prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — En sådan omprövningskulle bli enbart formeU och därför onödig, Prop. 1985/86: 126Länsstyrelsen kan inte heller finna atl dessa näringsidkare vinner någrakonkurrensfördelar om omprövningen uteblir. Enligtförslaget skall nuvarande vandelsprövning enligt LHD och YTL ersättas medvandelsprövning enligt näringstillståndslagen. Härigenom kommer LHD och YTL attrenodlas och avse förhållanden specifika för alkohol- respektivetransportområdet. Näringsidkare inom dessa branscher kommer därför att behövasöka två tillstånd - etl enligt näringstill-slåndslagen och etl enligt LHDeller YTL. Länsslyrelsen anser dock det vara en fördel atl all ekonomiskprövning kan ske enligt samma lagsttftning. Taxi-och bussområdena skall enligt förslaget inte omfattas avnärings-tillståndsprövningen. Om kommissionens förslag följs uppstår sålunda ensplittring vad gäller tillståndsgivning och tillsyn av de olika delarna inomdet yrkesmässiga trafikområdet. Med hänsyn bl. a. härtill anser länsstyrelsenatl yrkeslrafikområdet i sin helhet bör undantas från näringstillstånds-lagen. 12.1.4 Länsstyrelseni och lan: Kommissionenrekommenderar vilka branscher som skall omfattas av krav på näringstillstånd.Två av dessa branscher är redan underkastade särskild tillslåndsplikt nämligenrestaurangbranschen enligt lagen om handel med drycker (LHD) ochtransportbranschen enligt yrkestrafiklagen (YTL). I fråga om laglydnad ochskattedisciplin föreslår kommissionen att vandelsprövningen avseendeföretagarna i dessa branscher bör göras enligt lagen om näringstillstånd isläUet för enligt LHD och YTL. Kommissionen anser dock atl vandelsprövning äveni fortsättningen skall kunna ske i ulskänknings- eller trafikliUslåndsärendel, omprövningen enbart är alkoholpolitiskt respektive trafikpolitiskt motiverad. Länsstyrelsensbeslut skall enligt lagförslaget överklagas hos kammarrätten, Besvärsinslanseri fräga om beslut enligt LHD och YTL är respektiveiransporträdel, Länsslyrelsenanser att näringsidkare inom dessa branscher torde få svårt att inse meningenmed denna ordning. De måsle ju söka två tillstånd, ett enligt lagen omnäringslillsländ och ett enligt LHD eller YTL, Den nödvändiga samordningen -främsl tidsmässigt av de två tillståndsärendena kan också enligtlänsstyrelsens uppfattning bli problematisk. Ensådan ordning torde enligt kommissionen skapa bättre garantier för likformigbehandling och rättssäkerhet. Den kritik som kunnal riktas mot krångel och byråkratii särskill uiskänkningsärenden kan därigenom, anser kommissionen, förväntas blimildare. befarar emellertid att kommissionens förslag innebärandetvå parallella tillståndsprövningar och två olika inslansordningar kommer allutsättas för hårdare kritik, eftersom förslaget innebär just krångel ochbyråkrati, LOtillstyrker kommissionens val av branscher och anser att missförhål landena i dessa är så väldokumenterade atl regeringen ulan ytterligare utredning kan lägga förslag till om dessa. Delta anser vi också gäller byggnadsplåtslageribranschen. När det gäller de ytterligare bran scher, som LO i sin utredning (Fackliga riktlinjer i arbetet mot den ekono miska brottsligheten) lagil upp, hemställer vi att regeringen särskill låter ulreda förhållandena i dessa för att få underlag för förslag om ytterligare branscher. 12.1.6Centralorganisationen /SR: Prop. /SR har inget atl erinra mol urvalet av de branschersom enligt kommissionens förslag bör bli föremål för näringstillstånd.Länsslyrelserna som har erfarenhet av flera av de aktuellabranscherna har märkt atl en noggrann vandelsprövning hindrarlycksökare eller mindre seriösa företagare att etablera sig i en bransch. Somexempel kan nämnas restaurangnäringen genom de ändringar som gjordes i lagen omhandel med drycker (1977:293) i proposition 1981/82:143 och SFS 1982:289. Genomell bättre rapporteringssystem och samarbete myndigheter emellan haroegentligheter m.m. kunnal upptäckas redan på ett tidigt stadium. Kommissionens