prop · G903109 · 1985-12-31 00:00:00 — Radiolagsulredningen har föreslagit att radiolagenoch lagen om lokala kabelsändningar skall ändras så all trådsändningar som skertill andra lokaler än bostäder får bedrivas hell fritt. Förslaget innebär allt. ex. gudstjänster och idrottslävlingar, men också andra evenemang, kandirektsändas till lokaler på olika platser i landet. Härigenom förbättrasmöjligheterna för en specialinlresserad publik all följa sådana händelser. SR har invänt atl förslaget innebär risker förinskränkningar i mångfalden i det utbud som koncemens programförelag kanerbjuda den stora publiken. Jag berörde denna fråga i prop. 1984/85:199 omradio- och TV-sändningar i kabelnät. Där föreslogs inga särskilda regler tillskydd för massmediernas rätt atl bedriva nyhetsbevakning. Jag uttalade då (s.51) alt SR-koncer-nens möjligheter alt förvärva sändningsrättigheter harsamband med hela den förskjutning i konkurrenssituationen som skapas genomuppkomsten av nya möjligheter atl sända TV-program. Denna utveckling placerarägare till attraktivt programstoff, t. ex. idrottsevenemang, i en gynnsammareförhandlingsposition. Jag ansåg emellertid all det var för tidigt alt uttalasig om vilka effekter den förändrade situationen skulle komma all fåför möjligheter all fylla sina olika uppgifter. hadeingen erinran mot regeringens ställningstagande (KU 1984/85:37, rskr. Utvecklingen inom salellitområdet har redan skapatalternativa sänd ningsmöjligheter för t. ex. sportevenemang. Konkurrenslägel för SR-före- tagen har därmed redan förändrats. Nya projekt diskuteras ständigt som, om de förverkligas, kommer att ytteriigare förändra situationen. na bakgrund torde det nuaktuella förslaget inle spela någon avgörande Prop. 1985/86: 109 roll. Ett genomförande av utredningens förslag kan vidareantas få viss betydelse i fräga om s. k. videotex och andra former avträdbunden lextkom-munikation. I så fall görs det nämligen helt klart atl delinte kommer atl råda några elableringsmässiga hinder för en utbyggnad av dessamedieformer inom företag, organisationer och myndigheter. Med hänvisning lill det jag har sagl anser jag alldet inle bör krävas tillstånd av myndighet för trådsändningar av ljudradio- ochTV-program utanför bostadssektorn. En avreglering får emellertid inle försväratillämpningen av biografförordningens regler om förhandsgranskning avvideogram som visas offentligt. Videotekniken har främst använts föricke offentliga visningar, t. ex. inom undervisningen och i hemmen. Dentekniska utvecklingen kan dock väntas resultera i förbättrade videosyslem somgör del möjligt att använda tekniken i biografiiknande sammanhang. För atl samma regler skall gälla i fråga omoffentlig visning av upptagningar av rörliga bilder, oavsett vilket slag avupptagning det är fråga om, föreslog regeringen i prop. 1984/85:116, alt detsedan länge rådande systemet med obligatorisk förhandsgranskning av filmskulle utvidgas lill all gälla offentlig visning av videogram, dvs. kassettereller skivor vilkas bildinnehåll återges genom en teknik som utnyttjarelektriska signaler. har, som jag nämnt, beslutat ienlighet med förslagen i propositionen. Del problem i fråga om tillämpningen avbiografförordningen som måste lösas består i atl man inte kan dra någon klargräns mellan sådan visning av ett videogram som sker genom uppspelning ochsädan visning som sker genom Irådsändning i radiolagens mening. Efiersomvideogram som visas offenlligt genom uppspelning skall vara godkända förvisning av siatens biografbyrå, medan videogram vilkas innehåll trådsändsåtnjuter skydd mot förhandsgranskning genom bestämmelsen i 8 § radiolagen uppkomma situationer där det är oklart vilken ordning som har företräde.Denna oklarhet kan givetvis åberopas för alt kringgå det krav på förhandsgranskningsom gäller. förslag i fråga om ordningenmed förhandsgranskning innebär atl samma regler i princip skall gälla oavsetiom en videovisning sker genom trådsändning eller uppspelning. Som jag nämnt ärde allra flesta