prop · G903146 · 1985-12-31 00:00:00 — Del har därför inle varil nödvändigt alt införa några särskildaregler i den nämnda tillämpningsförordningen beträffande filmverk frånvärldskonventionens länder, exempelvis amerikanska. I enlighet med 2 § 1 mom. iförordningen gäller därför 39 § URL även i fråga om filmverk från dessa länder. Eftersomrättigheterna till filmverk kan ligga hos producenten behövs ett avtal meddenne för alt utsändning av verket, inbegripet trådlös eller trådbunden återutsändning,skall få äga rum. Detta gäller dock inle om någol annat följer av avtalet omfilmning eller om del är fråga om musikaliska verk. I sådana fall skall rätlighetsförvärvelske från de ursprungliga upphovsmännen. Delfinns ännu inte någon större erfarenhet av sådana avtal som avses medbestämmelsen i förevarande stycke. Det kan emellertid förväntas alt parterna,på samma sätt som när del gäller närradion, kommer atl utarbeta modellavtal påområdet. Rättenenligt avlalslicensbestämmelsen avser bara en samtidig och oförändrad återutsändning(vidaresändning). Atl sändningen skall ske "ochoförändrat" innebär all någon tidsförskjutning inle får ske och alt förändringaroch omredigeringar av verket inle får äga rum. I de internationella mellanslalligadiskussionerna om kabel-TV-frågor har man dock kommit fram till atl uteslutandeav reklaminslag inle skall anses utgöra en förändring i den mening som avseshär. För alt föreskriften om oförändrad återutsändning skall vara uppfylldtorde inle heller krävas att vidaresändningen avser programutbudet som sådant,exempelvis en sändares utbud under en hel kväll. Omålerulsändaren textar eller dubbar programmet innebär det också atl ålerulsändningensker i förändrad form. Elt avtal som tillåter sådana åtgärder har därför inte avialslicensverkani dessa delar. Görs textningen eller dubbningen däremot av det sändarföretagsom företar den ursprungliga sändningen, omfattas ålerulsändningen av avlalslicensbestämmelsen. Avlalsslulandepart på rättighelshavarsidan måste vara en organisation som företräder svenska rättighetshavare, dvs. rättighetshavare som är verksammma i (jfr 60 § 1). Som närmare har utvecklats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.3) kan avtal mellan kabeloperatörer i och enbart ufiändska rätlighetshavarorganisalioner inle läggas till grund för en avtalslicens. Avlalsslulande part påanvändarsidan kan vara ett förelag eller en sam- Prop. 1985/86: 146 manslulningmen kan också vara en fysisk person. Vidaresändningenskall ske //// allmänheten . Detta är ett uttryck som återkommer på fieraställen i URL och som även i delta sammanhang bör ges den tolkning som framgårav förarbeten och praxis. Någon särskild gräns i fråga om antalet anslutningarhar inte ansetts lämplig för alt ange vad som skall anses vara vidaresändning"till allmänheten" i ett kabelnät (se avsnitt 2.3.7.1). Självfalletkommer en hel del mindre kabelnät att falla utanför allmänhelsbegreppel.Särskilt gäller delta situationer då mottagningen sker igrannskapsförhållanden ulan förvärvssyfte. Avlalslicensregelnär bara tillämplig på sådan utsändning som tar sikte på allmänheten. Regelngäller däremot inte andra utnyltjanden som kan ske av vidaresändningen. Om vidaresändningentas upp och återges genom t. ex. högtalare eller TV-skärmar eller genom någonannan form av offentligt framförande, föreligger etl nytt utnyttjande somprincipiellt omfattas av 2 § URL och som förutsätter all rättigheterna tilldetta har förvärvals. Bestämmelsenlar sikte på, förutom trådlös vidaresändning, även vidaresändning via kabel.Härmed avses varje form av fysisk ledare, exempelvis koaxialkabel, tråd elleroptiska fibrer. Avtaletskall avse vidaresändning av verk som ingår i en ljudradio- eller televisionsutsändning.Härmed avses en rundradiosändning, dvs. en utsändning som är avsedd att tasemot direkt av allmänheten och som överförs via en jordbunden sändare eller en direklsändandesatellit. Bestämmelsen gäller bara när verket har sänts ut trådlöst i radioeller television men däremot inte när elt kabel-TV-förelag svarar för denursprungliga sändningen. Kravet alt den radio- eller TV-utsändning som vidaresändsskall vara trådlös innebär atl utsändningen skall ankomma till vidaresändareni form av radiovågor i luften. Kabelspridning av ursprungliga radio-eller TV-utsändningarsom sker via tråd eller kabel faller däremot utanför bestämmelsen. Någotpraktiskt behov av att reglera sådana relationer mellan olika kabelnät har inteansetts föreligga . Genomatt bestämmelsen gäller endast vidaresändning av "Ijudradio-eller televisionsulsändning"är den principiellt sett inte tillämplig på åter-ulsändningar av signaler frånsatelliter i fast trafik, eftersom dessa signaler för svensk rätts del inte äratt anse som