prop · G903122 · 1985-12-31 00:00:00 — De svårigheter som i sådana fall uppkommer atl utredavem som äger eller innehar fartyget på grund av avbetalningsköp får lösas frånfall lill fall. Dekoslnader som bör vara ersättningsgilla är sådana som direkl hänför sig lillflyttningen av fartyget och dess förvaring på annan plats, i den mån reglernaom fordran för hamnavgifl inte är tillämpliga, saml sädana som uppkommit isamband med delgivning av underrättelse. I fråga om ersättningens storlek börvanliga civilrätlsliga skälighelsprinciper gälla. Redarenseller annan ägares ansvar kan emeUertid inte vara helt oinskränkt. Harfartyget frånhänts honom genom brott bör han givelvis inte vara skyldig atl belalakostnaderna för flyttningen. Kostnaderna kommer i sådanl faU, liksom om hanförblir okänd eller inte kan betala kostnaderna och fartyget saknar värde, allslutligt stanna pä den i vars intresse flyttningen har sketl. 1985/86: 122 Mitt förslag: Densom har haft kostnader för att flytta etl fartyg och för andra åtgärder enligtden föreslagna lagen skall ha rätl alt hålla kvar fartyget lUl säkerhel för sinfordran (retentionsrätt) och att låta realisera det. Är det uppenbart allfartyget saknar försäljningsvärde, skaU del få skaffas undan. Utredningensförslag: Utredningen har inte någol förslag om retenlions-och realisalionsräll.Ell fariyg som måste anses övergivet får undanskaffas, om omständigheterna geranledning till del och tredje mans rätt inte träds för när. Remissinstanserna:Frågan berörs i allmänhet inte. efterlyser dock relenlions-och realisalionsräll i fartyget för hamninnehavare som har hafl kostnader förflyttning. Skälenför mitt förslag: Retentionsrätt är en laga befogenhet för en fordringsägarealt till säkerhet för sin fordran håUa kvar någon annans egendom som han har isin besittning exempelvis den rätt en hantverkare har all säkerställa betalningför fordran för arbete på inlämnat och ej avhämlat gods. - Retenlionsrällenkräver alltså att fartyget efler flyttningen är i hamninnehavarens besittning.Besittningen behöver emellertid inte vara mera kvalificerad än den som fömtsältsför t. ex. holellvärds retentionsrätt i en holellgäsls resgods enligt lagen(1970:980) om retentionsrätt för fordran hos hotellgäst. Kostnadernai samband med flyttning av etl fariyg kan gå upp till avsevärda belopp. Del ärdärför rimligl alt den som får lägga ut dessa koslnader skall ha någon säkerhelför sina ersättningsanspråk, om redare och ägare inte kan ersätta kostnaderna.En sådan säkerhel erbjuder reten-lionsrätten. En rätt alt realisera fartygetgör det möjUgt för hamninnehavaren att få ut sina koslnader som hanslutgiltigt blir kvitt fartyget. Ettfartyg kan emellertid vara föremål även för andra rättigheter. Registreradeskepp kan vara belastade med inteckningar och alla fartyg kan vara belastademed sjöpanträtt, bl. a. för hamnavgifter. Dessa rättigheter måste beaktas. Iutsökningsbalken finns regler om försäljning både av utmätt lös egendom i aUmänhetoch av utmätta registrerade skepp. Jag anser alt utsökningsbalkens regler om försäljningav utmätt egendom bör tillämpas också vid försäljning med stöd av den nyalagen. Försäljning bör alltså ske genom kronofogdemyndighetens försorg.Kommunens beslut om flyttning kommer atl få gälla som gmnd för försäljningen. Omdel är uppenbart atl fartyget saknar försäljningsvärde bör del få skaffas bort.Bedömningen ankommer på hamninnehavaren. Han får givetvis vara mycketförsiktig i denna bedömning så atl han inte ådrar sig skadeståndsansvargentemot fartygels ägare eller iredje man. Jag återkommer till denna fråga i specialmoliveringen. Omnågon fråga som har samband med rätten att sälja fartyget har kommit under domstolseller skiljemäns prövning, bör fartyget inte få säljas på gmnd av vad som sägsi den föreslagna lagen, förrän tvisten har avgjorts och skälig tid förflutitdärefter. En redare eller ägare tilletl fartyg som kvarhålls lill säkerhet för en fordran bör givelvis vid tvist ombetalningen kunna få tiUgång till fartyget genom atl ställa annan säkerhet. 