remissinstanserna av samma åsikt som utredningen. Del gällerockså flera instanser som är kritiska mot att det över huvud laget fårförekomma förhandsgranskning av filmer och videogram som visas för vuxenpublik. Utredningens förslag skall också ses mot bakgrundav en beslutad ändring av punkt 4 i övergångsbestämmelserna lill lagen (1976:871) om ändring i regeringsformen (prop. 1984/85:83, KU 1984/85:20, rskr. 1984/85:117. KU 1985/86:1, rskr. 1985/86:1). Enligt den nya lydelsen av denna bestämmelse, som trätt i kraft (SFS 1985:862), får del, utan hinder av 2 kap. 1 § 3 och 14 § första stycket regeringsformen, i lag föreskrivas alt filmer och videogram inle får förevi- 26 sasoffenlligt, om de ej har godkänts för sådan visning. Utredningenhar uttalat all denna lydelse av övergångsbestämmelsen medgerlagstiftning om förhandsgranskning oavsett visningstekniken och därmedalt biografförordningen utvidgas lill atl omfatla sådan offentlig visningav filmer och videogram som sker genom trådsändning. uttalandeav utredningen har inte ifrågasatts vid remissbehandlingen. Jag är i fråga om den del av radiolagsutredningensförslag som jag nu redogjort för av samma åsikt som utredningen. Jag finner detockså nödvändigt atl dels ändra biografförordningen, dels göra vissainskränkningar i censurförbudet i 8 § radiolagen. När del gäller irådsändningar till bosläder syftarutredningsförslaget lill att undanröja de oklarheter i fråga omtillståndspliklens omfattning som föreligger. Utredningen föreslår somjag nämnt dels att begreppet rundradiosändning i radiolagen inte längre skallgälla Irådsändningar, dels att kravet på tillstånd skall gälla sändningar somnär fler än 100 bostäder. Sändningar som når högst 100 bosläder avses alltså fäbedrivas fritt. Jag anser liksom utredningen att trådsändningarnabör avföras från begreppet rundradiosändning i radiolagen och alttillslåndsplikten när det gäller trådsändningar lill bosläder bör vara knutenenbart lill att sändningarna når ett visst lägsta antal bostäder. Jag vill liksom utredningen betona atl dagens gränsinle bara representeras av uttrycket "cirka femtio bosläder".Begreppet rundradiosändning måste också uppmärksammas. Vid bedömningen av om enIrådsändning är en rundradiosändning måste man beakta inle bara antaletbostäder utan också graden av samhörighet mellan de boende. Man får därförräkna med att många sändningar i mindre kabelnät faller utanför gällandetillstånds-plikt medan andra inte gör del. Vid en övergång lill en fast och entydiggräns kommer med nödvändighet vissa lillslåndspliktiga sändningar atl blifria medan andra som inte kräver tillstånd kommer atl göra del. Enliglmin mening är 75 bosläder en lämpligt avvägd gräns för tillslåndsplikten.Genom alt tillslåndsplikten avgränsas på detla sätl torde det inte kunnauppkomma några egentliga svårigheter all ange vilka sändningar som krävertillstånd. Jag vill i delta sammanhang också säga något omförhållandet mellan radiorätten och de upphovsrätlsliga reglerna. Som påpekats i olika radio- rättsliga sammanhang har radiolagslifiningen tillkommit och utformats ut ifrån helt andra överväganden än den upphovsrätlsliga lagstiftningen. Me dan del förra regelkomplexet har kommit lill av offentligrättsliga hänsyn, bl.a. för all säkerställa en rationell användning av tillgängliga radiofrek venser, är upphovsrällslagstiflningens syfte atl skydda vissa kategorier av rättighetshavare mot atl deras verk och prestationer blir obehörigt utnytt jade. Upphovsrältslagstiftningen är således av privaträllslig natur. Detta gör atl det knappast är meningsfullt atl sträva efter alt de radiorätlsliga koncessionsreglerna skall ansluta till upphovsrättens regler om i vilken utsträckning upphovsmän och andra rättighetshavare förbehålls särskilda rättigheter lill sina verk och prestationer. Jag anser snarare atl del är av vikt all klargöra atl reglerna har olika karaktär och all det därför är naturiigt alt deras sakliga innebörd skiljer sig ål. Detframgår av vissa remissyttranden atl en