prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — söka rivningslov bör generellt föreligga inomdelaljplanelagda områden, Möjlighel bör dock finnas att genom beslämmelser idetaljplan undanta från rivningslovsplikl en viss faslighet eller fastigheternainom etl vissl område av planen. Del kan finnas behov avrivningsreglering även i omräden som inte ligger inom delaljplan och inte hellerkommer att detaljplaneläggas, t, ex, inom fiskelägen, brukssamhällen,fäbodvallar och kyrkbyar. Även en enstaka byggnad i kulturlandskapet kan varavärd all skydda, t,ex, en gärd, en kvarn eller någon annan nytlobyggnad elleretl industriminne. Kommunerna bör därför få möjlighet att iområdesbestämmelser besluta att rivnings-lovsplikt skall gälla inom vissaområden eller för en viss fastighet, 1 materiellt hänseende bör reglernautformas så att kommunen får rätt att vägra rivning endast pä vissa i lagenangivna grunder. Med ledning av dessa grunder kan kommunerna på ett tidigtstadium inventera den befintliga bebyggelsen och upprätta program och planerför bevarandet, 1 den män del behövs kan dessa i sin lur omformas tillskyddsbestämmelser i detaljplaner eller områdesbestämmelser. Härigenom börkommunerna kunna skaffa sig en god beredskap inför framtida rivningsansökningar. Det nuvarande provisoriskaförbudssysiemet kan pä detta sätt avlösas av en mer definitiv ordning. Ettförslag som utformas med dessa utgångspunkter - att rivning pä vissa i lagenangivna grunder kan hindras inte bara temporärt utan även på lång sikt -förutsätter att fastighetsägaren i vissa fall får rätt lill ersättning för denskada han orsakas. Jag återkommer senare till ersättningsfrågorna (avsnitt18,2,2), 13.1.3 Prövningsgrunder vid rivning Min förslag: Rivningslov kan vägras - för att kulturhistoriskt ellermiljömässigt värdefull bebyggelse skall bevaras med hänsyn till bostadsförsörjningsbehovet. En prövningsgrund som i likhet med35 a 8 byggnadslagen lar fasta på intresset att bevara en byggnad med hänsyntill dess värde från kulturhistoriska eller miljömässiga synpunkler börinföras i PBL, Rivningsregleringen bör omfatta inte bara sådana byggnader somär särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig ellerkonstnäriig synpunkt och som enligt vad jag har föreslagil (avsnitt11,2,2) skall specialregleras i 3 kap, utan även byggnader som inte har detlakvalificerade värde frän bevarandesynpunkt, Atl göra något allmängiltigtuttalande om vad som är kulturhistoriskt värdefull bebyggelse är givelvis intemöjligt. Lokala överväganden bör här tillmätas den största betydelse. Detmaterial 10 1985/86. 1985/86:1 290 som tas fram inom ramen för den fysiska riksplaneringenoch i övrigt av de 13 Rivningslov och kulturminnesvårdande myndigheterna kan därvid tjäna till god ledning för marklov kommunerna, 13.1.3 Med miljömässigt värdefullbebyggelse avses inte bara byggnader som i sig är värda atl bevara. Miljönbehöver inie vara resultatet av etl medvetet konstnärligt skapande för att varaskyddsvärd. Även i andra slags miljöer kan det bli aktuellt att tillämpa dennaprövningsgrund. Del rivningshotade huset kan t,ex, ingå i en enhetlig grupp medtidstypiskt byggnadsskick eller ligga i en husrad eller vid ett torg avmiljömässigt värde, där bortfallet av ett hus skulle medföra stor skada påstadsbilden. En skyddsvärd miljö kan också utgöras l.ex. av en stadsdel med välsammanhållen och tilltalande bebyggelse eller med andra påtagligatrevnadsvarden i den yttre miljön. Jag anser vidare att rivning skallkunna hindras av hänsyn till bostadsförsörjningen. Den prövningsgrunden kan ikorthet sägas vara motiverad av följande skäl. Tyngdpunkten i den kommunalabostadsförsörjningsplaneringen har på senare är förskjutits frän nyproduktionlill olika slags åtgärder för all anpassa hela bostadsbeståndet till de behovoch önskemål som kan förutses. Genom statsmakternas beslut (prop.1977/78:93, CU 28) skall de kommunala bostadsförsörjningsprogrammen ge uttryckför en