2.7 Överklagande av beslut Mittförslag: En kommuns beslut om flyttning får överklagas hos länsrätten och iövrigt enligt förvaltningsprocesslagen (1971:291, ändrad senast 1985:271). Utredningensförslag: Beslut om flyttning får inte överklagas (se belänkandet s. 88). Remissinstansernaberör i allmänhet inte frågan. uttalar dock tveksamhet mol fullföljdsförbudet(se bilaga 3 avsnitt 6). Skälen för mitt förslag:Frågor som har samband med beslut om flyttning kan komma under allmän domstolsprövning. En sådan fråga kan gäUa om redaren eller ägaren skall vara fri frånkostnadsansvar på den gmnd atl fartyget varit frånhänt honom genom brott. Enannan sådan fråga kan röra ersättningens storlek. Vid en sådan prövning kommerockså flyttningsbe-sluleis laglighel atl kunna bedömas. Del kan därförifrågasättas om del finns anledning alt låta flyllningsbeslulel i sigöverklagas. Sådana beslul bör normall få verkställas . För del fallall ell fartyg redan har flyttats är det knappast meningsfullt atl pröva etlyrkande att del skall återföras till sin gamla plals. Med tanke på alt fartygetkan komma all försäljas liU följd av flyttningsbeslutet och av principiellaskäl anser jag emellertid all ell sådanl beslul bör kunna överklagas.Prövningen bör göras av förvaltningsdomstolarna. Ävenen hamninnehavare som inte har fått bifaU till en framställning all få flytta etlfartyg har intresse av all kommunens beslul får överklagas. 2.8 Följdändringar i annan lagstiftning 140§ sjölagen anges förutsättningarna för partredares solidariska respektive icke-solidariskaansvarighet för partrederiets förpliktelser. Paragrafen innehåller enhänvisning lUl vallenföroreningslagens bestämmelse om betalningsansvar för vallenföroreningsavgift.En hänvisning bör göras även till den föreslagna lagens beslämmelse omsolidariskt betalningsansvar. I14 § lagen (1971:289) om allmänna förvakningsdomslolar (omlrycki 1981:1323,ändrad senasi 1985:212) räknas upp vilka mål länsrätt prövar. Uppräkningen börkompletteras med upplysningen om mål enligt den nu föreslagna lagen. 2.9 Ikraftträdande m. m. P-P" ''''''- '2 Någonlängre förberedelsetid innan den nya lagen kan träda i kraft behövs inte. Denbör kunna träda i kraft . Bestämmelserna bör kunna tillämpasäven för fariyg som förtöjts felaktigt eller lämnais före ikraftträdandet.Detta torde gälla utan särskUd övergångsbestämmelse. Ienlighet med vad jag nu har anföri har inom kommunikationsdepartementetupprättats förslag till 1. lag om flyttning av fariyg i aUmänhamn, 2. lag om ändring i sjölagen(1891:35 s. 1), 3. lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. De under 2 och 3 angivnaförslagen har upprättats i samråd med chefen Förslagenbör fogas till regeringsprolokollet i detta ärende som bilaga 4. 4 Specialmotivering till lagförslagen 4.1 Förslaget till lag om flyttning av fartyg i allmänhamn Ettfartyg i allmän hamn får flyttas enligt denna lag, om fartyget ligger på etlsådant sätt att det hindrar hamnens behöriga nyttjande eller om del varaktigtligger på någol annat sätl som strider mot gällande föreskrifter om ordningenoch säkerheten i hamnen. Paragrafenanger förutsättningarna för lagens tillämpning. Övervägandena bakom förslagelredovisas i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2). Definitionenav begreppet "fariyg" har diskuterats i olika sammanhang. Någonallmängiltig definkion har inte ansetts lämplig all ge. Vid tillämpningen avden nya lagen bör begreppet kunna ges en vid tolkning. Utomordnings- och säkerhetsföreskrifter förekommer i allmänna hamnar också någotsom brukar benämnas driftsföreskrifter. Som exempel kan nämnas föreskrifter omviss anmälningsskyldighet och om uppvisande av konossement. Överträdelser avsådana föreskrifter påverkar inte ordningen och säkerheten i hamnen. De kangivelvis inte heller ligga till grund för ell beslul om flyttning. Kommunenbeslutar om flyttning av fartyg i allmän hamn inom kommunen. Ägs eUerförvaltas hamnen av någon annan än kommunen, fallas beslutet