förslag saknar en redovisning hur dettapåverkar andra författningar inom del näringsrällsliga området. Som exempel kannämnas atl den yrkesmässiga trafiken som är reglerad med en visstillståndsgivning får en ytterligare tillståndsprövning om kommissionensförslag genomförs. Om näringstillstånd införs anser /SR alt en blivandeföretagare inte bör utsättas för en dubbel prövning. Etl sådant förfarandeinnebär också ett inte oväsentligt merarbete för länsstyrelserna. Enligt samfundels mening bör man i försia hand inom ramenför nu existerande tillståndsgivning tillgodose det eventuella behov avnäringstillstånd som man anser föreligga. Om man önskar införanäringstillstånd för andra slag av restauranger än utskänkningsreslauranger börman kunna överlämna sädan tillståndsgivning lill samma myndighei som prövartillståndsfrågan belräffande utskänkningsreslauranger. Transportverksamhel somnu är undantagen från tillståndsgivning jämte schaklentreprenör-verksamhet börutan olägenhel kunna prövas av den myndighet, som handlägger ärendenbeträffande yrkesmässig biltrafik. Av de av kommissionen för näringstillstånd rekommenderadebranscherna återstår därefter bilverkstäder och bilhandel, dock med undanlagför huvudsaklig handel med nya bilar, måleri- och städentreprenörer.Hittillsvarande och kommande problem inom dessa branscher bör kunna bemästrasgenom andra åtgärder än förhandskontroll vid företagsetablering. 12.1.8 för länsstyrelsernasallmänna enheter: Föreningen har inget all erinra mol del urval av branschersom enligt kommissionens förslag bör bli föremål för näringstillstånd.Länsstyrelserna som har erfarenhet av flera av de aktuellabranscherna kan intyga alt en noggrann vandelsprövning hindrarlycksökare eller mindre seriösa företagare att etablera sig i en bransch. Enmärkbar förbättring har t. ex. ägl rum inom reslaurangnäringen genom deändringar som gjordes i lagen om handel med drycker (1977; 293) i prop 1981/82;143 och SFS 1982:289, Genom ett bättre rapporteringssystem och samarbetemyndigheter emellan har oegentligheter m,m, kunnat upptäckas redan på etttidigt stadium. 12.2 Restaurangbranschen Prop. Kommissionenhar vid sina bedömningar och förslag vad gäller restaurangbranschen utgåttfrån en bUd av alkohollagstiftningen och dess lillämpning i praktiken som inteär helt fullständig. Alkohollagstiftningen har en särskUd karaktär. Den avkommissionen föreslagna lagen är tänkt för ell område där principiellnäringsfrihet råder. Lagen om handel med drycker (LHD) och övrigalkohollagsttflning, är en med social moiivering genomfördförbudslagsliflning. Den syftar lill alt sätta ramar och styra näringslivet såalt alkohol säljs i accepterade former. Alkohollagstiftningen, som lar sikte påhanteringen av en viss vara oberoende av branschmässiga sammanhang, medfördärför vissa gränsdragningsproblem både ur saklig och lagteknisk synpunkt närdel gäller samordningen med en lagsliftning av den typ som kommissionenföreslagit. Det är enligt styrelsen en brist i utredningen alt den varken harbelyst alkohollagstiftningens särprägel eller pä något sätl antytt möjligatekniska lösningar. Socialstyrelsenkan inte instämma i kommissionens argument mot nuvarande ordning. Detförhållandet, alt tillämpningen av som sekundär effekt har haft,att vissa personer kan tänkas ha avhållit sig från vissa former av ekonomiskbrottslighet, motiverar inte etl sönderbrytande av LHD av skäl som närmastgäller förfatlningssystemalik. Inte heUer kan styrelsen finna all, såsomkommissionen vill göra gällande, den senare tidens utveckling inom LHD:s områdehar inneburit en fara för rättssäkerheten och elt byråkratiskt krångel.Tvärtom anser styrelsen alt kommissionens förslag med två kompletterande ellerparaUella tillståndsprövningar, och med tvä hell olika inslansordningar,innebär elt större byråkratiskt krångel. påstående alt hitliUsvarande opreciserade lagstiftning ofta haruppfattats som godtycklig, vUl styrelsen påstå alt förslaget är opreciserat närdel gäller just