prop · G9033 · 1985-12-31 00:00:00 — Slutligen görs f. n. betydande insatser av såvällantbruksuniversitetet och skogsvårdsorganisationen, inkl. domänverket, somelt flertal forskare för atl bättre klarlägga och sammanfatta kunskaperna närdet gäller skogsföryngring i de fjällnära områdena. Förstnär en utvärdering har gjorts av de olika insatser som pågår eller nyssavslutats, kan man enligt min mening på ett vederhäftigt sätt ta ställning tillom det behövs särskilda regler för skogsbruk i de Qällnära skogarna. Jag villemellertid framhålla att den osäkerhet som råder när det gälleråterväxtmöjligheter, förutsättningar för en livskraftig rennäring etc. bör ledatill att man iakttar stor återhållsamhet när det gäller skogsbruksåtgärderinom de berörda skogsområdena. Jagvill ocksä erinra om alt , genom det anmälningsförfarande somgäller enligt skogsvårdslagen, kan få information om planerade avverkningar. män avverkning skulle ha tillåtits av skogsvårdsslyrelsen och omlänsslyrelsen bedömer alt avverkning inte bör ske, kan genomtillämpning av naturvårdslagen stoppa eller reglera avverkningen. Härvid kanockså naturvårdslagens ersättningsbestämmelser bli tillämpliga. Till följd avatt staten är den största markägaren i Qällomrä-dena lorde dockersättningsbeloppen bli förhållandevis små. 4.7Vattendrag som skall undantas från vattenkraftsutbyggnad Mitt förslag: INRL las in bestämmelser om förbud mot atl ulföra vattenkraftverk samtvaltenreglering eller valtenöveriedning för kraftändamål i de älvar ochälvsträckor som enligt beslut är undantagna fränvattenkraftsulbyggnad. Bestämmelserna omfaltar också bi- och källflöden tillde älvar som är helt outbyggda saml biflödena till och vallenområdena uppströmsundantagna älvsträckor i de fall områdena uppströms är oulbyggda. Förbudet motvattenkraftsutbyggnad omfaltar inte sådana förelag som orsakar endast obetydligmiljöpåverkan. Promemorieförslagel:I promemorian redovisas motiv för och föresläs att NRL skall innehållabestämmelser om att vissa älvar och älvsträckor skall vara undantagna frånvattenkraftsulbyggnad (departementspromemorian s. 94-96). Remissinstanserna:Endast ett fätal remissinstanser har redovisat invändningar motpromemorieförslagel. förordar medinstämmande från LO alt de älvar och älvsträckor som skall omfattas avbestämmelserna anges försl efter del all erforderliga beslul fattats medanledning av kärnkraftens avveckling och produktionen av elektrisk energi ärsäkerställd. Skälenför mitt förslag: Jag har tidigare angett varför jag anser att bestämmelser somfrän resurshushållningssynpunkt reglerar vattenkrafts-utbyggnad naturiigen hörhemma i NRL (avsniti 4.2). I promemorieförslagetuttalas att ett angivande av de älvar och älvsträckor som bör omfattas avbestämmelsen om undantag från vatlenkraftsutbyggnad bör ske när statsmakternatagit ställning till vattenkraftberedningens förslag till plan för denfortsatta utbyggnaden. anför med anledninghärav all del skulle vara synnerligen olyckligt att genom precisering i NRLföregripa kommande riksdagsbeslut med anledning av förslag årsenergikommitté och eventuellt efterföljande utredningar om vad avvecklingen avkärnkraften fordrar i fräga om tillskolt av ytterligare vattenkraft. LO intarsamma ståndpunkt. På grundval avvattenkraftberedningens förslag i betänkandet (SOU 1983:49) Vattenkraft fattaderiksdagen beslut om den fortsatta vattenkraftsulbyggnaden (prop.1983/84:160, BoU 30, rskr 388). Beslutet innebär bl. a. att harställt sig bakom en plan för utbyggnad av vattenkraften som skall möjliggöraell produktionslillskolt om /år. har medanledning av prop. 1984/85:120 om riklhnjer för energipolitiken beslutat bl. a.om en komplettering av planen för vatlenkraftsutbyggnad (BoU 1984/85:25, rskr364). Genom dessa beslut kan nivån /år i energilillskott frånvattenkraften uppnås. Riksdagsbesluten innebär ifråga om riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen att dessa ändras pä tvåpunkter, nämligen så att älv och en del av Ljusnan vid Edänge inte längreomfattas