eflerframställning av denne. Övervägandenabakom paragrafen redovisas i den allmänna motivering en (avsnitt 2.3). DeaUmänna hamnarna förvakas i de flesta fall av en myndig- Prop.1985/86:122 hel, hamnförvallningen. Inom förvaltningen bör finnas slorerfarenhet av den sorts frågor som kan bli aktuella. Del blir dock kommunensegen sak att avgöra inom vilket kommunalt organ beslut om flyttning skaUfattas. Enkommun får självfallet inte besluta om flyttning av fartyg i en hamn som drivsav någon annan än kommunen ulan all hamninnehavaren har begärt det. Kommunenkommer intill ulgången av vid sin prövning alt få ta ställning till omen hamn är atl anse som aUmän. Därvid kan kommunen behöva samråda medsjöfartsverket. Ellbeslul om flyttning får inte meddelas förrän fartygels redare har delgivilsunderrättelse om den planerade ålgärden och fåll skäligt rådrum atl inom visstid själv flytta fartyget. Underrättelsen skall innehålla uppgift om kostnadsansvaretenligt 7 § och om möjligheterna lUl försäljning eller undanskaffande avfartyget enligt 10 §. Omdel av särskilda skäl är så brådskande atl flytta fartyget atl redaren intehinner underrättas, får flyttningen beslutas utan all underrättelse har skett.I sådanl fall skall redaren underrättas om flyttningen. Harredaren underrättats enligt försia eller andra slyckel gäller underrättelsenockså gentemot en ny redare. Ägsfartyget av någon annan än redaren, gäller vad som sägs om redaren i dennaparagraf även ägaren. Övervägandenabakom förslagel redovisas i den aUmänna motiveringen (avsnitt 2.4). Somjag påpekat i den allmänna motiveringen skall bedömningen av vad som är "skäUglrådmm" anpassas efler vad som framstår som rimligt i det enskilda fallet.Det blir en avvägning mellan redarens eller annan ägares intresse av all i egenregi flytta fartyget och sökandens inlresse av all få bort fartyget frånplatsen. I underrättelsen skall frislen anges. Om frislen görs onödigt kort kandet ha betydelse för ersättningens storlek, t. ex. om redaren kan görasannolikt all han själv kunnal flytta fartyget billigare med längre rådmm. Viden sådan bedömning måsle givelvis också kostnaderna för tidsuldräklen tas med.- Av föreskriften all underrättelsen skall delges redaren följer alldelgivningslagens bestämmelser blir tillämpliga. Ettfartyg får flyttas utan att redaren har underrättats om del är brådskande avsärskilda skäl. Så är fallel om fartyget aUvariigt hindrar eller kan befaras allvariigthindra hamnverksamhelen. Även här får beaktas redarens möjligheter alt självåstadkomma rättelse. Atten part i ett ärende, såsom i det nu aktuella fallel fartygets redare och Prop.1985/86: 122 ägare, skaU underrättas om innehållet i kommunens beslut, om detinte är uppenbart obehövligt, följer av 18 § förvaltningslagen. Dethar förekommk att en redare uppgivii sig ha överlåtit rätten till etl fartygoch därigenom har kunnal uppskjuta verkställigheten av en ålgärd. För attundvika att underrättelseförfarandet måste göras om i förhållande liU den nyaredaren har föreskrivits att, om redaren har underrättats, underrättelsengäller också gentemot en ny redare. Fråganom redares respektive ägares ansvar för elt fartyg har behandlats i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.4 och 2.5). VidtiUämpningen av paragrafens bestämmelser måste också beaktas vad som sägs i 15§ förvaltningslagen om kommunikation i ärenden. Ärden som skaU underrättas enligt 3 § okänd, skaU underrättelsen kungöras iPost- och och i de av sjöfarisverkei utgivna Underrättelserför sjöfarande. Därutöver skall underrättelsen anslås på fartyget. Enredares identitet bör oftast gå att få fram i fartygs- och hamnhandlingar.Uppgift om ägares identitet kan oftast fås fram genom register. Hur intensivaefterforskningar som bör bedrivas innan kungörelseförfarandet tillgrips fåravgöras från fall till faU. Ettbeslut om flyttning verksläUs av kommunen. Om beslutet har faltals efter framställningav någon annan, får kommunen överlämna till denne att verkställa beslutet. Ävenverkställighet av