prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Det är t, ex, naturligare atl förlägga en byggnadinvid elt skogsbryn än fritt på öppen . Det är ocksä ofta lämpligareatl i ell starkt kuperat landskap, t, ex, elt bergigt strandparti, förläggabyggnader pä lägre nivä än pä de högsia partierna där de kan bryta landskapetskonturer. 1 vissa fall kan det vidanpassningen till omgivningen bli nödvändigl att ta hänsyn inte bara till denbefintliga bebyggelsemiljön utan även till den tilltänkta, så långtintentionerna för denna finns fastlagda. Den andra aspekten som skallbeaktas vid tillämjjhingen av 1 8 är byggnadens egenvärde, Detla uttrycks iparagrafen som ett krav på att byggnader skall ha en yttre form och färg somär lämplig för byggnaderna som sådana, 1 detta innefattas byggnadensarkitektoniska uiformning samt ma-lerialverkan pä byggnadens yttre. Kraven påanpassning lill omgivning och befintlig bebyggelse fär inte medföra att denenskilda byggnaden kommer all sakna ell eget värde. Byggnader avspeglar ofta detekniska förutsältningar som finns för byggandet vid den lidpunkt då deuppförs. De avspeglar ocksä ofta olika liders moderiktningar i fräga om t, ex,sättet atl indela läsadylan eller att placera fönster eller valet av materialoch färger. Byggnadens yttre blir alltså en avvägning mellan bl,a, anpassning,tekniska förutsättningar och estetiska moderiktningar saml byggherrens och arkitektensvilja att ge byggnaden en egen form, I vissa områden med detaljplaneller områdesbestämmelser kommer del att framgå av planen ellerområdesbestämmelserna hur 1 8 skall tillämpas. Vanligtvis aktualiserasemellertid kraven i 1 5 vid prövningen av enskilda 1985/86:1 482 bygglovsärenden,I den allmänna motiveringen (avsnitt 11,1,1) har jag 3 kap. 1 § framhållitvikten av att kommunen i förväg ger besked om hur bestämmelsen kan komma atttillämpas inom olika bebyggelseområden. Jag avser då inte enbart sådana omrädenmed samlad bebyggelse som kan betecknas som särskilt värdefull enligl 12 5. Detär viktigt att skapa förståelse och intresse även för värdena i befintligabebyggelseområden av mer alldaglig karaktär. Genom att kommunerna klargör ivilka bebyggelseområden som det enligt kommunens uppfattning bör råda ettstarkare skydd för miljövärdena blir det enklare både för byggnadsnämndernaoch för enskilda att ta ställning till de frågor som kommer upp. Sådaninformation till invånarna inom skyddsvärda områden som klargör vari värdenabestår och hur dessa kan beaktas vid byggnadsåtgärder av olika slag kan därvidvara ett värdefullt komplement. Det finns många exempel på hur detta kan lösas,t. ex. i form av informationsskrifter sorn skickas till de berörda hushållen,utställningar m.m. Genom sådan information kan den enskilde på ett tidigtstadium lättare väga samman bevarandeaspekterna med sina egna önskemål. Planeringen av bevarandefrågorna kan bedrivas påmånga olika sätl. Länsstyrelserna har i egenskap av regionala myndigheter förkulturminnesvården stor betydelse när det gäller att tillhandahålla kommunernaunderlag för planeringen. Länsmuseerna skall bl. a. fungera som basinstitutionerför kulturhistorisk dokumentation och information och som serviceorgan ålriksantikvarieämbetet, och kommunerna. På så vis kan kommuner somsaknar egen personal för kulturminnesvärd få nödvändig experthjälp genomlänsmuseerna. Inom ramen för den fysiska riksplaneringen har delutförts ett omfattande arbete med att kartlägga och redovisa objekt ochmiljöer av kulturhistoriskt intresse. Detta har sedan följts upp vid arbetetmed kommunöversikterna. Många kommuner har också för olika områden utarbetatsärskilda kulturminnesvårds- eller bevarandeprogram. Dessa program, som främstär avsedda att ligga till grund för kommande planering och utgöra informationlill fastighetsägarna, har haft stor betydelse vid tillämpningen av 38 8första stycket byggnadsstadgan. Det finns alltså i kommunerna i allmänhet ettbra underiag alt göra kulturhistoriska avvägningar i planeringen. Skillnadernamellan