av riktlinjerna. Prop.1985/86: 3 i 11 kap. 1 § 4 vallenlagen (1983:291) över älvar och älvsträckorsom skall omfallas av bestämmelserna om regeringsprövning har ändrats ienlighel med beslut. Riksdagsbeslutetnu i vår om riktlinjer för energipolitiken innebär naturligtvis inte engaranti för att just de älvar och älvsträckor som är undantagna frånvattenkraftsulbyggnad kommer att vara det för all framlid. Jag vill erinra omatl näringsulskottet i sin behandling av prop. 1984/85:120 (NU 30) ansåg attvissa förberedande studier för dessa älvar och älvsträckor - med undanlag förde fyra stora huvudälvarna - är av värde för kommande energipolitiska beslul såatt sådana beslul grundas på etl sä aktuellt och genomarbetat underlag sommöjligt. Trotsden osäkerhet som även fortsättningsvis kommer att råda beträffandevattenkraftens roll i energiproduktionssystemet på i samband medavvecklingen av kärnkraften, anser jag att en uppräkning av de älvar ochälvsträckor som bör undantas frän vattenkraftsutbyggnad bör ske i NRL. Detlaföregriper självfallet inte kommande riksdagsbeslut om vattenkraftens roll iden svenska energiförsörjningen. är nämligen när som helst, l.ex.när man nästa gång tar ställning till energipolitiken, oförhindrad att omprövatidigare beslut. Jag kan inte heller se att del skulle innebära någon praktiskskillnad atl göra en ändring i NRL jämfört med all ändra i riktlinjerna i denfysiska riksplaneringen och i vallenlagen så som skett i fråga om älv ochEdänge i Mellanljusnan. Uppräkningeni NRL av de älvar och älvsträckor som skall undantas från vattenkraftsutbyggnadskall självfallel följa vad har beslutat. Detta innebär attbestämmelserna skall omfatta de älvar och älvsträckor som räknas upp i 11 kap.I § 4 vattenlagen. Somjag har redogjort för tidigare (avsnilt 2.3) skall NRL anknytas till ett antalandra lagar, bl. a. vattenlagen. Eftersom NRL kommer att innehålla ettprincipiellt förbud mot utbyggnader i de älvar och älvsträckor som ärförtecknade i 11 kap. 1 § 4 vattenlagen, saknas det anledning alt ha kvar detnu gällande kravet på regeringsprövning av förelag i dessa vattendrag. I dentidigare omnämnda lagrådsremissen med förslag tillföljdändringar med anledning av PBL och NRL har föreslagits bl. a. att 11 kap.I § vattenlagen ändras i enlighet med vad jag nu har anfört. Vattenöverdomstolenanför i sitt yttrande att innebörden av uttrycket "utbyggnad förvattenkraftsändamål", som användes i departementspromemorian, intenärmare har angetts. Promemorian innehöll i denna del inget annat än enmarkering av atl en lagreglering om undantag från vattenkraftsulbyggnad bordeske i en nalurresurslag. När jag nu ställer mig bakom promemorieförslaget måstesjälvfallet konkretiseringar göras av vad undantaget skall omfatta. 1 likhetmed vattenöverdomstolen anser jag att undantaget bör innefatta inte barauppförande av kraftverk och dammar utan även vattenregleringar ochvattenöveriedningar samt åtgärder för sådana företag. Hittillsvarandeerfarenheter av handläggningen av ärenden enligt vatten lagen och av arbetet med NRL har aktualiserat ett behov av vissa klariäg- ganden även i övrigt av vad undantaget från vattenkraftsutbyggnad bör 108 omfatta. Även en del remissinslanser påpekar delta,bl. För alt skapa ökad klar- Prop. 1985/86; 3 het förkraftbolagen och andra som berörs av vattenkraftsutbyggnader skall jag nunärmare behandla frågor om undantagets geografiska räckvidd, åtgärder som kangodtas i anslutning till redan befinlliga vatlenkraflsanläggningar samt vissafrågor om små vattenkraftverk. Närdet gäller frågan om bestämmelsernas räckvidd råder det en viss oklarhet ifräga om behandlingen av biflöden och källflöden. Enligt min mening mäste ettställningslagande i dessa avseenden baseras på de grundläggandeutgångspunkterna för bestämmelserna i , nämligen att marken, vattnet ochden fysiska miljön i övrigt skall användas så att man främjar en frånekologisk, social och samhällsekonomisk synpunkt god och långsiktig hushållning.Ett av huvudsyftena med lagförslagel är att det skall bidra lill att god natur-och kulturmiljö bevaras. Att särskilda bestämmelser skall gälla förvattenkraftsulbyggnad i vissa vattendrag är en konkretisering av dettahuvudsyfte. När det gäller de älvar som är helt outbyggda och de älvar som inteär utbyggda uppströms det älvavsnitt som är undantaget frånvatlenkraftsutbyggnad, måste inriktningen enligt min mening vara att skyddaberörda vattenområden som sammanhängande ekologiska och hydrologiska system.Detta innebär atl bi- och källflöden i dessa fall bör omfattas avbestämmelserna om undantag från vattenkraftsulbyggnad. Jag föreslår säledes attundantaget ges denna omfattning. Närdet gäller övriga från vattenkraftsutbyggnad undantagna älvsträckor anser jaginte alt det är lika klart att kall- och biflöden skall omfattas av skyddet molutbyggnad. I dessa fall torde riktlinjerna inte i första hand syfta till attbevara sammanhängande ekologiska och hydrologiska system utan mera till attskydda själva älvsträckan från utbyggnad, t. ex. på grund av dess naturskönheteller dess stora värde för friluftsliv och turism. Vattenkraftsutbyggnad har idessa fall redan skett uppströms den aktuella sträckan, varigenom denna somekologiskt och hydrologiskt system redan har påverkats. Utbyggnader i biflödenpåverkar därför som regel älvsträckans skyddsvärden i mindre grad. För dennatyp av älvsträckor förordar jag därför att undantaget från utbyggnad skall avseendast huvudflödet. Skulle den situationen ändå uppstå att en utbyggnad i ettkall- eller biflöde till en sådan undantagen älvsträcka bedöms medföraväsentlig skada för bevarandevärdena hos älvsträckan, torde bestämmelserna ivattenlagen erbjuda tillräckliga möjligheter att beakta detta, särskill som avsiktenär all bl, a, de regler som jag har föreslagit skall ingå i 3 kap, NRLskall tillämpas vid tillståndsprövning enligt vattenlagen. En dylik utbyggnadkan prövas av regeringen med slöd av 11 kap. 3 § vattenlagen. Det ankommer påkammarkollegiet att uppmärksamma regeringen på denna lyp av projekt. Även andramyndigheter som har intressen att bevaka, l.ex. ochriksantikvarieämbetet, kan givetvis väcka fråga om regeringsprövning. 1985/86:3 Ersättningsbyggnader m. m. Inågra fall finns redan vatlenkraflsanläggningar i de älvar och älvsträckor somjag föreslår skall vara undantagna från vattenkraftsutbyggnad. 1977/78:57 om rikllinjer i den fysiska riksplaneringen för vattendrag i norra anfördes all ett undantag frän utbyggnad inte bör innebära atlsmärre åigärder som hänför sig t. ex. till redan företagen reglering helt skallförhindras. Civilutskoltet (CU 1977/78:9) uttalade med anledning avpropositionen i denna del att tillåtligheten av ersältningsbygg-nader samtombyggnader och effektiviseringar i redan befintliga kraftverk under vissaförutsättningar skall kunna prövas utan hinder av all ålgärden berör ellundantaget område. Enligt min mening bör ett sådant synsätt gälla också ifortsättningen. Ersättningsbyggnader, ombyggnader och effektiviseringar börkunna tillåtas om de har endast obetydlig miljöpåverkan, dvs. om åtgärdernaendasi i ringa utsträckning påverkar de bevarandevärden som utgjort motiv föratt älven eller älvsträckan skall undantas från vattenkraftsulbyggnad. Deltabör komma lill uttryck i laglexten. Intressetför s. k. minikraftverk har ökat . Med minikrafl-verk menar jaganläggningar med en högsta effekt av 1,5 MW. 1983/84:160 om fortsattvattenkraftsulbyggnad uttalade föredraganden alt en utbyggnad av minikraftverkkan ge belydande sysselsättningstillskott, även om energitillskottel blirbegränsat. har i rapporten (1984:4) Små vattenkraftverkföreslagil olika åtgärder för all främja tillkomsten av sådanavattenkraftverk. 