flyttningsbeslut får ses som myndighetsutövning. Sådan kanenligt 11 kap. 6§ regeringsformen med stöd av lag överlämnas lill enskild.Hamnens innehavare lorde utan tvivel ha de bästa resurserna för att flyttafartyget. Fiytlningenskall givelvis ulföras omdömesgillt och aklsaml, så atl fartyget intetillfogas onödig skada. Viss skada kan dock vara nödvändig. Trossar kan behövakapas och lås brytas. I den mån flyttning inte kan verkställas utan användningav allvarligare våld mol egendom eller våld mol person, bör den som verkställerflyttning kunna begära biträde av polismyndigheten. En bestämmelse om sådanbefogenhet kan meddelas av regeringen. Enkommuns beslul om flyttning enligt denna lag får överklagas hos länsrättengenom besvär. Ett beslut om flyttning får verkställas även om det haröverklagats. Övervägandenabakom förslagel har redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.7). Av28 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) följer all länsrätten kan förordnaalt det överklagade beslutet tills vidare inte skall gäUa. Kostnadernaför flyttning, för förvaring av fartyget efter flyttningen och förunderrättelse enligt 3 eller 4 § betalas av hamninnehavaren. Fartygetsredare är skyldig atl ersätta hamninnehavaren hans kostnader, då fartyget harflyttats med stöd av denna lag. Redaren är dock inte ersätlningsskyldig, omfartyget har frånhänts honom genom brott. Ägsfartyget av någon annan än redaren, är ägaren solidariskt med redaren ansvarigför kostnaderna. Riskenför alt flyttningskostnaderna inte kan fås ut vare sig av redare eller annanägare eller ur fartyget får bäras av hamninnehavaren. Han är närmasl till altväga fördelen av alt få fartyget flyttat mot kostnadsrisken. Jaghar i den aUmänna motiveringen (avsniti 2.5) angett skälen varför redaren böransvara för kostnaderna i samband med flyttning av fartyget. Ersättningenberäknas med hänsyn tiU de faktiska utgifterna och i övrigi efter skäliguppskattning av kostnaden för varje ålgärd. Undanlagfrån ersättningsskyldigheten har gjorts för det faU atl fartyget har frånhäntsredaren respektive ägaren genom brott. Han bör härvid göra sannolikt atlfartyget vid förtöjningen inte disponerades av honom eUer av någon annan medhans samtycke. Om förfarandet visar sig ha varit opåkallal, lorde det följa avallmänna principer alt han inte gentemot hamnen är ansvarig för dessakostnader. Minaöverväganden redovisas i den aUmänna motiveringen (avsnitt 2.5). 1985/86: 122 Ifråga om fartyg som är införda i skepps- eUer bålregistret enligt 2§ sjölagen(1891:35 s. 1) skaU vid tillämpningen av denna lag den som är antecknad iregistret anses som ägare. Har ett förvärv av skepp skrivits in iskeppsregistret med stöd av 14 § tredje stycket första meningen sjölagen, ansesförvärvaren som ägare. Vad som sägs om etl fartygs ägare gäller i övrigiinnehavaren i fråga om fartyg som innehas på grund av förvärv med förbehåll om återtaganderätt. Ivissa fall UkstäUs avbetalningsköpare med ägare till fartyg. Förslagel överensstämmeri huvudsak med utredningens förslag. Föreskriften har skt största inlresse justvad gäUer ersättningsskyldigheten för kostnader för flyttning m. m. Kravetskall alltså riktas mot den köpare som har förvärvat fartyget, även omförvärvet sketl med förbehåll om återtaganderätt, medan etl yrkande omkvarstad i ett kravmål inte kan bifallas om den som skall anses som ägareenligt denna lag inte är ägare till egendomen. Förbetalningsskyldighet som delägarna i elt partrederi ådrar sig enligt denna lagsvarar de solidariskt. Övervägandenahar redovisats i den aUmänna motiveringen (avsnitt 2.5). Fartygetfår säljas till betalning av de kostnader som avses i 7 §, om de inte betalas efler flyttningen. Har flyttningen skett enligt 3 § andra stycket,räknas tiden från delgivningen av underrättelsen om flyttning. Omen fråga som rör rätten att sälja fartyget prövas av domslol eller av skiljemän,får fartyget inte säljas förrän en skälig tid har förflutit efler det atltvisten har slutiigl avgjorts. Fartygetfår