prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — Behovet av utbildning av företagare haruppmärksammals på olika sätt. Från bl, a. fackligt håll har krav pä utbildningrests, har - som jag lidigare närmare har redovisat (avsnitt 3,4) - behandlat frågan om sådan grundläggande utbildning och föreslagit att samhället skall ges möjlighel att ställa vissa utbildningskrav 140 Vissa insatser har gjorts för bättre utbildning av företagare.Prop. 1985/86: 126 Del finns bl. a. kurser som det allmänna initierat. Här kannämnas kurser som för Förelagsutveckling (SIFU) ochutvecklingsfonderna tagit fram. Givetvis har näringslivet självt ell ansvarför alt kompetensen bland företagarna är god. Näringslivets organisationer harockså i vissa branscher kurser för nya företagare. Jag vill här särskilt erinraom de kurser som och anordnar ochsom jag redan har beskrivit. Resultaten av verksamhelen har ansetts så goda allgenomgången, godkänd kurs numera ställs som krav för trafiktillstånd. Motbakgrund av vad jag nu har anfört bedömer jag det som mycket värdefullt omföretagare inom restaurangbranschen kunde erbjudas någon form av grundläggandeförelagarutbildning. En sådan utbildning kan exempelvis omfatta ekonomiskplanering och finansiering, bokförings- och skattefrågor, kostnads- ochpriskalkylering saml lagstiftning som berör restaurangbranschen. Entilltalande lösning är atl utbildningen ges i branschorganisationernas egenregi efter bl. a. den modell som tillämpas på transportområdet. Vid kontaktermed företrädare för förelagar- och arbetstagarorganisationer på området harjag erfarit alt en sådan utbildning kan väntas komma lill stånd ocksåpå reslaurangområdel. Om erfarenheterna av denna blir goda bör del - såsom harskett på transportområdet -kunna bli aktuellt alt kräva genomgången, godkändkurs som förutsättning för meddelande av serveringstillstånd. Denandra frågan jag här vill ta upp gäller samarbetet mellan berörda myndigheter.Ell sätt alt minska antalet oseriösa näringsidkare inom restaurangbranschen ärförutom skärpningen av LHD och höjd kunskapsnivå hos förelagarna atteffektivisera tillstånds- och kontrollmyndigheternas arbete. Jag bedömer bl.a.alt ökade möjligheter till samordning och erfarenhetsutbyte finns mellan demyndigheter som är berörda i arbetet med prövning av serveringstillstånd. Etlsådant utökat samarbete bör syfta lill att dels öka medvetenheten om vilkeninformation olika myndigheter har om företagares vandel, dels undvikadubbelarbete mellan myndigheter. Bland de berörda myndigheterna vill jag härsärskilt nämna skatte-, kronofogde- och polismyndigheterna. Vidare börsamarbetet inom länsstyrelserna i här aktuella frågor kunna förbättras. Detgäller bl.a, samarbetet mellan allmänna, revisions-, mervärdeskatte-, skatte-,uppbörds- och juridiska enheterna. Insatser bör också göras för utbildning avden personal som arbetar med serveringstillstånden. Jag vill här stryka underatl förutsättningarna för alt tillsländ snabbt skall kunna återkallas om enföretagare missköter sig torde öka om samarbetet mellan berörda myndigheter ochinom länsstyrelserna effektiviseras. Det ankommer pä berörda myndigheter attsjälva fatta beslul om detla samarbete. Jag återkommer (avsniti 7) till fråganom särskilda resurser för ändamålet. 6 Forskning och utvärdering p- '-- ' Ipropositionen om rikllinjer för det framtida arbetet mot ekonomisk brottslighetbetonas vikten av alt forskningen om den ekonomiska brottslighetens former,omfattning och skadeverkningar främjas och alt olika åtgärder som satts ineller sätts in i kampen mot den ekonomiska brottsligheten blir föremål för enfristående och seriös utvärdering. BRÅhar till uppgift att främja brottsförebyggande insatser inom olika områden avsamhällsverksamheten samt att verka för en samordning av samhällets ochenskildas insatser mot brott. BRÅ har ett särskilt anslag för kostnader förutrednings- och utvecklingsarbete saml för information. .nyss nämnda propositionen aviserades att