prop · G9035 · 1985-12-31 00:00:00 — Medhänvisning till atl regeringen gett statskontoret i uppdrag att utforma ettförslag till samordnad statlig länsförvaltning ser inte kommittén någonanledning att komma med konkreta organisatoriska förslag. "Delförändringsarbete som påbörjats synes ligga väl i linje med det förändringsbehovsom kommittén i övrigt kunnai konstalera". Åtgärderför glesbygden Prop. Destatliga insatserna för atl stödja utvecklingen i glesbygd - glesbygdspolitiken- är en del av regionalpolitiken. bestämmer vilka Buaga 1områden i länet som skall få del av glesbygdsstödet och anger vilka riktlinjersom skall gälla samt beslutar om glesbygdsstöd. Glesbygdsdelegationenförordar i sin rapport en fortsalt offensiv och ulvecklingsinriktad politik förglesbygden. Rapporten anknyter "till den process som inletts i vårt samhällemol decentralisering, sektorsamverkan och avbyråkratisering. Särskild viktfästs vid den lokala nivåns engagemang i och inflytande överglesbygdspolitiken". Utvecklingsarbetet i glesbygd måste grundas på attde lokala resurserna bättre las lill vara genom vidareförädling, småskaligproduktion och sysselsättning i kombinerad verksamhei. Detsom skiljer produktionsförulsätlningarna i glesbygden från andra områden ärframför allt tillgången till mark och vatten. De areella näringarna är grundenför sysselsättningen i glesbygden. Lantbruksnämnderna svarar för såvälmarkpolitiken som de stadiga insatserna för företagsutveckling inom de areellanäringarna. Av de statliga myndigheter, vilkas verksamheler rör glesbygden, ärdärför lantbruksnämnden av särskilt intresse. del av glesbygdsdelegalionens förslag rör just lantbruksnämndernasverksamhet. Det gäller bl a tillämpningen av jordförvärvslagen och organisationenav rådgivningen till lantbrukarna. Exempel på verksamheter som kan kombinerasoch som vanligen är knutna till de areella näringarna är trädgårdsodling,linodling, biodling, ullberedning, försäljning av bär, svamp och vilt,pälsdjursuppfödning, fiskodling, hemslöjd, hantverk, stuguthyrning och annanservice för turism. Enligt delegationen saknas utbildning och forskning isådana glesbygdsnäringar. Det saknas också rådgivning som bedömer dessakombinationsföretags hela verksamhet. Ensammanfattande bedömning blir att del i praktiken är mycket svårt att på detlokala planet åstadkomma den nödvändiga samordningen mellan sektorerna. Direktiventill regionalpolitiska kommittén pekar på att förutsätlningarna förregionalpolitiken väsentligen har förändrats. Den handlar inte längre om attfördela resurser till områden med problem. Det gäller i stället att stimulera nyföretagandeoch att utveckla befintliga förelag. Den reform- ochfördelningspolitik som förts under närmare tre decen nier har varit sektoriellt organiserad. Näringslivets strukturomvandling gav en volymexpansion med etablerade produkter. 1 en sädan situation är det naturligt att förändringar i produktionens organi sation inriktas på specialisering och stordrift. Den offentliga verksamhe tens sektorisering ger uttryck för samma tankegångar vad gäller organisa tionen. 1985/86: 5 ,när problemet är att utveckla nya produkter och tjänster, blir det nödvändiglatt pröva om tidigare organisationsprinciper fortfarande håller. ' ' Vårt uppdrag att "utforma etl förslag lillsamordnad statlig länsförvalt- ning"går ut på att föreslå en ny organisationsstruktur. Del är således inte fråga omatt bara göra marginella justeringar i formerna för samverkan mellan länsstyrelsenoch övriga länsmyndigheter. Det förändringsarbete som påbörjats genom Norrboltenprojektetligger väl i linje med det förändringsbehov som bl a regionalpolitiskakommittén kunnai konstatera. Samspelmellan uppgifter och organisation Deolika sätten att beslämma regionalpolitikens mål och medel får konsekvenserför hur länsförvaltningen organiseras. Vimenar alt följande utgångspunkter bör gälla för en ny organisationsstruktur: - 1 förordningen om regionallutvecklingsarbete betonas samordningsroll, vilketinnebär en