samlad syn på behovet av nybyggnad, förnyelse och andra bostadsförsörjningsåtgärder.Lagen (1947:523) om kommunala åtgärder till bostadsförsörjningens främjandem.m. har ändrats (prop. 1983/84:41 bil.9, BoU 11, rskr 63, SFS 1984:35). Ytteriigare ändringar har föreslagits av regeringen (prop.1984/85: 142). Syftet med ändringarna är alt precisera del kommunala ansvaretför bostadsförsörjningen och alt anpassa planeringen till de lokala behoven. Bostadsförsörjningsplaneringen äralltså en lagfäst skyldighet för kommunerna, och planeringen skall bedrivasunder öppna former så att den blir föremål för offentlig debatt i kommunerna.Planeringen har en god politisk förankring i kommunen till följd avföreskriften om atl kommunfullmäktige skall ta ställning lillbostadsförsörjningsprogrammet. Bosladsförsörjningsprogrammet tarupp de långsiktiga målen för bostadsförsörjningen men ulgör också ett underlagför produktionsförbere-dande beslul och åtgärder för de närmaste åren.Bosiadsförsörjningsplane-ringen utgör därvid ett underlag för annan kommunalsektorsplanering och för den kommunala ekonomiska långtidsplaneringen.Programmet är ocksä ett viktigt instrumeni för samordning av en rad åtgärdersom vidlas av olika huvudmän och intressenter och som syftar lill en utvecklingoch förnyelse av befinlliga områden Bosiudsförsörjningsprogrammelsförslag lill åtgärder bygger bl.a. pä kunskaper om bostadsbeståndets tekniskaegenskaper, standard och kvalitet och inte sällan även på s.k. bostadssocialainventeringar. Prop.1985/86:1 291 1977/78:93 om riktlinjer för ansvarsfördelningen inom bostadsförsörj- 13 Rivningslov och ningen m.m. slås bl.a. fast all arbetetmed kommunala bostadsförsörj- marklov ningsprogram bör bygga på analyser avförhållandena i olika bostadsområden. En avveckling av lägenheterna i detbefintliga beståndet bör enligt min mening inte ske slumpmässigt ulan följaintentionerna i bostadsförsörjningsplaneringen. Del är också ettsamhällsekonomiskt intresse alt bevaka rivningsverksamheten och kunna hindraatt godtagbara bostäder försvinner från bostadsmarknaden. Det är alltsåangeläget att från bosladspolilisk synpunkt kunna på ett planmässigt sättreglera inte bara nybyggnader utan även rivningar. Även hänsynen till de boende ingåri bostadsförsörjningsskälen (prop. 1973: 196, s, 26), Mol bakgrund av att detunder allt oftare har diskuterats vilket inflytande som deboende bör ha bl, a. i rivningsärenden, anser jag det befogat att jag här ikorthet beskriver hyresgästernas civilrältsliga ställning, 1 12 kap, jordabalken (hyreslagen)finns det bestämmelser om hyresgästens ställning vid större ombyggnader ochvid rivningar. Bestämmelserna innebär bl, a, att det s,k, besittningsskyddetför hyresgästen i sådana situationer ibland bryts, I 46 5 hyreslagen räknassålunda upp flera fall då en bostadshyresgäst inte har rätt att få sitthyresavtal förlängt. Enligt 46 5 första stycket 3 saknas besittningsskydd, omhuset skall rivas och det inte är oskäligt mot hyresgästen atthyresförhållandet upphör. Vid slörre ombyggnader gäller enligl 46 5 förslåstycket 4 atl någon rätt till förlängning inte heller föreligger, om det inteär uppenbart att hyresgästen kan sitta kvar i lägenheten utan nämnvärdolägenhet för ombyggnadens genomförande och det inte är oskäligt mothyresgästen atl hyresförhållandet upphör. Del finns vidare i 46 8 tredjestycket en beslämmelse, enligt vilken en hyresgäst, som avträder en lägenheteller en del av den med anledning av att huset skall undergå större ombyggnad,om möjligt skall beredas tillfälle att efter ombyggnaden hyra en likvärdiglägenhet i huset. Någon liknande rätt till återflyttning i rivningsfallel finnsinte. Det ligger således i hög grad ihyresgästernas intresse atl kunna påverka beslut i rivningsfrägor. Jagåterkommer senare till hur starkt hyresgästernas inflytande bör vara, Enligl min mening bör rivning kunnavägras med hänsyn lill bosladsför-sörjningens behov, om byggnaden fyller -eller efter