bolag hartUl följd härav försatts i konkurs. -Näringsförbud får normall anses motiverat,eftersom det synes ha rört sig om ett systematiski beteende under mycket långtid. De upprepade konkurserna bör inte betraktas som i och för sigförsvårande, även om de utgjort ett naturligt led i missförhållandena, 4, Enföretagare med ca 20 anställda fortsätter verksamheten i sill aktiebolag trots att bolaget är insolvenl. Han förvärrar härigenom bolagets ekonomiska ställning avsevärt och gör sig skyldig till vårdslöshet mot borgenärer. Han underlåter att sända in redovisningshandlingar till patent- och registreringsverket. När bolaget går 158 ikonkurs är underskottet ca . - Även om skadorna här Prop.1985/86: 126 ärstora bör näringsförbud inte komma i fråga i detta fall, om det inte kan visasalt näringsidkaren planerat hela förfarandet för att skaffa sig eller Skulle han lidigare ha dömts för likartad brottslighet,kommer saken i ell annat läge. Det förhållandet atl han efter konkursenmen före målels avgörande kan ha hunnit komma i gång med ett nyttföretag, som går bra och där flera personer är anslällda, bör inte i sig fåbetydelse för näringsförbudsprövningen. 5.En rörelseidkare tar inför en hotande konkurs ul alla medel - ca en halv miljonkronor - från företagets bankkonton och ger sig iväg med pengarna tillutlandet. 1 övrigt har han skött sig klanderfriU. - I detta fall är, enligtkommitténs uppfattning, näringsförbud inte nägon adekvat sanktion. Jagkan i slort instämma i kommitténs bedömningar, utom i fråga om fallen 4 och 5.Till skillnad frän kommittén anserjag att ett näringsförbud ligger nära tillhands i fall som dessa, om det inte finns några omständigheter som talar imotsatt riktning. När det gäller fall 5 kan det visseriigen hävdas att eltnäringsförbud skulle vara ell slag i luften, eftersom rörelseidkaren i frågasannolikt inte kommer atl ägna sig åt näringsverksamhet i underöverskådlig tid. Det kan å andra sidan inte uteslutas alt han från utlandet kankomma atl utöva ett faktiskt inflytande på företagsamhet här i landet, t, ex.genom alt äga aktiemajoriteten i ell svenskt aktiebolag. Enligt min mening börman därför även i etl fall som detta göra en noggrann prövning av alla omständigheteroch således inte utgå frän att en utlandsflyttning alltid är ett avgörande skälmot näringsförbud, Näringsförbudfår vidare meddelas den som varit bolagsman i ett annat handelsbolag änkommanditbolag eller komplementär i ett kommanditbolag under tid då bolagetunderiåtit att betala skatt, tull eller avgift i sådant hänseende som avses i 1§ första stycket 2, om förutsättningarna för förbud enligt 1 § andra stycket äruppfyllda. Delsamma gäller om han själv i bolagets verksamhet gjort sig skyldigtill brott som inte är ringa. Han får även meddelas näringsförbud om bolagetförsatts i konkurs och förutsättningarna i övrigt för förbud enligt 2 § äruppfyllda. Vadsom sägs i första stycket om bolagsman i ett handelsbolag gäller ävenstyrelseledamot och suppleant för sådan i ett aktiebolag och en ekonomiskförening, verkställande och vice verkställande direktör i ett aktiebolag samtden som i annan egenskap faktiskt utövat ledningen av en näringsverksamhet.Detsamma gäller den som utåt framstått som ansvarig för en enskildnäringsverksamhet. Näringsförbudfår dessutom meddelas annan befattningshavare än som anges i första och andrastyckena, om han haft befogenhet att fullgöra en näringsidkares skyldigheter isärskilt avseende och i den egenskapen gjort sig skyldig till brott som inte ärringa samt förutsättningarna för förbud enligt 1 § andra stycket är uppfyllda. Paragrafenstvå försia stycken motsvarar, med vissa avvikelser, 199b§ andra stycket KL,Tredje stycket saknar motsvarighet i gällande reglering. Paragrafen motsvarar - medvissa avvikelser som har berörts i den all- 159 manna motiveringen(avsnitt 4,3,2 och 4,3,3) - 2§ i kommitténs förslag. Genomdenna paragraf blir regleringen tillämplig även då oegentligheter Prop.1985/86: 126 har begåtts i verksamhet som har bedrivits av ett handelsbolag(kommanditbolag), ett aktiebolag eller en ekonomisk förening. Näringsförbudkan då enligt beslämmelserna i 4§ meddelas vissa