1984/85:120 föreslogs mot bakgrund av nämnda rapportatt etl särskill, tidsbegränsat stöd skulle införas för s.k. förprojekleringoch investering i små vattenkraftverk. beslöt enligl förslaget. Minikraftverkkan ge avsevärda effekter pä miljön beroende bl. a. pä hur anläggningenutformas. Vattenöverdomstolen pekar i sitt ytlrande på atl minikraflverk imindre vattendrag i förhällande lill varje producerad energienhet regelmässigtdels kostar mera, dels medför mera omfatlande skador än kraftverk i störrevattendrag. Vattenöverdomstolen anser atl, om minikraftverk tillåts ivattendrag som i övrigt undantas från vattenkraftsutbyggnad, särskild vikt måstefästas vid möjligheterna att tillgodose fiskets behov och att ta hänsyn tillnaturvärdena. Till följd av minikraftverkens dåliga lönsamhet föreligger enligtvattenöverdomslolens erfarenhet små möjligheter att ålägga skadeförebyggandeåtgärder såsom minimitappning till förmån för fisket och landskapsbilden. Ävenom jag allmänt sett är positivt inställd till en ökad satsning påminikraftverk, följer enligt min mening direkt av gällande rikllinjer atl iprincip ingen utbyggnad för vattenkraflsändamål kan tillåtas i de nu avseddaälvarna och älvsträckorna. Jag anser dock alt det i vissa speciella fall börkunna komma i fråga att göra undanlag från en sådan princip. I förhållande tillvad jag anförde i lagrädsremissen vill jag precisera i vilka situationerundantag bör kunna komma i fråga. Detla bör kunna aklualise- ras endasi i tvåsituationer. Den ena avser fall da andra alternativ för alt ordnaenergiförsörjningen för enstaka hushåll, t. ex, dragning av en kraft- Prop.1985/86; 3 ledning, kan innebära större inverkan på miljön än eltminikraflverk. Den andra situationen avser fall dä det på den aktuella platsenredan finns en anläggning som påverkar vattendraget, l.ex. en dammanläggningeller liknande. I del faltet kan tillkomsten av etl minikraftverk t. o. m.innebära vissa fördelar, l.ex. om det innebär att en befintlig, dåligtunderhållen flottningsdamm kan restaureras. En förutsättning för allutbyggnad i sådana fall skall kunna tillåtas bör dock alltid vara all åtgärdenkan vidtas ulan att syftet med bestämmelsen om undantag från vattenkraftsutbyggnadförfelas. Jag anser också atl man bör kunna ställa särskilda krav pååtgärdernas utformning med tanke på naturvården, fisket och landskapsbilden. Avvad jag nu anfört följer enligt min mening att det inte kan fillätas att ,etl flertal minikraftverk med var för sig obetydlig miljöpåverkan, men med ensammantagen negativ effekt på miljön, kommer till slånd i en viss undantagenälv eller älvsträcka. Detta skulle direkt strida mot syftet med skyddetför älvarna och älvsträckorna. Vadjag nu har anfört om möjligheterna att tillåta minikraftverk bör komma tilluttryck i NRL i samma undantagsbestämmelse som jag förordade för bl. a.ombyggnader och effektiviseringar. Isamband med beslut om den nya vattenlagen tog civilutskoltet (CU1982/83; 2 y) upp frågan om namnformerna på de älvar och älvsträckor som då varaktuella att räkna upp i vattenlagen. Civilutskoltet hade inhämtat yttrande ifrågan från statens lantmäteriverk, som i sin tur hade hört ortnamnsarkivet iUppsala. I yttrandena föreslogs att en del av de namnformer som användes ilagförslagel skulle ändras. (JoU 1982/83:30) anförde medanledning härav att det inte då fanns tillräcklig anledning att frångå denamnformer som redan var förankrade i riksdagsbeslutet är 1977 om förbud motutbyggnad av älvar och älvsträckor. Enligt utskollet lorde en eventuell ändringav namnformerna lämpligen kunna behandlas i samband med överväganden om enprecisering av riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen. Jag lar därför uppdenna fråga . Jaganser det angeläget med en god värd av våra ortnamn och andra geografiska namn.De representerar stora kulturhistoriska värden. Enligt vad jag kunnat finnabygger lantmäteriverkets förslag till civilutskotlet på principer som jag kanställa mig bakom. Principerna innebär att allmänt brukade namn bör väljas ochatl de allmänna kartorna bör vara vägledande vid återgivningen av ortnamn iofficiella sammanhang. Jag föreslår därför ändringar av namnformerna på vissaälvar och älvsträckor i enlighel med lantmäteriverkets förslag. (Verkelsförslag finns intaget i JoU 1982/83: 30). Prop.1985/86:3 4.8 Områdenas geografiska avgränsning