del av dem som är verksamma påkabel-TV-området har ganska bristfälliga kunskaper om det upphovsrättsligaregelsystemet. Några remissinstanser har med hänsyn härtill framställt önskemålom informationsinsatser från samhällets sida. Jag anser liksom dessaremissinstanser alt del finns ett visst informationsbehov pä området.Upphovsmännens organisationer bör ha ett naturligt intresse av att självasprida inform;ition om reglerna. Det bör också kunna ankomma på den nyligeninrättade kabelnämnden att verka för all de som engagerar sig ikabel-TV-verksamheien är medvetna om sina skyldigheter när del gäller atlträffa avtal och utge ersättning för atl de utnyttjar upphovsrättsligt skyddatmaterial. Det finns däremot inte något skäl att låta deupphovsrättsliga reglerna öva inflytande på den radiorättsliga gränsen förtillslåndsplikten när det gäller trådsändningar till bostäder. Prop.1985/86: 109 4.3 Förhandsgranskningen på videoområdet Mitt förslag:Biografförordningens tillämpningsområde utvidgas till all omfatta sådanoffentlig visning av filmer och videogram som sker genom trådsändning iradiolagens mening. Förordningen skall dock inte gälla om irådsändningen är envidaresändning av en rundradiosändning eller av en sändning från en satellit ifast trafik. Inte heller skall förordningen gälla om tråd;;ändningen är enegensändning som också sker till bostäder med stöd av tillstånd enligtradiolagen eller i enlighet med bestämmelserna i lagen om lokalakabelsändningar. Censurförbudet i radiolagen inskränks så att del inle kommeratl omfatta de trådsändningar för vilka biografförordningen föreslås gälla. Utredningensförslag: Överensstämmer med milt förslag. Remissinstanserna: Uiredningens förslag godtaseller lämnas ulan erinran av flertalet instanser. Några instanser - juridiskafakulietsnämnden vid , SR och Konstnäriiga och litterärayrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS) - hyser oro eller uttalar kritik motförslaget med hänvisning tiU att detla anses få negativa följder förSR-koncernens verksamhet. Skälen för mitt förslag: Biogrcifförordningensregler om förhandsgranskning gäller också i fråga omvideogram. Reglerna i förordningen gäller emellertid endasl sådan offentligvisning som sker på annal sätt än genom radiosändning eller irådsändning. Medradiosändning och irådsändning avses i förordningen delsamma som i radiolagen. Det anförda betyder alt kravet på förhandsgranskningför närvarande endast gäller i fråga om visning genom sådan uppspelning som fåranses falla utanför begreppet irådsändning i radiolagen enligl vad departementschefenuttalade vid lagens tillkomst (se prop. 1966:149 s. 36). trådsändningar gällernämligen enligl 8 § radiolagen alt myndigheter och Prop. 1985/86: 109 andraallmänna organ är förbjudna att ingripa med censuråtgärder. Som jag nämnt i del föregående kan del på videoområdeluppkomma situationer, där det är oklart om det är kravet på förhandsgranskningeller radiolagens censurförbud som har företräde. Jag har också påpekat attdenna oklarhet kan åberopas för att kringgå det krav på förhandsgranskning somgäller. Oavsett vilken principiell syn man har påvideocensuren, är det därför tydligt all det inte är tillfredsställande attförhandsgranskningen skall vara beroende av den angivna gränsdragningen.Distinktionen mellan vad som enligt radiolagens motiv är uppspelning och vadsom är trådsändning har föranlelts av överväganden som inle alls är relevanta idetta sammanhang. Det var bl. a. mot denna bakgrund somradiolagsulredningen tillkallades. Det har varit uiredningens uppgift attundersöka om gällande ordning i fråga om förhandsgranskning av videogram kananses kräva några lagändringar med hänsyn till förbudet mot censur av t rådsänd ningar i 8 § radiolagen. Vid den undersökningen har utredningen funnitall del är nödvändigt atl inskränka censurförbudel; ordningen medförhandsgranskning av videogram skulle annars riskera att bli ett slag iluften. Av samma skäl har utredningen ansett alt biografförordningen börutvidgas lill