regeringen hade för avsikt att geBRÅ etl uppdrag atl ansvara för etl särskilt forsknings- ochutvärderingsprojekt om ekonomisk brottslighet. Arbetet beräknades bli av denomfattningen atl en särskild tvärvetenskaplig grupp borde knytas till BRÅ. Etluppdrag av aktuellt slag har numera också lämnats till BRÅ. Dékonkreta förslag om näringsförbud och näringstillstånd som jag tidigare härhar redovisat aktualiserar också behov av forskning och utvärdering. början bör den försöksverksamhet med utökad vandelsprövning ibrottsförebyggande syfle som jag föreslår belräffande restaurangbranschen ochyrkestrafiken utvärderas. Utvärderingen av restaurangbranschen bör äveninnehålla en jämförelse mellan förhållandena i den del av branschen därtillstånd krävs för verksamheten och den del som kan drivas utan lillslånd.Näringsförbudssystemets effekter bör också bedömas i detta sammanhang. Denslutliga utvärderingen av försöksverksamheten bör, som jag har nämnt,ske efter förslagsvis en treårsperiod och bör ge underlag för ställningstagandetill fortsatta ålgärder mol oseriösa näringsidkare. Somjag har redovisat har eko-kommissionen angett vissa branscher somkommissionen ansett vara särskilt belastade i fråga om ekonomisk brottslighet.Som också har redovisats i det föregående har vid remissbehandlingenifrågasatts om brottsligheten i dessa branscher och effekten av olikamotåtgärder har tUlräckligl dokumenterats för atl en så långtgående regleringsom näringstillstånd skall övervägas. Det är angeläget all ytterligareforskningsarbete kommer lill stånd på detta område, I anslutning till denförsöksverksamhet med utökad vandelsprövning som jag har förordat anserjag detdärför angeläget atl också forskning om den ekonomiska brottslighetensutbredning och utveckling i andra branscher bedrivs. Särskilt intressantabranscher är enligt min mening måleri-, bil-och byggbranscherna. Utöver dessahar eko-kommissionen utpekat också bl.a, städbranschen, som dock för några årsedan blev föremål för en särskild kartläggning (SOU 1979: 88). Detta utesluterinte alt ytteriigare undersökningar av denna bransch kan bli'akluella i ettsenare skede. Måleri-och bilbranscherna består i hög grad av småföretag. Det är branscher där förutsättningarna ofta är sädana, att ekonomisk brottslighet lätt kan finna grogrund och där den också anses vara belydande. Inom dessa båda områden har också såväl branschorganisationerna som de 142 fackligaorganisationerna hafl tämligen samstämmiga uppfattningar om Prop. 1985/86:126 behovet av åtgärder. Närdet gäller byggbranschen är det enligt min mening önskvärt att göra studierkring genomförandel av statsmakternas program för all förnya vårtbostadsbestånd. Jag har samrått med chefen för i dennafråga. Staten lämnar omfattande subventioner till fastighetsägare inom ramenför detta program, vilka främsl syftar lill att begränsa kostnadsökningarnaför de boende. En första samlad utvärdering av programmet förestår. Med hänsyntill att byggsektorn är ell av de områden som eko-kommissionen pekat ul bör,som etl komplement till denna utvärdering, den näringsverksamhet som bedrivskring bostadsförbätlringspro-grammel bli föremål för sådana branschstudier somjag nu förordar, BRÅbör ges ansvaret för det forsknings- och utvärderingsarbete som skall kommatill stånd. Del förefaller naturiigt att BRÅ samarbetar med bl, a, berörda bransch-och fackliga organisationer i delta arbete. Jag har inhämtat att chefen förjuslUiedepartemenlet senare kommer alt återkomma lill regeringen med närmareförslag i denna del. Dennya lagstiftningen om näringsförbud och utökad vandelsprövning, som föreslåsträda i kraft , aktualiserar vissa resursfrågor. Dessa avser,som jag nu kommer alt utveckla, främsl tillsynen av alt meddelade beslutefterlevs och aktualiseras därmed väsentligen först . Resursfrågornabör därför anmälas budgetproposition. För information bör dock redannu en översiktlig redovisning lämnas av på vilka områden resursförstärkningarär aktuella. Finansieringsfrågorna avser jag att ta upp i budgetpropositionen. Näringsförbudskommitténföreslår inga omedelbara utgiftsökningar. Kommittén ullalar dock vissarekommendationer om resursförstärkningar. Tillskott eiler omdisponeringarerfordras hos polis och åklagare för att möjliggöra etl snabbare förfarande iärenden om näringsförbud. Resursproblemet är emellertid inte någol specifiktför näringsförbudsfrågorna ulan gäller ärenden om ekonomisk brottslighet överhuvud laget. Enligt en grov uppskattning krävs en halv till en årsarbetskraftenbart för näringsförbuds-tillsynen hos en TSM av genomsnittlig storlek. Denerforderiiga förstärkningen borde delvis kunna läckas med effektiviseringaroch omdisponeringar. Endastetl fätal remissinstanser har kommenterat resursfrågorna. a. följande anförs. RÅ framhåller alt effektiviteten av näringsförbudsinslitu- tet i hög grad är avhängig av vilka resurser som myndigheterna kan förfoga över. Länsslyrelsen i menar alt kommitténs förslag innebär 143 en inte oväsentligutökning av arbetsuppgifterna hos såväl poUs och äkla- Prop. 1985/86: 126 garesom hos kronofogdemyndigheten. Del lagda förslaget måsle därför enligtlänsstyrelsen följas upp med en resursförstärkning. Länsåklagaren i anseralt effektiviteten i tiUsynen är hell beroende av vilka resurser som ställstill förfogande. Föreningen stryker under viklen avsnabbhet i handläggningen och anser del angelägel atl de myndigheter som skallföra talan om näringsförbud och övervaka dess efterlevnad tilldelas resursereller disponerar sin verksamhet så att delta mål nås. Också TCO pekar på dettaproblem och menar alt en allvarlig brist i dagens förfarande med näringsförbudär lidsfördröjningen innan förbud utfärdas. TCO anser mot denna bakgrund attpolis- och åklagare bör tillföras ytterligare resurser för dessaarbetsuppgifter. Detta bedöms lill viss del kunna ske genom omfördelning avbefintliga arbetsuppgifter inom de båda områdena. LOoch Hotell- och menar att det är ytterst viktigtatl meddelade näringsförbud också får avsedd verkan. Instanserna anser därföratt det måste ställas stora krav på kontrollen av efterlevnaden och alt dennamäste effektiviseras i jämförelse med dagsläget. Deras slutsats är att TSMmåste få ökade resurser. Föregen del vill jag anföra följande. Del förfarande vid handläggning avnäringsförbudsärenden som jag föreslår skall gälla (jfr avsnitt 4) innebär attallmän domstol beslutar om näringsförbud på talan av allmän åklagare.Konkursförvallarna och TSM har att anmäla för åklagare när anledning förekommeralt meddela näringsförbud. Kronofogdarna i allmänhet åläggs att göramotsvarande anmälan när någon underlåtit atl betala skatt m. m. i sådanutsträckning atl näringsförbud kan bli aktuellt. Åklagaren anlitar polis myndighelsbiträde för utredning av ärenden där näringsförbud ifrågasatts. Det åligger dekronofogdemyndigheter som är tillsynsmyndigheter i konkurs att vaka över attnäringsförbud efterlevs. Överträdelse skall anmälas lill åklagaren. Ocksåpolisen övervakar i viss utsträckning efterlevnaden av näringsförbud som endel av del normala broltsbeivrande arbetet. Behovelav resurser vid de myndigheter som har atl arbeta med näringsförbudsfrågor ärberoende bl. a. av de krav som slälls på systemels effektivitet, detförväntade antalet ärenden, den nuvarande tillgången på resurser ochmöjligheterna alt omfördela dessa, de ekonomiska satsningar som allmänt kommeralt göras inom berörda områden samt möjligheterna att underiätla arbetet genomexempelvis utökat samarbete och förbättrad tillgång till uppgifter idataregister. Avsevärdaresurser har tillförts olika myndigheter för kampen mot ekonomiskbrottslighet, något som framgått av min redogörelse i det föregående (avsnitt2). Forskningen på områdel har prioriterats och BRÅ har fått medel försärskilda forsknings- och utvärderingsprojekt om ekonomisk bioltslighet. Näringsförbudskommitténhar bedömt att ca 300 näringsförbud löpande kommer atl finnas om kommitténs lagförslag genomförs. Många