Mitt förslag: Deomräden som omfattas av geografiska bestämmelser avgränsas i NRL grovt medhjälp av ortnamn och geografiska namn som är lokaliserande. Den närmareavgränsningen sker i samband med planläggning enligt PBL. Promemorieförslaget:Överensstämmer i stort sett med mitl förslag (se promemorian s. 99-102). Remissinstanserna:Del stora flertalet instanser har inte framfört några erinringar molpromemorieförslagel. Några remissinstanser anför dock principiella synpunklerpä hur gränserna för områdena bör läggas fast, och etl tiotal instanser harkonkreta synpunkter på hur olika områden bör avgränsas. Skälenför milt förslag: Jag anser att de områden som skall omfattas av geografiskabestämmelser bör vara så väl definierade som möjligt. Kammarkollegiet anser i detta avseende bör gå längre än vad som föreslås i promemorian ochförordar som en lösning bland flera att man lill lagen knyter en karta somanger områdenas utbredning. Andra lösningar som framförs av kammarkollegiet äratt preciseringen sker genom en regeringsförordning med tillhörande karta elleratt det överlämnas till en central förvaltningsmyndighet alt närmare bestämmaområdenas gränser med ledning av laglexlen. Jaganser atl det skulle föra för långt att i en karta som bifogas lagen närmareprecisera områdenas utbredning. En sådan lösning skulle kunna innebära enolycklig låsning som l.ex. kan förhindra välgrundade justeringar av gränsernasom de slatliga myndigheterna och kommunerna kommer fram till i samband meddet konkreta fysiska planeringsarbetet. Jag är inte heller beredd att anslutamig till kammarkollegiets övriga förslag. De är inte tillräckligt väl anpassadetill den planerings- och samrädsprocess som utvecklats inom ramen för denfysiska riksplaneringen och som enligl PBL-förslaget skall tillämpas också ifortsättningen. Jaghar funnit att promemorieförslaget i huvudsak är väl avvägt i de avseenden jagnu behandlar. Jag släller mig alltså bakom förslaget att det direkt av lagen,genom att områdena benämns och grovt avgränsas med geografiska namn och ortnamnsom är lokaliserande, skall framgå vilka områden som omfattas avbestämmelserna. Jag förordar emellertid atl benämningarna i promemoriankompletteras med geografiska namn och ortnamn som medför att avgränsningen blirklarare. Områdenas geografiska utbredning i stort framgår av kartfiguren (sekarlbilaga). Jag återkommer strax med vissa förtydliganden med anledning avlagrådets yttrande. Fleraremissinstanser har, som jag nämnde, lämnat synpunkler på promemoriansförslag till avgränsningar och på den karta som bifogades promemorian. Nägrainstanser, bl. a. länsslyrelsen i och Sydvästra , anser alt del varil svårt att tolka kartan och efterlyserpreciseringar av områdesgränserna. tiotal remissinstanser anger konkrethur man anser all olika områden bör avgränsas. Jagvill erinra om att de omräden som jag föreslär skall omfattas av Prop.1985/86:3 geografiska beslämmelser, i samtliga fall omfattas av gällanderiktlinjer i den fysiska riksplaneringen. Som jag har angett tidigare ärområdena i de flesta fall grovt redovisade på kartor i tidigare propositioneroch riksdagsbeslut om den fysiska riksplaneringen. För de obrutnafjällområdena har regeringen beslutat om mera preciserade gränser. Bakom deavgränsningar som har redovisats i propositionerna och riksdagsbesluten liggersom jag redan sagt en omfattande planerings- och samrådsprocess som genomförtsunder den fysiska riksplaneringens program- och planeringsskeden. Därvid harområdena redovisats bl. a, i kommunöversikter och av länsstyrelserna päplaneringskartor i skala 1:250000 eller 1:500000. Anpassningar av gränsernatill lokala förhållanden har kunnai ske i denna process. Bädestatliga myndigheter och kommunerna har därför goda kunskaper om de områden detär fråga om och hur de bör avgränsas mera i detalj. Sådana mera detaljeradeavgränsningar sker lämpligen i samband med den obligatoriskaöversiktsplaneringen enligt PBL. Det är först i samband med all fysiska planerupprällas som det är möjligt