all i princip omfatta filmer och videogram som trådsänds föroffentlig visning. Dessa ställningstaganden av utredningen har överlaggodtagils vid remissbehandlingen. Jag är, som jag tidigare framhållit, avsamma mening som utredningen. En utsträckning av förhandsgranskningen lillIrådsändningsområdet ger emellertid upphov till problem. Dessa är av två slag.Det ena har atl göra med alt överföring av TV-program till allmänheten kan skeinte bara trådlöst utan också genom tråd och alt del i fräga omIrådöverföringar av detta slag är en viktig ytlrandefrihetsrältslig princip attdet allmänna inte får bedriva någon förhandscensur. Det andra problemet har altgöra med gränsdragningen mellan direktsändningar och sändningar av inspelatmaterial. Om censuren begränsas till trådsändningar av filmer och videogram,är det givetvis uteslutet med censur i fråga om direktsändningar. Problemet påvideo- och irådsändningsområdet är emellertid atl en viss överföring kan varabåde en direktsändning och en sändning av inspelat material. Beträffande filmerligger det däremot i sakens natur alt det alltid rör sig om upptagningar somåterger inspelat material. Av nu anförda skäl är det uppenbart all man måstegöra flera undanlag från en ordning med förhandsgranskning av videogram somtrådsänds för offentlig visning. Utredningen har föreslagit all det i fyra särskiltnämnda fall inte skall få förekomma någon censur. Endast en remissinstans har haft invändningar mot förslaget. Det är (), som anser att del inte bör gälla något undanlag om Irådsändningen är en egensändning som också sker till bostäder med stöd av tillstånd enligt radiolagen eller i enlighet med bestämmelserna i lagen om lokala kabel sändningar. Övriga remissinstanser godtar däremot allmänt alla de före slagna undantagen. Jag ansluter mig lill den bedömningen. Frågan om gränsdragningen mellan direktsändningaroch sändningar av Prop. 1985/86: 109 inspelat material behandlar utredningensärskilt med hänsyn till direktsändningar av sportevenemang. Utredningen anföralt det är vanligt att inslag i sportevenemang som direktsänds i TV visas fleragånger. Som exempel nämns att mål som görs i en ishockeymatch visas på nytt ipausen efler den aktuella perioden. Enligt utredningens bedömning skulle detinte vara realistiskt att kräva förhandsgranskning av de upptagningar på vilkasådana inslag har spelats in. Utan hinder av alt en direktsändning interfolierasav upptagningar av vad som tidigare förekommit i direktsändningen anser därförutredningen att sändningen från censursynpunkl bör anses i sin helhet utgöra endirektsändning. Utredningen anför atl det inle torde behövas någon särskildföreskrift för att klargöra detla. Till dessa uttalanden, som inte ifrågasatts vidremissbehandlingen, kan jag ansluta mig. Om en direktsändning, som bandats,skall visas offentligt , måste upptagningen däremot förnärvarande först granskas enligt bestämmelserna i biografförordningen. Jag övergår med detta till att behandla den kritiksom bl. a. SR riklat mot utredningens förslag vad beträffar följderna förprogramföretagen inom koncernen, dvs. i praktiken ()och UtbUdningsradio ÄB (UR). Mitt förslag stämmer som jag nämntöverens med utredningens förslag. Gällande ordning på videocensurområdet innebär attett programförelag inom , som anordnar en allmän sammankomst förvisning av videogram på annat sätt än genom trådsändning, i allmänhet ärskyldigt att se lill att videogrammet är godkänt för offentlig visning avstatens biografbyrå. Mitt förslag innebär att kravet på sådant godkännande iprincip också skall gälla om visningen sker genom Irådsändning. Kravet påförhandsgranskning skall dock inte gälla om irådsändningen också sker tillbosläder med stöd av det sändningstillstånd som förelaget har enligtradiolagen. gäller enligl 5 § första stycketradiolagen atl de förelag som regeringen bestämmer (programföretag) har rätlatt "sända radioprogram i rundradiosändning från sändare här ilandet". I anslutning härtill heter det i SVT: s avtal med staten altförelaget ålar sig att bedriva "programverksamhet för rundradio" ochatt företaget för all kunna fullgöra detta åtagande har rätt att sända"televisionsprogram i rundradiosändning". 