menar dock alt detta är en underskattning och att del finns betydligt fler oseriösa näringsidkare som borde kunna meddelas näringsförbud. Ocksä jag räknar 144 medatt frågor om näringsförbud bör föras fram till prövning i större Prop.1985/86: 126 omfattning än som kommittén förefaller ha antagit. Om detta skallvara möjligt krävs sannolikt en höjd ambition när det gäller spaning och ulredning. Omnäringsförbudet skall bli elt effektivt och trovärdigt medel mol ekonomiskbrottslighet måste goda möjligheter finnas till spaning och utredning för attupptäcka de näringsidkare för vilka näringsförbud kan bli aktuellt. Självfalletblir det regelmässigt sä alt frågan om näringsförbud väcks i samband med annanutredning som berör näringsidkaren. Vidare måsle prövningen vara snabb. Tillsynoch kontroll när det gäller efterlevnaden av meddelade beslut måste varaaktiv. Vissabrister har påtalats av bl. a, näringsförbudskommillén och remissinstansernanär det gäller polisens, åklagarnas och domstolarnas handläggning avnäringsförbudsfrågor. Det mest framträdande problemet torde vara att det imånga fall går innan näringsförbud meddelas. Tillsynen avefterlevnaden av näringsförbuden anses också ha fungerat dåligt på sina håll.Dessa problem kan ha sin grund i otillräckliga resurser hos berördamyndigheter. Det kan också finnas andra förklaringar. Bestämmelserna i omnäringsförbud har endast funnits och långautredningstider, bristande kontroll etc, kan bero på en ovana hos personalenatt hantera näringsförbudsfrågor. Oklarheten när det gällerlagstiftningens innebörd kan ocksä ha haft viss betydelse. Somjag redan har påpekat har avsevärda resurser tillförts polis- ochåklagarväsendet för åtgärder mol ekonomisk brottslighet. Dessasatsningar är avsedda alt också gälla de ärenden som jag nu behandlar. Sömredan berörts gäller att frågan om näringsförbud oftast kommer att behandlas isamband med utredning om annan brottslighet som näringsidkaren är misstänktför eller i samband med ett konkursförfarande. Efter samråd med chefen förjustitiedepartementet bedömer jag mot denna bakgrund atl inga ytterligaretjänster behöver tillföras för handläggningen inom rättsväsendet. Nuvarandebestämmelser om näringsförbud i trädde i kraft , Blandlandets 81 kronofogdemyndigheter utsågs 25 att vara tillsynsmyndigheter ikonkurs. Dessa myndigheter tillfördes då 16 kronofogdetjänster och fyraassistenttjänster för tillsynsuppgifterna enligt konkurslagen. Vissautbildningsinsatser gjordes också. Tillsynsuppgifterna kan allmänt sägasomfatta en övervakning av det sätt på vilket ett konkursbo förvaltas ochavvecklas. Det arbetet består i en löpande kontroll och tillsyn avförvaltningen. Frågor som därvid prövas är bl, a, om det är möjligt attåtervinna något i konkursboet, om det finns anledning att misstänka attgäldenären gjort sig skyldig till gäldenärsbrott m, m. ärockså remissinstans åt konkursdomaren i dennes olika beslut under konkursensgång. skall också granska förvaltarens berättelse ochredovisning, utdelningsförslag och inventering av boets tillgångar. Uppgiftenatl anmäla till åklagare om misstanke föreligger att näringsförbud bör meddelassamt tillsynen av att meddelade näringsförbud efterlevs utgör sälunda endast enmindre del av tillsynsuppgiften. Näringsförbudskommitténhar bett TSM att söka beräkna de resurser 145 10 1985186. t saml. som används för justtillsynen över personer som ålagts näringsförbud. De Prop, 1985/86; 126 mestfrekventa svaren har varit atl nästan inga (myckel små, inga mätbara, inganämnvärda eller obetydliga) resurser gått åt enbart för dennakontroll. På kommitténs fråga om tillsynen fungerar tillfredsställande har de flestasvarat alt så inte är fallet. Många konkreta förslag på förbättringar harframförts, bl.a. krav på resursförstärkningar. Kommittén har därför bett TSMförsöka beräkna vilka ytterligare resursbehov som finns om tillsynen skallkunna göras helt tillfredsställande. Många har helt naturligt svarat att dettatill slor del