grunderna för vandelsprövningen. Deåtgärder som kommissionen föreslår får - sedda i elt helhetsperspektiv -närmasl karaktären av etl avancerat registreringsförfarande som skulle kunnaligga lill grund för insyn i förelag i riskbranscher. När del gällerrestaurangbranschen är insynen i förelag med alkoholförsäljning vidaöverlägsen de oreglerade branscherna lill följd av den tiUståndsprövning somsker. Förslaget om näringstillstånd skulle här inte få större effekt än den somuppnås . Socialstyrelsenär sammanfattningsvis, med hänsyn till komplikationerna vid samordningen medgäUande regelsystem i LHD, tveksam lill kommissionens förslag alt systemet mednäringslUlstånd även bör omfatta restaurangbranschen. Underalla förhållanden bör ett ställningslagande lill frågan om näringstillståndför restaurangbranschen inte göras förrän klarhet har vunnits, om hur LHD ochden eventuellt nya lagen skall anpassas liU varandra och konsekvenserna belystsmer ingående än vad kommissionen gjort. Detta kan lämpligen ske i samband medden översyn av LHD som biträdande socialministern aviserade i den 27april 1984. Reservationav och (): Vikan inte acceptera vare sig nuvarande uiformning av Lagen om handel med dryckereller eko-brottskommissionens förslag om ekonomiska garantier, vandelsprövningoch särskild kontroll av utpekade branscher. Vadgäller Lagen om handel med drycker orsakar denna såväl byråkra- 170 tisktkrångel som rättsosäkerhet. Vidbedömning av rätten lill serveringstillstånd las inte endast hänsyn Prop.1985/86: 126 till tillslåndshavarens- eller -sökandens sätt alt skötaverksamheten med avseende på ordning, nykterhet och trevnad, dvs.alkoholpolitiska hänsyn, utan också till den sökandes ekonomiska förehavanden. Enviss grupp av näringsidkare kan således vid en försämring av det ekonomiskaresultatet i sin rörelse - med viss försumlighet ifråga om skatte- ochavgiflsbetalningar som följd - ställas inför hotet att utskänk-ningsliUslåndetåterkallas. Därmed avsågas vederbörande definkivt från möjligheten atl belalaev. Vireserverar oss således mot förslagen om vandelsprövning, krav päförelagarutbildning och ekonomisk bankgaranti om för företag i s.k,"kritiska branscher", i det nu aktuella fallet restaurangbranschen,som ligger under ansvarsområde. Såvittgäller restaurangbranschen är inga större konsumentproblem kända förkonsumentverket. Tyvärrhar kommissionen, med sitl avgränsade uppdrag atl studera den ekonomiskabrottsligheten och komma med förslag lill lämpliga åtgärder mol denna, integetts utrymme för annat än en begränsad undersökning av restaurangbranschen.Redovisningen har härigenom blivit ofullständig och i flera fall felaktig. Härkan som exempel nämnas de lagändringar som gjordes i LHD (SFS1982:289) och som förbättrat länsslyrelsens möjligheter att ingripa molekonomiskt misskötsamma restauratörer. Antalet restaurangföretag som ärrestförda hos kronofogdemyndigheterna för skaller och avgifter har därefterminskal avsevärt. Dessa lagändringar har inte alls redovisats av kommissionen. Kommissionenhar (s. 285) nämnt den ekonomiska prövning som görs på de flestalänsstyrelser angående finansieringen. Kommissionen godtar inte prövningsförfarandeteftersom det anges avse en bedömning på förhand om sökandens ekonomiskamöjligheter att driva en rörelse och därför är tveksamt bl.a. frånrättssäkerhetssynpunkt. Kommissionen har inte nämnt prövningens viktigastefunktion, nämligen all klariägga hur erforderliga medel för övertagande ellernyetablering av verksamheten har anskaffats. Länsslyrelsen måsle därförframhålla all lack vare denna prövning har etl mycket stort antal ansökningarom serveringstillstånd kunnat avslås (eller återkaUals). Detta har sketl sedanlänsstyrelsen konstaterat all ägandeförhållandena varit oklara. I de fall dådel finns bulvanförhållanden, svarta eller i övrigi oärligt åtkomna pengareller i övrigi illegalt hanterade medel, strider nämligen sökandens uppgifter iallmänhet mol redovisade självdeklarationer, bankuppgifter eller andrahandlingar. Prövningen lorde vara ell av de få effektiva verktygen i arbetetmot den ekonomiska brottsligheten. Kommissionenföreslår alt den nuvarande vidsträckta prövning som görs enligt LHD skaU ersättas med en allmän vandelsprövning inom ramen för lagen om näringsliUslånd. Den alkoholpolitiska prövningen skall även i fortsättningen ske enligt lagen om handel med drycker. Denna uppdelning av prövningen innebär, enligt kommissionen, en uppslramning och krite rierna skulle härigenom bli klarare och enklare all tillämpa. delar intekommissionens uppfattning. Den kritik som Prop. 1985/86:126 enligtkommissionen (s. 219) redan nu kan riktas mot krångel och byråkrati iserveringsärenden kan genom en uppdelning av prövningen förväntas bli ännuvärre. Kommissionensförmodan om en uppslramning av prövningen är även den svår att förstå. Somnämnts ovan är kvaliteten god på den nuvarande prövningen. Kommissionens förslagtillför inget nylt utan innebär istället att bl. a. den ekonomiska prövningenupphör. Kommissionenhar förutsatt att det kan förhålla sig så alt näringstillstånd bara behöverinföras i vissa delar av en bransch (s, 365), Efiersom den delen av restaurangbranschen,som är reglerad av LHD, är underkastad en ingående kontroll, som åstadkommergoda resultat när det gäller atl sanera branschen, framstår det som mestrationellt och minsl resurskrävande att den befintliga organisationenfortsätter att handlägga ärendena pä sätt som sker. Man kan därigenom drafördelarna av alt den rent alkoholpoUliska tillsynen över serveringsslällenasskölsel kombineras med granskning av ställenas skölsel ur ekonomisk synpunkt.Det bör övervägas att , inte göra någon ytterligare inskränkning inäringsfriheten inom den tillstånds-pliktiga delen av restaurangbranschen. Ettsådant ställningstagande ligger i linje med kommissionens eget uttalande (s.369) atl man inte skall göra större ingrepp i näringsfriheten än som är oundgängligennödvändigt. I vart fall bör man inte göra en friståendenäringstillståndsprövning beträffande dessa restauranger utan kompletterahandläggningen enligt LHD med lämpliga moment ur den föreslagna lagen omnäringstillstånd. Beträffandeden ej liUslåndspUktiga delen av restaurangbranschen bör den av kommissionenföreslagna vandelsprövningen kompletteras med en ekonomisk prövning av denmodell som lillämpas beträffande den lillståndsplikliga delenav branschen. Kommissionensbeskrivning av hur lämplighetsprövningen går till enligt LHD anserlänsslyrelsen inte vara rättvisande. Praxis mellan länsstyrelserna varierarinte såsom kommissionen gör gällande. Av kommissionens framställning får manäven intrycket alt vandelsprövning rörande juridisk person endast omfattarstyrelseledamot. Prövningen enligt LHD avser i hög grad ägaren. Detär vanligt att mindre och medelstora företag drivs i form av aktiebolag.Ägarna är som regel direkt ansvariga för driften, Vandelsprövningen omfattarenligt lagförslagel inte aktieägare ulan styrelseledamöter m,fl. Ägarna tordeenligt bedömning inte ha några större svårigheter atl vid behovpresentera styrelseledamöter med etl klanderfriU förflutet'. Oegentlighetersom ofta förekommer inom restaurangbranschen är oredovisade intäkter aventréavgifter och alkoholförsäljning, användning av svart arbetskraft ochmomsfiffel. Länsslyrelsen ifrågasätter om förslaget med näringstillstånd kanbidra till atl sådana oegentUgheler uppdagas och hindras. Del kan i anslutninghärtill nämnas alt länsslyrelsens handläggare kunnat konstatera; atlreslaurangnäringens utövare med påfallande lätthet kan prestera garantier ochfinansieringstillskott frän utomstående. Antaletrestförda krögare har sedan den , då lämplighetsprövning infördesbeträffande ekonomiskt misskötsamma tillståndshavare, minskat kraftigt och istort sett eliminerats. Av den anledningen finns det enligt länsslyrelsen inteskäl all införa krav på bankgaranli. Länsstyrelsenanser atl kommissionens lagförslag, vilket har högsl tre 172 kriterierför tillståndsprövning och inte ger någon möjlighet att kontinuer- Prop.1985/86: 126 ligt följa upp faktiska förhållanden, innebär en försämrad kontrolljämfört med den enligt LHD. Enligt länsslyrelsens uppfattning kan ett sätl attbekämpa ekonomisk brollslighel vara att utnyttja de möjligheter som redanfinns enligt LHD. Del lorde även finnas fördelar med att den rentalkoholpolitiska tillsynen över serveringsställenas skötsel kombineras med engranskning av skötseln från ekonomisk synpunkt. 1fråga om förelag med alkoholförsäljning bedömer atl insynen ärfullständig på grund av den tillståndsprövning och tillsyn som sker.Lagförslaget skulle här inte få större effekt för bekämpandet av ekonomiskbrottslighet m. m. än den som uppnås med nuvarande lagstiftning. Länsstyrelsenhar en väl fungerande organisalion - allmänna enhetens sociala funktion -vilken i samarbete med skatteavdelning, lokal skattemyndighet ochkronofogdemyndighet når goda resultat när det gäller att sanerarestaurangbranschen. Del framstår således för som mest rationelltoch minst resurskrävande att den befintliga funktionen fortsätter att handläggaärenden på sätt som sker. Länsslyrelsenfinner vid en samlad bedömning inte tillräckliga skäl föreligga att förordanågon ytteriigare inskränkning i näringsfriheten på alkoholområdel. Deltasvarar också mot kommissionens eget uttalande att man inte skall göra störreingrepp i näringsfriheten än som är oundgängligen nödvändigt. Innan manbeslutar att restaurangbranschen skall omfattas av krav på näringstiUstånd,bör man i vart fall avvakta utvecklingen i branschen och utvärdera effekternaav de olika åtgärder som under senare lid vidtagits och fortlöpande vidtas föralt sanera restaurangbranschen. Närdet gäller reslaurangnäringen ska, enligt kommissionens förslag, den nuvarandeulskänkningstillslåndsprövningen behållas och göras rent nyk-lerhetspolitisk,medan rätten att idka restaurangverksamhet ska prövas enligt reglerna omnäringstillstånd. Prövningen ska ske i tvä olika enheter hos . Delkan visserligen anföras praktiska synpunkter för en samordning av dessa bådaprövningar. Emellertid ska de inte alltid ske vid samma lidpunkt. Härtillkommer, atl det onekligen är en fördel om serveringstillståndsprövningen kanrenodlas och befrias från sådana överväganden som inte alltid ler sig heltrelevanta i sammanhanget. Kommittén instämmer alltså här i kommissionensuppfattning all prövningarna bör hållas isär. Kommissionengör ingen självständig analys av förhållandena i restaurangnäringen. Manhänvisar i stället till tidigare utredningar kompletterade med en delstatistiskt material frän bl.a. skatteområdet. De sakförhållanden som på såsätl kommit fram hänför sig i allt väsentligt till eller hade sin upprinnelse ibörjan av . Sedandess har lagsliflningen ändrats, myndigheternas arbete fått en annan inriktningoch näringens organisationer själva tagit initiativ för alt utveckla en sundreslaurangnäring. De flesta av de problem som kommissionen lar upp är såledesredan åtgärdade. Kommissionenupprepar på inte mindre än fem olika ställen Hotell- och , . krav på utredningar och av HRF-företrädare gjorda exemplifieringar på oegentligheter. På sä sätt ska- 173 pas medvetet en felaktigoch mycket tendensiös bild. Man hänvisar också Prop. 1985/86: 126 tillolika problemuppräkningar utan någon som helst reservation, analys eller försöklill kvantifiering av problemen. Kommissionen äberopar eller nämner vid trelillfällen, s, 2, 212 och 304, t,o.m, att "signaler" om missförhållandenkan uigöra grund för ingripanden, SHRhar gått igenom de oegentligheter som nämns i olika uppräkningar ochexemplifieringar, SHRs genomgång visar att vissa av de omständigheter somnämns ej kan vara belastande, andra torde vara av mycket ringa omfattning ochendast några kan vara värda en djupare analys. Kommissionenanser att "kännetecknande för restaurangverksamhet är alt del är lätt altfiffla för dem som vill", s, 282, Utan ens försök till analys kommer manfram liU att branschen måste