prop · G90379 · 1985-12-31 00:00:00 — Genom denna begränsning undantas alltså - även om offenllighelskrileriel skulle vara uppfyllt - framföranden i sådana sammanhang där syftet är av ideell eller annan icke-kommersiell natur, l.ex. när en inspelning används i gudstjänslsammanhang, för undervisning, på bibliotek och museer, på sjukhus och i vårdinrättningar. Uttrycket "förvärvssyfte" avses ha en tämligen vidsträckt innebörd. Del skall läcka inte bara situationer där syftet direkt är att tjäna pengar på uppspelningen, l.ex. när del gäller diskotek och jukeboxar. Del lar också sikte på situationer där syftet mera allmänt är alt främja en viss förvärvsverksamhet, t. ex. då musik spelas i hotell- och restauranlverksamhet, i vamhus, på , på mässor och på arbetsplatser. Fördet andra skall ersättningsrätten i fortsättningen göras gällande av Prop.1985/86:79 de berättigade kategorierna gemensamt i stället för som endastgenom framslällaren. Vid förhandlingar med ulnyltjarna har rättighelshavarnatidigare i praktiken företrätts av organisationer som representerar ett stortantal rättighelshavare. Bestämmelsen avser inte alt ändra den ordningen. Stadgandetatt rätlen bara får göras gällande gemensamt betyder inte heller atl rättighelshavarnamåste företrädas av en gemensam organisation eller dylikt. Del innebär endastall de olika kraven måsle framställas gemensamt och inte av rättighelshavarnavar för sig. Iandra stycket har införts hänvisningar lill 8 § och 26 § andra styckel. I8 § anges när ett verk skall anses offentliggjort resp. utgivet. Den nu infördahänvisningen till 8 § är främst ett förtydligande i förhållande lill dehänvisningar som redan finns lill 14 § första slyckel (citat ur offentliggjort verk)och 20 § (offentligt framförande av utgivet verk). Beträffandehänvisningen till 26 § andra stycket som innehåller bestämmelser om när och hurkällan till ett verk skall nämnas och i vad mån verket får ändras kan nämnas atl47 § bara innehåller regler om ersättningsrält. Det skulle därför kunna hävdasall någon ideell rätt inte är relevant i sammanhanget. Del kan emellertidtänkas att inspelningar används i sammanhang som uppfattas som stötande avartisten eller fonogramframställaren. Det finns också ett intresse av atlartistens namn anges på sedvanligt sätt i samband med atl inspelningenutnyttjas. I vissa fall anges även fonogramproducentens namn. Beträffande de utnyltjandensom kan ske med stöd av hänvisningarna till reglerna i 2 kap. bör skyddet förde ideella intressena stärkas på samma sätt som har sketl i 45 §. En hänvisninglill 26 § andra slyckel har därför införts i 47 §. Ändringen innebär enskyldighet atl ange källan och ett förbud all onödigtvis ändra i fonogrammet. Paragrafenavser bara ljudupptagningar. Utövande konstnärer har inte någol skydd när detgäller visning av filmer och andra bilduppiagningar. Enligt grunderna förlagstiftningen bör emellertid konstnärens ideella rätt iakttas även vid sådanvisning. Hänvisningen till 26 § i denna paragraf får inte i detta hänseendetolkas motsatsvis. Tvärtom får den sägas utgöra ett stöd för atl beslämmelsernaom den ideella rätten skall lillämpas analogi vid visning av bilduppiagningar. Ljudradio-eller televisionsutsändning må icke utan radio- eller televisions-företagetssamtycke ålerutsändas eller upplagas på anordning, genom vilken den kanåtergivas. sådanl samtycke må ej heller televisionsulsändning återgivasför allmänheten i biograf eller därmed jämförlig lokal. Enutsändning som har upplagils pä en anordning som avses i första slyckel/år inteulan radio- eller lelevisionsföretagets samtycke överföras från en sådananordning lill en annan har förflutit dåutsändningen ägde mm. 6-9 JJ, 11 § första stycket, 14 § första slyckel, 17, 20 och 21 §§, 22 §första stycket, 22 a-22 c, 24, 24 a §§ samt 26 § andra stycket sägs skall ägamotsvarande tillämpning i fall som avses i denna paragraf. I denna paragraf regleras radio- och TV-företags rätt tillsina sändningar. 1985/86: 79 I andra styckel har skyddstiden föriänglspä samma sätt som i 45 och 46 §§. I del tredje slyckel har ytterligare hänvisningar gjorts lillvissa tidigare bestämmelser i . Tilläggen, som avser 6-8 §§ och 26 § andrastycket, har gjorts av samma skäl som har angetts under 45 §. Kalalog, tabell eller annat dylikt arbete, varisammanställts ett stort antal uppgifter, må ej utan framställarens samtyckeeftergöras, förrän förflutit efler det år, då arbetet utgavs. Vad i 6-9 §§, II § första stycket, 12, 14, 15 a, 16, 18 §§. 22 § första styckel, 22 a-22c, 24, 24 a §§ samt 26 § andra slyckel sägs skall äga inotsvarande tillämpningbeträffande arbete som avses i denna paragraf Är sådant arbete eller del däravföremål för upphovsrätt, må den ock göras gällande. Paragrafen innehåller bestämmelser om det s. k.katalogskyddet. Av samma skäl som har anförts under 45 § har hänvisningarinförts till 6-8 §§. Dessutom har en hänvisning gjorts till 12 § (vissexemplarframställning genom fotografi) för all tillåta arkiv och bibliotek attför sin verksamhet framställa exemplar också av alster som skyddas enligt 49 §.Vidare har införts en hänvisning lill 16 §, som anger i vad mån vissa verk fåråterges i samlingsverk för bl. a. undervisning. Hänvisningen gör det möjligtatt ta in delar av t. ex. en kalalog i samlingsverk som skall användas vidundervisning. För atl göra det möjligt all använda alstren förframställning av blindskriftsexemplar m.m. har en hänvisning införts även lill18 §. I syfle all undanröja varje tvivel om alt rätt föreligger för TV-företagalt återge tabeller etc. i s. k. efemära upptagningar har också hänvisats till22 § första stycket. Av samma skäl som har anförts under 45-47 §§ har slutligenen hänvisning gjorts lill 26 § andra stycket om skyldigheten all ange källan m.m. vid utnyttjande enligt 2 kap. URL. Föreskrifterna i 45, 47 och 48 §§ är tillämpliga påframförande, ljudupptagning samt ljudradio- och televisionsulsändning, som ägerrum i . Dessutom tillämpas föreskrifterna i 45 § på framföranden av densom är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i ,föreskrifterna 147 § på ljudupptagningar vars framslällare är svenskmedborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseort iSverige och föreskrifterna i 48 § på utsändningar av radio- eller lelevisionsförelagsom har sUt säte hår i landet. Föreskrifterna i 46 § tUlämpas på allaljudupptagningar och på sådana upptagningar av filmverk vars framslällare ärsvensk medborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseorti liksom på sådana upptagningar av filmverk som äger rum i . Vad i 49 § stadgas är tillämpligt på arbete, framställt avsvensk medborgare eller svensk juridisk person eller av den som här har sinvanliga vistelseort, så ock eljest på arbete som först utgivits i . Paragrafeninnehåller i första stycket bestämmelser om tillämpningsom- Prop.1985/86:79 rådet för reglerna om närslående rättigheter i 45-48 §§. I andrastycket finns bestämmelser om tillämpningsområdet för katalogskyddet i 49 §. 1enlighet med vad som har anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.6) hari första stycket skyddet enligt 45 § utvidgats till att avse framföranden avsvenska medborgare eller personer med sin vanliga vistelseort här, oavsett omframförandel äger rum i eller utomlands. På liknande sätt har fonogramframslällaresskydd enligt 46 § utvidgats lill atl gälla alla ljudupptagningar oavsett varinspelningen har skett. I fråga om det speciella skyddet för upptagningar avfilmverk har det inte ansetts nödvändigt alt göra skyddet lika vidsträckt. Detomfattar bara upptagningar där framslällaren är av svensk nationalitet ellerhar sin vanliga vistelseort här i landet eller där upptagningen har ägt rum iSverige. Ersätlningsrättenenligt 47 § har utvidgats på så sätt att ersättning skall betalas också för sädanaupptagningar vars framslällare är svensk medborgare eller svensk juridiskperson eller har sin vanliga vistelseort här i landet. Dessutom har skyddetenligt 48 § utvidgats så att radio- och TV-företag får skydd - utöver dåutsändningen äger rum i - när sändarföretagel har sitt säte här. Dennalag träder i kraft . Bestämmelserna i 45 § tredje slyckel,46 § andra stycket, 47 § andra stycket, 48 § tredje slyckel, 49 § andra stycketoch 61 § första stycket tredje punkten lillämpas även på verk som hartillkommit före ikraftträdandet, på ljudradio- och televisionsulsändningar,upptagningar och framföranden som har ägt rum före ikraftträdandet och påsammanställningar som har gjorts före ikraftträdandet. Bestämmelsen i 47 § första styckellillämpas även på upptagningar som har gjorts före lagens ikraftträdande. Beslämmelserna om skyddstid i45 § andra slyckel, 46 § första stycket och 48 § andra styckel lillämpas ävenpå framföranden, ljudupptagningar samt ljudradio- och televisionsulsändningarsom har ägl rum före lagens ikraftträdande förutsatt att skyddstiden enligtäldre bestämmelser då inte har löpt ut. Somhar nämnts i avsnitt 4.7 bör stora delar av den nya lagstiftningen tillämpas påverk som har tillkommit och på radio- och televisionsulsändningar,upptagningar och framföranden som har ägt rum före ikraftträdandet. Dettagäller de ändringar varigenom ett antal bestämmelser som rör den egentligaupphovsrätten har gjorts tillämpliga på de närslående rättigheterna. Detgäller också beträffande del utvidgade tillämpningsområdet och den längreskyddstiden . Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagel lill lag om ändring ilagen (1960:729) om upphovsrätt lill litterära och konslnäriiga verk. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Närvarande: justitierådet , fd. justitierådet Sterzel,regeringsrådet , Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 31 oktober1985 har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådetsyttrande över förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt lilllitterära och konslnäriiga verk. Förslagel har inför lagrådet föredragils avhovrättsassessorn . Förslagel föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslagel all de utövande konstnärerna ges befogenhet altsjälva göra gällande sin rätt lill ersättning enligt denna paragraf synesvälmotiverat. Det är emellertid inte helt klart vad som menas med all konstnärernaoch producenterna därvid skall handla "gemensamt". Önskvärt ärgivelvis att de båda grupperna är överens om hur ersättningen för utnyttjandetav ljudupptagningar skall fördelas mellan dem. Förhandlingen med motsidan kan iså fall begränsas lill frågan om dep totala ersättningens storlek. Man kanemellertid fråga sig hur saken skall hanleras, om någon sådan enighet inteföreligger. Två alternativa synsätt är tänkbara. En möjlighet är atl de båda gruppernas företrädare fårframställa var och en sina krav och alt föreskriften om gemensamt handlande endaslinnebär att detta skall ske i ett sammanhang. Förhandlingarna med ulnylljarenskulle då kunna leda lill att en uppgörelse träffas om den ena gruppensersättning, varefter den andra får driva sitt anspråk ensam, eventuellt i enrättegång. En annan möjlighet är att lagregeln skall uppfattas så, all de bådagrupperna alltid skall uppträda samordnat gentemot ulnylljaren. I så fall fåren tvist om den inbördes fördelningen lösas dem emellan, i sista hand genom enrättegång, antingen före eller efler det alt det totala ersättningsbeloppethar blivit bestämt. Uttryckssättet i den föreslagna bestämmelsen är delsammasom i närmast föregående mening i paragrafen, där del föreskrivs att två ellerflera konstnärer, som har samverkat vid framförandel, skall göra sin rättgällande gemensamt. I motiven till denna föreskrift anfördes alt principielltvarje medverkande borde äga framställa anspråk men alt praktiska skäl taladeför den föreslagna ordningen (NJA II 1961 s. 313). Delta tyder närmast på atl avsikten var all desamverkande konstnärerna skulle ha all framställa ett gemensamt krav.Ytterligare stöd härför kan hämtas från ett uttalande av departementschefen ianslutning till en efter lagrådsbehandlingen utesluten paragraf, som föreskrevett särskilt skiljeförfarande i tvister om bl.a. ersättning enligt 47 §. Enremissinstans hade föreslagit att detta förfarandeskulle tillämpas även i fråga om fördelningen av ersättning som 32 tillkomsamverkande artister, exempelvis medlemmarna i en orkester. Departementschefenanslöt sig inte lill detta förslag. Han förutsatte atl Prop. 1985/86:79 frågorav denna art skulle lösas organisalionsvägen (prop. 1960:17 s. 282). Uttalandetmåste antas ulgå från att sådana frågor skulle regleras mellan artisternainbördes, inte mellan varje enskild artist och del ersättningspliktigaföretagel. I sammanhanget kan också pekas på regeln i 6 §, som föreskriver altupphovsrätten till ett verk med två eller flera upphovsmän tillkommer dessagemensamt. Härav måste antas följa att ersättning för utnyttjande av verketenligt exempelvis 16 § andra styckel skall bestämmas för upphovsmännengemensamt. Slutsatsenav det anförda blir att den nuvarande regeln i 47 § om ersättning tillsamverkande konstnärer innebär, all dessa har atl framställa etl gemensamt kravoch att frågan om ersättningens fördelning dem emellan är en sak som de fårgöra upp inbördes. Om avsikten är alt den nu föreslagna regeln inte skall hasamma innebörd, måste den ges en annan formulering. 1specialmotiveringen berörs frågan om behovet av ett skydd för ideella intresseni samband med sådant utnyttjande av ljudupptagningar som paragrafen reglerar.Härvid pekas bl. a. på risken för all inspelningar används i sammanhang somuppfattas som stötande av artisten, och vidare sägs att det finns ett intresseav att artistens namn anges på sedvanligt sätt. De ideella intressen som härberörs är sådana som beträffande upphovsmän skyddas av 3 §. Någon hänvisningtill denna paragraf görs emellertid inte i 47 §. En sådan hänvisning förekommervisseriigen i 45 §, men denna paragraf omfattar inte sådan användning som 47 §reglerar. Vidtillkomsten av upphovsrällslagen bedömdes det som tillräckligt att tillgodosede utövande konstnärernas ideella intressen i samband med sådana inspelningaroch utnyltjanden som behandlas i 45 §, trots att deras ideella rättprincipiellt ansågs böra ha samma räckvidd och utformning som upphovsmännensrätt enligt 3 § (NJA II 1961 s. 303). De synpunkter som anförs ispecialmotiveringen lill 47 § ger emellertid anledning all ifrågasätta om intehänvisningen i andra styckel andra meningen bör utvidgas att omfatta också 3 §och 26 § första slyckel. Medanledning av förslagel alt i 47 § andra slyckel föra in en hänvisning lill 26 §andra stycket vill lagrådet endasl påpeka, att tillämpningsområdet försistnämnda paragraf är begränsat till fall då etl offentligt återgivande skermed stöd av en bestämmelse i lagens 2 kap. Vid andra offentliga återgivanden,exempelvis sådana som omfattas av ersättningsrätten enligt 47 §, ger 26 § andraslyckel inte producenten något direkt skydd. Ipunkt 2 av övergångsbestämmelserna har 61 § första slyckel tredje punk ten i sin helhet gjorts tillämplig pä upptagningar från tiden före ikraftträ dandet, dvs. även såvitt avser äldre upptagningar av filmverk. Om avsik ten inte är all ge de nya beslämmelserna en vidare lillämpning i övergångs förhållanden än som i och för sig följde av utredningens förslag, bör den i punkten intagna hänvisningen lill "61 § första styckel tredjepunkten" ändras till atl avse "vad i 61 § första stycket tredje punkten sägs om ljudupptagningar". Av punkten 3 i detremitterade förslaget följer vidare att utsändning eller Prop. 1985/86:79 framförandeav äldre upptagningar ger rätt lill ersättning enligt beslämmelserna i 47 §första stycket, dvs. om utsändningen eller framförandel äger rum inom femlio årefler det år då upptagningen gjordes. Detta kommer atl bli fallet även om dentid som uppställs 1 nu gällande rätt har löpt ut vidikraftträdandet. På sätt som föreslås i nästföljande punkt av övergångsbestämmelsernasåvitt avser de nya reglerna om den längre skyddstiden bör till förevarandepunkt fogas tillägget "förutsatt alt den tid inom vilken en utsändninggivit rätt lill ersättning enligt äldre beslämrnd-ser då inte har löpt ul". Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden 1. , , ,, , , , , , ,, R. Carisson, , , , , , Proposition om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätttill litterära och konstnärliga verk 1 Anmälan av lagrådsyttrande m. m. Föredragandenanmäler lagrådels yttrande (beslut om lagrådsremiss fattat vidregeringssammanträde ) över förslag lill lag om ändring i lagen(1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Lagrådethar till en början tagit upp frågan om innebörden av förslagel alt konstnärernaoch producenterna skall göra sin rätt enligt 47 § gällande "gemensamt". Redannuvarande lagstiftning innebär atl den utövande konstnären har etlsjälvständigt ersättningsanspråk. Däremot ansågs del när lagstiftningen infördespraktiskt att låta framslällaren företräda honom i förhållande till radion (prop.1960:17 s. 256, återgivet i NJA II 1961 s. 317). Denändring som föresläs har lill syfle att ge de utövande konstnärernabefogenhet att själva göra gällande sin rätt lill ersättning enligt paragrafen.Avsikten har alltså varit all företrädare för de båda gmpperna utövandekonstnärer och producenter - i fortsättningen skall framställa var och en sinakrav. Föreskriften om gemensamt handlande innebär endasl all detta skall ske iett sammanhang. Som lagrådet har anmärkt skulle förhandlingarna med ulnyltjarnadå kunna leda lill all en uppgörelse träffas om den ena gruppens ersättning,varefter den andra får driva sitt anspråk ensam, eventuellt i en rättegång. Jagmedger all den nu beskrivna ordningen inte klart har kommit lill ullryck i förslageloch alt ullrycket "gemensamt" kan vara missledande. Detta uttryckanvänds nämligen i den närmast föregående meningen av paragrafen där del föreskrivsatl två eller flera konstnärer som har medverkat vid framförandet skall göragällande sin rätt gemensamt. Jag delar lagrådets uppfattning alt avsikten medden föreskriften torde ha varit atl de samverkande konstnärerna skall ha atlframställa etl gemensamt krav. Uttrycket"gemensamt" har alltså i detta sammanhang en annan inne- 35 bördän den .som har åsyftats i den föreslagna regeln. Som lagrådet har Prop.1985/86:79 framhållit bör mot denna bakgrund den sistnämnda bestämmelsenformuleras om. Dess syfle torde tillgodoses om det föreskrivs allproducenterna och de utövande konstnärerna skall göra gällande sina krav"". Lagrådethar med anledning av förslagel lill ändring i paragrafens andra styckeifrågasatt om inte hänvisningen där borde utvidgas till atl omfatta också 3 §och 26 § första styckel. Vidupphovsrätlslagens tillkomst framhölls att det borde införas regler till skydd molatl de utövande konstnärernas ideella intressen kränks då deras prestationerutnyttjas på leknisk väg. Principiellt sett borde sådana bestämmelser erhållasamma räckvidd och utformning som de stadganden som upptogs i 3 § till skyddför upphovsmännens ideella rätt. En utövande konstnär borde således kunna krävaalt hans namn anges i överensstämmelse med god sed dä inspelningar av hansprestationer framställs eller dä dessa återges för allmänheten. Vidare bordehan skyddas mol atl inspelningar görs eller återges offentligt på etl sätt somkränker hans konstnärliga egenart eller anseende. ansågs detemellertid ur praktisk synpunkt tillräckligt alt tillgodose de utövandekonstnärernas ideella intressen i samband med sådana inspelningar och utnyltjandensom behandlas i 45 § (prop. 1960:17 s. 238 ff återgivet i NJA II 1961s. Dehänvisningar som gjordes i 47 § andra slyckel avsåg atl reglera alt vissa s. k.fria utnyltjanden enligt 2 kap. upphovsrällslagen skulle inskränka denutövande konstnärens rätt till ersättning enligt föreskrifterna i första slyckel. Deullalanderi som jag har gjort i anslutning till specialmotiveringen till 47 §angående behovet atl skydda den utövande konstnärens ideella intressen fårinte uppfattas som ett förslag alt utvidga lagregleringen av delta skydd utanmåste ses i belysning av de uttalanden av principiell natur som gjordes vid upphovsrätlslagenstillkomst. Dessa principiella synpunkter gör sig enligt min mening lika starktgällande nu som vid lagens tillkomst. måste man emellertid beakta atlde i praktiken i allt väsentligt tillvaratas utan någol annat lagstöd än detsom ursprungligen infördes. Detär mol den nu angivna bakgrunden som mitt förslag beträffande hänvisningarna iandra stycket skall ses. Förslaget har således endasl lill syfle all genomhänvisningen lill 26 § andra slyckel införa en skyldighet atl vid fria utnyltjandenange källan saml inte onödigtvis ändra i upptagningen. Däremot har avsikteninte varit all utvidga hänvisningen i den omfattning som lagrådet harifrågasatt. En sådan utvidgning skulle enligt min mening varken vara nödvändigeller önskvärd. Jag anser därför alt del inte finns anledning att ändraparagrafen. Ianslutning till vad lagrådet har anfört om punkten 2 av övergångsbestämmelsernavill jag framhålla att det har varit min avsikt alt - lill skillnad från vadutredningen hade föreslagit - införa etl skydd också för upptagningar avfilmverk som har gjorts före lagens ikraftträdande. torde normalt tillämpasvid ändringar av motsvarande slag i den upphovs- Prop. 1985/86: 79 rättsligalagstiftningen. Däremot ligger i sakens natur att de rättsverkningar som följerav den nya lagstiftningen inte kan ges retroaktiv verkan. Om kopior av filmverkhar framställts före ikraftträdandet utan samtycke av producenten, bör såledesdessa kopior även i fortsättningen få spridas fritt utan hinder av den rätt somproducenten har fått genom den nya lagstiftningen. Några särskildabestämmelser om detta kan inte anses nödvändiga. Jagansluter mig slutligen till vad lagrådet har föreslagit beträffande punkten 3. Jaghemställer att regeringen föreslär all anta det av lagrådet granskadelagförslaget med vidtagna ändringar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå alt anta det förslag som föredraganden har lagtfram. Bilaga I Prop.1985/86:79 Sammanfattning av utredningens betänkande Betänkandetinnehåller fem avdelningar. De tre första innehåller överväganden och förslag.De två sista innehåller en reservation av en ledamot och särskilda yttranden avett antal experter resp. en rapport om upphovs-rätlens betydelse församhällsekonomin, utarbetad av på utredningensuppdrag. Övervägandenaoch förslagen hänför sig lill tre huvudområden. Det första är de s. k. närståenderättigheterna, dvs. reglerna om de rättigheter som enligt den upphovsrältsligalagstiftningen tillkommer s.k. utövande konstnärer, framslällare avgrammofonskivor och andra ljudinspelningar saml radio- och TV-företag. Delandra området rör möjligheterna all för enskilt bruk framställa exemplar avskyddade verk och prestationer. Det tredje området slutligen behandlarupphovsrättsliga frågor i samband med videogram. Innehålleti reservationen redovisas i samband med redogörelsen för övervägandena ochförslagen. Beträffande de särskilda yttrandena hänvisas till betänkandet. Ifråga om innehållet i studien om upphovsrättens betydelse för samhällsekonominskall här endast nämnas atl enligt studien del s.k. förädlingsvärdet av sådanaalster som har skydd enligt upphovsrältsliga lagstiftningen är uppgicktill , dvs. av bruttonationalprodukten under nämndaär. I frågan om sättet för beräkningarna och om studiens innehåll i övrigthänvisas lill betänkandet. Närdel gäller de närstående rättigheterna har utredningen dels övervägt degrundläggande principerna för skyddet, dels lagt fram förslag i vissa särskildafrågor. Utredningensöverväganden i fråga om de grundläggande principerna hänför sig främst till skyddet för de utövande konstnärerna. Den har tagit upp frågan om detta skydd bör regleras inom den egentliga upphovsrätten eller, såsom nu är fallet, genom särskilda bestämmelser inom upphovs rätlslagens ram.