1 UR: s avtal talas det påmotsvarande sätt om att detla företag åtar sig att bedriva"programverksamhet för rundradio inom utbildningsområdet" och attföretaget på grund härav har rätt att sända "radioprogram (ljudradio- ochtelevisionsprogram) i rundradiosändning". SR-företagens uppgift är alltså ati ägna sig åttillståndspliktiga sändning ar av ljudradio- och TV-program. Det är däremot inte någon uppgifi för förelagen att exempelvis konkum:ra med biografbranschen genom all anordna allmänna sammankomster för visning av filmer eller videogram. Uppgiften atl syssla med tillståndspliktiga sändningar, dvs. med nuvarande uttryckssätt att bedriva rundradioverksamhet, utesluter givetvis inle att ett programförelag i begränsad omfattning kan anordna allmänna samman komster för att visa film eller video, t. ex. upptagningar av TV-program som förelaget har sänt. Tvärtom kan sädan verksamhet säkert i en 30 del fallvara till nytta för företaget med tanke på rundradioverksamheten. Prop.1985/86: 109 Jag vill emellertid understryka alt visningsverksamhet av detbeskrivna slaget endast kan spela en underordnad roll för programföretagen. Jag vill i detta sammanhang ocksåpåpeka att den särskilda lagstiftning som programföretagen har atl följa, dvs.radiolagen och radioansvarighelslagen, bara gäller när förelagen sänder"radioprogram i rundradiosändning". Remissbehandlingen visar alt detpå denna punkt råder en del missförstånd. Om ett programföretag anordnar enallmän sammankomst för visning av videogram på annal sätt än genom trådsändninggäller alltså för denna verksamhet inte radiolagens krav på bl. a. opartiskhetoch saklighet. Verksamheten kan inte granskas av radionämnden. Man kan således konstalera, delsalt verksamhet som uteslutande eller lill väsentlig del gäller offentligvisning av videogram är av underordnad betydelse för , dels attprogramreglerna i radiolagen och reglerna i radioansvarighetslagen inte gällerom ett programförelag visar video offenlligt genom uppspelning. Givelvis gällerdessa regler inle heller om ett programföretag anordnar offentlig filmvisningvia projektor. Verksamhet av detta slag får som bekant bedrivas av vem somhelsl. Det är då naturligt atl de regler som allmänt gäller för verksamhetenockså gäller om ett programförelag bedriver den. Milt förslag i det föregåendeinnebär atl trådsändningar utanför bostadssektorn skall släppas helt fria.Samma ordning som gäller på den fria sektorn, bör då gälla på denutvidgade fria sektorn. Jag anser följaktligen alt det inte är förenat mednågon olägenhet att programföretagen inom när det gäller offentligfilm- och videovisningsverksamhet är underkastade biografförordningens regler;på filmsidan har denna ordning gällt ända sedan tillkomsten av ÄB Radiotjänstår 1925. Beträffande biografförordningenvill jag dessutom peka på den regel som finns i 9 § första stycket förstameningen. Där föreskrivs bl.a. att förordningens bestämmelser inte gäller ifall dä regeringen pä ansökan meddelar befrielse från förordningenstillämpning. En likalydande föreskrift fanns i den biografförordning som gälldetidigare, dvs. förordning angående biografföreställningar (SFS1911:71). I motiven till den bestämmelsen (prop. 1911: 160 s. 21) fästeföredraganden uppmärksamheten på alt dispens kunde beviljas i fråga omförevisning av biografbilder "exempelvis vid vetenskapliga ellerpopulärvetenskapliga föreläsningar eller föredrag". Jag är med hänsyn tilldetta motivuttalande inte främmande för att biografförordningens dispensregelskulle kunna vara tillämplig i fråga om en del videovisningar som SR-koncernensprogramförelag kan ha anledning att anordna. Mot den nu angivna bakgrundenanserjag alt milt förslag tillgodoser de anspråk som man kanställa på lagstiftningen på detta område. Jag vill också erinra om att fråganom vad som mera allmänt bör gälla rörande film- och videocensuren övervägs avden av mig tillkallade särskilde utredaren (1985: 10) om åtgärder motvåldsskildringar i röriiga bilder. 