särbehandlas! Lättheten att fiffla är rimligeninte något hållbart skäl för kommissionens förslag. Fifflets omfattning ochbetydelse för branschen måste i stället vara avgörande. Detta har man dock inteens försökt kartlägga. Hotell-och restaurangbranschen behandlades av en statlig, offentlig ulredning 1974-78.Utredningen belyste hela näringen och tog även upp frågan om oegentligheter.Man granskade kända fall och anlitade även fristående experter. En enigutredning, i vilken branschparterna ingick, gjorde en kraftig reservationbeträffande omfattningen av oegentligheterna. Denna reservation har på ettytterst anmärkningsvärt sätt undertryckts i kommissionens referat, s. 112. LHDär ell viktigt och effektivt instrument för en sanering avbranschen. Kommissionen har emellertid inte ens hänvisat lill lagändringen.Del kan ifrågasättas om kommissionen överhuvudtaget uppmärksammat ändringen!Än mindre har kommissionen analyserat effekterna av lämplighetsprövningen.Någon beskrivning av den omfattande verksamhet som länsstyrelser och kommunerbedriver görs inte. Utvecklingen i har t. ex. varit så positiv attsocialborgarrådet föreslagit liberalisering i kommunens tillståndsgivning.Redogörelse över LHD bifogas. Denav fastställda och av branschen eftersträvade ordningen, sombörjat fungera väl, har kommissionen inte ens beröri. Tystnaden ärhäpnadsväckande och visar på en flagrant brist i de krav på objektivitet somman har rätt atl förvänta sig av en statlig ulredning. Kommissionenhar endast ytligt berört vilka företag som skall prövas inomrestaurangbranschen. De problem som uppstår vid gränsdragningen har inte allsbehandlats utan skjutits på framliden. Man kan t. ex. fråga sig vad som skallgälla för hotellrestauranger och varuhusreslauranger; hur skiljer man pårestauranger och kaférörelser; vad menas med "små" rörelser, vad är"lagad mat", s, 366? Kommunstyrelsenvill däremot uppehålla sig vid restaurangbranschen, som enligt kommunstyrelsens mening i detta sammanhang är avgjort mest intressant. Enligt lagen om handel med drycker (LHD) är tillståndsmyndighet; kommunen skall höras och har s. k. kommunalt veto. Som del nu är, så är prövning allsidig, den omfattar inte bara ekonomiska utan ocksä sociala synpunkter, även om man får utgå från all kommunens åsikter i vart fall i sislnämnda hänseende väger tungt. Det nu föreslagna sysiemel borde kunna radikalt förändra delta läge. Efler erhållandet av näringstillstånd i branschen får innehavaren ett slags 174 Undersådant förhållande borde själva vandelspröv- Prop. 1985/86: 126 ningen kunnaslopas vid prövningen av lillslånd enligt LHD, och kvar skulle endast slå dealkoholpoUliska aspekterna. Som bekant förekommer del inte sällan alt kommunenoch tillståndsmyndigheten har olika uppfattningar i ell ulskänkningsärende,varvid tillständsmyndigheten har sista ordet, såvida del inte är fråga omkommunalt veto. I och med införandel av näringstillstånd vore del möjligt ochlämpligl all lill kommunema överiåla tillståndsprövningen enligt LHD, eftersomkommunerna torde ha väl så slora möjligheter som lillståndsmyndigheterna allbedöma ansökningar om serveringstillstånd ur de alkoholpoUliska synpunkterna.Genom alt låta kommunerna överta ansvarel för tillslåndsprövningen ialkoholserverings-frågor skulle man dessutom få ett snabbarehandläggningsförfarande. Inom kommun pågår ell utredningsarbete i dennariktning och kommunen vill för sin del förorda all i vart fall de kommuner,som därtill har resurser, skall bli tiUståndsmyndigheter enligt LHD. 12.2.8 Hotell-och restauranganställdas förbund: NäringstillståndenUgt förslag skulle enligt vår mening positivt bidra lill ensanering av hotell- och restaurangbranschen. Men denna sanering skulle kunnagöras betydligt effektivare om näringstillstånden också utgjorde enbehovsprövning av etablering inom branschen. På alllför många orter förekommeridag en stark överetablering som det på andra håll i landet finnsbehov av en utökad service inom hotell- och reslaurangseklorn.