att beakta de lokala förutsättningarna på sådanisätt att det är rimligt att beslämma mera preciserade gränser med utgångspunktfrån bestämmelsernas syfte. Utövervad jag nu har anfört bör enligt min mening bl. a. följande utgångspunkter gällaför de överväganden om områdenas avgränsning som skall göras i samband med denkommunala fysiska planeringen. Kustområdenasgräns ut mot havet bör bestämmas inom en zon pä uianför den s. k.baslinjen. Detta stämmer överens med förslaget i promemorian som i denna delhar godtagits av remissinstanserna. I begreppet Gotlandskuslen bör inbegripasFårö, Storsudret och Öslergarn med hänsyn till dessa områdens mycket storavärden för bl. a. naturvården och kulturminnesvården. Deområden som enligt mina tidigare förslag är av särskill stor betydelse förturism och rekreation bör avgränsas med hänsyn till områdenas värden förnaturvärden och kulturminnesvärden och inte med hänsyn till ekonomiska ellerorganisatoriska önskemål som har samband med turismen som näringsgren. Sådanautvidgningar av kustområdet i och av områdelDalsland-Nordmarken till att omfatta hela kommuner som har föreslagits avberörda länsstyrelser bör alltså inte aktualiseras. När det gäller ochVättern saml övriga sjöar som berörs av bestämmelserna bör sjöytorna ingå helti områdena. Deobrutna fjällområdena är väl definierade genom tidigare beslut. De gränser somregeringen beslutat har föregåtts av omfattande samråd och planeringsarbete ochbör även i fortsättningen ligga fast. Jag vill dock erinra om vad jag anfört omgränsändringar i fall då regeringen ger tillstånd lill mineralutvinning iområdena (avsnitt 4.6). Förden övriga fjällvärlden bör gälla som utgångspunkt att ett i stort sett sammanhängande område från fjällområdena i lill nord gräns mol och skall omfattas av de geografiska bestämmel serna. I begreppet Qällvärlden bör ingå kalfjällsdominerade områden och mellanliggande dalgångar. Med kalfjällsdominerade områden avses områ den som utgör kalfjäll saml därtill anslutande skogsklädda områden inom 5 113 8 1985/86. Prop.1985/86; från kalfjällsgränsen. Till fjällvärlden bör ocksä räknashuvuddelen av de primära rekreationsområden som har benämntsDalafjällen, Härjedalsljällen, Åre. Tärna-Graddis fjällvärld,saml en del av det område som har benämntsVindelälven. Närdel gäller avgränsningen av älvdalarna i anslutning lill de älvar ochälvsträckor som bör undantas från vatlenkraftsutbyggnad, bör utgångspunktenvara de avgränsningar som gjorts i samband med program- och planeringsskedena iden fysiska riksplaneringen. Vattenområdenas avgränsning med hänsyn tilltillämpningen av bestämmelserna om undantag från vatlenkraftsutbyggnad har jagbehandlat tidigare (avsnitt 4.7). 1lagrådsremissen uttryckte jag alt del system som jag nu har redogjort för - medlokaliserande geografiska benämningar på områdena i lagen och en närmareavgränsning av områdena i samband med den kommunala fysiska planeringen - bästtillmötesgår motstridiga önskemål om, å ena sidan, tillräckligt långtgåendepreciseringar och, å andra sidan, erforderligt handlingsutrymme så att intebestämmelserna blir alltför otympliga i den praktiska hanteringen. Jaganförde vidare att, om statliga myndigheter och kommuner inte kan komma överensom områdenas avgränsning i samband med atl kommunala planer enligt PBLupprättas, reglerna i PBL om stallig konlroll beträffande nationella intressenfår tillämpas. Därvid kan del bli aktuellt för regeringen atl besluta hur ettvisst område skall avgränsas mera i detalj. Lagrådettar i sitt yttrande upp ett resonemang om avgränsningsfrågan och anför bl. erfarit från den försöksverksamhet som pågår i anledning av PBL och NRL visar också atl vissa länsstyrelser och kommuner arbetar från utgångspunkten att de geografiska områdena exakt skall anges i planen. Råder det oenighet mellan och en kommun om hur slorl det skyddsvärda området bör vara ligger det nära till hands all under samrådsskedet söka lösa konflikten genom en överenskommelse som tar sig uttryck i en gräns på en karta.