prop · G903121 · 1985-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1985/86:121 om inriktningen av konsumentpolitiken m.m. 1985/86: 121 Regeringenföreslår att anta de förslag som har lagils upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås all målet för konsumentpolitiken skall vara atl stödjahushållen i deras strävan atl effektivt utnyttja sina resurser samt att stärkakonsumenternas ställning på marknaden. Konsumentpolitiken föreslås sålunda blitydligare inriktad på hushållsekonomiska frågor. Tre särskill viktigautvecklingslinjer utpekas. För det första skall den lokala verksamhetenutvecklas. Del gäller säväl att verksamhet bör finnas i alla kommuner som atlarbetsuppgifterna och samarbetet med andra intressenter lokall ges störreomfattning. a. föreslås att reklamalionshanleringen decentraliserasytteriigare. För det andra skall särskill utsatta grupper stödjas, vilket bl.a. tar sig uttryck i förslag om ökade insatser från det allmänna när det gällerbudgelrådgivning. För det iredje förordas atl fler grupper i samhälletengageras i konsumentpolitiken. Konsumenternas möjligheter att påverkaproduktion och distribution av varor och tjänster kan på det sättet förstärkas.Elt ökat engagemang från organisationer föreslås. Vidare föreslås atl företagenskall ha ett större ansvar för att förbättra konsumenternas förhållanden. Ipropositionen markeras del samband som finns mellan pris-, konkurrens- ochkonsumentpolitik. En fungerande, effektiv konkurrens erfordras för all skapasådana förhållanden på marknaden som ger konsumenterna fillgång till goda ochändamålsenliga varor till så lågt pris och lill så förmånliga villkor i övrigisom är möjliga. Bl, a, konsumentpolitiska insatser behövs för alt molverka deofullkomligheter som ändock finns i syste- met.Också den allmänna ekonomiska politikens betydelse för konsumen- Prop.1985/86:121 terna betonas. Föratl uppnå målet föreslås vidare särskilda insatser när del gäller atl utvecklakonsumenternas kunskaper genom utbildning, konsumentinformation ochinformation från företagen m. m. Forskning och andra undersökningar omkonsumenternas förhållanden föreslås få hög prioritet. Någraorganisafionsfrågor behandlas i propositionen. Allmänna reklamalionsnämndenföreslås bestå som en självständig central myndighet. För atl nämndensverksamhet löpande skall kunna värderas i ell konsu-mentpolitiskt perspektivföreslås alt ett råd med företrädare för konsumenter, näringsliv och kommunerknyts till nämnden. En omorganisation av konsumeniverkei föreslås också. Föralt förverkliga de förslag som lämnas föreslås att fr, o, m,/87 tillförs sammanlagt 1,8milj. Resurslillskot-tel föreslåsbli finansierat genom atl medel som frigörs hos allmänna reklamalionsnämnden pågmnd av den ökade decentraliseringen m. m. förs över lill ,genom andra överföringar inom sjunde huvudtiteln saml genom atl verkettillförs resurser från tionde huvudtitelns kommittéanslag. bör vidare vissa resurser omfördelas för atl möjliggöra deninriktning av verksamhelen som förordas i propositionen. Utdragur protokoll vid regeringssammaniräde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden I, , , ,, , , , , , R, ,, , , , , Proposition om inriktningen av konsumentpoHtiken m.m. Riktlinjernaför den statliga konsumentpolitiken fastställdes (prop, 1972:33, NU 40, rskr 225), Därefter har en rad konsumentpoliliska reformergenomförts. a. har ny lagsliftning tillkommit. Arbetsuppgifterna hardelvis ändrats för berörda myndigheter. Verksamhelen och organisationen av denbygger dock alltfort pä de förutsättningar som gällde vid beslul.Samtidigt har de yttre förutsättningarna för konsumentpolitiken ändrats genomden allmänna ekonomiska utvecklingen men också genom sådana förhållanden somden tekniska utvecklingen och det ökade varuutbytet med utiandel. Mol dennabakgrund tillkallades en kommitté (riksdagsledamolen RolandSundgren, ordförande, saml organi-sationssekreleraren ,dåvarande riksdagsledamoten , direktören ,riksdagsledamolen , direktören ,utredningssekreteraren , numera riksdagsledamoten ,ombudsmannen , avdelningschefen och dåvaranderiksdagsledamoten , biträdda av sakkunniga och experter) med uppdragatl göra en översyn av konsumentpolitiken. Kommitléns uppgift var bl. a. atl taställning till de centrala målen för konsumentpolitiken, vilka prioriteringarsom borde gälla och om tyngdpunkterna i den behövde förskjutas. Kommittén,som har arbetat under namnet konsumentpolitiska kommittén, överlämnade ioktober 1984 rapporten (Ds Fi 1984:15) Konsumentin-flylande ochkonsumentorganisering och betänkandet (SOU 1985:32)Hushållning för välfärd. Den framtida konsumentpolitikens inriktning. Tillprotokollet i detta ärende bör som bilaga 1 fogas en sammanfattning avbetänkandet (SOU 1985:32). Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstansernaoch en sammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i deltaärende som bUaga 2. Konsumentverkethar i en skrivelse till regeringen den 10 fdruari 1986 Prop. 1985/86:121hemställt om att verkel skall få genomföra en omorganisation. En tablå öververkets förslag bör fogas till protokollet i detla ärende som bilaga 3. Konsumentpolitikenhar en lång tradition i . Den har engagerat människor i bredafolkrörelser såsom löntagarorganisationer, konsumentkooperationen saml kvinno-och hushållsorganisationer. Grunden till den offentiiga verksamhet som finnsidag har lagls av frivilliga organisationer. Dessa är alltjämt också engageradei konsumentpoUtiken. Isitt tidiga skede var konsumentpolitiken framför alll inriktad mot hushållensresurser i form av arbete och tid. Målet var i slor utsträckning altrationalisera hushållsarbetet. Under efterkrigstidens ekonomiska tillväxt medhöjda reallöner, etl ökande konsumlionsutrymme och en expanderande varumarknadförändrades konsumenternas situation snabbt. Kon-sumenlorganens arbeteinriktades i alll högre grad på provning av ochupplysning om varor. Syflel var att öka konsumenternas kunskaper och derasmöjligheter att agera rationellt på marknaden, bl. a. genom atl rätt bedömaförhållandet mellan varors pris och kvalitet. Samhällsutvecklingenledde också till atl varudislributionen förändrades. Detaljhandelnskoncentration, handelns internationalisering, ökningen av reklam och annanmarknadsföring m. m, påkaUade särskilda åtgärder frän det allmännas sida. Densvenska konsumentpoUtiken genomgick en kraftig reformering i början av1970-talel. inrättades konsumenlombudsmannaämbelet (KO). Nya riktlinjerför konsumentpolitiken lades fast . Enligt dessa skulle målet förkonsumentpolitiken vara att stödja konsumenterna och förbättra deras ställningpå marknaden. I försia hand skulle detta ske genom att hushållens möjlighet altplanera den egna verksamheten förbättrades. Detta kunde ske bl. a. genom atlhushällen försågs med bättre information om marknadens utbud och olika sätt alltillgodose de egna behoven. Del ansågs också viktigt alt informationsflödet iandra riktningen nämligen från konsumenterna lill producenterna,distributörerna och marknadsförarna påverkades på etl sådant sätl som innebaren anpassning till konsumenternas behov. skulle större krav ställaspå näringslivets egen informationsverksamhet. Den producenlpåverkan somkonsu-menlmyndigheterna sålunda skulle ulöva skulle i försia hand åstadkommasgenom ett frivilligt samarbete med näringslivet i obundna former. Konsumentpolitikenskulle vidare inriktas på atl la liU vara svaga gmppers intressen.Konsumentpolitiken skulle avse de problem som hängde samman med köp ochanvändning av varor och tjänster, som bjöds ul på den privata marknaden ellermarknader som arbetade enligt likartade principer, Isamband med alt riktlinjerna lades fast inrättades som enceniral förvaltningsmyndighet för konsumentfrågor. De viktigastearbetsmetoderna för verket var utredningar, producentkontakter, informa- lidigare hade aUmänna reklamalionsnämnden Prop.1985/86: 121 inrättats på försök. I rikllinjeproposilionen förespråkades vidareen ulbyggnad av den kommunala