breddning av den berörda kretsen intressenter. Förutom kommuner,landsting och statliga myndigheter i länet skall inom ramen fördel regionala utvecklingsarbetet även samverka med utvecklingsfonden, defackliga organisationerna, näringslivsorganisalionerna m fl. - Länsslyrelsen skall ha en starkoch pådrivande roll i denna breda länsutvecklande verksamhet. Detta ansvarformuleras i förordningen om regionalt utvecklingsarbete. Av stor vikt är de skåtgärdsmedlen som ger möjlighet att agera strategiskt och i syfteatt mobilisera andra regionala krafter. - har flera andraroller. Trots de skiftande rollerna ändras emellertid inte verksamheten i sinhelhet. har kvar sin roll som rättstillämpande myndighet ochtillsynsmyndighet liksom sina uppgifter att svara för länsplanering och bevakaett flertal sektorintressen på regional nivå. Dessa roller kommer understundomi konflikt med varandra. - De presenterade iakttagelsernaunderstryker den uppfattning som kommer till uttryck i värt uppdrag, nämligenalt utvecklingen under bör leda fram till en mergenomgripande förändring av den regionala förvaltningsstrukturen än . 2.2.1Länsförvaltningens uppgifter; Introduktion Länsförvaltningentäcker nästan all samhällelig verksamhet. Vi har bedömt tre sektorer vara avsärskild betydelse för det regionala utvecklingsarbete som utgör länsstyrelsenshuvuduppgift: - Arbetsmarknadspolitiken;framför allt i den del som innebär investe ringar som avser att långsiktigt öka tillgången på arbete. De argument som regionalpolitiska kommittén har redovisat för att föra över medel 52 till regionalpolitiken ligger väl i linje med detbehov av att förändra den statligalänsförvaltningen som kommit till uttryck i vårt uppdrag. Prop.1985/86: 5 - Areellanäringarna: De slatliga insatserna för atl främja rationalisering en inom jordbruket omfattar markpolitiska åtgärder samt investerings- ' '' stöd och rådgivning för alt främja företagsutveckling. Staten har tagit på sigett särskilt ansvar för struklurutvecklingen inom de areella näringarna.Lantbruksnämnderna fick fill uppgifi att "åstadkomma en snabbstrukturrationalisering"; 1978 blev uppgiften att främja en "fortsattrationalisering". Enligt beslut skall jordbrukspolitiken ges ensådan inriktning att jordbruket och därtill knutna verksamheter kan medverka ien aktiv regionalpolitik. Detta skall bl a ske genom stöd till företag i vilkajordbruk kombineras med annan verksamhet. Vid handläggningen av ärende enligtden nya jordförvärvslag, som trädde 1979, skall regionalpolitiskahänsyn tas. har således regionalpolitiska hänsyn fått alll slörrebetydelse för den statliga rationali-seringspolifiken: "Bl a börrationaliseringspolitiken kunna fungera som ett regionalpolitisktinstrument" (prop 1977/78: 19). Det återstår nu att dra de organisatoriskakonsekvenserna av att jordbrukspolitiken utvecklats från att ha varit enutpräglad sektorpolitik till alt ha blivit ett led i regionalpolitiken. - Utbildningoch forskning: Utvecklingen inom näringslivet kommer i högre grad än under den föregående tillväxtperioden att präglas av behovet att anpassa produktionen till efterfrågan på nya produkter och tjänster. Ett gynnsamt klimat för nyskapande och utvecklingsarbete förutsätter forskning och utbildning. Snabba förändringar av näringsliv och arbetsmarknad förutsätter alt vidareutbildning och i viss mån även yrkesinriktad grundutbildning anpassas till lokala och regionala behov. En samlad bedömning av utbildningsbehov och -resurser bör bl a göra det lättare alt utnyttja lediga resurser inom det reguljära utbildningsvä sendet för arbetsmarknadsutbildning. I länsplaneringsarbetet ingår att bedöma sysselsättningskonsekvenserna av utvecklingstendenser och planer. Av en viss näringsutveckling följer rekryterings- och utbild ningsbehov. Utbildningsplaneringen görs nu i ökad utsträckning på re gional nivå. Den berör bäde gymnasieskolan, högskolan (t ex tekniska specialkurser, småförelagarulbildning) och praktiskt inriktad forskning med sikte på länels arbetsliv. Vissaövriga uppgiflsgenomgångar tjänar som exemplifieringar. Ett sådant exempel ärenergifrågorna där vi behandlar principen alt en uppgift mycket väl kan skrivasin i instruktionen för någon eller några länsstyrelser utan att det gäller föralla. Ivissa fall lyfter vi fram funklioner som bör fä en stärkt roll i den nya länsförvaltningen.Samlad trafikplanering är ett exempel. Länsplanering med förstärkt kapacitetför statistik och med betoning på levnadsvillkor och social välfärd är etl annal. 