rundradiosändningar. Bestämmelsen gäller däremot, om sändningenvia kommunikationssatellit sker som en rundradiosändning med sammainnehåll. I dessa fall kan nämligen salellitsignalen i upphovsrällsligthänseende jämställas med den ursprungliga rundradiosändningen. flesta fall är situationen den att del som skall återulsändas kan las emot i en moitagaranlenn på den plats från vilken ålerulsändningen sker. Särskilt i mera bergiga trakter eller då avståndet lill sändaren är stort kan det emellertid tänkas att återutsändarens moitagaranlenn är placerad på ett längre avstånd från denna plats. Detta avstånd kan variera betydligt från exempelvis de fall då ett kabelnät i etl bostadsområde i en dal har sin antenn placerad på en bergstopp till situationer då en sändning kan las emot vid landets gräns och sedan med radiolänk eller på annat sätt trans porteras till återutsändarens anläggning. vara tillämplig också idessa situationer, där en mer eller mindre långdis- Prop. 1985/86: 146 lansbetonadöverföring via kabel eller radiolänk sker till ålerulsändaren. Det är här frågaom principiellt samma situation som när en radio- eller TV-utsändningtransmitteras via en kommunikationssatellit med en rundradiosändning. Situationenkan ibland vara den alt en radioutsändning sker i ett land och genom radiolänkeller annan långdislansöverföring överförs till etl annat land för atl återulsändasdär. Som den nordiska kabel-TV-gruppen har uttalat (rapporten s. 97) torde mankunna anse all del i detta fall föreligger en återulsändningssilualion i moltagariandetunder förutsättning all sän-darföretagel har gett sitt samtycke till överföringenöver gränsen. Om del i mottagarlandet sker en samtidig och oförändrad återutsändning(vidaresändning), kan alltså den nu aktuella bestämmelsen bli tillämplig. Delförekommer redan och kan förväntas bli allt vanligare alt sändningar är kodade.Detta innebär atl mottagarna kan ta del av dem bara genom atl använda ensärskild apparat, en s. k. dekoder. Kodade sändningar används speciellt isamband med s. k. belal-TV där man får betala en summa för att la del antingenav programutbudet som sådant i en kanal eller av enskilda program, "pay-per-view".Sådana kodade sändningar kan ske genom satelliter i fast trafik. Utsändningoch kabelspridning av dessa sändningar är som regel alt anse som ursprungligasändningar. De kan emellertid också ulföras som rundradiosändning genomjordbundna sändare eller per satellit. I de senare fallen är del fråga omsändningar riktade lill allmänheten, låt vara endast den allmänhet som innehar dekoderutrustning. Bestämmelseni förevarande stycke blir således i och för sig tillämplig på en återutsändningav sådant slag som sänds i kodad form för mottagning direkt av allmänheten. Densom är ansvarig för ålerulsändningen kan återutsända programmen i kodad form såatt abonnenterna i ett kabelnät själva får skaffa sig dekoderutrustning för attkunna la del av programmen. Ålerulsändaren kan emellertid också tänkas självhålla sådan dekoderutrustning och med denna avkoda programmen och sända demvidare till abonnenterna i okodad form. Gör han detta utan rättighetshavarnastillstånd, vidtar han emellertid en olaglig åtgärd. Då är det nämligen intelängre fråga om en oförändrad återutsändning. Ålerulsändningenskall ske på samma sätt som enligt avtalet. Avser detta endast återutsändningvia kabel får alltså avlalslicensregeln inle åberopas som stöd för trådlös återutsändningav utomstående upphovsmäns verk. Eftersomvidaresändningen bara får avse verk av del slag som omfattas av avtalet kan ett avtal avseende musik inte åberopas som grund för all vidaresända litterära verk. Den praktiska effekten av denna begränsning torde emellertid bli ringa eller obefintlig, eftersom de olika kategorierna av rättighetshavare kan väntas samarbeta vid avtalsförhandlingarna. Bestäm melsen i andra meningen innebär vidare atl avtalets bestämmelser i övrigt gäller också för vidaresändning av verk vilkas upphovsmän står utanför 31 1985/86: 146 Bestämmelsen är delvis utformad efter mönster avmotsvarande bestämmelse i 15 a § URL. Den innebär bl. a. alt utomståendeupphovsmän skall ha samma möjlighet som organisationens medlemmar all fåstipendier och dylikt ur ersättningen. Som närmare har utvecklats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.3.6) har ingen regel tagits in om rätt för utomstående upphovsmäntill individuell ersättning. Avgörande i delta hänseende blir i stället vadavtalet innehåller. Utomstående upphovsmän skall alltså fullt ut behandlas påsamma sätt som den avtalsslutande organisationens egna medlemmar. Bestämmelserna avser att förhindra all den som vidaresänderverk med stöd av avlalslicensbestämmelsen i första stycket skall utsållas förkrav vid olika tider