prop · G903121 · 1985-12-31 00:00:00 — Densvenska modellen för konsumentinflytande bygger på etl Irepartssam-arbetemellan del aUmänna, näringsUv och konsumenter där LO, TCO ochkonsumentkooperationen jämte politiska företrädare oftast representerarkonsumenterna pä central nivå. Länsstyrelsenunderstryker viklen av alt flera organisationer bereds tillfälle att företrädakonsumentemas intressen både på ceniral och lokal nivå och etl led i denkommunala verksamhelen bör vara alt utbilda, stimulera och finnasamverkanformer med olika organisationer. ISverige finns inte någon organisalion som direkt företräder konsumentintressena.Sådana organisationer finns i några andra länder. Dessa iniressen företräds iSverige f.n. av de slora löntagarorganisationerna. Så är fallet i JN:s styrelseoch även i den tiU JN knutna konsumentdelegationen. Densvenska modellen för konsumentinflylande, där LO, TCO och KF centralt harföreträtt konsumenlemas intresse i styrelser och utredningar, börvidareutvecklas. Centralt måsle organisationerna stödjas och stimuleras förbreddad och fördjupad aktivitet i frågor kring bl. a. produktutformning,marknadsföring och reklamationshantering. Detta är en förutsättning för enaktiv och effektiv lokal verksamhei. Densvenska modeUen för konsumentinflylande bygger på ett trepartssam arbete mellan det allmänna, näringsliv och konsumenter, där LO, TCO och 205 konsumentkooperationenjämte politiska företrädare representerar konsu- Prop. 1985/86:121 menternapå central nivå. Kommitténanser all modellen bör vidareutvecklas för alt stärka konsumenternasinflytande i samhället. Företrädareför olika inlressegmpper ger regelmässigt sina kommentarer när vikliga beslulpresenteras och beslul tas pä central nivå. Ofta saknas då kommentarer frän enmer specifik konsumentsynpunkt. Läget är detsamma pä lokal nivå. Den relativatystnad som råder kring konsumentfrågorna måste därför brytas, sägerkommittén. Konsumentfrågornarör grundläggande samhällsfrågor. Folkrörelser och frivilliga organisationer börta etl ökat ansvar för alt hävda konsumenternas intressen. Kommitténredovisar den "svenska modeUen" som en bra samarbetsform mellanmyndigheter, företag och organisationer. Nämnden ser positivt på dettasamarbete. Ettbetydelsefullt led i konsumentpolitiken är atl upprätthålla och stärkakonsumenternas inflytande, delaktighet och deltagande. För konsumentkooperationenär detla själva grunden för kooperationens egna verksamheter. Konsumentföreningamasmedlemmar kan genom sina stämmor, styrelser, siudier, butiksråd m. m. ulöva enkontinuerlig kontroll över och påverkan av sina föreningars distributionsnät,sortiment, marknadsföring och inköps- och säljviUkor. I de frågor, där lokalaföreningar har små möjligheter atl genomföra medlemmarnas krav och önskemål,kan genom det av föreningama gemensamt ägda och drivna KF medlemsinflylandelofta leda lill praktiska åtgärder i form av bl. a. produkt- ochsortimentsul-veckling, informationsinsatser m. m. KFvUl i detta sammanhang framhåUa alt konsumentkooperationen dels utgör den mest välutvecklade och utbredda konsumentorganisationen i landet, dels praktiserar elt konsumentinflytande i sina verksamheter ulan motsvarigheter i andra frivilliga organisationer eller i samhällsorganen. Etl vidgat konsumentinflylande i samhäUel förutsätter som kommittén också säger en fortlöpande samverkan mellan de samhäUsorgan och de frivilliga organisationer, vilka på ceniral och lokal nivå arbetar med konsumenlpoli tiska frågor. När del gäUer den cenlrala nivån har KF ovan påtalat viktenav en bättre samordning meUan de olika statiiga myndigheter, som är verksammainom konsumentpolitiken. En sådan bättre samordning är ett av villkoren för atlsamhällsorganen och friviUiga konsumentorganisationer ska kunna samverkabättre än . Tankenpå ett centralt "konsumentfomm" eller någon slags informell 206 referensgmppvid KOV, där fömlom samhällsorgan även LO, TCO och Prop. 1985/86:121konsumentkooperationen m.fl. skulle delta (sid. 