1985/86: 109 Mitt förslag:Lagen (1981:508) om radiotidningar ändras sä att begreppet radiotidning ocksåi forlsällningen innefattar trådsänd överföring till synskadade av innehiUleli dagstidningar. Utredningens förslag: Förslaget att begreppetrundradiosändning bara skall avse en viss form av radiosändningar och intenågra irådsändningar innebär bl. a. att begreppet radiotidning får en snävareinnebörd än , om förslaget genomförs och radiolidningslagen inle ändras. Med hänvisning lill vad taltidningskommittén (U1982:05) anfört angående den forlsalla verksamheten med radiotidningar i sittbelänkande (Ds U 1984:8) Om slöd lill radio- och kassettidningar drarutredningen slutsatsen atl frågan om kabeldisr.ribution av dagstidningarsinnehåll till synskadade inle kan anses vara aktuell under den närmaste framtiden.Enligt utredningen finns det följaktligen inle något behov av allanpassa radiolidningslagen till förslaget om alt inskränkarundradiosänd-ningsbegreppel. Remissinstanserna: noterar altuiredningens förslag medför alt begreppet radiolidning får en snävare innebördän . Kommittén har den principiella uppfattningen att irådsända tidningarbör vara jämställda med eterburna tidningar. Om inle radiolidningslagen omfattarIrådsända tidningar kommer i stället enligl kommittén lagen om lokalakabelsändningar atl bli tillämplig på dessa tidningar, vilket kan medföraproblem i fråga om vem som får stå som innehavare, tillämpningen avansvarighetsreglerna och mcjiigheterna atl sända reklam. Kommittén vill också påminna om atl denförsöksverksamhet som bedrivits tyder på atl irådöverförda dagstidningar kanbli aktuella . Kommittén anser del mot denna bakgrundangeläget alt radiolidningslagen redan nu anpassas på sådant sätt atttrådöverförda dagstidningar för synskadade även i fortsättningen betraktas somradiolidningar. ansluter sig lill kommitléns bedömningoch framhåller viklen av all lagstiftningen på området inte medförbegränsningar i möjligheterna atl utveckla verksamheten med radiolidningar. Skälen för mitt förslag: Tallidniingskommitlénfördelar bidrag till tidningsförelag som ger ul radio- och kassettidningar.Samtidigt arbetar kommittén med att pröva och utveckla olika metoder föröverföring av dagstidningars innehåll lill synskadade. Kommitténs arbete harbl.a. medfört alt gällande lagar och förordningar ändrats vid ett flertaltillfällen i takt med utvecklingen av verksamheten sedan kommittén började sittarbete . När det gäller radiolidningar framgår det av framställningarfrån kommittén all verksamheten lill slörsla delen avser radiosändning. Somjag anförde i regeringens proposition om radio- och kassettidningar (prop.1984/85:138 s. 28-30) har kommittén nedlagt ett omfattande arbete på attutveckla och sätta i gång en reguljär verksamhet med radiosänd utgivning.Kommittén gör i nyssnämnda betänkande den bedömningen alt elersända radiolidningar förnärvarande ulgör den mest ändamålsenliga formen för Prop. 1985/86: 109distribution av innehållet i dagstidningar till synskadade. Kommitléns försök med trådsänd överföring harhittills inskränkt sig till vissa tidsbegränsade prov över telenätet.Kommitténs utvecklingsarbete synes dock kunna innefatta ävenIrådsända radiotidningar. Det gäller särskilt om försöken anknyts lill denallmänna utvecklingen inom kabelområdel. Jag anser att största möjliga överensstämmelse böreftersträvas mellan radiosända och trådsända radiotidningar. Om irådsändningarnaskulle ske med slöd av tillstånd enligt lagen om lokala kabelsändningar skulleen sådan överensstämmelse inte kunna upprätthållas. Reglerna för kabelsändningaravviker nämligen på många punkter från motsvarande regler i radiolidningslagen.Som exempel vill jag nämna alt tiUstånd enligt lagen om lokala kabelsändningarendast ger rätl lill sändningar inom ell begränsat område samt alt reklam intefår förekomma i sändningarna.