2.2.2Regional ekonomi, näringsliv och arbetsmarknad , utvecklingsfonden och länsarbetsnämnden är instrumeni 53 1985/86: 5 BilagaI påregionalpolitikens, industripohtikens respektive arbetsmarknadspolitikensområde. Det är dock svårt att dra tydliga gränser mellan ansvarsområdena. Förregional- och industripolitiken har det statsfinansiella läget blivit en starkrestriktion. Direkl, ickepermanenl industristöd har i stort sett upphört.Permanent stöd koncentreras lill små och medelstora förelag. Regionalpolitisktstöd som varil bundet till investeringar i fysiskt kapital kompletteras medmöjligheter till insatser för t ex produktutveckling och marknadsföring. Sysselsätlningsskapandeåtgärder är inte på samma sätl utsatta för budgetrestriktioner eftersomarbetslöshetens kostnader ändå på något sätl mäsle täckas över statens ellerkommunens budget. Å andra sidan kan medel till sysselsätlningsskapande åtgärderlättare än andra anslagsposter dras ned om arbetsmarknadsläget så medger. Regional-och industripolitiken riskerar att hamna i motsatsställning till den merkortsiktiga sysselsättningspolitiken. Så är t ex beredskapsarbeten ettinstrument som snabbt skall kunna anpassas lill ändrade förhållanden påarbetsmarknaden, som de objekt vartill medlen används bör främja denlångsiktiga ekonomiska utvecklingen. När statsfinanserna måste hållas stramaär del av särskilt intresse att insatserna är väl planerade och därigenom kange säväl kortsiktig som långsiktig verkan. Det är inte säkert alt nuvaranderegler, praxis och uppgiftsfördelning mellan myndigheter alltid gagnar delångsiktiga syftena. Beredskapsarbetenutgör ca hälften av kostnaderna för arbetsmarknadspolitiken i Norrbotten.Däremot upptar de en relativt liten andel av länsarbetsnämndensorganisatoriska resurser. Det finns därför enligt vår mening inte skäl attöverväga ett inordnande av länsarbetsnämnden i länsslyrelsen. Vihar funnit skäl atl överväga formerna för styrning, planering och kontroll avberedskapsarbeten i länet. Till följd av de skillnader i mål och medel somfinns mellan de aktuella områdena mäste dock mer omfattande förändringarföregås av politiska ställningstaganden i sakfrågan. Vi har därför somutgångspunkt att beredskapsmedel även i fortsättningen skall ha som huvudmålalt avhjälpa akut arbetslöshet. En förändrad handläggnings- och beslutsordningkan dock, enligl vår uppfattning, ge förbättrade möjligheter att styrautvecklingen mot permanenta arbetstillfällen. En omfördelning till andra anslagkan ge samma effekter, men innebär samfidigt en risk för attsysselsättningsläget på kort sikt försämras. Ivåra överväganden gäller som utgångspunkter: Länsarbetsnämndensuppgifter är till övervägande del av sådan art att det inte finns skäl att inordna nämnden i , - Anvisningav arbetslösa är en arbetsmarknadspolitisk åtgärd och bör därför åligga arbetsmarknadsmyndigheten. Vipresenterar fyra alternativ som utgår från dessa punkter: a) "Nollalternaiivet" Prop.1985/86: 5 Alternativet syftar till att förbättra möjligheler alt utnyttja - aktivt delta i beredningen avobjektreserven inför styrelsens godkännande, - initiera förplanering av ochansökningar om regionalpolitiskt intressanta beredskapsarbeten, - följa upp effekterna avberedskapsarbeten frän regionalekonomisk synpunkt och sysselsättningssynpunkt. b) "Länsstyrelsealternalivet" Tilllänsstyrelsen förs beredning, beslut och uppföljning av beredskapsarbeten sompå så sätt integreras med beredning och beslut om regional-ekonomiskt stöd tillnäringslivet. Förutom att tillgäng till regionalpolitiska medelhärigenom ökar samlas kunskapen om gällande regelverk och stödmöjligheter instans. c) "Avvägningsalternafivet" Alternativetsyftar till att i större utsträckning än nu kombinera regionalpolitiska ocharbetsmarknadspolitiska hänsyn utan att alll för mycket förskjuta gränsenmellan omräden ansvars- och resursmässigt. Detinnebär att skall besluta om objektreserven (och eventuellaobjekt utanför denna) i de delar som är av regionalpolitiskt iniresse.Beredningen av objektreserven sker med aktivt deltagande från länsstyrelsen.Föredragande i är länsarbetsdirektören. d) "Omprioriteringsalternativet'' Alternativetsyftar till att i högre grad än nu renodla ansvar och resurser förarbetsmarknadspolitiska resp regionalpolitiska mål i länet. Detinnebär att statsmakterna omfördelar medel från anslaget Sysselsätlningsskapandeåtgärder till annat anslag, t ex Regionalpolitiskt stöd. Eventuellt kan etlskräddarsytt anslag inrättas på försök i . Detbör upprepas att samtliga alternativ förutsätter att arbetsmarknadsmyndighetenanvisar arbetskraft till beredskapsarbeten. "Omprioriteringsalternativet"innebär dock att volymen beredskapsarbeten minskar i den mån andra insatserökar. Samtligaalternativ ställer krav på att resurs- och kompetensmässigtförstärks. Kravel på resurstillskott blir störst i "länsstyrelsealternalivet",men skillnaderna mellan alternativen torde vara små. Somforum för samordning med länsarbetsnämnden och utvecklingsfonden förutsättsden nuvarande beredningsgruppen för regionall utvecklingsarbete fungera ochutvecklas. "Nollalternaiivet"och "länsstyrelsealternativet" ändrar i utgångsläget varken på finansiering eller regler för val och prövning av objekt. Genom att inflytande ökar torde dock objekt som förväntas leda till en långsiktig sysselsättningsökning komma att prioriteras inom del utrym- 55 1985/86:5 Bilaga1 mesom regelverken medger. En sådan effekt eftersträvas särskill i "avvägningsalternativet''. "Länsstyrelsealternativel"innebär i en konsekvent genomförd form att tilldelas ett anslagdirekt över statsbudgeten. 1 regleringsbrev klargör regeringen vilka regler somskall gälla vid t ex val av objekt. Dessa regler kan utformas under hänsyn tillspeciella förhållanden i , på grundval bl a av vad länsstyrelsenanfört i anslagsframställning. Till anslagsframställningen hämtar länsstyrelsenunderiag från olika källor, bl a från aktuella sysselsätlningsprognoser hoslänsarbetsnämnden. "Omprioriieringsalternativel"innebär att statsmakterna i förväg beslutar om hur stora resurser som skallomfördelas från arbetsmarknadspolitik till regionalpolitik. kan arbeta mot entydiga mål. En följd kan bli attarbetsmarknadsmyndigheterna blir mindre benägna att satsa på beredskapsarbetenmed höga dagsverkskostnader. Isamtliga alternativ prioriteras det regionalpolitiska målet högre än . Delsamlade resultatet för sysselsättningen i länet kan avläsas först och blir beroende av förmåga all skapa projekt ochstödja verksamheter som åstadkommer permanenta arbetstillfällen. Detär fullt möjligt att välja en kombination av de olika alternativen. Det framstårt ex naturligt att kombinera en omprioritering i anslagstilldelningen med enförstärkt planeringsroll för . Vibedömer samtliga alternativ som möjliga att pröva . Vivill dock förorda atl "länsstyrelsealternativet" väljs som en del iett försök med samordnad länsförvaltning. Det är mest konsekvent mot bakgrundav de förhållanden som råder i . Det faller ocksä väl in i detmönster som följer av våra samlade förslag. Detregionalpolitiska stödet Åtgärd smedel De sk åtgärdsmedlen gerlänsstyrelsen möjlighel att genomföra utredningar och stödja verksamhet efterprövning. Erfarenheterna av denna stödform har varil goda, både i Norrbottenoch i landet generellt. Vi menar därför att en större andel av detregionalpolitiska anslaget kan ställas lill länsslyrelsensförfogande för dessa ändamål. Del är efter försöksperioden möjligt attutvärdera vilka verksamheter som fått stöd och vilken effekt insatserna fått. självbedömer värdet av ålgärdsmedlen på föjande sätt i sin anslagsframställning /85: "Projektmedlen kan naturligtvis endast i begränsadutsträckning bidra fill att lösa länets sysselsättningsproblem. Medlen haremellertid visat sig vara etl mycket värdefullt komplement lill övrigastödformer på det regionalekonomiska området. I de projekt som initierats meddessa medel har ofta betydande resurser tillkommit genom insatser från övrigaintressenter som medverkar i projekten, t ex olika länsorgan, kommuner,fackliga organistioner och näringslivet". Videlar länsslyrelsens bedömning. 1985/86: 5 Detär viktigt att åtgärdsmedlen används på elt framåtsyftande sätt och att del lill grund för deras användande finns ell långsikligl underiagsmate- * rial.En fastare organisation för initiering. planering och uppföljning av lämnat slödär därför viktigt. bör poängteras atl frihet från reglering är enförutsättning för medlens effektiva användning. Stödettill "intensifierad sysselsättning" syftar till atl bereda sysselsättningför personer boende uianför centralorten i kommunen. Länsstyrelsenavsätter medel ur länsanslaget för detta ändamål och beslutar om en ramsummaför kommunerna, medan länsarbetsnämnden prövar projektansökningar och granskarslutredovisningar av projekten. Vianser att handläggningsordningen är krånglig. Vi föreslår därför att man inomramen för en försöksverksamhet prövar en ordning där ärligenbeslutar om elt ramanslag för IKS lill kommunerna. Efter det alt projektengenomförts redovisas dessa till aktuell enhet inom . Samarbetetmellan och utvecklingsfonden i är intensivt ochväl fungerande. Vi har inte funnit anledning att föreslå förändringar iorganisation eller uppgiftsfördelning. Utvecklingsfondensstödverksamhet finansieras i huvudsak genom fonderade medel och med medel frånlänsstyrelsen vad gäller glesbygdsstödet. Den senare uppgiften innebär attutvecklingsfonden har fått en reguljär myndighetsuppgift avseende fördelningav ekonomiskt stöd på grundval av andra kriterier än de som gäller för fondenskreditverksamhet. Fondens huvuduppgift är att stödja företagen med delskonsultservice, dels krediter som lämnas på grundval av normalaföretagsekonomiska bedömningar. Vihar den principiella uppfattningen att utvecklingsfondens verksamhet bör inrikiaspå huvuduppgiften och atl fonden således inte bör fatta myndighetsbeslul istödärenden. Del kan försvåra särskilda uppdrag att som konsult medverka iföretagsutveckling i glesbygden. Vi har dock inte velat föreslå konkretaförändringar på denna punkt eftersom de praktiska förutsättningarna i länetmotiverat delegering till utvecklingsfonden. har föreslagit att utvecklingskapital som ställs lill utvecklingsfondensförfogande skall ingå i det samlade länsanslaget fillsammans med medel förlokaliseringsstöd, glesbygdsstöd och regionalt utvecklingsarbete.Länsstyrelsen skulle därigenom få rätt att förstärka fonden utöver vad som kanske genom beslut på central nivå. Vi tillstyrker förslaget. En förändring meddenna innebörd blir också ett naturligt inslag i ett nytt budgetsystem förlänsförvaltningen, som bl a skall ha till syfte atl skapa överblick över olikainsatser i länet. Viförordar således att utvecklingskapital ställs till utvecklingsfondens 57 förfogande och attlänsstyrelsen beslutar om tilldelningen. 1985/86:5 Enform av utvecklat samarbete mellan utvecklingsfond och länsstyrelse äratt landshövdingen obligatoriskt utses som ordförande i fondens styrel- Bilaga / g gi sådan förändring, som i i dagslägel inte har någon praktiskbetydelse, men som ändå är en principiell markering, är möjlig att genomföra isamband med att gällande avtal mellan staten och landstingsförbundet går ut år1985. Lantbruksnämndenkan inte längre verka expansivt. Man kan inte heller inom den närmasteframtiden anta att den allmänna jordbrukspolitiska målsättningen kommer attändras mot större jordbruksproduktion i landet. Snarare är det troligt att dentotala produktionen på sikl minskar, åtminstone den del som subventioneras mednågon form av prisstöd. Vad gäller glesbygdsstödet finansieras detta i sinhelhet via . 