skaffas bort i stäUet för att säljas, om det uppenbarligen saknarförsäljningsvärde. Realisationav fartyget fyller tvä funktioner, nämligen att göra del möjligt dels för densom haft kostnader i samband med flyttningen att få ersättning, dels för densom inte genom flyttningen hell kunnal bli kvitt fartyget att bli det. är en avvägning mellan intresset hos den som flyttat fartyget ochfartygsägarens intresse. Bestämmelseninnebär all fartyget inte får säljas i vissa fall när det föreligger tvislmellan hamninnehavaren och fartygets redare eller ägare. Bestämmelsen ärutformad efler mönster från 5 § förslaget lill lag om näringsidkares rätl allsälja saker som inte har hämtats (prop. 1984/85:210). Föratt tvisten skaU få den angivna verkan skall den givelvis röra Prop.1985/86:122 flyttningen. Den kan avse både frågan om redaren eller ägaren överhuvud tagel är skyldig alt ersätta kostnaderna och frågan om den begärda ersättningensskälighet. Vadsom ulgör skälig lid får bedömas från fall lill fall. Fartygsägaren skaU gesrimligt rådmm att betala ersättningen sedan tvisten har lösts. Förrätlen atl skaffa bort fartyget i släUel för alt sälja det krävs atl fömtsättningarnaför försäljning är uppfyllda. Vidbedömningen av om ett fartyg uppenbarligen saknar försäljningsvärde skallhänsyn endasl las lUl det försäljningspris som kan förväntas. Kostnaderna förförsäljningen skall således inte beaktas vid denna bedömning. Försäljningav elt fariyg enligt 10 § första siycket sker i den ordning som gäller förförsäljning av utmätt lös egendom. Bestämmelserna i 9 kap. 4 § försia stycketoch 10 kap. 19 § första siycket andra meningen utsökningsbalken gäller dockinte. Beslämmelserna i 9 kap. 2 § andra siycket och 8 § första styckel utsökningsbalkengäller inte en gäldenär som är okänd. Iutsökningsbalken regleras försäljning såväl av lös egendom i allmänhet (9 kap. I-10§§)som av registrerat skepp (10 kap.). utformade så allförsäljning inte skall kunna ske utan hänsynslagande liU ägares ellerinnehavares av begränsade sakrätler inlresse och så atl försäljningen skallinbringa bästa pris. Kommunensbeslul om flyttning kommer all ligga liU grund för försäljningen. Försäljningav fartyget enligt utsökningsbalken kan också uppnås genom ordinär process. Enhamninnehavare med en fordran på fartygsägaren kan skaffa sig enexekutionstitel genom domstol och därefter vända sig till kronofogdemyndighetenför utmätning. Verkställigheten kommer i så fall hell all ske ikronofogdemyndighetens regi. Enligt9 kap. 4§ första stycket och 10 kap. 19 § första stycket andra meningen utsökningsbalkenfår elt inrop vid aukiionsförsäljning inte godtas, om det är sannolikt all eltavsevärt högre pris kan nås. Dessa bestämmelser gäller inte vid försäljningarmed stöd av den nya lagen. Hamninnehavarens intresse all bli av med fartygethar i detta fall ansetts böra väga tyngre än möjligheten atl nå etl högre pris. I9 kap. 2§ utsökningsbalken ges bestämmelser om kungörelse av auk tion. I paragrafens andra stycke föreskrivs skyldighel att särskilt underrät ta bl.a. gäldenären om auktionen. Enligt 9 kap. 8§ utsökningsbalken, som anger förutsättningarna för underhandsförsäljning, skall bl. a. gäldenären beredas tillfälle alt yttra sig i frågan, om anledning föreligger därtill. Föratt inte göra försäljning omöjlig av det skälet atl fartygsägaren är okänd har undantag gjorts från dessa bestämmelser. Dessa undantag gäller dock bara 27 andrafartyg än registrerade skepp. - Ett ägaren tillkommande eventuellt Prop.1985/86: 122 överskott vid försäljningen får då hanteras enligt lagen (1927:56)om nedsättning av pengar hos myndighei (omtryckt 1981:135, ändrad senast1981:804). Enhamninnehavare som har haft koslnader för all flytta elt fartyg har rätt allhålla kvar fartyget till dess han har fält betalt för sin fordran på ersättningför de kostnader som avses i 7 § eller, vid tvist om betalningen, tiU dess all säkerhelhar ställts för del belopp som hamninnehavaren har krävt. Skälenför förslaget har jag redovisat i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6). Densom har retentionsrätt i annans egendom kan inte fordra lösen för alt lämnagodset ifrån sig vid utmätning. Han får i stäUel lämna ul del och nöja sig medutdelning i köpeskilUngen. Relentionsrälten är förknippad med förmånsrätt iegendomen enligt förmånsrällslagen (1970:979, omtryckt 1975:1248, ändrad senasi1984:656). Relentionsrälten för flyttningskostnader kommer enligt 4 och 9 §§nämnda lag atl i förmånsrältsordningen stå efler såväl sjöpanträtt som panträttpå gmnd av inteckning i fartyget. 