upprustning kan fylla - rimliga kvalitetsanspråk, Ytteriigare enförutsättning bör vara atl lägel pä bostadsmarknaden är sädanl att lägenheternai byggnaden kan väntas bli efterfrågade antingen eller inom en snarframlid. Prop.1985/86:1 292 13.1.4 Planers inverkan på prövningen av rivningslov ij Rivningslov och En särskild fråga som nägot bör belysasi detta sammanhang är vilken marklov verkan som planbeslut av olika slagbör ha pä rivningslovsprövningen. Till en början kan då slås fast atlde prövningsgrunder som jag nu har föreslagil givetvis inte är avsedda atltillämpas, om rivningen är föranledd av att en detaljplan för den berördafasligheten medger en ändrad markanvändning. Planen i sig kan då sä.gas utgöraen form av förhandsbesked om atl rivning fär ske. För atl rivning dä skallkunna vägras måste planen först ändras eller upphävas, sä att medgivandet iplanen till ändrad markanvändning förlorar sin verkan. För att den prövningsgrund somavser bevarande av kulturhistoriskt eller miljömässigt värdefull bebyggelseskall kunna åberopas, har utredningen ställt upp ett krav atl byggnaden måsteomfattas av skyddsbestämmelser i en delaljplan eller ett markförordnande. På den här punkten harutredningsförslaget mött invändningar från mänga håll. Jag har förståelse fördenna krilik och föreslär därför alt det inte skall ställas krav på sådanaskyddsbestämmelser i detaljplan eller områdesbestämmelser för atl rivningslovskall kunna vägras. Anledningen alt jag här gårifrån utredningsförslaget är i korthet följande. De rivningsförbud som harutfärdats enligt byggnadslagen skall enligt det förslag tillövergångsbestämmelser som jag lägger fram (avsnitt 19.4.2) upphöra atlgälla vid PBL:s ikraftträdande. Därmed faller ocksä skyddet för en mängdbyggnader i och på en hel del andra platser. Utredningens förslaginnebär att kommunerna på kort lid - två är från det en ansökan om rivning gesin till - mäste komplettera gällande detaljplaner med särskildaplanbestämmelser för alt skyddet mot rivning skall kunna vidmakthållas. Enligtmin mening skulle en sädan ordning kräva myckel stora planeringsinsatser - iall synnerhet under elt övergångsskede som kan bli ganska långvarigt - utan atlnägra motsvarande fördelar står att vinna. För den enskilde torde det mångagånger vara bällre alt få ett beslut om vägrat rivningslov direkt än att ettbeslut om planändring först skall avvaktas. Bl.a. därför anser jag altbyggnadsnämnden i varje enskill ärende om rivningslov bör ha möjlighel altvägra rivning, om nämnden - pä grundval av de inventeringar och detunderlagsmaterial i övrigi som står till förfogande - bedömer all byggnaden ärvärd alt bevara för framtiden. För tydlighetens skull vill jag tillägga atl delnaturligtvis inte bör finnas nägol hinder mol alt kommunen på ett merdefinitivt sätt ändå klargör sina avsikter all bevara en viss särskillvärdefull bebyggelse genom att meddela skyddsbestämmelser i detaljplan ellergenom områdesbestämmelser. Mitt förslag innebär enbari att jag inte anser detbefogat att alltid kräva sädana skyddsbestämmelser för all man skall kunna upprätthållade ambitioner alt bevara bebyggelse som ligger bakom dagens rivningsförbud. Denrättsliga effekten av en plan med skyddsbestämmelser bör vara atl rivninginte kan medges för fastigheter som omfattas av beslämmelserna. Skyddsbestämmelsernamedför alltså automatiskt etl rivningsförbud. Endast om beslämmelserna förstupphävs bör rivningslov alltså kunna lämnas. 