olika kommuner torde dock vara slora. Det återstår också arbete med attinventera och sammanställa de kunskaper som finns. En samlad redovisning avkulturhistoriska intressen och hur de skall behandlas kan lämnas exempelvis ielt kulturminnesvårdsprogram som inte bara underlättar kommunens planläggningutan också, om det hanleras offentligt, ger fastighetsägare och övrigamedborgare möjlighet till inflytande pä ett tidigt stadium. Härigenom ger manocksä möjligheter till en offentlig debatt om programmen. Eftersom det rör sigom en sektor-utredning - ett beslutsunderlag bland mänga andra och utan rättsverkan-bör dock hanteringen inie lagregleras. Prop.1985/86:1 483 I ett slort antal fall kommerprogrammen eller riktlinjerna för bevarandet 3 kap. I -2 §§ enbart all innebäraalt karaktären på befintliga hus skall behållas och alt nya hus skall ges en sädanutformning att de smälter in ulan att förändra områdets karaklär och innehållaen beskrivning av vad som avses med kravel att karaktären skall behållas.Sädana riktlinjer eller program lämnar en betydande frihet att bygga om ochbygga till för att möta förändrade funktionskrav. För atl ge rättsverkan åt de kravsom kommunen vill ställa på en viss bebyggelse som är särskilt värd att bevarakan kommunen som jag har föreslagil (avsnitten 8,3,2 och 8,8,2)utfärda föreskrifter i en detaljplan eller områdesbestämmelser, 2 5 Byggnader skall placeras och utformas sä att de ellerderas avsedda användning inte inverkar menligt på trafiksäkerheten eller päannal sätt medför fara eller betydande olägenheter för omgivningen. Inverkan pågrundvattnet som kan vara skadlig för omgivningen skall begränsas, I fräga ombyggnader som skall placeras under markytan skall dessutom i skälig omfattningbeaktas att användningen av marken över byggnaderna inte försvåras, I 2 kap, 3 5 gesgrundförutsättningarna för atl mark skall få användas för bebyggelse. Förevarande paragraf anger tillsammans med 1 5 i vilka hänse enden som de generella beslämmelserna i 2 kap, omsätts i krav pä den enskilda byggnaden när del gäller dess inverkan på omgivningen. Paragra fen gör del möjligl för att se till att en byggnad inte placeras eller utformas på ett olämpligt sätt med hänsyn till bl, a, angrän sande bebyggelse och till trafiksäkerheten, 1 utredningsförslaget motsvaras 2 5 i huvudsak av 5 kap, 2 och 10 55, Remissinstanserna har med nägot undantag tillstyrkt förslaget. På förslag av lagrådet har en smärre redak tionell justering gjorts i paragrafen, . Med stöd av första meningen kankrav slällas på all byggnader utformas och placeras med hänsyn till bl, a, trafikenpå angränsande vägar eller gator och risken för spridning av brand. Detaljeradebestämmelser i motsvarande ämnen finns i 29, 39, 41 och 44 55byggnadsstadgan. Första meningen avser att reglera i princip samma förhållandensom dessa paragrafer och de förhållanden belräffande byggnaders placering somi dag regleras i 47 5 väglagen. Byggnader skall enligt förstameningen placeras och utformas så alt de eller deras avsedda användning inteinverkar menligt pä trafiksäkerheten, Detla innebär att krav kan ställas t, ex,pä att byggnader skall placeras på vissl avstånd från en trafikled för att inteskymma sikten eller pä annat sätl störa trafiken. Krav kan också ställas på atlbyggnaden placeras och ulformas pä etl sådant sätt att tillfart samt in- ochutlastning kan ske på ett lämpligt sätt från trafiksäkerhetssynpunkt. Byggnader skall vidare placeras och utformas så att deeller deras Prop.1985/86:1 484 avsedda användning inte medför läia eller betydandeölägenheter för om- 3 kap. 2 § givningen, 1 detla ligger bl, a, atl krav kanslällas pä all byggnader placeras pä sådant avstånd från varandra och utformasså all spridning av brand förhindras. Bland de övriga förhållanden som skallbeakias är t. ex. olägenheter för grannar i form av skymd sikt eller sämreljusförhållanden. Hänsyn kan t, ex. behöva tas lill möjlighelerna för enangränsande läsUghei att använda en befintlig solfångaranläggning, 1 etldelaljplaneområde bör begränsningar som följer av kravel pä hänsyn till sikt-eller ljusförhållanden normalt framgå av planen. Del är inte meningen att 2 8 idessa senast berörda hänseenden skall innebära någon förändring jämfört med vadsom kan hävdas med slöd av byggnadsstadgan. Bestämmelserna i första meningentar ocksä sikte på att förhindra olägenheter för omgivningen genom en byggnadstilltänkta användning. Detta innebär en utvidgning jämfört med vad som gäller . Om verksamheten i byggnaden är miljöfarlig, skall under vissaförutsättningar prövning ske enligt miljöskyddslagen (1969: 387), Avsikten ärgivetvis inte att nu införa större krav än vad som kan följa avmiljöskyddslagen. Syftet med 2 8 är atl ge kommunerna möjlighel atl redan vidbygglovstillfällel ställa sädana krav pä byggnaden och dess placering som iförsta hand motiveras av den avsedda verksamheten. Olägenheterna kan bestå avluftföroreningar, buller, skakningar, ljus eller andra liknande störningar sominte är hell tillfälliga. Vid bedömningen av vad sorn i delenskilda fallet är att betrakta som betydande olägenhet för omgivningen mästeäven beakias områdets karaktär och förhållandena på orten. Med detta menar jagatt toleransnivån mäste vara nägol högre i vissa fall. Förenklat kan dettauttryckas så alt viss fisklukt i fiskesamhällen och gödsellukt ijordbruksområden måste godtas. Givetvis innebär detta dock inte attstörningarna i sådana fall kan tillåtas ge upphov till sanitära olägenheter föromgivningen. För sådana verksamheter som kaninnebära omgivningsstörningar, t, ex, större industriområden, flygplatser ellersopstationer, lorde ofta särskilda områden finnas angivna i översiktsplanen. Omdet finns behov av skyddsområden kring vissa verksamheter eller speciella kravpå tekniskt utförande av vissa byggnader, kan detta säkerställas genomområdesbestämmelser eller i detaljplan. Sådan inverkan pä grundvattnet somkan vara skadlig för omgivningen skall enligl andra meningen begränsas. Härmedavses inverkan både på grundvattnets kvantitet och på dess kvalitet. Problemsom rör grundvatten och metoden för omhändertagande av dagvatten m, m, mästebeaktas tidigt i planläggningsprocessen. Men del finns även i ett enskiltbyggnadsärende anledning att bevaka problem som kan uppstå i dessa avseenden.Exempelvis kan en olämplig placering eller grundläggning av en byggnad medfö- Prop.1985/86:1 485 ra betydande ölägenheter för omgivningen i form avfuktskador, siittningar 3 kap. 2-3 §§ eller ogynnsamma växtbelingelser . ' Vid bedömningen av de krav som ärmöjliga att ställa i denna del mäsle en avvägning ske mellan kostnaderna förall undvika skadan och kostnaderna för atl reglera den i efterhand. Att strikthävda bestämmelsen skulle kunna medföra att vissa områden inte är möjliga attbebygga. Överväganden om sådana områden skall exploateras eller inte bör görasi första hand i den översiktliga planeringen. 1 de fall bebyggelse lillåts kandå med slöd av paragrafen sädana krav som bedöms rimliga slällas i det enskildaärendet, I paragrafen ställs också krav påbyggnader som förläggs under markytan. Bestämmelsen skall tillämpas såväl förhela byggnader som delar av byggnader som är belägna under markytan. Därvidskall hänsyn las lill möjligheterna att använda marken över sådana byggnadereller byggnadsdelar för olika ändamål. Denna bestämmelse har inte någon motsvarigheti dagens lagsliftning. Genom en omsorgsfull planering och utformning avbyggnader och andra anläggningar under jord bör del vara möjligt att beaktaföreliggande och kommande behov av all använda marken över dem för annatändamål. Jag vill dock betona att frågan om vilka anspråk på den överliggandemarken som skall beaktas normalt bör vara utredd redan i den översiktligaplaneringen, 3 8 Byggnader skall medge god hushållning med energi, 1områden där knapphet på vatten råder eller kan befaras uppkomma skall byggnaderdessulom medge god hushållning med vatten, 1 byggnader som innehåller bostädereller arbetslokaler skall uppvärm-ningssystemel i skälig utsträckning utformasså att skilda energislag som är lämpliga från allmän energisynpunkl kananvändas ulan omfattande ändringar. En- eller tväbostadshus som ihuvudsak skall värmas upp med el eller naturgas skall i skälig utsträckningutföras sä att elt byte till uppvärmning med annat energislag underlättas.Sådana byggnader får förses med upp-värmningssyslem för direktverkande elvärmeendast om det finns särskilda skäl. Vad som sägs i paragrafens förstastycke om hushållning med energi stämmer i huvudsak överens med 44a8 förstasiycket byggnadsstadgan, Beslämmelser om hushållning med vatten saknas däremoli byggnadsstadgan. Andra och tredje styckena motsvarar i sak 44a8 andra ochtredje styckena byggnadsstadgan. En omarbetning av lagtexten har skett, eftersomsärskilda bestämmelser för fritidshus har tagits in i 9 8 detla kap, 1utredningsförslaget motsvaras 3S av 5 kap, 65, Remissinstanserna har lillstyrktutredningsförslaget. 1 första stycket har tagils in eltenergihushällningskrav som i sak överensstämmer med dagens. Det är givetvisgrundläggande för hushållningen 1985/86:1 486 med energi att byggnader är försedda med en väl isoleradklimatskärm och 3 kap. 3 § elt lämpligt avpassat ventilations- ochuppvärmningssystem. Del är ocksä viktigt atl byggnadens planlösning tillåteratl anordningarna för värme och ventilation utan större förändringar kananpassas till skilda energislag. Som några remissinstanser har påpekat kanplaceringen av en byggnad påverka energiförbrukningen. Byggnaders placering iförhållande lill väderstreck, rådande vindar, befintlig växtlighet, topografim. m, samt byggnaders utformning, t, ex, fönsierplacering, skuggandebyggnadsdelar m, m,. har viss betydelse för möjligheten alt nå en godenergihushållning. Byggnaders placering och utformning bör därför ägnasuppmärksamhet också från energihushällningssynpunkt. Kravet i första styckettill byggnader skall medge god hushållning med energi innebär - utöver krav påen väl fungerande klimatskärm - all byggnader skall placeras pä ell sätl somfrämjar god energihushållning, 1 överensstämmelse med vad jag harföreslagit i den allmänna motiveringen (avsnitt 11,1,2) har i första stycketvidare tagits in ett krav på vattenhushållning, 1 lagrådsremissen framhöll jagatt det är befogat att ställa krav pä särskilda åtgärder för hushållning medvatten enbart i områden där knapphet på vatten råder eller kan befarasuppkomma, Lagrådel (yttrandet s, 34) anser att uttalandet inte stämmer helt medlagtextens utformning. Med anledning härav har paragrafens första styckeändrats sä att kravet pä god vattenhushållning gäller endast i omräden medknapphet på vatten eller där knapphet kan befaras uppkomma, I första styckethar härutöver gjorts vissa språkliga och terminologiska justeringar, som harföreslagits av lagrådel (yttrandet s, 139), Vattenhushållningskravel kommer,som jag har nämnt, endast att beröra byggnader inom vissa områden. Jaganser det bl, a, därför motiverat att kommunen redan vid planläggningen av ettområde tar ställning till om krav skall ställas på att alla byggnader ellervissa byggnader skall medge god hushållning med vatten. Det bör således enligtmin mening inte komma i fräga att den byggande först vid bygglovstillfälletställs inför krav på att byggnaden skall utföras på ett visst sätl med hänsyntill att det i området råder knapphet på vatten. Jag återkommer till frågan ispecialmotiveringen 5 kap. 7 8 4, Andra och tredje styckena Andra och tredje styckena stämmer isak överens med 44 a 8 andra och tredje styckena byggnadsstadgan i deraslydelse fr,o,m, den Ijanuari 1984. Jag vill därför hänvisa till vadföredragande statsrådet anförde när de avsedda beslämmelserna föreladesriksdagen, I anslulning till de bestämmelser som har tagits in i 3 8 andrastycket framhöll hon bl, a, följande (prop, 1980/81: 133 s, 45-46), 1985/86:1 487 Bestämmelsen tar endast sikte på sådanauppvärmningssystem som är 3 kap. 3-4 §§ möjliga atl