1983års livsmedelskommilté har i sitt huvudbetänkande framhållit att de speciellaförhållanden som råder i norra särskilt bör beaktas vidjordbrukspolitikens utformning. Främst beredskapsskäl men även sysselsättnings-och miljöskäl talar enligt kommittén för att man behåller en jordbruksproduktionav i stort sett nuvarande omfattning i norra . Ett fortsatt prisstöd ochregionalt rationaliseringsstöd föresläs. Statsmakternahar gett allt större utrymme för regionalpolitiska bedömningar ijordbrukspolitikens praktiska tillämpning. Ju mer politiken för jordbruketsrationalisering kan ses som ett led i regionalpolitiken, desto större anledningfinns det atl ifrågasätta nuvarande sektoriella organisation. Det gällersärskilt i den mer utpräglade glesbygden i skogslänen, där det är ettkaraktäristiskt drag all arbete i jord- och skogsbruk ofta kombineras med andrasysselsättningar. Vianser att lantbruksnämndens verksamhet för att främja struktur- och företagsutvecklinginom de areella näringarna i etl län som är av sådan betydelse förden regionala utvecklingen, att den kan betraktas som ett led iregionalpolitiken. Delta innebär att verksamheten bör styras avregionalpolitiska bedömningar. Med denna utgångspunkt blir slutsatsen attenbart en förstärkning av de befogenheter, som länsslyrelsen redan har, iprincip är otillräcklig. Verksamheten bör infogas i länsslyrelsens ansvarsområde. Därmedfinns det två renodlade alternativ att välja på om man vill ge länsstyrelsenett avgörande inflytande över struktur- och företagsutvecklingen inom de areellanäringarna. I båda alternativen breddas verksamheten - i den nuvarandelantbruksnämnden huvudsakligen inriktad på utvecklingen inom jordbruket tillatt avse ett bredare område, som kan benämnas "landsbygdsutveckling'': -alternativ A innebär att de medel som står till lantbruksnämndens förfogande (sak- ochmyndighetsanslag under huvudtitel)förs över till , 58 - alternativ B innebär att verksamheten övertas avlänsstyrelsen. Ialternativ A utförs verksamheten i en från frislående Prop.1985/86:5 organisaUon - "landsbygdsnämnden" - som närmast får karaktärenav uppdragsmyndighet, med vissa myndighetsutövande uppgifter, till länssty- ''8relsens förfogande. I den senare egenskapen blir det fråga om en ny sortsmyndighet på regional nivä. I handläggningen av ärenden enligl jordförvärvslagen,som är den mesl utpräglat myndighetsutövande verksamheten, skall lagen i dennamodell lillämpas enligt den regionalpolitiska grundsyn som harangivit för utvecklingen i länet. Besvär i jordförvärvsärenden går lillregeringen med yttrande från lantbruksstyrelsen, som bevakar att de nationellajordbrukspolitiska intressena uppmärksammas i det slufliga ställningstagandetinom regeringen. Verksamhetsområdetvidgas till atl omfatta landsbygdens utveckling (även om"kundkretsen" kommer att vara jord- och skogsbruksförelag). ""beräknar kostnaderna för dels de uppgifter inom jordbrukspolitikens ram somskall utföras för att främja struktur- och företagsutvecklingen inom jord- ochskogsbruket i länet, dels de övriga uppgifter för att främjalandsbygdsutvecklingen som önskar få genomförda. Pä grundval avdetta underlag upprättar anslagsframställning för programmetLandsbygdsutveckling, anger inriktningen av verksamheten, "beställer"vad som skall göras och ställer tilldelade medel till förfogande för"landsbygdsnämnden". Med de medel som disponerar inomprogrammet bör givetvis tjänster eller uppdrag kunna beställas ocksä från någotannat organ, om det bedöms ha en lämpligare kompetens. AlternafivA förutsätter således att anger mål och riktlinjer för denverksamhet som skall utföras av "landsbygdsnämnden". Länsstyrelsenbör i ett sådant alternativ utse de ledamöter i nämnden, som inte utses av regeringenoch tillsätta tjänsterna i organisationen. Tjänsten som chef bör dock, i likhetmed molsvarande chefstjänster i , tillsättas av regeringen.