13.1.5 Samordning mellan prövningen av rivningsärenden ochbeslul enligl annan lagstiftning Mitt förslag: I vissa fall skall rivningslov inte kunnalämnas, nämligen om - upprustningsåläggandeenligt bostadssaneringslagen har meddelats - skyddsbestämmelserhar meddelats genom detaljplan eller områdesbestämmelser. Jag lar först upp en fråga där jagförordar en annan lösning än ulredningen. Del gäller sambandet mellan denföreslagna rivningsregleringen i PBL och de ekonomiska förutsättningarna enligtbostadssaneringslagen för upprustning av en byggnad eller en bostadslägenhet. Utredningens förslag innebär ihuvudsak följande. Rivning bör inte få vägras med hänsyn tillbostadsförsörjningen, om en byggnad eller lägenhet är i sådant skick att detmåste ske en upprustning men det inte är ekonomiskt försvarligt att göra denödvändiga upprustningsåtgärderna. Om det alltså inte finnsfastighetsekonomiska förutsättningar atl rusta upp en byggnad, bör endastkulturhistoriska och miljömässiga skäl kunna utgöra grund för att hindrarivning, I sådana fall bör ägaren vara berättigad till ekonomisk kompensation. Beträffande kopplingen tillbostadssaneringslagen förde utredningen följande resonemang. Så snartfastighetsägaren i rivningsärendet påstår att del enligt hans uppfattningsaknas förutsättningar för ett upprustningsåläggande enligl bostadssaneringslagen,skall kommunen vara förhindrad atl utan vidare vägra rivning. Vill kommunenbevara byggnaden, mäste rivningsärendet vila lill dess upprustningsfrågan haravgjorts pä ansökan av kommunen. Om det vid den prövningen klarläggs attfastigheten inte är värd att rustas upp med hänsyn till de ekonomiska kraven i5 5 bostadssaneringslagen, och kommunens ansökan om upprustningsåläggandedärför avslås, skall rivning alllid fä ske, 1 vissa fall skall enliglutredningens förslag den ekonomiska bedömningen i första instans utföras avbyggnadsnämnden i själva rivningsärendet. Enligl min mening finns del häranledning att förenkla förfarandet avsevärl. Det bör sålunda inte råda nägonskillnad i förfarandet beroende på om vill hindra rivning medhänsyn till bostadsförsörjningen eller lill byggnadens kulturhistoriska ellermiljömässiga värden. En enhetlig prövningsordning är atl föredra. Enligt minmening kan man utgä frän atl kommunen, innan en ansökan om rivning ogillas, gören noggrann 1985/86:1 294 utredning av de fastighetsekonomiska förutsättningarna föratt behålla 13 Rivningslov och byggnaden i fråga. För detta talar inte minstden omständigheten att markiov kommunen i vissa fall kan bli skyldig att ersättafastighetsägaren för den skada han lider av att rivningslov vägras. Mot dennabakgrund finns del knappast nägon anledning att, som utredningen har gjort,ställa krav på atl kommunen skall ta initiativet till att defastigheisekonomiska frågorna blir slutligt avgjorda innan rivningslov färvägras. Det bör i stället vara sökandens sak att begära ersättning avkommunen, om han anser sig behöva göra en alltför slor ekonomisk uppoffring föratt byggnaden skall stå kvar. Ersättningsreglerna blir pä det sättet identiska,oberoende av vilken av de båda avslagsgrunderna som haråberopat. Detta ser jag som en belydande förenkling av regelsystemet. Jag vill tillägga att den nuföreslagna ordningen inte skall utgöra nägot hinder mot att kommunen i vissafall ändå väljer att använda sig av förfarandet enligt utredningsförslaget. Detkan naturligtvis tänkas att kommunen ibland hellre vill ha den ekonomiskabedömningen avklarad, innan man tar slällning i rivningsfrägan. De hyresgäster som motsätter sig rivningbör enligt PBL ha en ställning som i sina huvuddrag motsvarar den som de har på grund av bestämmelserna i bostadssaneringslagen. Här följer jag alltsåutredningsförslaget, som på den här punkten inte har mött någon kritik underremissbehandlingen. Jag föreslår således attrivningslov inte skall få lämnas så länge en ansökan - av kommunen eller enorganisation av hyresgäster - om upprustningsåläggande enligtbostadssaneringslagen inte har slutligt avgjorts, F, n, gäller ocksä hinder mol att meddelalov till rivning, om etl upprustningsåläggande har utfärdats och åläggandelinte har förfallit. En motsvarighet till denna regel bör tas in i PBL, 1 syfte atl ytteriigare stärkahyresgästernas ställning i rivningsärenden har utredningen föreslagit enuttrycklig föreskrift om all skall ta skälig hänsyn tillhyresgästernas önskemål, 1 likhet med mänga remissinstanser finner jag en sådanlagregel onödig. Jag anser det självklart att myndigheterna även utan en sådanföreskrift tar den hänsyn lill sakägarnas synpunkter som i varje särskill fallär möjlig, 13.1.6 Kommunen kan behöva lid för prövningen Det kan förutsättas att det i mångakommuners översiktliga planering ingår som ett normalt inslag att inventera detbefintliga byggnadsbeståndet och att i mån av behov upprätta bevarande- ochsaneringsprogram. Allt detta är givetvis ett komplicerat och Udsödande arbete.Ställningstaganden i bevarandefrågor kräver ingående tekniska analyser,ekonomiska kalkyler, samråd i antikvariska frågor med regionala myndigheter,l.ex. och företrädare för samt förhandlingar medfastig- 1985/86:1 295 Beträffande vissa fastigheter kan det varaoklart om det finns 13 Rivningslov och förutsältningar att tillgripabyggnadsminnesförklaring eller om bevarandet marklov kan säkras genomupprustningsåläggande enligt bostadssaneringslagen. Del kan vidare behövaundersökas hur långt man kan komma med frivilliga uppgörelser medfastighetsägaren. Sannolikt tar det läng tid innan kommunen överallt harlyckats atl i form av riktlinjer i översiktsplanen eller skyddsbestämmelser idetaljplaner eller områdesbestämmelser uttrycka de ställningstaganden, somefter hand växer fram i arbetet med bevarandefrägorna. Med del system jag har föreslagitoch som innebär att ett vägrat rivningslov i vissa fall skall kunna utlösaersättningsrätt för fastighetsägaren kan det anlas att kommunen ibland föredraratt förvärva fastigheten - i sista hand tvångsvis genom expropriation - framföratt betala ersättning med ett belopp som i fall av tvist bestäms av domstol.Jag vill erinra om atl expropriation kan ske bl, a. för att bevara historiskteller kulturhistoriskt märklig bebyggelse (2 kap, 8 5 expropriationslagen). Kommunen mäste räkna med attfastighetsägarna när som helst under planeringsarbetet kan aktualiserarivningsfrågan. Genom att ansöka om rivningslov kan en fastighetsägare tvingakommunen till ett avgörande, trots att det kanske finns brister ibeslutsunderlaget. Det kan också vara så att alternativa vägar att lösabevarandefrågan återstår att pröva då ärendet väcks. En annan situation som kräversärskilda överväganden är den att gällande detaljplan medger att ettbostadshus rivs och ersätts av en byggnad för något annal ändamål, t, ex, ettkontorshus, men att planens genomförandetid har gått ut när rivningslov söks.Som jag tidigare (avsnitt 3,3,2) har föreslagit skall kommunen, närgenomförandetiden har gått ut, kunna ändra planen utan att skyldighel därmeduppkommer att ersätta fastighetsägaren för byggrätten enligt planen. Omkommunen när rivningen söks finner att det användningssätt som i planen medgesför den aktuella fastigheten inte längre bör tillåtas, ulan att bostäder ärden även för framUden lämpligaste markanvändningen för fastigheten, kanrivningen inte stoppas med mindre än att detaljplanen ändras så attändamålsbestämningen anpassas till de faktiska förhållandena på fastigheten,Atl ändra planen pä detta sätt kan ta , även om planarbetet kanbegränsas till alt gälla en enda fastighet. Reglerna i PBL bör utformas så attdel blir möjligt för att - på motsvarande sätl som jag harföreslagit beträffande ärenden om bygglov (avsnitt 12,3,3) - besluta omanstånd med avgörandet av ansökningar om rivningslov, Av vad jag nu har anfört framgåratt förfarandereglerna bör utformas så all de medger en viss betänkelid förkommunen i samband med beslul i rivningsfrägor. Kommunen kan behöva tid för altutreda om bevaran- 1985/86:1 296 deintresset kan tillgodoses genom tillämpning avbyggnadsminneslagen 13 Rivningslov och eller bostadssaneringslagen, i formav ett avtal med fastighetsägaren eller marklov genom köp ellerexpropriation. Det kan ocksä ta att bedöma 13.1.7-13.2 fråganom ett avslag pä ansökningen om rivningslov kan medföra skyldighet att betalaersättning till fastighetsägaren. Slutligen behövs det en tidsfrist för attkommunen skall hinna ändra gällande