beror på hur många näringsförbud som meddelas och denambitionsnivå som skall gälla för kontrollen. Kommitténs slutsals är att en TSMav normal storlek bör disponera 1/21 årsarbetskraft förnäringsförbudslillsynen. Enhöjd ambitionsnivå när det gäller näringsförbud borde kunna medföra en vissposiliv effekt på kronofogdemyndigheternas arbetsbelastning. Några av degäldenärer som ger myndigheten mest arbete kan förväntas försvinna frän verksamhetenunder den tid de har näringsförbud. Ändå bedömer jag alt den önskade höjdaambitionsnivån när det gäller tillsynen enligt nuvarande ordning ärotillfredsställande och att den f.n. torde vara obefintlig inom vissa delar avlandet. Mol denna bakgrund och i ett läge då man får räkna med atl flernäringsförbud kommer atl meddelas måste vissa resurser tillföraskronofogdeorganisationen. Jaghar redan berört frågorna om utökat samarbete mellan de myndigheter som har enroll i näringsförbudssyslemet samt utbildning och utveckling av kompetensenhos vederbörande personal (bl. a, avsnitt 4,7). För att den nya lagen skall gebästa effekt bedömer jag att ytteriigare resurser måste avdelas också för detinformations- och erfarenhetsutbyte mellan ansvariga myndigheter som jag harförordat och för utbildning av berörd personal. Fråganom det närmare resursbehovet för nu nämnda ändamål liksom anslagstekniskafrågor får som jag tidigare nämnt behandlas budgetproposition. 7.3 Utökad vandelsprövning i vissa branscher Jaghar i del föregående angett att näringslillståndssyslemel bör bli föremål fören praktisk utvärdering och därför föreslagit att en utökad vandelsprövninginom restaurang- och åkeribranscherna införs på försök. Jaghar när del gäller den utökade vandelsprövningen också (jfr avsnitt 5) redovisat min syn på behovet av samordning och erfarenhetsutbyte mellan de myndigheter som är involverade i arbetet med prövning av serveringstillstånd. Det utökade samarbete, som jag anser önskvärt, skulle dels syfta till att öka medvetenheten om vilken information olika myndig heter har om företagens vandel, vilket måste vara av stort värde när det är aktuellt alt meddela eller återkalla tillslånd enligt lagen om handel med drycker, dels till att undvika dubbelarbete mellan myndigheter. Bland de berörda myndigheterna vill jag särskilt nämna skatte-, kronofogde- och polismyndigheterna. Också kommunerna bör nämnas. Vidare kan samar betet inom länsslyrelserna när det gäller här aktuella frågor förbättras. gällersamarbetet mellan allmänna, revisions-, mervärdeskatte-, skatte-, Prop.1985/86: 126 uppbörds- och juridiska enheterna. Insatser bör också göras förutbildning av den personal som arbetar med serveringstillstånden. Medel böranvisas för bl, a, dessa ändamål. Närdet gäller den utökade vandelsprövningen i övrigt har jag redan aviserat atlnågra särskilda resurser inte skall behöva avdelas för ändamålet. De branschersom försöket kommer att bedrivas inom är sålunda redan föremål för elableringskontroll.Del innebär att administrativa system finns för hanteringen avtillståndsärendena. De kompletteringar jag har föreslagit när det gäller lagenom handel med drycker och yrkestrafiklagen kommer enligt min bedömning att ledatill så begränsade arbetsuppgifter vid berörda myndigheter, i jämförelse meddet arbete som läggs ner, att nya tjänster eller ytterligare medel intebehöver tillföras. Avgiftertas f. n. ut för tillstånd enligt de lagar som jag behandlar här. Det är enligtmin mening naturiigt att det finns ett klart samband mellan avgiften för etttillslånd och kostnaderna för berörda myndigheters arbete med prövning avärenden och för tillsynen. Det kan finnas skäl att, mot bakgrund av alttillämpade avgifter när det gäller tillstånd enligt lagen om handel med dryckeroch yrkestrafiklagen torde vara låga samt atl nya uppgifter tillförsmyndigheterna, se över avgifternas storiek, (B1977:06) arbetar f, n, bl, a, med frågan om kostnadstäckande avgifter. Översynenav avgifter bör därför anstå i avvaktan på resultatet av det utredningsarbetet. lenlighet med det anförda har inom upprättats förslag tUl 1, lag om näringsförbud, 2, lag om ändring i konkurslagen(1921: 225), 3, lag om ändring ikreditupplysningslagen (1973:1173), 4, lag om ändring iyrkestrafiklagen (1979:559), 5, lag om ändring i lagen (1977:293) om handel med drycker. Lagförslagen under 2 och 3 har upprättats i samrådmed chefen för ,förslaget under 4 i samråd med chefen för ochförslaget under 5 i samråd med slatsrådet , Lagförslagen bör fogastill protokollet i detta ärende som bilaga 7. 