113), känner KF tveksamhetlill. I samband med sitt kommande yttrande över verksledningskommitlénsbetänkande återkommer KF till denna fråga. KF vill för sin del förstärkakonsumenternas ställning genom skapandet av ell centralt konsumentpoUliskt rådgemensamt för bl. a. LO, TCO, KF, och OK kompletterat medkonsumenlpolitiskl fomm för folkrörelser. Hurkonsumenlinflylandel på lokal nivå ska kunna stärkas handlar till väsentlig delom hur den kommunala konsumentverksamheten utvecklas. KF ställer sigoreserverat posiliv lill de idéer, som kommittén framför i kap. 12 omvidareutveckling av denna kommunala verksamhet. KF tillstyrker i konsekvensdärmed den utvidgning av den kommunala kompetensen, som kommittén föreslär isamband med reklamationshantering och förmedling av information. KFutgår ifrån atl de konsumentföreningar, som är anslutna liU förbundel, harbetydande förulsältningar all bättre än nu samverka med den kommunalakonsumentverksamheten såväl i rådgivnings- och informationsfrågor som imarknadsuppföljningar, serviceförsörjningsfrågor och utbildning. Det faktum allmånga av konsumentföreningarnas förtroendevalda är ledamöler ikonsumenlnämnder eUer andra kommunala nämnder, underlättar självfaUet enutbyggd lokal samverkan. allmänna debatten har del även från näringslivshåll ofta påtalats såsom ensvaghet atl man i saknar en brett förankrad allmän konsumentrörelse avden typ som finns i en del andra länder. Kommittén gör för sin del bedömningenalt det mest reaUstiska är all bygga vidare på den s. k. svenska modellen med iförsia hand LO, TCO och konsumentkooperationen som konsumentintressetsföreträdare på riksnivån. NDM noterar med någon förvåning all Kommittén i detlasammanhang inte berör den roll som de politiska partierna faktiskt spelat ochväl också kommer all spela i fortsättningen på del konsumentpoliliska området. Kommitténullalar i sammanhanget också alt del finns starka skäl för all del "förvissa frågor behövs ett fomm för samråd mellan KOV ochföretagsintresset" men utvecklar inte vad man avser. Uttalandet ger NDManledning erinra om atl ell samråd meUan KOV/KO och NDM redan är etableratsedan många år. NDM log l.ex. aktiv del i det utredningsarbete inomKOV som statsmakternas beslut om att lansera elt riktlinjesyslem förde med sig.Från senaste tid förtjänar särskill nämnas samverkan mellan när detgäUl all förverkliga statsmakternas intentioner beträffande s. k. egenåtgärderinom näringslivet. Sammanfattningsvisvill NDM framhålla atl NDM ser positivt på elt förbättrat konsumentinflylande. För egen del tror NDM atl det skulle vara tiU fördel för konsumentpolitikens vidareutveckling i vårt land om etl välbalanserat system kunde skapas där KOV/KO spelar roUen av parts- 207 obundenkonsument- och marknads vårdande myndighet och friviUiga riks- Prop.1985/86:121 organisationer på konsumenlsidan resp. på näringslivssidanföreträder sina resp. intressenter. Det långsikliga syftet bör vara all sökaskapa en organisatorisk struktur på det konsumentpoliliska området som främjarett kon-slmktivl samspel med konsumenternas behovslillfredsstäUelse som övergripandemål. Ävennär del gäller konsumentinflylandet på lokal nivå förespråkar Kommittén endasli aUmänna ordalag elt ökat engagemang från frivilliga organisationers sida. NDMavstår därför frän kommentarer . NDMhar redan nämnt atl man särskUt inom detaljhandeln ser positivt på delsamarbete som redan etablerats mellan de lokala näringslivsorganisationernaoch den lokala konsumentverksamheten. LOanser det viktigt att slå vakt om den svenska modeUen på det konsumentpoUtiskaområdet. Ett mer utvecklat samarbete på det cenlrala planet skuUe geytterligare styrka åt konsumentintresset. Konsumentkooperationen bör vara dennaturliga huvudmannen för etl fomm. Del är också angeläget alt resurser avdelaspå politisk nivå för etl aktivare arbete för konsumenterna. ISverige saknas fömtsättningar för en slagkraftig konsumentorganisation som ärfristående och ekonomiskt oberoende av både staten