4.2 Förslaget till lag om ändring i sjölagen Partrederiföreligger, om flera överenskommk atl under delad ansvarighet gemensamt drivasjöfart med eget fartyg. Anmälan om partrederiavtal kan göras hosregistermyndigheten, som har att ofördröjligen anteckna anmälningen i delregister där fartyget är införi eller, om det ej är registrerat, kungöradensamma. Närmare föreskrifter om anmälnings- och kungörelse-förfarandetmeddelas av regeringen. Förde förpUktelser som uppkommer för partrederiel sedan rederiavtalet anmälts tillregistermyndigheten svarar varje redare endasl i förhållande till sin andel ifartyget i den mån han ej åtagit sig större ansvarighet. För dessförinnanuppkomna rederiförpliktelser svarar redarna solidariskt. I fråga ombetalningsansvar för vallenföroreningsavgift enligt 8 kap. lagen (1980:424) om ålgärdermol vattenförorening från fartyg gäller 8 kap. 2 § andra styckel nämnda lag. Ifråga om betalningsansvar enligt lagen (1986; 000) om flyttning av fartyg iallmän hamn gäller 9 § nämnda lag. Ifråga om redarnas inbördes rättigheter och skyldigheler lillämpas bestämmelsernai 41 -57 §§ i den mån annat ej avtalats. Enhänvisning till flyttningslagen har gjorts i sjölagens bestämmelser om partredaresansvar för skulder. 4.3Förslaget till lag om ändring i lagen om allmänna Prop. 1. mål enligt skatte-, taxerings-,uppbörds- och folkbokföringsförfattningarna i den utsträckning som ärföreskrivet i dessa författningar, 2. mål enligt socialtjänstiagen(1980:620), lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga, lagen(1981:1243) om vård av missbrukare i vissa fall, utiänningslagen (1980:376), smitlskyddslagen(1968:231), lagen (1970:375) om utlämning lUl , , ellerNorge för verkställighet av beslul om vård eUer behandling och körkortslagen (1977:477)i den utsträckning som är föreskrivet i dessa lagar saml mål enligt 6 kap. 21 §och 21 kap. , 3. mål som avses i 24 § lagen(1984:3) om kärnteknisk verksamhei, 4. mål som avses i 6 § försia slyckellagen (1985:206) om viten, 5. mål som avses i 6§ förstastycket lagen (1986:000) om flyttning av fartyg i allmän hamn. Blandde mål som del ankommer på länsrätten all pröva har angetts mål som avses i 6 §lagen (1986:000) om flyttning av fartyg i aUmän hamn. Bestämmelsenfick sin nuvarande lydelse i samband med lagstiftning om viten m.m. Iprop. (1984/85:212) om ändring i luftfartslagen som överlämnats lillriksdagen föreslår regeringen efter hemställan av min företrädare en ändring iden. nu aktuella paragrafen. Ändringen innefattar elt nytt andra stycke, varianges atl länsrätten i prövar vissa luftfartsmål. Delförutsätts atl den lagändringen, om antar proposkionen, beaktas vidriksdagsbehandlingen av del nu framlagda förslaget lill ändring i paragrafen. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen tUl 1. lag om flyttning av fartyg iallmän hamn, 2. lag om ändring i sjölagen(1891:35 s. 1), 3. lag om ändring i lagen (1971:289)om allmänna förvaltningsdomstolar. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemstäUan. 1985/86: 122 , f. d. justitierådet Sterzel, regeringsrådet . EnUgtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet . beslutat inhämta lagrådels yttrande överförslag till 1. lag om flyttning av fariyg iallmän hamn, 2. lag om ändring i sjölagen(1891:35 s. 1), 3. lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Förslagen har inför lagrådetföredragits av hovrättsassessor Landerholm.Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet-