prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Paragrafens första stycke motsvarar 29 §byggnadslagen att tomUndelning såvitt möjligl bör ske i etl sammanhang förhelt kvarter och atl man, om endast en del av kvarteret tomtindelas, skall setill atl återstoden kan indelas till lämpliga tomter. I PBL har, såsom lagrådetframhållil under 5 kap. 4 §, ordet "kvarter" ingen rättslig innebörd.Första stycket av paragrafen utsäger därför i sak ingenting annat än attfastighetsplanen skall omfatta etl lämpligt avgränsat område. Bestämmelsen i fjärde siycket första meningenmotiveras med att del är i planärendet som prövningen bör ske av de s. k. väsenUighels-och båtnadsvillkoren och all en förnyad prövning av dessa villkor inte skallske vid en efterföljande förrätining enligt anläggningslagen. Något motsvarandeskäl kan inte åberopas för att i PBL upprepa bestämmelsen i 8 § anläggningslagenalt en gemensamhetsanläggning skall förläggas och utföras på vissl säll.Anläggningslagens bestämmelse härom är tillfyllest. Prop, 1985/86:1 275 slagupptar därför ingen motsvarighet till sista meningen i fjärde stycket, 1 fastighetsplanen skall enligt 8 § andra stycket 2- under viss förutsättning - anges de särskilda rättigheter som behöverbildas, ändras eller upphävas. Med särskilda rättigheter avses enliglremissprotokollet vanligtvis servitut eller ledningsrätter. Enligt 6 §ledningsrättslagen skall det ske en prövning av båtnadsvillkorei som i sakmycket nära stämmer överens med motsvarande prövning enligt anläggningslagen.Enligt PBL skall båtnadsvillkoret i anläggningslagen prövas när fastighetsplanantas. Enligt lagrådets mening synes det följdriktigt att ocksäbåtnadsvillkoret enligt ledningsrättslagen prövas redan i planärendet.Lagrådets förslag upptar därför som sista mening i fiärde stycket enbeslämmelse i ämnet. Lagrådet fömtsätter härvid att i ledningsrättslagen enändring kommer att föresläs som motsvarar den som aviserats (s. 156) ianläggningslagen. Enligl paragrafen innebär en mindre avvikelse ifastighetsplanen från detaljplanen atl den sistnämnda planen har den uiformningsom framgår av fastighetsplanen. Det är därför något oegentligt atl iparagrafens sista mening ange att "sådan avvikelse" skall antecknaspä delaljplanen. Vilka anteckningar som kan behöva göras på detaljplanen är enexpedilionell fräga varom föreskrifter lämpligen kan ges i den tilltänktaförordningen med tillämpningsföreskrifter till PBL. Denna paragraf med beslämmelser om vem som antarfastighetsplan bör följa efter paragrafen om förfarandet vid upprättande avfaslighelsplan. I lagrådets förslag har paragrafen sin motsvarighet i 13 §.Beträffande innehållet hänvisar lagrådet till sitt yttrande under 13 §, 7 och 8 §§ Första stycket av 7 § bör, såsom lagrådet anförtunder 3 §, flyttas till sistnämnda paragraf I överensstämmelse med den ordningsföljdlagrådet har förordat i 4 kap, och 5 kap. bör reglema om de dokument somfaslighelsplanen i sitt färdiga skick skall bestå av följa efter deföreskrifter som anger vad som skall regleras i planen. Även i visst annalhänseende bör beslämmelserna i förevarande paragraf omdisponeras, 1 lagrådetsförslag upptar 6 § bestämmelser motsvarande 8 § andra stycket, 7 § bestämmelsermolsvarande 7 § andra stycket och 8 § bestämmelser motsvarande 8 § första stycket, 1förhållande lill de remitterade förslagen har vissa ändringar föreslagits antingen av redaktionella skäl eller för att få överens stämmelse med motsvarande paragrafer i 4 och 5 kap. Prop.1985/86:1 276 Enligt denna paragraf skall tillfastighetsplanen fogas dels enligt första stycket en planbeskrivning medangivet innehåll och dels enligt andra stycket en fastighetsförteckning medvissa bestämda uppgifter. På skäl motsvarande dem som anförts under 4 kap. 10och 11 §§ bör i nu förevarande paragraf endast utsägas att Ullfastighetsplanen, varmed här avses planen i dess slutgiltiga skick, skall fogasen planbeskrivning. Härjämte bör hänvisning ske till det lagrum iförfarandeavsnittet där det närmare föreskrivs vad som skall redovisas iplanbeskrivningen. Regler i sistnämnda avseende har i lagrådets förslag tagitsupp i 12 § andra stycket. Beträffande faslighetsförteckningen behöver den medden av lagrådet förordade tekniken inte uttryckligen nämnas i förevarandekapitel. Enligt lagrådets förslag (se 12 § första siycket första punkten) skallnämligen fastighetsplan upprällas i samma ordning som gäller för detaljplanen.Härav följer bl. a. att en fastighetsförteekning med innehåll som anges i 5kap, 19 § lagrådets förslag skall, om det inte är uppenbart obehövligt,upprättas när förslag görs till fastighetsplan. Paragrafen reglerarfömlsättningarna för att ändra eller upphäva en fastighetsplan. Enligt förstasiycket får före utgången av detaljplanens genomförandetid fastighetsplanenändras eller upphävas endast om det finns synnerliga skäl eller om berördafastighetsägare har samtyckt till det. Som exempel på fall dä det finnssynnerliga skäl att ändra en fastighetsplan under genomförandeUden anförs i specialmotiveringenden situationen att detaljplanen har ändrats och dengällande fastighetsplanen utgör hinder att genomföra detaljplanen,Kvartersmarksinddningen som inte regleras i detaJjplanen - kan t. ex. hindraett utnyttjande av den nya detaljplanen. Enligt lagrådets mening är exempletmissvisande, 1 själva verket är den anfördti situationen elt exempel på när 12§ är tillämplig. I denna paragraf föreskrivs sålunda att om detaljplanen ändrasoch detta medför att fastighetsplanen strider mot den ändrade delaljplanen,fastighetsplanen upphör att gälla i de delar som den strider mot den ändradedetaljplanen. Andra stycket bör utformas eftermönster av 5 kap, 11 § andra stycket lagrådels förslag. I paragrafen anges altbestämmelserna i 3-9 §§ skall tillämpas också när en fastighetsplan ändraseller upphävs. 1 14 § remitterade förslaget ges motsvarande hänvisning tillförfarandebestämmelserna då fasUghetsplan 1985/86:1 277 Enligt lagrådels mening bör hänvisningarna till tilllämpligaparagrafer vid ändring eller iipphävande sammanföras lill ett lagmm, enligtlagrådets förslag 14 §. Paragrafen har med vissa mindre redakUonellajämkningar sin motsvarighet i 11 § i lagrådets förslag. Enligl första stycket skall fastighetsplan om denanlas med detaljplan upprättas i samma ordning som gäller fördetaljplan. Om fastighetsplan inte antas som detaljplan skall enligtandra stycket vissa i 5 kap. uppräknade bestämmelser om delaljplan tillämpasmed i tredje styckel angivna undantag. Det synes knappast vara en fördel allläla en hypotes angående den avsedda lidpunklen för fastighetsplanens antagandevara avgörande för i vilken ordning planen skall antas. Enligt lagrådetsuppfattning vinner reglerna i överskådlighei om först i en paragraf, 12 §,lagrådets förslag, ges regler om upprättande av fastighetsplan och därefter inästa paragraf regler om vem som antar fastighetsplan. Huvudregeln förupprättande av fastighetsplan kan som tidigare angetts enklast uttryckas så attfastighetsplan skall upprättas i samma ordning som gäller för delaljplan. Dennaregel kommer alt lillämpas både då fastighetsplanen upprättas somdetaljplanen eller när den upprättas för sig . Försistnämnda situation kan - också i överensstämmelse med remitterade förslaget -vissa undantag göras belräffande samråd och underrättelse. Att fastighetsplanskall upprättas i samma ordning som detaljplan innebär atl detaljplanensförfarånderegler som de upptagits i 5 kap. 18-32 §§ lagrådets förslag - utom 29§ som gäller antagande - blir tillämpliga. Härav följer atl fastighetsplan intebehöver grundas pä etl program och att grundkarta eller, som redan nämnts,fastighetsförteckning inte behöver finnas. Dessa handlingar är ju enligl 5 kap.18 och 19 §§ ej obligatoriska, Däremol skall samråd - med antytt undantag- utställning, kungörande och tillkännagivande av beslut ske i samma ordningsom gäller för detaljplan. Til] undanröjande av missförstånd skall framhållasaft av hänvisningen lill detaljplanens regler om utställning inte följer atl genomförandebeskrivningskall upprättas. Delta framgår indirekt av 9 § i lagrådels förslag,Naturiigtvis kan också för fastighetsplan reglerna om enkelt planförfarandelillämpas om de i 5 kap, 28 § lagrådets förslag angivna förutsättningarna äruppfyllda. 1985/86:1 278 Lagrådethänvisar till vad som anförts under 11 §, Paragrafen, som har samma nummer i lagrådelsförslag, har utformats med 5 kap. 34 § i vårt förslag som mönster. Beträffandeskälen härtill hänvisas lagrådels yttrande över 4 kap, 17 §. BeträfTande andra styckel hänvisar lagrådet tillsitt yttrande under 4 kap, 18 §, Bestämmelsen synes med hänsyn till sitt sakligainnehåll böra flyttas. Den kommunen ålagda skyldigheten att låtafastighetsägare nyttja mark för visst ändamål kan nämligen, som för övrigtframgår av paragrafen, först uppkomma under fömtsättningar som anges i 29 §, Nuförevarande beslämmelse bör därför utgöra en andra mening i 28 § lagrådetsförslag (jfr 54 § byggnadslagen). I paragrafen - som i lagrådets förslag motsvaras av18 § - föreskrivs att, om annan än kommunen är huvudman för allmänna platser,den som äger obebyggd mark, som enligt detaljplanen är avsedd för allmän plats,är skyldig alt utan ersättning upplåta marken om den behövs för att kvartersmark,som tillhörde honom när planen antogs, skall kunna användas för avsett ändamål.Lagrådet har under 5 kap. 4 § förordat att ordet "kvartersmark" inteskall användas i PBL, Den mark som avses i förevarande paragraf måste vara atthänföra lill mark för bebyggelse. Lagrådet föreslär alt detla kommer tilluttryck i paragretfen. Denna paragraf, 19 § i lagrådets förslag,innehåller beslämmelser om att markägare på vissa villkor kan åläggas att utanersättning till kommun eller annan avstå mark som enligt detaljplanen behövsför allmänna platser. Även mark som behövs för allmänna byggnader kanmarkägaren vara skyldig att utan ersättning avstå till kommunen. Det ärlänsstyrelsen som på ansökan av kommunen förordnar om att mark skall avslås. Prop.1985/86:1 279 nabestämmelserna har sin motsvarighet i 70 och 113 §§ byggnadslagen om avslåendeav mark inom stadsplanelagt och byggnadsplanelagt område, Enligl dessaparagrafer meddelas förordnande om markavstående i samband med atl planenfastställs, av regeringen när det gäller stadsplan och av länsslyrelsen när detär fråga om byggnadsplan. Med hänsyn det nära ekonomiska sambandet mellanplanutformningen och skyldigheten att avstå mark anses i gällande räll att etlförordnande inte kan meddelas sedan planen har vunnit laga krafl; planärendetoch kommunens ansökan om förordnande måste av rättssäkerhetsskäl behandlassamtidigt, Bexe-lius-Nordenstam-Köriof Byggnadslagstiftningen 5:e uppl. 1970,(i det följande) s. 297. Med PBL; s regler atl delaljplanen anlas avkommunen utan underställningsförfarande kan planbeslui och beslul omförordnande att avslå mark inte samordnas pä samma sätt som . Även de iPBL föreslagna reglema om besvärsordning komplicerar samordningen. Besvär överell planbeslui anförs hos länsstyrelse och beslut i ärendetöverklagas till regeringen. Talan mol förordnande att avstå markskall däremot föras hos kammarrätt. Enligt det remitterade förslaget kan förordnandeatt avstå mark meddelas först sedan kommunen har antagit detaljplanen, alltsåen annan ordning än den som anses skola Ullämpas för atl tillvaratamarkägarens rättssäkerhet. Departementschefen motiverar (s. 159 f) sitt förslagmed att en annan ordning än den föreslagna skulle innebära dels att denslutliga planutformningen inte är känd för förordnandel, delsatl oklarheter skulle uppkomma belräffande förordnandets verkan om planenantogs med en annan utformning än som förutsattes när förordnandet meddelades.Dessa skäl övertygar inte. När kommunen ansöker om förordnande måste dengivetvis presentera ett planförslag, som kan läggas till grund förförordnandet. Inget hindrar att kommunen redovisar alternativa förslag iansökningen. förordnande kan självfallel avfattas så alt detgäller endast under förutsättning aU planen ulformas pä eu visst sätt. Den iremissen föreslagna ordningen kan medföra att en markägare först sedan en plan antagitsoch beslutet därom vunnit laga krafl slälls inför kommunens anspråk att behövaavstå mark. Visserligen rekommenderas i specialmoliveringen som ett lämpligtförfarande au förslag till förordnande upprättas med planen ochredovisas i genomförandebeskrivningen. Någon lagregel om ett sådant förfarandehar emellertid inte föreslagits. Fastighetsägaren vet visseriigen att hanbehöver avstå mark men inte i vilken omfattning kommunen kommer atl kräva delav honom. Ett vissl skydd ger honom bestämmelsen alt han ej är skyldig allavslå mark med mindre det är skäligt med hänsyn lill den nytta han kanförväntas få av planen och lill övriga omständigheter. Detta i och för sigganska bräckhga skydd kan urholkas genom att kommunen med slöd av 5 kap. 9 § 4vägrar bygglov lill i och för sig planenliga åtgärder till dess all delföreligger ett 1985/86:1 280 förordnandeatt avstå mark. Delta kan medföra atl markägaren ser sig tvingad att underkastasig elt förordnande även i fall då han inte får någon nyua av planen. En från rättssäkerhetssynpunkt bättre ordning änden föreslagna är att låta anstå med planbeslulel till dess frågan om avslåendeav mark har avgjorts. Från principiella synpunkter kan det hävdas att dendomstolsprövning som är förutsatt kunna ske i ärende om förordnande att avståmark bör föregå den administrativa prövningen av planen. Olägenheten är att ensådan ordning kan medföra tidsutdräkt i planärendets avgörande. Men av deproblem som följer av att nuvarande samordning inte kan bibehållas synes dennämnda olägenheten mindre än den försvagning av rättssäkerheten somdepartementsförslaget medför. Under hänvisning till del anförda föreslår lagrådetalt förordnande skall avse mark som enligt/örs/ag tilldetaljplan behöver las i anspråk för de ändamål varom paragrafen handlar,Dessulom bör föreskrivas att med antagandet av planen skall anstå till dessatt frågan om skyldighet att avstå mark blivit avgjord. Med den sålundaföreslagna ordningen fyller bestämmelsen i 5 kap, 9 § 4 ingen funktion. Enligt nuvarande bestämmelser i 70 och 113 §§byggnadslagen kan endast sädan mark tas i anspråk som behövs "förområdets ändamålsenliga användning". Häri anses ligga alt det inte kankomma i fråga att behöva avslå mark för andra allmänna byggnader än sådana,exempelvis ett skolhus, som erfordras för bebyggelse av området. Skyldighetatt avstå mark för ett kommunalhus kan alltså enligt nuvarande bestämmelser ibyggnadslagen inte åläggas markägaren, I den nu föreslagna 20 § finns ingendirekt motsvarighet till de citerade orden. Någon ändring i förhållandetill gällande rätt är emellertid, enligt vad som upplysts under lagrådsföredragningen,inte åsyftad. De citerade ordlen bör därför tas in i lagtexten. Enligt bestämmelsen, som i lagrådels förslag är 21§, skall den som avstår mark enligt 20 § frigöra marken från inteckning ochannan särskild rätt. Avslående av mark enligt 20 § kan bara ske till kommun.Vad som i specialmotiveringen sägs om paragrafens tillämpningsområde tordedärför knappast ha täckning. Paragrafens första stycke ger kommunen rätt attlösa fastigheter eller fastighetsdelar som inte stämmer överens medfastighetsindelningen enligl fastighetsplanen. Villkoren är att kommunen ärhuvudman för allmänna platser och att genomförandetiden har gått ul. Enmotsvarande lösenbefogenhet finns enligt 47 § första stycketbyggnadslagen. Prop.1985/86:1 281 bestämmelseavser lösenrätten delar av fastigheter som har olika ägare. Även ispecialmotiveringen till det nu framlagda fö.f-slaget anges detta avse rätt attlösa delar av fasligheter, som tillhör olika ägare, I lagtexten bör anges attsplittrat ägande är en förutsättning för kommunens lösenrätt, 1lagrådets förslag har ifrågavarande paragraf beteckningen 24 §, Ändringama iförhållande till det remitterade förslaget är av redaktionell art. Uttrycket "nyttjanderätt" är visserligeningel entydigt begrepp. Rätt atl utan ersättning och utan tidsbegränsning tamark i anspråk enligt 19 § eller 20 § företer emellertid betydande olikheterfrån vad som i allmänhet förstås med nyttjanderätt. Lagrådet förordar därföruttryckssättet "rätt att använda" mark. Vid utformningen av bestämmelsen, som i lagrådetsförslag är betecknad 28 §, bör beaktas all rätten att bebygga en fastighet kantillkomma ocksä annan än fastigheisägaren. Lagrådet avser närmast ennyttjanderätlshavare. Som anmärkts under 18 § bör vad där föreskrivs som ettandra led fogas till förevarande paragraf I andra stycket i paragrafen, som i lagrådetsförslag motsvaras av 36 §, finns bestämmelser om utställning av förslag tillersättningsskyldighet enligt 32 § samt om kungörande och underrättelser tillberörda fastighetsägare rörande utställningen. Lagrådet föreslår attbestämmelserna ändras så att de överensstämmer med de bestämmelser som lagrådetföreslagit beträffande utställning, kungörande m, m. i fråga om förslag tilldetaljplan, se 5 kap, 24 § lagrådets förslag, Beträffande dessa paragrafer får lagrådet hänvisatill vad som anförs under 14 kap. I kapilelrubriken bör "m,m." utgå,eftersom kapitlet inte behandlar andra frågor än regionplanering. Prop.1985/86:1 282 1 den allmänna motiveringen (s, 134) framhållerdepartementschefen alt mellankommunal samverkan i fråga om fysisk planläggningnormalt bör skötas av kommunerna själva ulan lagreglering och utan annanmedverkan av staten än den samordning som skall ske genom länsstyrelsensförsorg. Av lagtexten bör framgå att PBL: s regionplanering är ett alternativtill annan lösning av samarbetsfrågorna, Enligl såväl lagtext som specialmotivering måstedet finnas en framställning för att regeringen skall kunna utse etlregionplaneorgan, I den allmänna motiveringen (s. 135) framhåller emellertiddepartementschefen alt etl initiativ bör kunna las från säväl statligt somkommunalt håll och i specialmotiveringen nämns länsstyrelser och statligacentrala organ som exempel på slatliga myndigheter som kan komma att tainiiialiv. Bestämmelsen i första siycket atl det skall föreligga enframställning för att regeringen skall få utse ett regionplaneorgan synesdärför inte vara alt förstå så att framställningen utgör ell formellt villkorför regeringens befogenhet. Regeringen måste ju antas ha samma initiativrättsom underställda myndigheter. En annan sak är att regeringen knappast tar uppen regionplanefråga ulan alt det föreligger förslag därom från något håll. Mendetta behöver inte sägas ut i lagen, Lagrådel föreslår att orden "påsärskild framställning" utgår, I första stycket av paragrafen föreskrivs attregeringen innan den fattar beslut om att utse ett regionplaneorgan skall lämnade kommuner och länsstyrelser som berörs av beslutet Ullfälle att yttra sig.Bestämmelsen kan enligt lagrådets mening ulgä. Att regeringen vid beredningenav regeringsärenden skall inhämta behövliga upplysningar och yttranden frånberörda myndigheter framgår av 7 kap, 2 § regeringsformen. 1 detta stadgandeföreskrivs också all, i den omfattning som behövs, sammanslutningar ochenskilda skall lämnas tillfälle att yttra sig. Enligt andra styckel skall regionplaneorgan inteutses om de berörda kommunerna mera allmänt motsätter sig det. Avspecialmotiveringen framgår att bestämmelsen har utformats med viss förebild isladgandena om opinionsvillkor i 5 § andra stycket fastighetsbildningslagen ochi 7 § anläggningslagen. I båda dessa lagrum har emellertid lill uttrycket"mera allmänt motsätter sig" regleringen reisp. åtgärden tillagtsorden "och har beaktansvärda skäl fördel". I proposiilionen medförslag till ny fastighetsbildningslag uttalade departementschefen (prop,1969:128 s, 363) att faslighelsbildningsmyndigheten vid prövning avopinionsvillkoret skall göra en helhetsbedömning av de invändningar som resesmot regleringsföretaget. I första hand skall enligt departementschefen beaktasantalet sakägare Prop.1985/86:1 283 sommotsätter sig regeringen. Emellertid är också de skäl som åberopas motföretagel av väsenllig betydelse. Departementschefen framhöll vidare alt hänsynockså skulle tas till sakägarnas reella intresse av den föreliggande frågan.De synpunkter som departementschefen sålunda framfört ansågs också äga fullgiltighet när det gällde att utforma opinionsvillkoret i anläggningslagen(prop, 1973; 160 s, 85), I specialmoliveringen lill bestämmelsen i andrasiycket i förevarande paragraf framhåller departementschefen att han finner detangeläget atl regeringen har möjlighet tiil en fri prövning av tyngden iargumenten mot elt förordnande i det särskilda fallet. Ullalandet synes tyda påatt departementschefen anser atl de synpunkler som enligt det anförda liggertill grund för ulformningen av nämnda lagmm i fastighetsbildningslagen ochanläggningslagen skall äga giltighet också när det gäller tillämpningen avförevarande bestämmelse. Om delta är fallet bör enligt lagrådels mening bestämmelsenkompletteras med orden "och har beaktansvärda skäl härför".Härigenom markeras alt inte enbart den faktiskt föreliggande opinionen blandberörda kommuner har betydelse vid prövningen utan att tyngden i de skäl somkan anföras för eller emot utseende av ett regionalplane-organ kan varaavgörande för regeringens beslut. Skulle departementschefen ha en annan avsikt medbestämmelsen än den som lagrådet utgått ifrån och alltså vilja bibehållalagtexten i det remitterade förslaget, bör del skapas klarhet i frågan genomförtydligande uttalanden. Till paragrafen bör som ett första led i förstastycket föras 9 § i del remitterade förslaget. Bestämmelsen kommer då attmotsvara vad som föreslagits beträffande översiktsplanen i 4 kap, 1 § lagrådetsförslag. Även dä det gäller vad regionplanen skall ange bör sistnämnda lagrumtjäna som förebild. Härvid bör särskilt framhävas att planen skall beröraförhållanden som har belydelse för regionen som sädan, I enlighel med vad lagrådel förordat beträffandeöversiktsplan, detaljplan, områdesbestämmelser och fastighetsplan börbestämmelsen om vem som antar regionplan följa efter reglerna om förfarandetvid upprättande av planen, I lagrådets förslag har därför dessa båda paragraferbyu plats. Första stycket torde på skäl som angetts under 4kap, 12 § kunna utgå. Andra stycket, som alltså blir första stycket i lagrådetsförslag, bör ges i 1985/86:1 284 huvudsaksamma utformning som 5 kap. 30 § första stycket i lagrådets förslag, Enligl 12 kap, 6 § kan regeringen meddelaförordnande att beslut att anta, ändra eller upphäva regionplan skall prövas avregeringen. Sådant förordnande skall beslutas frän den dag däbeslutet att anta, ändra eller upphäva planen meddelades. Regionplanen kandärför inte bli gällande förrän angivna lid gått ut. Detta bör framgå avbestämmelsen i förevarande paragraf Denna bör förtydligas även i annalhänseende, Somnyss angetts bör bestämmelsen flyttas 4 §, För vinnande av en störte överskådlighet och enbättre systematik föreslår lagrådet - förutom en omredigering av kapitletsunderrubriker -vissa ändringar i fräga om bestämmelsernas placering. Förslageninnebär i huvudsak att de generella bestämmelserna om bygglovspliktigaåtgärder, dvs, beslämmelser som gäller säväl inom som utom detaljplanelagt område,samlas i kapitlets två första paragrafer och atl i en följande paragraf tas uppde bestämmelser om bygglovspliktiga åtgärder som avser omräden med detaljplan.I förhällande till remissen innebär detta att 1 § första styckel 4 bryts ut urparagrafen och förs samman med 3 § första stycket. Andra styckel i sistnämndaparagraf flyttas och får bilda en särskild paragraf efter 6 §.