och näringslivet. Skälet ärhell enkek all är för lilel för all kunna bära upp en sådanorganisation. "Densvenska modeUen", som kommittén kallar det, innebär i stället atl stal ochkommun bär del huvudsakliga organisatoriska och finansiella ansvarel förkonsumentpolitiken men alt verksamheten utformas i samverkan med i försia handde fackliga och konsumentkooperativa organisationerna. EnligtTCOs mening har denna modell visat sig fungera väl. KonsumentpoUtik är ellnaluriigl och alll viktigare fackligt bevakningsområde. För alla fackligaorganisationer gäller ju - något förenklat - alt det inte räcker med atl medverkatill att medlemmarna får så goda inkomster som förhållandena medger. Del ärockså angelägel all underiätta för medlemmarna alt få ut mesla möjliga av sinainkomster. Föratt denna "svenska modell" skall fungera väl krävs blandannat att det finns fora, där det kan föras kvalificerade diskussioner omkonsumentpolitiska frågor och atl det finns organ som kan stödja och stimuleraforskning och utredningsverksamhet på områden av betydelse förkonsumentpolitiken. Enligtförbundels mening framhäver man i betänkandet aUlför myckel konsumentkooperationens roU, vUket också påpekas i till belänkandet 208 Kommitténs förslag om formaUsering av kon- Prop.1985/86:121 taktorgan tUl KOV är också onödigt enligt vår mening. all stöd tiU projekt för utveckUng av konsumenlpolitiskl arbete hosolika organisationer bör utgå i enlighet med vad utredningen föreslår. OKser det som en långsiktigt riklig utvecklingslinje, som kommillémajori-lelenförordar, att samhället ger goda fömtsättningar för folkligt förankradeorganisationer att utveckla ett konsumentinflytande var för sig och i samverkanenligt folkrörelsemodellen. Men detla får inte tas liUintäkt för en nedrustning av den statliga konsumentpolitikens cenlralaresurser. Båda lyper av konsumentpoliliska insatser behövs som kompletteringartill varandra i en konsumentpoUtik med effektivt konsumentinflytande. Densvenska modellen trepartssamverkan är bra om den fungerar. Samarbete lokaltmellan konsumenlorganet och olika frivilliga organisationer måste stödjas avde centrala huvudorganen. I övrigi hänvisas till våra kommentarer i kapilel 7 ommer resurser till kommunen för att frivilligor-ganisalionen ska kunna leva uppliU här stäUda förväntningar. Vi ser del vidare som en självklarhet atlfrivilligorganisalionerna även i fortsättningen blir representerade iKOV-styrelsen. Vi vill dessutom betona vikten av förstärkning av insattakonsumentrepresenlanler i denna styrelse genom alt föra fram förslaget om attäven konsumentvägledarnas förening borde finnas med. Vi viU också framhålla altmed den kompelens de kommunala vägledarna besitter är dessa en resurs all lalill vara i KOV-slyrelsearbetel. Miljöförbundetavvisar bestämt att konsumentintressen ska representeras utan konsumenternasdirekta medverkan. Bara en rörelse av människor som ser sig som konsumenter iförsia hand kan formera konsumentorganisationer och utse genuinarepresentanter. En av svårigheterna med konsu-menlorganisering är all aUaorganisationsledare kan påstå sig företräda konsumenter i någon mening. Man böravgränsa alla organisationer som i försia hand samlar folk kring någol annatintresse. har t. ex. sitl huvudintresse i ansläUningen. De kananlitas av konsumentorgan som konsulter om produktionsfömlsällningar ochkvalitetsfrågor. Det finns goda möjligheter till gynnsam samverkan mellan denfackliga rörelsen och konsumenlrörelsen, men den bör starta utifrån ellömsesidigt erkännande av särarten. Konsumentgillenaoch deras riksförbund är däremot rena konsumentor gan; lokall ocksä buliksråden. Därtill finns nya, små konsumentorganisa tioner såsom inköpslag för mat, s. k. matfronter, och nykooperaliva kon- 209 sumlionsföreningar. Hyresgästföreningar,villaägareföreningar och bostadsrättsföreningar Prop. 1985/86:121 (om deinte också är byggare) är vidare atl betrakta som konsumentföreningar påbostadsmarknaden. Genomgången är inte fuUständig. Miljöförbundelavvisar vad uiredningen kallar för en svensk modeU för Irepartssamarbele meUandet allmänna, näringslivet och konsumenterna. Partssammansaiia organ är lämpligaför tillfälliga samråd och för skiljedomsförfaranden, där syflel är attförsöka göra upp i godo. Annars måsle konsumenlrörelsen, liksom andrafolkrörelser, slå fri och självständig från både sin motpart, producenterna,och från staten. Den måsle kunna tillgripa vapen som köpbojkotl av vissa varoreller vissa distributörer när läget så kräver. Med sin ledning djupt inordnad iell permanent irepartssamarbele blir rörelsen handlingsförlamad. och hyresgästföreningarna med dess avdelningar ochkontaktkommittéer är företrädare för bosladskonsumenlerna i en mängd olikasammanhang. finns dock brister i möjligheterna alt påverka beslutav betydelse för de boende. I många kommuner saknar hyresgästföreningenremissrätl över planer och program för bostadsförsörjningen. Om del förslagliU ny plan- och bygglag som ligger på bord går igenom kommeremeUertid både enskilda hyresgästers och hyresgästorganisationers möjligheterall påverka kommunernas beslut om planer, program och bygglov att förbättrasväsentligt. Uiredningenuttalar (s. 109) att de frivilliga organisationers engagemang ikonsument-politiska frågor betyder myckel för all man effektivt skall kunnaarbeta för alt stärka hushållens resurser. En samhällelig konsumentpolitiksom, utöver den offentiiga verksamheten, bärs upp av friviUiga organisationeroch deras medlemmar har också enligt uiredningen bättre möjligheter att bevakakonsumentintresset. ansluler sig liU detla synsätt. Detbör också framhållas, att åsikterna om vad som är bäst för konsumenten kanvara oUka i de offenlliga konsumentorganen och hos konsumenternas egnaintresseorganisationer. Detta har exempelvis varit fallet vad gällerkonsumentskyddet för småhusköpare. Den nu viktigaste formen förkonsumentskyddet, det tioåriga småhusköparskyddet Småhus 76/80, som ioförändrad form är villkor för statliga lån lill gmppbyggda småhus, är ellresultat av vUlaägareförbundets påverkan av byggbranschen och regering ochriksdag för alt få lill stånd ell i praktiken fungerande skydd med en ur bådeden enskildes och samhällets synpunkl rimlig ambitionsnivå. Också den nuföreslagna lösningen (prop. 1985/86:48) för atl ge elt retroaktivt, utökatskydd åt köpare av småhus med fukt- och mögelproblem, är till slor del ettresultat av aktiva insatser från förbundet. Villaägareförbundetvill därför framhålla att del är viktigt all de frivilliga 210 organisationemasinsatser uppfattas som en värdefull komplettering till de Prop. 1985/86:121offenlliga organens verksamhet och inte som ell inlrång i denna verksamhet. JämOvill här endast uttrycka den uppfattningen att oavsett formerna förkonsumentinflylande i samhället måsle kvinnor och män i lika mån ingå i organ,styrelser eller andra fora som skaU tillvarata konsumentemas iniressen.Inflytande genom oUka friviUiga organisationer har hitlUls inte visat sigutgöra någon garanti för all kvinnornas kunskaper och erfarenheter ochintressen i fråga om konsumentpolitikens verkningar tiUvaralas. I den månfrivilliga organisationer skall föreslå ledamöler i olika organ som tillsättsav stal och kommun bör det åläggas dem alt alltid föreslå två personer, enkvinna och en man, för varje erbjuden plats. På så sätt blir del möjligt alt nåen jämn könsfördelning vid liUsällningen. Detär självfallet också viktigt att kvinnor och män är jämnt fördelade i de olikagrupper, kommilléer m. m. som fortiöpande skall genomföra utredningar omhushåUens förhållanden och tillföra bmkaraspekler på produktutformningen t.ex. vad gäller kökens utformning etc. efterlyser dessutom en samordning av nuvarandekonsumentpoUliska verksamheter inom statiiga myndigheter. En samordning somenligt vår uppfattning är absolut nödvändig om samhällets resurser påkonsumentpolitikens områden skall kunna las tillvara på ell effektivt ochmeningsfullt - och icke minsl för konsumenten överblickbart sätt. Kommittén harhuvudsakligen begränsat sig liU och , men långt fler statliga verk och myndigheter ägnar sig ålkonsumentpolitisk verksamhei (SPK, livsmedelsverket, , , MDför alt bara nämna några). Närdel gäller konsumenlinflylandel berör kommittén också inlresseföre-Irädaresrepresentation i konsumentpolitiska myndigheters styrelser, särskilt Konsumentverkets.På denna punkt ser OK det som naturligt och angelägel, atlkonsumentkooperationen som hklills ingår som representanter förkonsumentintressen i lämpliga myndigheter och verk. Den samhälleligakonsumentpolitiken tillförs på detta sättet särskild kunskap och erfarenhet,som verkställighelsåtgärder (t.ex. konsumentinformation, rikllinjer)får en bred samhällelig förankring, vilket är nödvändigt för effektivtillämpning. 4.3 Frivilliga organisationer Prop. Folkrörelsernautgör en naturlig bas för konsumentpolitikens utveckling. Konsumenternasinflytande kan stärkas genom ökad medverkan av frivilliga organisationer.Bl.a. kan organisationerna nå en stor grupp konsumenter genom kampanjer,studiecirklar och uppsökande verksamhet. Med målsättning atl nå ut till svagakonsumenter kan också den kommunala verksamheten ha hjälp i elt samarbete medorganisationer. Organisationerna kan också i de egna leden uppmärksammakonsumentproblem och påtala dessa tiU berörda myndigheter. ITrollhättan har konsumenlnämnden sökt ell öppet samarbete med samtiigaföreningar och organisationer. De kanaler som används i informationsutbytetfår med följsamhet anpassas till organisationernas möjligheter att verka inomorganisationen. Som exempel på hur man kan arbeta viU konsumentnämnden nämnanågra vägar som vid olika tillfällen gett resultat. samarbete med lokalahandikapporganisationer exempelvis för att visa speciella kläder förrörelsehindrade eUer påtala problem med tUlgänglighet i affårer konsumentinformation genomkontinuerlig information i lokal taltidning för synskadade fackmannamedverkan påmedlemsmöten och i studiecirklar information tUl arbetsgmpperinom organisationerna tUlhandahållande avmötesmateriel som utställningar eller vissa "läromedel" konsumenlombud utsedda avorganisationerna förses med kontinuerlig information. Isamtliga nämnda verksamheter har problemuppfångning kunnal ske. För närvarandehar de bästa resultaten uppnåtts genom ombudsverksamheten. Folkrörelseroch frivilliga organisationer har en nyckelposition när det gäller all hävdakonsumentemas iniressen. Och ett brett synsätt på konsumentfrågor ökarfömtsättningarna för organisalionema och deras medlemmar att vidga sitlengagemang i konsumentpolitiken. Konsumentnämndenpåslår atl delta är en mycket viktig bil i den konsumentpolitiska verksamheten.Organisationslivet måste mer fungera som resurs för all nå nya konsumenlgmpper,medvelandegöra och opinionsbUda. Tankenpå att överväga offenlliga ålgärder för att stödja och stimulera ett ökat engagemang från frivilligorganisalionerna är mycket god. Elt samar bete med dessa organisationer är nödvändigt och det måste statsmakterna 212 understrykapå central nivå för atl del ska få tiUräckligt stark verkan ute i Prop.1985/86:121 kommunerna. Dessutom är det viktigt atl på del lokala planet, bådebland politiker och tjänstemän, stimulera organisalionema till all aktivera sigi konsumentfrågor. De s.k. referensgruppema som finns bildade inom mångakommunala verksamheter har inte fält den verkan som var tänkt. I stället fördessa gmpper bör man aktivera skilda organisationer vid specifika tillfållennär det kommer upp frågestäUningar som man med fördel kan förankra i organisationerna.Att många organisationer med lite hjälp kan utvecklas till viktiga gmpper inomkonsumentpolitiken torde stå ganska klart. Påetl övergripande plan kan organisationerna ha en belydelsefull roll somspråkrör för sina medlemmar. Del är mycket nog, men det är inte allt. De gmppersom aUra bäst skulle behöva hjälp för all göra sin stämma hörd, finns för detmesta aldrig med i organisalionema. Idénmed