ställföreträdare för denjuridiska personen. Förbud kan vidare, enligt andra stycket första meningen,riktas mol den som faktiskt har utövat ledningen av en näringsverksamhet,oavsett om denna har drivits under enskild firma eller av en juridisk person.Andra meningen i andra stycket innehåller en regel som främsl riktar sig mot densom handlar som bulvan i näringsverksamhet som bedrivs under enskild firma.Enligt tredje stycket kan förbud vidare meddelas en person i etl företag som,utan att ha faktiskt utövat ledningen av verksamheten, dock haft en sådanställning atl han kan fällas lill ansvar för brott enligt principerna för s, k,företagaransvar. Bestämmelseninnebär atl näringsförbud kan meddelas den som är bolagsman i ett handelsbolagi denna hans egenskap. Är handelsbolaget elt kommanditbolag, skall förbud enligtdenna regel dock kunna meddelas bara sådan bolagsman som är komplementär. Föratt undvika missförstånd har detta ansetts böra framgå av lagtexten. Förutsättningarnaför förbud är desamma som enligt 1 och 2 §§, Beslämmelsen tar sikte på delfallel atl det i den verksamhet som bolaget bedrivit har förekommit sådanaoegentligheter som kan kvalificera för näringsförbud. Den bygger på tanken attbolagsmannen intar en sådan ställning, att han är ansvarig föroegentligheterna. För att näringsförbud skall meddelas skall dock bolagsmannensjälv i bolagets verksamhei ha gjort sig skyldig till brott enligt 1 § förstastycket I eller själv kunna lastas för betalningsunderlåtelse av det slag somanges i 1 § första stycket 2 vilken bolaget gjort sig skyldigt till. Del ärockså han som skall ha grovt åsidosatt vad som ålegat honom inäringsverksamhet, och förbud skall vara påkallat från allmän synpunkt såvittavser just honom. Om handelsbolaget (kommanditbolaget) har försatts i konkurskan bolagsmannen vidare meddelas näringsförbud endast om de förutsättningarför näringsförbud vid sidan om konkurskravet som anges i 2 § är tillämpliga pähonom själv. Har en bolagsman i ett handelsbolag t, ex, genom avtal uteslutilsfrån förvaltningsrätten och därför inte haft möjlighet atl påverka delhandlande som inrymt bolagets oegentligheter, skall näringsförbud således intekomma i fräga för hans del. Genomdenna bestämmelse blir regleringen tillämplig även på styrelseleda möter i aktiebolag och ekonomiska föreningar, liksom på suppleanter till dessa. Också verkställande och vice verkställande direktörer i aktiebolag omfattas av lagen och kan åläggas näringsförbud. Däremot gäller reglerna inte styrelseledamöter i handelsbolag eller i ideella föreningar eller stif telser som driver rörelse, i denna deras egenskap. Inte heller träffar regler na dem som i etl handelsbolag eller en ekonomisk förening kallar sig verkställande direktör. Även firmatecknare faller utanför de kategorier som automatiskt omfattas av regleringen i I och 2§§, 160 Desenast nämnda personerna kan ändå träffas av reglerna om de i det Prop,1985/86: 126 enskilda fallet passar in på beskrivningen i första meningenssenare led. Näringsförbud kan meddelas den som faktiskt har utövat ledningen aven näringsverksamhet. Avsikten är bl.a. att träffa de personer som inte utåtframträder som företrädare ulan handlar genom bulvan. Innebördenav alt bestämmelsen är tillämplig på den som har utövat ledningen av ennäringsverksamhet är att näringsförbud kan komma i fråga för såväl den som ärverksam i en enskild näringsverksamhet som den som utövar den faktiskaledningen i en näringsverksamhet som bedrivs av en juridisk person, t. ex. ettaktiebolag eller staten eller en kommun. Ullrycket/a/:fi,s/c?utövat ledningen skall förstås så, all den som i realiteten utövarbestämmanderätten i företaget skall träffas av reglerna. Del är således intetillräckligt atl han har den formella bestämmanderätten om han inte utövardenna i praktiken. Det är å andra sidan inte heller nödvändigl alt han, föralt kunna omfattas av bestämmelsen, har någon formell beslutanderätt iföretagel. Del avgörande är, om han är den som fattar beslut angåendeföretagets angelägenheter. Aktieägareträffas således inte automatiskt av reglerna. I många fall mäste dock den somhar ett dominerande ägarinflylande i ett fåmansföretag antas ha faktisktutövat ledningen av företaget (jfr prop. 1979/80:83 s. 36). Denandra meningen tar sikte på den som utåt framstått som ansvarig för en enskUd näringsverksamhet.Därmed avses i första hand den som har varit registrerad som innehavare av enrörelse som drivits under enskild firma. Om rörelsen inte har varit registreradblir bestämmelsen tillämplig på den som utåt har uppträtt som innehavare av denna.Bestämmelsen lar sikte på både del fallel dä det rättsligt sett varit fråga omen enskild näringsverksamhet och det då verksamhelen i själva verket harutövats av t.ex. etl handelsbolag men utåt framträtt som en enskildnäringsverksam-hel. Detfinns anställda som, utan att ha haft ett så övergripande ansvar för ennäringsverksamhet som ligger i all de kan sägas ha utövat den faktiskaledningen av denna, ändå har haft en så självständig eller ansvarsfullställning i ett förelag all de enligt principerna för s, k, företagaransvar kanstraffas för brott som har begåtts i verksamheten (i belänkandet s, 228 ffbeskrivs begreppets innebörd närmare). Bestämmelsen i Iredje stycket innebäratl näringsförbud kan meddelas en person som hör till denna krets avbefattningshavare, om han i den befattningen har gjort sig skyldig till brottsom inte är ringa. Därutöver krävs alt han har grovt åsidosatt vad som harålegat honom i näringsverksamhet och atl förbud befinns påkallat från allmänsynpunkl. Ombrottet har bedömts enligt principerna för företagaransvar är därmed också fastslaget att vederbörande hör till den krets av befattningshavare som beslämmelsen riktar sig mot. Det kan dock även tänkas alt en person som hör till denna krets i stället begår brott som inte är ringa av annat slag än som faller under principerna för företagaransvar, t, ex, förskingring 161 11 1985/86. eller annat brott enligtbrottsbalken. Näringsförbud kan meddelas också på Prop. 1985/86: 126 grundav sådan brottslighet under förutsättning att brottet utfördes i den befattningsom var förenad med företagaransvar. I detla senare fall får alltså i etl målom näringsförbud särskilt prövas om vederbörande har haft en ställning som ärförenad med sådant ansvar. Dentidpunkt vid vilken någon skall ha innehaft en sådan ställning eller befattningsom anges i 4§ är den då oegentiighelerna inträffade. Den som har lillträtt ensådan ställning eller befattning i etl företag efler del att de åsidosättandenskedde som ligger lill grund för en lalan om näringsförbud skall inte kunna fåförbud på grund av dessa, och inte heller den som har hunnit lämna rörelseninnan de inträffade. Detta betyder också alt näringsförbud inte skall kunnameddelas någon på grund av sådana brott eller andra oegentligheter som hangjorde sig skyldig till medan han ännu var underlydande i rörelsen. Sådanaoegentligheter skall över huvud inte beaktas vid prövningen. Det förhållandetatt vederbörande då oegentligheterna ägde rum hade en befattning som avses idenna paragraf men hunnit lämna posten när talan väcks saknar däremotbetydelse. I delta senare fall får oegentligheterna alltså åberopas mot honom. Näringsförbud skallmeddelas för en viss lid, lägst tre och högst fem är. Paragrafensmotsvarighet i KL finns i 199b§ försia stycket. Den gällande regelnföreskriver dock ingen minsta lid för förbud. Paragrafen överensstämmer med 1§ tredje siycket i kommittéförslaget. Närdomstolen besiämmer liden för förbudel måste den beakta ändamålen medbeslämmelserna. Del främsta syftet är all hindra en person som orsakat sloraskador i sin näringsverksamhet atl fortsätta med detla. Man skall också kunnaingripa med förbud i elt fall då det skulle framstå som slötande om en personsom har begått allvarliga oegentligheter i näringsverksamhet trots detlaskulle få fortsätta alt ägna sig åt sådan. Även allmänpreventiva hänsyn måslelas. Föratt näringsförbudet skall uppfylla dessa syften måste det gälla under en inteobetydlig lid. Domstolen får vid bestämmande av förbudstiden använda liknandekriterier som vid slraffmätning. Oegenllighelernas omfattning och karaktärmåste tillmätas slor betydelse, liksom den skada som näringsidkarens borgenärereller anställda, konkurrenterna, konsumenterna, avtalsparter eller andraåsamkats eller kunnat åsamkas. Av stor vikt är också vilken inställningnäringsidkaren har visat. En omständighet som bör verka i skärpande riktning ärom näringsidkaren har visat sig helt Ukgiltig för de regler som gäller förnäringsverksamhet. Har näringsidkaren tidigare varit underkastad förbud menvägrat atl la rättelse av detta, kan ett långvarigt näringsförbud också varamotiverat. Samma synsätt ter sig befogat om de oegentligheter som leder lillnäringsförbud är sådana alt de även medför ell långvarigt fängelsestraff. Tidenför förbudet räknas från den dag då domen vinner laga kraft, om domstolen inte har förordnat om ikraftträdande enligt reglerna om tillfälligt förbud. Om etl sådanl förbud har löpt före domen, kan rätlen 162 bestämmaall del skall fortsätta alt gälla i väntan på alt domen vinner laga Prop,1985/86: 126 krafl (10§), Jag kan här i övrigt hänvisa till den diskussion somkommittén för om hur förbudstiden bör anges (s, 316 f). Omen dom på slutligl näringsförbud har föregåtts av elt tillfälligt förbud, måsledel beaktas all den sammanlagda tiden för förbuden inte får överstiga fem år.Även då minimigränsen för förbudet, , skall beräknas skall den tid räknasin under vilken ett tillfälligt förbud har gällt. Denutmätta förbudstiden kan föriängas om förbudel överträds. Detta framgårav 26 §. Dettaavsnitt av lagen omfattar 6 och 7 §§ och innehåUer regler om näringsförbudelsinnebörd. Den försia bestämmelsen beskriver bl.a, de olika befallningar hos enjuridisk person som den som har näringsförbud inte får inneha (6§). Den andrauppställer elt förbud mol anställning m.m. hos närslående och i den lidigarerörelsen (7§). Densom är underkastad näringsförbud har inte rätt alt driva näringsverksamheteller all vara bolagsman i ell annat handelsbolag än kommanditbolag ellerkomplementär i ell kommanditbolag. Han får inte heller vara styrelseledamoteller suppleani för styrelseledamot i elt aktiebolag, ett handelsbolag eller enekonomisk förening, eller i en sådan ideell förening eller sliflelse som drivernäringsverksamhet, saml ej heller vara verkställande eller vice verkställandedirektör i ett aktiebolag eller i annan egenskap vara ställföreträdare för ensådan juridisk person som har angetts . Inte heller får han på annat sättfaktiskt ulöva ledningen av en näringsverksamhet eller av en sådan juridiskperson som är bokföringspliklig även om den inte driver näring. Dessulom gälleratl han inte får äga sä många aktier i elt aktiebolag alt hans andel avröstetalet för samtliga aktier i bolaget kommer att översliga femlio procent. Näringsförbudulgör inget hinder mot att sädan verksamhet bedrivs som innebär utövning avrättighet som avses i 2 kap. 1 § regeringsformen eller 1 kap. I §, 4 kap. I §,6 kap. I § eller 13 kap. 5§ tryckfrihetsförordningen. Paragrafensnärmaste motsvarighet i KL är 199 c § första stycket. Paragrafen motsvarar -med viss avvikelse, som har berörts i den allmänna motiveringen (avsniti 4.4.3)- 3 § i kommitténs förslag. Paragrafenanger tillsammans med 7 § den verkan elt näringsförbud har. De frågor somregleras av paragrafen har i den allmänna motiveringen behandlats i avsnitt4.4.1-4.4.3. Densom har näringsförbud får inte driva näringsverksamhet Han får alltså inte varanäringsidkare. Innebörden härav har berörts under 1 § samt i den allmännamotiveringen (avsnitt 4,4,1 med hänvisningar). Förbudetär generellt i den meningen att del i princip avser all närings verksamhet. Ett näringsförbud kan inte begränsas till att avse enbart en viss bransch eller viss verksamhet, 163 Däremotkan viss verksamhet undantas från det generella förbudel ge- Prop, 1985/86:126 nom dispens (19§). Vidareär det förbjudet för den som är underkastad näringsförbud att vara bolagsman ielt vanUgl handelsbolag eller komplemenlär i ell kommanditbolag. Förbudelavser däremol inte ställningen som kommanditdelägare, eftersom en sådannormalt inte har del i bolagels förvaltning. Om del däremol finns etl avtal omatt en kommanditdelägare skall ha samma befogenheter som vanligahandelsbolagsmän, kan en sådan ställning vara i strid med förbudet alt faktisktutöva ledningen av en näringsverksamhet.