detaljplan, om del behövs för att ettrivningsönskemål skall kunna mötas med etl planbeslui som avspeglar kommunensaktuella avsikter med faslighetens användning. Fastighetsägaren har å sin sidai alla de berörda situationerna ett befogal krav atl han inte skall hållas iovisshet under en obestämd eller oskäligt läng lid. Mot bakgrund av det nu anfördaföreslår jag en regel som ger möjlighet för att under en visstid vänta med att ta slutlig ställning lill en ansökan om rivningslov. Förfarandeti denna del bör sä nära som möjligt ansluta till vad jag tidigare (avsnitt12,3,3) har föreslagit beträffande avgörande av ärenden om bygglov. Under tidensom ärendet vilar kan yilerligare utredningar göras och vissa initiativ tasbäde av kommunen och av andra intressenter för att lösa frågan om bevarandet avbyggnaden i andra former än enligl PBL. Sålunda bör det kunna ske ansökningarom byggnadsminnesförklaring, upprustningsåläggande ellerexpropriationsiill-sländ. Ytteriigare en åtgärd som kommunen bör kunna vidtaför att möta anspråken pä rivning är att anta eller ändra en detaljplan ellerområdesbestämmelser. 1 det sistnämnda fallet bör dock gälla alt ärendet omrivningslov skall avgöras, om inte ett planbeslui har meddelats inom tvä årfrån den dag då ansökningen om rivningslov kom in. Ett förslag i lagrädsremissen (s,228) om att även en ansökan om byggnadsminnesförklaring skall kunna föranledaanstånd med avgörandet om rivningslov vidhåller jag däremot inte, 1 likhet medlagrådet (yttrandet S.90) anser jag nämligen inte atl en särskild föreskrift fyller någon funktion i detta fall. o Inom områden med detaljplan skallmarklov normalt krävas för schaktning eller fyllning, som medför att höjdlägetför en tomt eller mark för allmän plats ändras avsevärt (s. 300) o Kommunen skall i detaljplan kunnabeslämma atl trädfällning och skogsplantering inte får företas utan marklovinom planområdet (s. 300) o Kommunen skall genomomnidesbeslämmelser kunna besluta att det skall krävas marklov för schaktning.fyllning, trädfällning och skogsplantering inom områden som är avsedda förbebyggelse och i skyddsområden intill försvarsanläggningar, flygplalser,kärnreaktorer och liknande (s. 300) 1985/86:1 297 o Marklov får vägras om åtgärden 13 Rivningslov och - strider moten detaljplan eller områdesbestämmelser marklov - motverkarsyftet med skydds-eller säkerhetsområden U.z-13.2.1 - förhindrareller försvårar områdets användning för bebyggelse - medför störningarför omgivningen (s. 302). Inom områden som ingår i fastställdgeneralplan får schaktning, fyllning, trädfällning eller annan jämförlig åtgärdinte vidtas, om åtgärden kan väsentligt försvära områdets användning för del avseddaändamålet, Pä ansökan av markägaren eller innehavare av särskild rätt till markkan länsslyrelsen pröva om en viss åtgärd är av detla slag (17 8 BL), Inom områden med stadsplan gällermotsvarande förbud med endast den skillnaden att förbudet här avser åtgärdersom uppenbarligen kan väsentligt försvåra ett områdes användning för detavsedda ändamålet (405 BL), Den som vill utföra en åtgärd inom stadsplanelagtområde har ingen möjlighet att i förväg få prövat om åtgärden är tillåteneller inte. Däremot föreskrivs i 54 8 1 mom, byggnadsstadgan byggnadslovspliktför schaktning, fyllning eller annan liknande åtgärd inom tomt, om åtgärdeninnebär avsevärd ändring av höjdläget för tomten eller en del av den. Vid sidan av dessa legala förbudkan utfärda förbud mot åtgärder av del berörda slaget enligt både17 och 40 SS byggnadslagen. Sådana förbud kan meddelas dels när en fräga omplanläggning eller planändring har aktualiserats, dels inom vissa omräden därdet råder nybyggnadsförbud. Även för omräden som ingår ibyggnadsplan eller där förbud mot nybyggnad har meddelats i avvaktan påbyggnadsplan kan utfärda förbud mot schaktning, fyllning,trädfällning eller annan jämförlig åtgärd. Någon motsvarighet till detförhandsbesked som kan ge enligl 17 8 byggnadslagen finns intehär,