prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Om det ökade bullret ären direkt följd av det ändrade höjdläget kan givetvis även skador till följd avbullret ersättas enligt förevarande paragraf Annars är del ju normall med stödav miljöskyddslagen som skador till följd av buller skall regleras. Om istället bullerökningen inte är en följd av ändringen av höjdläget ulan av ensamtidigt genomförd trafiksanering som innebär att trafiken pä gatan ökar, kaninte något direkl samband mellan höjdändringen och bullerökningen påvisas. Dåbör endast skada till följd av t. ex. ändrad anslulning till gatan från tomtenersättas enligt förevarande paragraf. Ersättning för skada till följd av detökade bullret mäste prövas enligl miljöskyddslagen. Denna ordning torde intevålla några olägenheter från processekonomisk synpunkt med hänsyn till attfastighetsdomstolen handlägger såväl mål enligt förevarande paragraf (se 15kap. 1 5) som mål enligt miljöskyddslagen. 1 likhet med vad som har föreskrivits i 3 8. och ilikhet med vad som gäller f n., bör i dessa situationer inte något krav på att skadanskall vara kvalificerad ställas upp i PBL. Om det inte finns någon huvudman för vägar ellerandra allmänna platser, skall berörda fastighetsägare kunna påkalla förrättningenligt anläggningslagen eller lagen om enskilda vägar enligt vad jag har anförti specialmoliveringen 1 8. 1 slällel för den uppräkning av rättighelshavaresom görs i 75 5 byggnadslagen anges i förevarande paragraf enbart altinnehavare av särskild rätt till fastigheten kan ha rätt till ersättning. Någonsaklig förändring är inte avsedd. 58 Om en detaljplan ändras eller upphävs före genomförandetidens utgång, harägaren av en fastighet och innehavare av särskild rätt lill fastigheten rättUll ersättning av kommunen för den skada de lider. Medför ändringen eller upphävandet att synnerligtmen uppkommer vid användningen av en fastighet, är kommunen skyldig atl lösafasligheten, om ägaren begär del. Ändras eller upphävs en delaljplan eftergenomförandelidens ulgäng skall första och andra styckena Ullämpas, om bygglovhar sökts men ärendet inte slutligt avgjorts före genomförandetidens utgång. Paragrafen, som motsvarar 20kap. 2 8 iutredningsförslaget, handlar om ändring och upphävande av detaljplaner.Paragrafen har fått sin redaktionella uiformning i enlighet med lagrådels förslag.Som jag har anfört i den allmänna motiveringen (avsnilt 18,2,1) bör inte någonkvalifikationsgräns gälla i dessa situationer. Även små skador skall alltsåersättas. 1985/86:1 835 greppetskada avses inte bara eventuella marknadsvärdeminskningar utan 14 kap. 5också t, ex, direkta kostnader, såsom projekteringskostnader och liknande, I vissa fall kan i en detaljplan föreskrivas attgenomförandetiden skall börja löpa först efter planens antagande.Med den föreslagna utformningen av första stycket kommer rätt till ersättning isådana fall att föreligga inte bara om ändrings- eller upphävandebeslut fattasunder själva genomförandetiden utan ocksä om sådant beslut fattas under tidenfram till dess att genomförandetiden börjar löpa, 1 likhet med utredningen anser jag att man vidberäkningen av den skada som har uppstått t, ex, av en planändring skallavräkna den nytta fastighetsägaren i andra avseenden kan ha haft av ändringen,Nägon uttrycklig bestämmelse om detta behövs inte. Enligt börersättning utgå även i de fall fastighetsägaren till följd av atl planen ändraseller upphävs tvingas att avbryta en tillfällig markanvändning . Av5kap, 75 9 framgår att i delaljplanen kan las in bestämmelser om tillfälliganvändning av mark som inte genast behöver las i anspråk för det ändamål somanges i planen. Om det t, ex, står klart att ett vägreservat i planen kommeratt tas i anspråk först långt fram i tiden, kan i en planbestämmelse anges att markenunder högst får användas för annat ändamål, l,ex, för en kiosk. Skullemarkägaren hindras att utnyttja denna tidsbegränsade markanvändning genom attdelaljplanen ändras eller upphävs, kommer han alt skyddas i samma utsträckningsom när kommunen i andra fall genom ändring eller upphävande av detaljplanhindrar honom atl utnyttja en i plan medgiven markanvändning. Skulleplanbestämmelsen som medger tillfällig markanvändning upphävas efter det attkiosken redan har uppförts men tiden för tillståndet ännu inte löpt ut, kommerden underliggande planen med vägre-servatet att gälla. Om kommunen då vill lösain marken med stöd av 6 kap. 17 5 måste också kiosken lösas. Härigenom kommeräven den tillfälliga markanvändningen att vara skyddad. 