9.1 Förslaget till lag om näringsförbud Bestämmelsernaom näringsförbud har upptagits i en särskild lag om näringsförbud. KL kommer dock fortfarande att innehålla en bestämmelse om s.k, konkurskarantän (199a§). liksom bestämmelser om att förval- 147 tåreneller, i andra hand, tillsynsmyndigheten i konkurs (TSM) skall vara Prop.1985/86: 126 skyldig atl till åklagare göra anmälan om näringsförbud i vissafall (55, 185b och 199e§§). Kommitténs förslag lill lag om näringsförbud upptar 15paragrafer. Mitt förslag innehåller 27, Skillnaden beror på att mitt förslaginnehåller vissa bestämmelser som saknar motsvarighet i kommittéförslaget (2,9, 16 och 17§§) och på att vissa av de bestämmelser som kommittén harföreslagit har delats upp på flera paragrafer i mitt förslag, Lagen om näringsförbud består av åtta olika avsnitt, 1 ettförsta avsnitt om meddelande avförbud anges bl, a, förutsättningarna för attnäringsförbud skall kunna meddelas, mot vilka personer förbud skall kunnariktas och under hur lång lid etl förbud skall kunna gälla (l-5§§).Näringsförbudets innebörd preciseras i elt andra avsnitt med rubriken verkanav fårbud (6 och 7 §§), Därefter följer etl tredje avsnitt omförfarandei vidprövningen av frågor om förbud (S-14 %%), ett fjärde om upphävande av förbud(15-17§§), ett femte om tid för avveckling av förbjuden verksamhet rn.m. (18 §)och ett sjätte om dispens från förbud (1922§§), I ett sjunde avsnitt finnsbestämmelser om tillsynen av meddelade förbud m.m. (23 och 24 §§). I delavslutande avsnittet regleras överträdelse avförbud m.m (25-27 §§). Utöver denu nämnda avsnitten finns ocksä övergångsbestämmelser. 9.1.1 Meddelande av förbud Detla avsnitt av lagen omfattar l-5§§. Avsnittet inledsmed två bestäm melser som anger förutsättningarna för näringsförbud (1 och 2§§). 1 den därpå följande bestämmelsen preciseras förutsättningarna i visst hänseen de (3§), Härefter följer en kompletterande regel rörande den personkrets mol vilken förbud kan riktas (4 §). Avsnittet avslutas med en bestämmelse om kortaste och längsta tillåtna tid för elt näringsförbud(5 §). Näringsförbud får meddelas den som i egenskap av enskildnäringsidkare 1, gjort sigskyldig till broll som inte är ringa, eller 2, underlåtit altbelala sådan skatt, tull eller avgift som omfattas av lagen (1978:880) ombetalningssäkring för skatter, tullar och avgifter, om underiåtelsen inte ärringa. Näringsförbudet får meddelas endast om näringsidkarengrovt åsidosatt vad som ålegat honom i näringsverksamhet och förbudet ärpåkallat från allmän synpunkt. Vid bedömningen av om så är fallet får hänsyntas till även andra åsidosältanden av näringsidkaren än som avses i förstastycket. Paragrafens första stycke saknar motsvarighet i kommitténsförslag. Del andra styckels första mening motsvarar i huvudsak I § förstastycket i kommittéförslaget. Paragrafen anger förutsättningarna för att näringsförbudskall kunna meddelas utan samband med konkurs. Frågan härom har i den allmännamotiveringen behandlats i avsniti 4,1 -4,2,4 och 4,2,6. Näringsförbud kan enligt denna paragraf bara riktas motden som har handlat i egenskap av enskild näringsidkare. 1 4§ görs dock reglerna tillämpliga på vissa företrädare för juridiska personer. Bestämmelsernabygger på den grundläggande inställningen att närings- Prop. 1985/86: 126förbud är en mycket ingripande sanktion, som skall tillgripas endast motpersoner som uppträtt på ett kvalificerat illojalt sätt.