förbereda för en övergånglill uppvärmning rhed elt annat energislag, exempelvis vattenradiatorsystem.Det ligger i sakens natur att nägra krav pä flexibilitet inte kan ställas påett uppvärmningssystem med direktverkande elradiatorer. Syftet med bestämmelsenär bl, a, att underlätta en övergäng till sådana energislag som kan komma tillanvändning för uppvärmning . Jag avser då i första hand sådanainhemska bränslen eller uthålliga energiformer som flis, torv, solenergi,jordvärme eller energi från värmepumpar. Om en byggnad från början utförs föruppvärmning med sådana energislag, finns därför ingen anledning att ställanägra krav pä förberedelser av uppvärmningssystemet för övergäng till annatenergislag. När det gäller de bestämmelser som motsvarar 3 8tredje stycket anförde statsrådet bl, a. följande: Till den allmänna regeln med krav på förberedelseav uppvärmningssystemet bör fogas en regel med krav på förberedelser ibyggnaden, Mina förslag i det föregående skiljer sig från ELAK:s i denna dddels genom atl kravet på förberedelser skall omfatta även en- ochtvåbostadshus, som skall värmas upp genom naturgas, dels genom att något kravpå byggnadstekniska åtgärder eller åtgärder på tomten inte skall uppställas.Det är tillräckligt att byggnaden har en sådan planlösning alt en övergång tilläven annal energislag underlättas, - Med att byggnaden i huvudsak skall uppvärmasgenom användning av elenergi eller naturgas avser jag att större delen avbyggnadens uppvärmningsbehov skall tillgodoses genom användning av någol avdessa båda energislag, I och med att nägra krav pä byggnadslekniska åtgärderinte uppställs, kan den allmänt hållna hänvisningen lill annat energislagenligt min mening behållas. Med den utformning av lagtexten som jag harföreslagit innebär den allmänna regeln med krav pä uppvärmningssystemet intenågon begränsning av användningen av direktverkande elvärme. Att särskildaskäl i vissa fall skall gälla för att direktverkande elvärme skall fåinstalleras måste därior uttryckligen anges i lagtexten. Bestämmelserna i tredje stycket innebär ett krav påförberedelse av själva byggnaden i en- eller tvåbostadshus, som skall värmasupp med elektricitet eller naturgas, i avsikt att underlätta byte tilluppvärmning med annat energislag, Kravel i andra stycket på flexibilitet iuppvärmningssystemet avser alla byggnader, som innehåller bostäder ocharbetslokaler. De angivna småhusen omfattas alltså av kraven i både andra ochtredje styckena. Som lagrådet har påpekat (yttrandet s, 35) kan emellertid uppvärmningssystemetvara utformat så att kravet enligl tredje styckel är uppfyllt. Jag vill avslutningsvis nämna att det i 9 5 förstastycket föreskrivs att förevarande paragraf inte gäller i fråga om vissa slagav fritidshus, 4§ Byggnaders grundkonstruktion, stomme och andra bärande delar skall habetryggande bärförmåga, stadga och beständighet. Prop.1985/86:1 488 nadsddar skall ha en med hänsyn lill ändamåleltillfredsslällande häll- 3 kap. 4 § fasihel. Paragrafen innehåller degrundläggande krav på byggnadskonsiruk-lionen som finns i 42 5byggnadssladgan. 1 ulredningsförslagel återfinns delvis motsvarandebestämmelser i 5 kap. 3 5 första slyckei. Enligt 4 5 första meningen, som harutformats i enlighet med lagrådets förslag (yllrandet s, 35), skall en byggnadsgrundkonstruktion, stomme och andra bärande delar ha betryggande bärförmåga,stadga och beständighet. Detta stämmer i sak överens med 42 5 byggnadsstadgan.Beständighetskravet togs i det remitterade lagförslaget in i 8 5 men har nuflyttats till 4S, Enligl 4 5 andra meningen skallbyggnadens övriga delar ha tillfredsställande hållfasthet, finns ingendirekt motsvarighet till denna beslämmelse, men jag finner det vara ettberättigat brukarkrav att t, ex. undertak, innerväggar, installationer ochinfästningsanordningar ges en tillfredsslällande hållfasthet. Delta torde f,ö, motsvara vad som sker i praktiken, 1 utredningsförslaget motsvaras andrameningen av en beslämmelse om den fasta inredningens stadga och beständighet.Kritik riktades i remissvaren mol begreppet fa.st inredning, då detta innebäratt skall bevaka i, ex, kvaliteten pä skåp m, m,. vilket inteär rimligt. Jag anser alt kritiken på denna punkl ;r befogad, Nägot krav påstadga och besländighel för den fasta inredningen har därför inte tagits in i 45. Med begreppen betryggande ochtillfredsställande i första resp, andra meningen följer en rangordning som jagfinner naturlig. Betryggande är etl härdare krav som innebär atl säkerhetsnivånför byggnadens bärande delar måste sättas högt. Säkerhetsnivån för byggnadensövriga delar kan däremot tillåtas vara nägot lägre, Kravel på betryggande bärförmågainnebär att person- och egendomsskador i största möjliga uisträckning skallförhindras. Kravel på stadga är ett uttryck för atl ranglighet, svajning,besvärande sprickbildningar och deformationer m. m. skall undvikas även dåbärförmågan i och för sig är tillräcklig. Kravet på besländighet innebär all debärande delarna mäsle ha en livslängd som svarar mol byggnadens avseddabrukslid. Som jag har anfört i den allmänna motiveringen (avsnilt 11,1,2)ligger i kravet på beständighet även elt krav pä att dessa delar skall lälafukt eller skyddas mot påverkan av fukt. Med en hållfasthet som ärtillfredsställande med hänsyn ändamålet menas att byggnadsdelarna utan atldeformeras eller skadas skall tåla de påfrestningar som de normalt kan kommaalt utsättas för. Kraven pä bärförmåga, stadga, besländighel och hållfasthetför byggnadens olika delar innebär givetvis ocksä att de material och dekombinationer av material som används uppfyller kraven och samverkar pä ettlämpligt sätt. Jag vill i detta sammanhang ocksähänvisa lill specialmoliveringen till 8 5, eftersom kraven i förevarandeparagraf har etl nära samband med den bestämmelse som tas upp där. 1985/86:1 489 5 8 Byggnader skall vara lämpliga för sill ändamål ochge möjlighel lill 3 kap. 5 § irevnad, god hygien, en god arbetsmiljö ochett tillfredsslällande inomhusklimat. Paragrafen innebär att en byggnadskall fungera väl för brukaren och för den avsedda verksamheten. Den kan sägasinnehålla allmänna nytto-, hälso- och trevnadskrav, dvs, krav på en godkomfort. Motsvarande bestämmelser finns i 46-48 88 byggnadsstadgan.Motsvarigheten i utredningens lagförslag finns i 5 kap. 4 8, Kraven i paragrafen överiappardelvis varandra. Med en mycket vid tolkning kan lämplighetskravet täcka ävenövriga krav. Jag anser det emellertid värdefullt att här ange kraven någol merdetaljerat, Atl en byggnad skall vara lämpadför sill ändamål innebär således atl den skall fungera väl för den eller deverksamheter för vilka byggnaden är avsedd. Bostäder skall ha fungerandeplanlösningar med goda rumssamband och god möblerbarhel. Krav kan ställas pålämplig fast inredning i kök och hygienrum samt på förrådsutrymmen och andrabostadskomplement. En byggnad som fungerar väl försitt ändamål lillgodoser ofta - men inte alllid - trevnadskravel. Byggnaderskall utformas sä atl de erbjuder en sådan komfort att de upplevs som behagligaför de personer som vistas i dem. 1 boningsrum och kök skall finnas fönster somvetter mol det fria. Arbets- och personalrum bör ha dagsljus. Andraförhållanden som berörs av kraven är planlösning, rumsutformning saml utsikts-och insynsförhållanden. Krav pä solighet och genomluftbarhet i bostäder ställsredan i gällande beslämmelser men har där i första hand formulerats som hygieniskakrav. Även om de hygieniska kraven kan uppfyllas med tekniskainstallationer, leder trevnadskravet enligl min mening atl genomgåendelägenheter med goda solvärden fortfarande bör eftersträvas. Trevnads- och hygienaspekternahänger givetvis samman. En byggnad som inte erbjuder goda hygieniskaförhållanden är knappast trevlig för brukaren och lorde pä sikt inte hellerfungera bra för sitt ändamål. Med kravet på god hygien avser jag i första handatt risk för sjukdom eller ohälsa som kan orsakas av byggnaden, dessgrundläggning och dess tekniska installationer skall begränsas.