1 paragrafens andra stycke har föreskrivitsskyldighet för kommunen alt lösa in fastigheter som drabbas av kvalificeradeskador till följd av att planen ändras eller upphävs. Kvalifikationsgränsen"synnerligt men" har kommenterats i den allmänna motiveringen(avsnitt 18.2.2). Några remissinstanser har föreslagit att även kommunen ochrättighetshavare skall kunna begära inlösen, om skadan är tillräckligtkvalificerad. Enligt min mening är det emeller ett rättssäkerhetsintresse attdet är klart definierat i lag i vilka situationer kommunen tvångsvis kanförvärva mark. Exempel på sådana situationer är att mark i en detaljplan haravsatts för annat än enskilt bebyggande eller atl mark enligt 2 kap.expropriationslagen kan tas i anspråk för tätbebyggelseändamål. Alt införa enmöjlighet att tvångsvis förvärva mark som besväras av restriktiva föreskrifteri en detaljplan anser jag inte lämpligl. Jag kan i och för sig medge alt det ivissa situationer kan 1985/86:1 836 varapraktiskt att frågan om kommunens övertagande tas upp i del sam- / kap 56 §§manhang som ersättningsfrågan skall avgöras. Med den utformning som andrastyckel i förevarande paragraf och 8 5 tredje stycket har fäll blir detta ocksämöjligt i de situationer när fastighetsägaren själv vill få fastigheteninlöst. 1 annat fall kommer kommunen att kunna lösa in fastigheter endast ometl expropriationstillstånd meddelas. Av 5 kap. 5 5 första stycket framgår bl. a. att denfastighetsägare som vill vara säker pä att han får bygga i enlighet med endetaljplan måste söka bygglov före genomförandetidens ulgäng. Det kan däinträffa att lovet söks i rätt tid men att prövningen av frågan om lov skerefter genomförandetidens utgång. Om inget särskilt föreskrivs, skulle kommuneni en sådan situation formellt vara oförhindrad att l.ex. upphäva planen innanlovet prövas och därefter lämna ansökningen om lov utan bifall. Tredje styckethar utformats med tanke på dessa fall och innebär för den faslighet som avsesmed bygglovsansökningen alt rätt lill ersättning föreligger, om kommunenändrar eller upphäver detaljplanen fram till dess att frågan ombygglov slulligt har avgjorts. Överklagas beslutet i lovfrägan. föreliggersåledes ersältningsrätt om planen ändras eller upphävs innan besvären haravgjorts genom lagakraftvunnet beslul. Här vill jag framhålla alt denersättningsgilla skada som i dessa situationer kan uppkomma givetvis begränsarsig lill den åtgärd som fastighetsägaren har sökt lov för och somöverensstämmer med planen. Om planen upphävs innan bygglovsansökningenslutligt avgjorts skall ägaren således få ersättning för den skada somuppkommer genom att han inte får utföra den åtgärd som avses i ansökningen.Medgav planen ytterligare byggnadsrätl skall den således inte beaktas, 68 Har skada uppkommit till följd av åtgärder som avses i 16 kap, 7 8, har denskadelidande rält till ersättning för skadan av kommunen eller, om åtgärden harvidtagits på uppdrag av en statlig myndighet, av staten. Paragrafen saknar motsvarighet i gällande ordningoch i utredningsförslaget. En liknande beslämmelse finns i 4 kap, 38 8 Iredjestycket fastighetsbildningslagen. Paragrafen har utformats i enlighet medlagrådets förslag. Enligt gällande bestämmelser i 152 8 byggnadslagenom tillträdesrätt m, m, skall tillses att skada på egendom m. m. undviks. Någontill lagmmmet direkt hänföriig föreskrift om ersättning för skada finnsemellertid inte. Pä grund av de allmänna skadeståndsreglerna kan dockersättning utgå. I allmänhet utgår ej ersättning, om inte förrättningsmannenöverskridit sin befogenhet eller åsidosatt nödig försiktighet vid uppdragetsutförande. Vid statliga mätningsuppdrag m. m. som har lett till skador harenligl praxis i första hand justitiekanslern haft hand om eventuellefterföljande skadereglering m. m. Enligl vad jag har erfarit har det i någotfall även förekommit krav på hyresersättning för permanent uppsattamätningshjälpmedel m. m. 1985/86:1 ' 837 Det ligger i sakens natur att nödvändiga åtgärderenligt 16kap. 7 8 alltid y j _j n skall ske med varsamhet och helst isamförstånd med fastighetsägaren så att intrånget för honom inte blir större änvad som är nödvändigt för alt tillgodose syftet med tillträdesrätten och debeslutade åtgärderna i anledning härav. Ofta är det också fastighetsägaren sombegärt eller på annal sätl föranlett att viss åtgärd blir aktuell att vidta.När åtgärden i sådana fall har utförts med varsamhet lorde därför i allmänhetnödvändiga åtgärder inte medföra att fastighetsägaren skall ha rätt tillersättning. I enskilda fall kan dock beträdande av mark ellerfastigheter l.ex. för undersökning, för att sätta upp tillfälliga ellerpermanenta märken, signaler m. m., eller för att röja för behövliga siktlinjerför mätningar orsaka sådan skada som fastighetsägare inte skall behöva tålaulan ersättning. 1 förevarande paragraf föreskrivs därför att enskadehdande fastighetsägare skall ha rätt till ersättning i sådana fall. Detsaknar därvid betydelse om skadan beror på vårdslöshet eller ej. Alt de flestaingrepp m. m. på fastigheter ofta torde vara föga omfatlande ulgör inte skälatt gå ifrån principen om full ersättning vid skada. Ersättning skall såledesutgå utan något krav på särskild kvalifikation. Jag vill emellertid framhålla attintrånget , l.ex. av permanenta gränsmarkeringar eller tillfälligamätningar, är så obetydligt att någon ekonomisk skada inte kan anses hauppkommit. Ersättning enligt 68 skall betalas av kommunen eller, om åtgärdenhar vidtagits på uppdrag av statlig myndighet, av staten. Av 15 kap. I 8 följer att del ärfastighetsdomstolen som prövar frågan om ersättning. Talan om ersättning skallenligt 15 kap. 48 andra stycket väckas från det åtgärden företogs. 78 Om ersättning har betalats för gatukostnader enligt 6kap. 31 eller 32 8 ellerenligt motsvarande äldre bestämmelser, är kommunen skyldig alt betala tillbakaersättningen, i den mån skada uppkommer för ägaren av fastigheten genom att hanpå grund av att bygglov vägras inte kan använda fastigheten så som förutsattesnär ersättningen logs ul. Kommunen är också skyldig att betala ränta enligt 58 räntelagen (1975:635) från den dag fastighetsägaren betalade ersättningen. Paragrafen, som handlar om kommunens skyldighet atlåterbetala avgifter för galor m. m. har kommenterats i den allmännamotiveringen (avsnitt 18.2.1). Som jag därvid anmärkte kommer den i delremitterade lagförslaget intagna bestämmelsen om återbetalning av kostnader förvatten- och avloppsanläggningar att tas in i lagen om allmänna vatten- ochavloppsanläggningar. Som förulsältning för alt avgifterna skall betalastillbaka gäller enligt första stycket att fastighetsägaren har ansökt ombygglov lill de åtgärder som förutsattes få komma till stånd när avgifternatogs ut men att skada uppkommer genom att han därvid vägrats lov till dessa.Bestämmelserna blir således tillämpliga när fastighetsägaren inte 1985/86:1 838 allsfår bebygga sin fastighet och han därigenom inte kan ha någon nytta av y kap.7-8 §§ de betalade avgifterna. Om fastighetsägaren får bebygga sin fastighetmen den medgivna byggrälten har begränsats i förhållande till vad som gälldenär ersättningen för gatukostnaderna togs ut, torde han visserligen ha nytta avden eriagda ersättningen, men nyttan kan vara lägre än vad som förutsattes vidfördelningen av gatukostnaderna. 1 förhållande till det remitteradelagförslaget har paragrafen nu ändrats så att i en sådan situation återbetalningav viss del av ersättningen kan komma i fråga. Bestämmelserna omfattar inte bara avgifter som har betalatsefter PBL:s ikraftträdande utan också avgifter som ägare till fastigheter iäldre stadsplaner har betalat för gator. Orn planerna har upphävts eller ejsaknar betydelse. Enligt lagrådet (yttrandet s. 125) bör endast återbetalningav avgifter för gatukostnader som har betalats enligt bestämmelserna i tasin i förevarande paragraf. Återbetalning av avgifter som har tagils ul enligtäldre bestämmelser anser lagrådet bör regleras i övergångsbestämmelserna. Jag kan i och för sig medge att bestämmelsen tillsin karaklär kan sägas vara en övergångsbestämmelse. För tillämpningen måstedet emellertid vara olämpligt att så närliggande bestämmelser inte hållssamman. Jag ansluter mig därför inte till lagrådets förslag i denna del. På lagrådets förslag har paragrafen utformats såatt det framgår alt, om en fastighet har bytt ägare efler det alt ersättningbetalats, återbetalnings-skyldigheten gäller i förhållande till den nye ägaren. Som lagrådet har påpekat bör kommunen också betalaränta på återbetalade belopp. En bestämmelse om detta har tagits in i andrastycket. Någon justering av avgiften med hänsyn till förändringar ipenningvärdet skall inte ske. Ersättningoch inlösen vid kvaliflcerad skada 88 Ägare och innehavare av särskild rätt till fasligheter har rätt tillersättning av kommunen, om skada uppkommer till följd av att 1. bygglov vägras till atl ersällaen riven eller på annat sätt förstörd byggnad med en i huvudsak likadan byggnadoch ansökan om bygglov har gjorts från del att byggnaden revs ellerförstördes, 2. rivningslov vägras med stöd av8 kap 168, 3. skyddsbestämmelser förbyggnader som avses i 3 kap. 12 8 meddelas i en detaljplan eller iområdesbestämmelser, 4. föreskrifter om vegetation samtmarkytans uiformning och höjdläge inom sådana områden som avses i 8 kap. 98tredje stycket meddelas i områdesbestämmelser, 5. marklov vägras med slöd av 8kap. 18 8 första stycket 2 eller 3. Rätt lill ersällning föreligger, i fall som avses iförsta stycket 1-3, om skadan är betydande i förhållande till värdet av berördadelar av fastigheten och, i fall som avses i första stycket 4 och 5, om skadanmedför alt pågående markanvändning avsevärt försvåras. 1985/86:1 839 Medför beslut som avses i första stycket attsynnerligt men uppkommer 14 kap. 8 § vid användningen av fastigheten, ärkommunen skyldig att lösa fastigheten, om ägaren begär det. Vid tillämpningen av andra och iredje styckenaskall även beaktas andra beslut som avses i första stycket och som harmeddelats före del senaste beslutet. Har kommunen efter föreläggande enligt 12 kap, 68beslutat skyddsbestämmelser som avses i första siycket 3 för att tillgodoseelt riksintresse enligt lagen (0000:000) om hushållning med naturresurser m,m., är staten skyldig att ersätta kommunen dess kostnader för ersällning ellerinlösen, 1 fall som avses i första stycket 4 och 5 är ägaren till denanläggning för vilken skydds- eller säkerhetsområdet har beslutats skyldig attersätta kommunen dess kostnader för ersättning eller inlösen. I den allmänna motiveringen (avsnitt 18,2,2) harjag föreslagit att fastighetsägare skall vara skyldiga att tåla elt visst måttav intrång vid skador som uppkommer till följd av att t, ex, rivningslovvägras. De skadefall som åsyftas har tagits upp i 8 5 första stycket, I den allmänna motiveringen föreslog jag ocksä alträtt till ersättning -vad avser bebyggelsereglerande bestämmelser - skallföreligga endast om skadan är betydande i förhållande till värdet av denberörda delen av fastigheten. Det framgår av paragrafens andra stycke. Denberörda delen utgörs i de nu aktuella situationerna normalt av helafastigheten. Om det står klart atl skadan är tillräckligt kvalificerad, skallendasi den del av skadan ersättas som överstiger vad som fasUgheisägaren enligtandra stycket är skyldig alt tåla utan ersättning. Detta framgår av 105 andrastycket detta kapitel. Vad som skall förstås med uttrycket"betydande" har jag utvecklat i den allmänna motiveringen. Av