konsumenlombud är spännande, även om den inte är hell ny. Ingen skall dockförledas tro atl den kan utgöra någon större avlastning för den lokalakonsumentverksamheten, eller all den skulle vara problemfri i övrigi. Fackelsuppgift är i försia hand alt la tillvara medlemmarnas intressen gentemotarbetsgivaren, och det är också de frågor som prioriteras högst. Närdet däremot gäller formerna för en eventuell organisatorisk koppling mellanfrivUliga organisationer och myndigheter med konsumentpolitiska uppgifter, dvs.i första hand KOV, är man inne på frågor om den konsumentpoliliskaverksamhetens totala slmktur. Och dessa angår självfallet alla berörda parter.Kommittén har emellertid underlåtit belysa hur elt intensifieratkonsumenlpolitiskl engagemang från frivilliga organisationers sida enligt deolika allemaliven kommer alt påverka KOV/KOs stäUning och arbetsuppgifter.Detta är, som NDM ser saken, en allvarlig brist i betänkandet. Om nämligen defrivilliga organisationernas insatser på riksplanet utvecklar sig i denriktning och får den omfattning som Kommittén synes önska, står det enligt NDMsmening hek klart att detta måste komma atl förändra KOV/KOs roll, åtminstone idel något längre perspektivet. Den i och för sig för etl centralt ämbetsverknågot särpräglade funktion som KOV nu fullgör - atl uppträda som representantför etl partsintresse, närmare bestämt såsom ett slags stältförelrädande konsument- blir inte lika markerad. Folkrörelsernahar en nyckelposition när det gäller atl hävda konsumenter nas intressen. Deras möjligheter atl verka på del konsumentpoUtiska om rådet behöver stärkas. Iutredningen diskuteras elt särskill forum för frivilliga organisationer. ABFanser alt delta bör prövas. Enligt vår mening bör huvudorganisationer förbildande av elt sådanl Konsumentfomm vara LO, TCO och KF. Andra organisationersom vill arbeta med konsumentpolitik inbjuds att delta. Vi anser attfolkbildningen självklart skall vara representerad i etl sådant gemensamtorgan. Samordnare för hela denna verksamhei anser vi att KF bör vara. Vianser därmed att del inte finns något direkl behov alt upprätta någol formelltorgan kopplat lill KOV. Etl fristående Konsumentforum som drivs avfolkrörelserna själva svarar bättre mol behov och inriktning. vill understryka behovet av och därmed kravel påsamverkan mellan den kommunalpolitiska verksamheten och lokalt aktivakonsumenlpolitiskl verksamma folkrörelser. KOVbör i större utsträckning än som föreslås satsa resurser på föreningar. 1direktiven lill kommittén skrevs att ett fortsatt engagemang frånfolkrörelsehåll torde vara avgörande för en gynnsam utveckling av konsumentpolitiken.Kommittén kräver till projekt för föreningarnas räkning.Vi anser all delta är otillräckligt, speciellt med tanke på svagakonsumentgrupper som invandrare, barn- och ungdomsgrupper, allergiker,hjärtsjuka osv. Detmåste finnas en vilja från myndigheterna tiU samarbete med konsumenterna. Delräcker inte med all konstatera att: "de friviUiga organisationemasmedverkan i konsumentpolitiken är fortfarande otillräckliga både lokalt ochcentralt". Dylik myndighetsutövning skapar bara ökat"poUlikerförakl". 5 Kunskaper om konsumenternas förhållanden m.m. Delhushållsekonomiska perspektivet i konsumentpolitiken kräver enligt kommitténs uppfattning etl väl utvecklat kunskapsunderlag. Denna syn överensstämmer med intentioner som fanns konsumentpo- 214 Intentionerna har dock inte hell kunnal uppfyllas, till Prop.1985/86: 121 stor del beroende på det långsikliga och omfattandeutvecklingsarbete som krävs och de alltför knappa ekonomiska resursema. Konsumeniverkeihar stegvis byggt upp ökade kunskaper om konsumenternas förhållanden tack varesina egna, ARNs, men framför allt de kommunala konsumentverksamheternas talrikakontakter med allmänheten. Alla ärenden som beskriver konsumenternas problemoch rapporter från vägledarna om frågor som konsumenlema ställer har lett tillatl verkel anser sig ha en ganska god bild av konsumenternas silualion.