konsumentverksamheten. drogs närmarerikllinjer upp för sislnämnda verksamhei (prop. 1975:40, NU 26, rskr 170). Denu beskrivna riktlinjema för konsumentpoUtiken har legal lill gmnd för denkonsumentpoliliska verksamhelen . Inga avgörande förändringar harsedan dess gjorts när det gäller mål och medel för verksamhelen. Vissajusteringar har gjorts främsl när del gäUer organisation och resurser förverksamhelen. a. kan nämnas atl konsumentmyndigheterna omorganiserades år1976. Konsumeniverkei fick därmed sin nuvarande uppbyggnad, vilket bl. a.innebar att verkels chef även blev KO. sominrättades på försök är 1968 var lill en början knuten lill konsumentverket.Fr.o. m.den 1 januari 1981 har nämnden varit en självständig statlig myndighet. Lagsliflningenpå del konsumentpoliliska områdel har expanderat kraftigt. Inom denmarknadsrältsliga lagstiftningen intar marknadsföringslagen (1975:1418) ochlagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden en central plats.Deras syfle är främst all skydda konsumenterna som kollektiv genom atl påverkaförelagens marknadsföring och avtalsvillkor. Med de båda lagarna som grundiräffar verkel överenskommelser med företag och näringslivelsbranschorganisationer om förbättringar av bl. a. marknadsföring ochavtalsvillkor. KO för också lalan i som prövar ommarknadsföringsåtgärder, information, produklsäkerhel och avtalsvillkor ienskilda fall överensstämmer med den nämnda lagsliflningen. utfärdarvidare med stöd av marknadsföringslagen riktlinjer rörande förelagensmarknadsföring, information och produktutformning. Riktlinjerna ärrekommendationer medan tvingande beslul i enskilda fall som har berörtsfattas av . har prövat systemet medrikllinjer för producentpåverkan och funnit att det bör bibehållas (prop.1984/85:213, LU 1985/86: 10, rskr 25). Dencivilrätlsliga, konsumenlskyddande lagstiftningen är inriktad på alt stärka denenskilde konsumentens ställning i avtalsförhåUanden med en näringsidkare. Somexempel pä sådan lagstiftning kan här nämnas konsumentköplagen (1973:877),hemförsäljningslagen (1981:1361), konsumenl-kredUlagen (1977:981) ochkonsumentförsäkringslagen (1980:38). Reformarbetet på detta område går vidare.Bland de förändringar som är aktuella kan nämnas all en konsumentljänstlagkommer atl träda i kraft och atl frågan om förbättringar avkonsumentköplagen bereds inom . Frågan om en utveckling av konsumentskyddetpå försäkringsområdet utreds också. Ettflertal av de initiativ som tagils på konsumenlområdel har haft till syfte att förbättra produktsäkerheten. Jag vill här erinraom att en kommitté överväger om lagstiftning angåendeåterkallelse av farliga produkter bör införas. Denna kommillé överväger även omförbud mol export av farliga varor bör möjliggöras. Jaghar här givit en översiktlig beskrivning av några utvecklingslinjer inomkonsumentpolitiken som är av intresse för min fortsatta framstäUning Prop.1985/86: 121 om de framtida riktlinjerna för verksamheten. När det gäller enmer detaljerad redovisning av verksamhetens inriktning, lagstiftningen ochorganisationen på området hänvisar jag till konsumenlpolitiska kommitténs betänkandeoch lill propositionen (1984/85:213) om ändring i marknadsföringslagen, m. m. 3 Konsumentintresset i ett brett perspektiv 3.1 Ekonomin i centrum Denekonomiska utvecklingen i samhället är av yttersta vikt för konsumenterna. Delär enbart genom en stabil tiUväxl, som en ökning av hushållens konsumtion kanåstadkommas. För alt del skall vara möjligt alt nå en stabil tillväxt är detnödvändigt att budgetunderskottet ytterligare minskas, alt bytesbalansenförbättras och att pris- och kostnadsökningarna nedbringas till högst den nivåsom gäller i våra konkurrentiänder. En låg inflation är givelvis också ettviktigt mål i sig från konsumentsynpunkt. En hög inflation bidrar bl. a. tillstora och godtyckliga omfördelningar av förmögenheter och inkomster som går utöver stora gmpper av löntagare och konsumenter. Resultatenav den ekonomiska politik som har förts är goda, I en radväsentliga hänseenden har de ekonomiska obalanserna minskat. Den ekonomiskatillväxten har varit god och har överträffat genomsnittet i Västeuropa.Industrin har byggts ut och underskotten har minskats. Urholkningen avlöntagarnas köpkraft har hejdats. Avgörande för konsumenternas situation underde närmasl kommande åren är att denna politik fullföljs. Under1970-talet steg de reala disponibla inkomsterna kontinuerligt fram till år1977. Därefter sjönk de reala disponibla inkomsterna fram t. o. m. medi genomsnitt . har de reala disponibla inkomsternaåter ökat. förulses en fortsalt ökning. Utvecklingenav de reala disponibla inkomsterna besiämmer utrymmet för privat konsumtion.Under första delen av 1970-talet ökade den privata konsumtionen volymmässigt årfrån år. Mellan är 1971 och ökade den privata konsumtionen volymmässigtmed . Därefter minskade den. Under de tvä senasie åren har denprivata konsumtionen äter ökat i volym - och beräknasden ha ökat . För är 1986 fömtses en fortsatt volymmässig ökning avden privata konsumtionen mot bakgrund av den förväntade inkomslutvecklingen.Enligt regeringens proposition om riklUnjer för den ekonomiska politiken påmedellång sikt (prop. 1984/85:40), som ställt sig bakom, beräknas medde förutsättningar som givils utrymmet för en volymmässig ökning av denprivata konsumtionen till per är fram lill . Detär glädjande att hushällens ekonomi har förbättrats något under de senasie årenoch all utvecklingen mol försvagning av hushållens reala köpkraft kunnatbrytas. Jag vill betona all en förstärkt ekonomi även måste stå icentmm för ansträngningarna all på olika sätt bistå konsumenterna. Ikonsumenternas intresse ligger emellertid inte bara en ökning av kon- Prop.1985/86:121 sumtionsutrymmet ulan också en rättvis fördelningspolitik somsärskilt beaktar de mindre välbeställda hushållens problem. En bättrehushållning i samhället med begränsade nalur- och produktionsresurser och enbättre hushållning inom ramen för de enskilda konsumenternas ekonomi är ocksåav yttersta vikt. Konsumenternas och därmed hushållens ekonomi är sålundaintimt förknippad med många områden i samhället. Del gäller särskill denallmänna ekonomiska politiken, lönepolitiken, fördelningspolitiken ochnäringspolitiken. Ambitionerna måsle sältas högt när del gäller all klarläggahur hushållens ekonomi påverkas av åtgärder inom bl. a. dessa områden. Omväntkan ökad kunskap om hushållens ekonomi och anpassningsmekanismer förbättrapolitiska beslul. Påsamhällsnivå kan ett hushållsekonomiskl underlag och angreppssätt vidgadebatten och påverka de politiska besluten. Det kan gälla butiks- ochservicestruklur, byggnormer, arbetstidsfrågor och miljöfrågor. Beaktande avkonsumentaspekter kan leda lill samhällsekonomiska vinster. Somexempel vill jag nämna varudislributionen i glesbygd. Stöd som gör det möjligtför befintlig handel atl överieva kan också leda lill all andra koslnaderundviks och alt den samhälleliga nyttan är större än kostnaderna. Avstörsta betydelse för konsumenternas ekonomi är givelvis effektiviteten iproduktion och distribution, dvs. effektiviteten i del marknadsekonomiskasyslemet inom vilket konsumentpolitiken bedrivs. Enligt den ekonomiska teorinfungerar delta syslem så, att utbudet på marknaden visseriigen initieras avproducenterna men all det är konsumenternas fria val som avgör utbudetsinnehåll och sammansättning. En ytterligare drivkraft i marknadsekonomin ärkonkurrensen mellan förelagen. För dessa är lönsamhet den nödvändiga ochcenlrala faktorn. Konkurrensen fömtsätter etl decentraliserat beslutsfattandemed en betydande frihet för de ekonomiska enheterna atl besluta om olikaålgärder beträffande produktion, distribution och konsumtion. En fungerandekonkurrens främjar effektiviteten inom näringslivet och driver fram ell brettoch kvalitativt bra utbud av varor och tjänster lill låga priser. Därmed ökarkonsumenternas valfrihet och möjligheter att träffa rationella val. Detdecentraliserade beslutsfattandet kan bl. a. skapa goda fömtsättningar förbåde löntagar- och kon-sumenlinflytande. Marknadsekonominhar dock i praktiken många brister. Kommittén anför i denna del alt konsumenterna inte alllid är tiUräckligt informerade om marknadens utbud och inte heller alltid handlar rationellt. Företagen kan inte tillgodose alla behov som konsumenterna har. Via marknaden kan enbart de behov tillgodoses som representerar köpkraft. Denna köpkraft är inte jämnt fördelad i samhället och därigenom kommer produktionens inriktning också delvis all avspegla de inkomstskillnader som finns. Före lagens marknadsföringsåtgärder påverkar vidare konsumenterna. I vissa lägen söker företagen via s. k. suggestionskonkurrens bibringa köparna uppfattningen att deras produkter är bättre än konkurrenternas. Otillbörlig marknadsföring förekommer. Konkurrensen fungerar inte alltid tillfreds ställande. Nyetableringar begränsas ibland på grund av tekniska eller 7 Negativa yttre effekter av produktion och konsumtion Prop.1985/86:121 är inte ovanliga. Jag kan i huvudsak ansluta mig till dennabeskrivning av bristerna i marknadsekonomin. Enpolitik i konsumenternas iniressen bör ta fasta pä marknadsekonomins godasidor och främja dessa. Centralt är därvid att konsumentintresset kanaliserassä att produktion och distribution anpassas till det och alt konkurrensen ärgod. En politik för alla konsumenter måste därutöver innehålla korrigeringar avmarknadsekonomins brister på etl sådant sätl att en rättvisare fördelning avbåde materiella och icke materiella tillgångar och en god hushållning mednatur- och produktionsresurser uppnäs. Här har konkurrens- ochkonsumentpoUtiken, Uksom miljöpolitiken och regionalpolitiken viktigauppgifter. Konsumentpolitikenbör som jag återkommer till sålunda tydligare inriktas på hushållens ekonomi.Konsumentpolitiken bör därvid från hushållsekonomisk synpunkt värdera olikaskeenden i marknadsekonomin samt söka påverka dessa i linje med konsumenternasintressen. Hushållens inkomster är som jag redan har framhållit av största viktvid bedömningen av deras situation. Också sparandet och skuldsättningen isamhället är givetvis av stort intresse. Hushällens sparande uttrycks ofta somsparkvoten, dvs. nettosparandet i förhållande till disponibel inkomst.Sparkvoten varierade under olika år på 1970-lalet mellan och . Desenaste åren har sparkvoten legat på en lägre nivå. var den 0,5 %.Under år 1985 beräknasnetlosparandet ha minskat ytterligare. 1986 äratl minskningen fortsätter ytteriigare något. Den minskning av hushällens reala köpkraft och deras sparande som jag här har beskrivit har lett till att många hushåll har blivit beroende av kortfristiga krediter tillhög ränta. har under de senasie fyra åren låtit undersöka hur hushållen upplever atl deras ekonomiska silualion har förändrats (Rappor ten Konsumtion i förändring. Allmänna byrån 1985:6-04). Resultaten års undersökning visar bl. a. all mänga anser alt de har fått det sämre och att de inte kan minska sina utgifter. Jag vill i detla sammanhang betona att de samhälls-och privaiekonomiska förhållandena som jag nu har redo gjort för måsle medföra alt budgelrädgivningen till enskilda hushåll bör vara en central uppgift för konsumentpolitiken när det gäller det allmännas insatser på området. Jag återkommer senare till denna fråga (avsnitten 7.3 och 9). Dennärmare inriktningen av den egentliga konsumentpolitiken återkommer jag till idel följande. Innan jag går in på del offentligas insatser på konsumenlområdelvill jag göra några kommentarer angående bl, a, konkurrensens betydelse somett led i konsumentpolitiken. 3.2 Effektiv konkurrens - ett led i konsumentpolitiken a. all konkurrensen kan bedrivas hell fritt. I verkligheten begränsas dock denna. Del kan bero på företagsåt gärder såsom monopolisering, kartellbildningar, prissamverkan och sälj- vägran, men det kan också bero på offenlliga åtgärder. För all syslemet med en vidsträckt näringsfrihet, konkurrensfrihet och 8 avtalsfrihetskall fungera tillfredsställande krävs sålunda bl, a. atl föreia- Prop.1985/86: 121 garna inte utnyttjar sin handlingsfrihet på elt säll som är lillskada för konsumenterna. Genom konkurrens- och prispoliliken kan konsumenternasintressen skyddas. Åtgärder som främjar en fri och effektiv konkurrens inomnäringslivet kan skapa sådana förhållanden på marknaden som ger konsumenternatillgäng lill goda och ändamålsenliga varor och tjänster på sä förmånligavillkor som möjligt. Flera remissinstanser, bl, a. ,() och statens pris- och karlellnämnd (SPK), harpåpekat det samband som finns mellan pris-, konkurrens- och konsunientpolitik.NO anför bl. a. att konkurrenspolitiken från en viss synpunkt kan sés som endel av konsumentpolitiken. Ytterst syftar konkurrenspolitiken till att laliUvara de positiva effekler för konsumenterna som en effektiv och fungerandekonkurrens för med sig. Därigenom främjas effektiviteten inom näringslivet ochpriserna pressas. Jag vill här särskilt framhålla alt åtgärder för alt främjapriskonkurrensen har haft en framträdande plats i de konkurrensvårdandemyndigheternas arbete. Så bör vara fallet äveh vUket jag återkommertiU senare (avsnitt 7.3). Konkurrensen kan också driva fram en bredd i utbudet.Därmed ökar konsumenternas möjligheter atl träffa rationella val men ocksåderas svårigheter. Målel är att uppnå bästa möjliga fördelning av samhälletsresurser. Konsumentpoliliska ålgärder leder vidare ofta till förbättradpris-och preslalionskonkurrens. måsle man dock vara medveten om attenskilda åtgärder inom konsumentpolitiken kan begränsa konkurrensen vilketockså kan ha negativa konsekvenser för konsumenterna. Detta måste uppmärksammasnär konsumenlpolitiska åtgärder övervägs. Deträcker givetvis inte med en fri och effektiv konkurrens för all ettmarknadsekonomiskl system skaU fungera på ett för konsumenternalUI-fredssläUande sätl. Det fordras också atl konkurrensen inriktas på sådantsom är av positivt värde för konsumenterna, i första hand de utbjudna varornaspris och kvalitet. Det är uppenbart att det finns ett mycket nära samband intebara mellan löner och priser ulan också med vad konsumenterna kan erhålla försina pengar när de köper varor och tjänster. Fortsattaoch intensifierade insatser för att befrämja konkurrensen är alltså av centralbetydelse för konsumenterna. SPK: s pris- och marginalundersökningar avseendeolika branscher utgör här en viktig grund. Dessa belyser bl. a. förekomst avolika prisbindningar, t. ex. cenlrala drkaprislis-lor och liknande företeelser.Kapacitetsutnyttjande och produktivilelsut-veckUng belyses också. Genom lokalaprisundersökningar kartiäggs priserna på en ort för vissa varor och tjänster.Detta utredningsmaterial befrämjar priskonkurrensen. Detla i sin tur bör kunnapåverka prissättningen hos befintliga företag och/eller befrämja en frånkonsumentsynpunkt rationell strukturutveckling. Här ser jag också möjlighetertUl samarbete med kon-sumenlorganen, främst på lokal nivå, något som jagåterkommer till i del följande. NO:sarbete avser främsl tUlämpningen av konkurrenslagen. Med stöd av den kan på talan av NO förbjuda eller framtvinga olika beteenden, när en effektiv konkurrens så kräver. Med stöd av lagen kan man bl. a. framtvinga leveranser av varor till lågprisföretag, när dessa 9 harblivit vägrade sådana på grunder som är till förfång för konsumenterna. Prop.1985/86:121 Skadlig prissamverkan kan också angripas liksom marknadsuppdelningi syfte att undvika konkurrens. Dessa insatser är uppenbariigen av direkt värdeför konsumenterna. De ofta mera långsiktiga effekterna av koncentrationen inäringslivet uppmärksammas också. En utveckling som enligt min mening ärsärskilt intressant är tillkomsten av olika typer av samarbetsavtal, licens-och franchisegivning, kedjesamverkan etc. inom handeln. Ofta tillkommer sådanaarrangemang som ett led i en effektivisering av distributionen ochmarknadsföringen och för att kunna vidmakthålla en konkurrens medandra, större företag, vilket är till fördel för konsumenterna.