andra stycket framgår också att rätt lillersättning vad avser markreglerande bestämmelser - skall föreligga endasi omskadan medför att pågående markanvändning avsevärt försvåras. Detta är sammakvalifi-kaUonsgräns som f, n, gäller enligt 22 resp, 83 8 byggnadslagen. Bestämmelserna i 8 8 är avsedda att i vissasituationer skydda fastighetsägare och innehavare av särskild rätt. Hur bör då- när det gäller bebyggelsereglerande bestämmelser en situation bedömas nären utfärdad restriktion drabbar en innehavare av särskild rätt, t, ex, en nyttjanderätlshavare?Bör det vara till dennes förhållanden eller till den berörda fastighetsdelensom skadan skall relateras när man skall bedöma om en rätt till ersättningföreligger? Beträffande de markreglerande besämmdserna föreslär jag - som jagnyss nämnt - atl nuvarande ersättningsbestämmelser i sak oförändrade förs övertill PBL, I dessa situationer innebär således inte milt förslag någonförändring för rättighetshavare. Med den lösning jag har föreslagit beträffande debebyggelsereglerande beslämmelserna - alt skadan alllid skall relateras tillden berörda delen av fastigheten - torde det inte råda någon tvekan om att detär fastighetsäga- Prop.1985/86:1 840 rens förhållanden som skall beaktas när men bedömer omskadan är y kap 8 ? tillräckligt kvalificerad för attkompensation skall kunna aktualiseras. Sedan uppkommer den sekundära fråganatt bestämma den skada innehavaren av den särskilda rätten kan ha lidit. Punkl 1 har ingen motsvarighetbland utredningsförslagets ersättningsbestämmelser. Utredningen ansiignämligen att det inte skulle vara möjligl alt efter rivning eller brand vägraUllständ till äleruppförande med mindre fastigheten exproprierades. Enligt detförslag som jag har lagt fram mäsle ett äleruppförande ske i överensstämmelsemed den plan som gäller. Om detta i vissa fall medför atl ftistighetsägareninte får återuppföra en i huvudsak likadan byggnad, skall i ställetkompensation kunna utgä, om skadan är tillräckligt kvalificerad. Jag harutförligt kommenterat detta förslag i den allmänna motiveringen (avsnitt18,2,2), Ansökan om bygglov måsle ges intill inom fem är från det att byggnaden revs eller förstördes.Om byggnaden revs i enlighel med elt rivningslov torde det inte föreligga någrasvårigheter att bestämma den tidpunkt dä byggnaden revs, I andra fall - närbyggnaden rivs utan att rivningslov behövs eller när den brinner ner - tordedock någon form av dokumentation, t, ex, en anmälan till försäkringsbolaget,krävas för all del skall vara möjligl all avgöra vid vilken tidpunktfemårsfristen börjar löpa, 1 lagrädsremissen föreslog jag somvillkor att byggnaden skulle ha förstörts "av våda". På förslag avlagrådet (yttrandet s, 1260 har detta ersatts med "på annal sätt".Med utlryckel en i huvudsak likadan byggnad förstås en byggnad med sammaanvändningssätt och i huvudsak lika stor bruksarea. Inte heller bestämmelsen i punkt 2har nägon direkt motsvarighet i utredningsförslaget. Enligt detta kan detnämligen bli aktuellt med ersättning endast om rivning hindras av kultur-eller miljöhänsyn och vägran alt lämna rivningslov har stöd iskyddsbestämmelser i ett markförordnande eller i en detaljplan. 1 den allmänna motiveringen har jagföreslagit att rivning skall kunna vägras både av bostadsförsörjningsskäl ochkulturhistoriska skäl utan något krav på att det skall finnasskyddsbestämmelser i en plan. Del framgår av 8 kap. 16 5. Detta innebär såledesatt ersättning kan aktualiseras antingen direkt med anledning av en ansökan omrivningslov, vilket regleras i förevarande punkt, eller om skyddsbestämmelser -vilka i sig innebär förbud mot rivning - las in i en delaljplan eller iområdesbestämmelser. Detta regleras i punkt 3, Om upprustningsåläggande enligtbostadssaneringslagen har meddelats kan nägon kompensation enligl PBL överhuvud tagel inte bli aktuell när rivningslov med slöd av 8 kap, 17 5 vägras. Prop.1985/86:1 841 kan del naturligtvisvara svårt atl avgöra vilken skada 14 ki n 8 i som uppkommer förfastighetsägaren om han vägras rivningslov, I vissa fall kan det vara fräga oms, k, överioppsbyggnader som en fastighetsägare vill riva för alt inte drabbasav underhällskostnader. Den skada som i dessa fall kan uppkomma beslår säledesi att fastighetsägaren blir tvungen att underhålla en byggnad som han intesjälv kan ha nägon nytta av. Skadan torde då kunna bestämmas till del s,k,nuvärdet av framtida underhållskostnader, 1 andra fall kan del vara fräga omflerfamiljshus som är i så dåligt skick atl avkastningen inte längre räckertill för alt förränta markvärdet, 1 sådana fall brukar man tala om altfastigheten är ekonomiskt saneringsmogen. De situationer i vilka det vanligenkan finnas anledning för kommunen att vägra rivning är dels när byggnadenstämmer överens med gällande detaljplan, dels när det saknas detaljplan, 1båda dessa fall grundas markvärdet pä den byggnadsrätl som motsvarar denbefintliga byggnaden. Det kan då vara mer lönsamt för fastighetsägaren att rivabyggnaden och uppföra en ny än att rusta upp den gamla, 1 dessa fall tordeskadan vid vägrat rivningslov utgöras av skillnaden mellan del markvärde somkan förräntas efler en nybyggnad (det s,k, nybyggnadsvärdet) och det markvärdesom kan förränlas efter en ombyggnad. Om skadan är tillräckligt kvalificerad harhan alllsä rätt till ersättning. Som jag nämnde skall skadan varabelydande i förhällande till värdet av berörd del av fastigheten. Av 15 kap, 55 andra stycket framgår att utbetalning av ersättningen kan kopplas till dentidpunkt dä ombyggnaden eller upprustningen utförs. Bestämmelserna i punkt 3 motsvarar20kap, 5 5 i utredningsförslaget. Till den dd en skada beror på att byggnadentill följd av skyddsbestämmelserna inte får rivas och ersättas med en nyhänvisar jag lill vad jag har anfört under punkterna 1 och 2, 1 övrigt kan detnaturligtvis uppkomma skador som beror pä alt underhällskostnaderna blirväsentligt högre på den kulturhistoriskt värdefulla byggnaden. Det torde dockbli mycket sällsynt atl enbart sådana skador blir så betydande attkvalifikationsgränsen uppnäs, 1 den allmänna motiveringen(avsnitt 18.2.2) har jag behandlat den situation som tas upp i punkt 4. Del ärenbart när områdesbestämmelserna avser omräden för bebyggelse eller när deavser skydds- eller säkerhetsområden runt planerade försvarsanläggningar,atomenergianläggningar m, fl, anläggningar som ersättning enligt förevarandepunkt kan bli aktuell. Skälen till detta har jag redovisat i den allmännamotiveringen (avsnitt 18,2,2), 1985/86:1 842 Punkt5 14 kap. 8 § Även punkt 5 har jag behandlat i den allmännamotiveringen. Det är i sak fråga om samma situationer som avses i punkl 4, Denenda skillnaden är att bestämmelsen i förevarande punkt aktualiseras ianslulning till del tillfälle då marklov till en viss åtgärd vägras och inte ianslutning till besluiei atl anta områdesbestämmelser, I vissa fall är detnämligen inie möjligt alt i förväg i områdesbestämmelser precisera vilkaåtgärder som kan tillåtas inom ramen för syftet med områdesbestämmelserna. Dåmäste kommunen nöja sig med att genom områdesbestämmelserna införamarklovsplikt och sedan från fall till fall avgöra om marklov kan medges.Ersättning enligt punkl 5 kan - i likhet med vad som gäller enligt punkt 4 -bli aktuell endast om marklov vägras pä den grunden atl syftet med ett områdesom är avsett för bebyggelse eller ett skyddsområde skulle motverkas och om denpågående markanvändningen härigenom avsevärt försvåras. Av paragrafens andra stycke framgår atl skadanmåste vara betydande i förhållande till värdet av den berörda delen avfastigheten för att ersättning till följd av bebyggelsereglerande bestämmelseröver huvud laget skall kunna bli aktuell. Av 105 andra siycket framgår att delendast är skador som överstiger denna kvalifikationsgräns som skall ersättas. För de markreglerande bestämmelserna gäller attersättning skall betalas om den pågående markanvändningen avsevärt försvåras.Om så är fallet skall - liksom enligt gällande rätt - hela skadan ersättas.