av de skilda grupperna av rättighetshavare. Enligl andrameningen får krav gentemot vidaresändaren på grund av bestämmelsen bara görasgällande "" av de organisationer som företräder de berörda rättighelshavarna.Dessa rätlighetshavare kan vara såväl upphovsmän fill olika kategorier av verksom utövande konstnärer, fonogramframslällare och fotografer (jfr deföreslagna 45 och 47 §§). Rällighelshavarna behöver visserligen inte bildanågon samorganisation men de skall presentera sina krav , dvs. vid ettoch samma fillfälle gentemot vidaresändaren. Detta krav på samtidighet gälleräven för radioförelagen (48 §). Del bör observeras alt någon särskild preskripfionsfrjstinte har föreskrivits för krav mot vidaresändaren eller från rättighelshavarnamot den organisation som har uppburit betalning från vidaresändaren, Detta innebäratt den vanliga preskriplionsfrislen blir tillämplig- En utövande konstnärs framförande av etl litterärt ellerkonstnärligt verk må icke utan hans samtycke upptagas på grammofonskiva, filmeller annan anordning, genom vilken del kan återgivas, och ej heller utsändas iljudradio eller television eller genom direkt överföring göras tillgängligtför allmänheten. Ett framförande som har upptagits på en anordning somavses i första stycket får inte utan konstnärens samtycke överföras från ensådan anordning lill en annan förrän har förflutit dåupptagningen gjordes. Beträffande upptagning, utsändning och överföring, somavses i denna paragraf, skall vad i 3, 6-9 §§, 11 § företa stycket, 14 § förstastycket, 17, 20 och 21 §§, 22 § första stycket, 22 3-22 d, 24, 24 a, 26, 27,28, 41 och 42 §§ sägs äga motsvarande fillämpning. De grundläggande bestämmelserna om de utövandekonstnärernas rät tigheter lill sina framföranden ges i första och andra styck ena. Genom de hänvisningar som förekommer j tredje stycket gäller vissa av bestämmelserna inom den egentliga upphovsrätten också för de ulövan- 32 Hänvisningarnai tredje stycket kompletteras nu med en hänvisning till Prop. 1985/86: 14622 d §. Härigenom blir dess bestämmelser tillämpliga även vid vidaresändningav sådana framföranden som anges i 45 §. Om en grammofonskiva eller en annan anordning på vilkenljud har upplagils används vid ljudradio- eller televisionsulsändning ellervid annat offentligt framförande i förvärvssyfte och utsändningen eller framförandetäger rum då ljudupptagningen gjordes, skallersättning utgå lill framställaren liksom lill utövande konstnärer vilkasframförande har upptagits på anordningen. Har två eller fiera konstnärersamverkat vid framförandet, kan den rätt som tillkommer dem göras gällandeendast av dem gemensamt. Gentemot den som har använt anordningen skallkonstnärer och framställare göra gällande sina krav . Vad som sägs i första stycket om ljudradio- ochtelevisionsutsändning gäller också när en trådlös sådan utsändning samtidigtoch oförändrat återutsänds (vidaresändning) till allmänheten trådlöst ellergenom kabel. Gentemot den som vidaresänder får krav på ersättning görasgällande endast genom sådana organisationer som företräder ett flertal svenskautövande konstnärer eller framställare. Organisationerna skall framställakraven med de krav som avses i 22 d §. Bestämmelserna i 8 och 9 §§, 14 § första stycket, 20, 21och 24 §§ saml 26 § andra stycket skall äga motsvarande tillämpning i fall somavses i denna paragraf. Beträffande utövande konstnärs rätt skall jämvälföreskrifterna i 27, 28, 41 och 42 §§ i motsvarande mån gälla. Vad i denna paragraf stadgas gäller icke ljudfilm. I paragrafen regleras den rätt lill ersättning somutövande konstnärer och fonogramproducenter har när ljudupptagningar i form av fonogramanvänds i en ursprunglig radio- eller TV-utsändning. Som närmare har utvecklats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.4.2) föreslås all utövande konstnärer och fonogramframslällareskall ha rätt till ersättning också när ljudradio- eller TV-utsändningarinnehållande sådana Regler härom har tagits in ietl nytt andra Rätten lill ersättning gäller i fråga om såväl trådlös somtrådbunden vidaresändning av trådlösa radio- eller TV-utsändningar. 1 likhetmed vad som gäller enligt 22 d § avser bestämmelsen inte återutsändning av ursprungligakabelsändningar. Rätten lill ersättning begränsas på samma sätt som sägs i 22 d§, dvs. den gäller inle i fråga om enskilda anläggningar som faller utanför allmänhelsbegreppel.Kraven på ersättning mot den som svarar för vidaresändningen skall framställasgenom de organisationer som representerar svenska utövande konstnärer resp. framställare.Det innebär atl första stycket sista meningen inle är tillämpligt när detgäller vidaresändning. Ersättningskraven skall också framställas medde andra krav som rättighelshavarna i övrigt kan ha vid vidaresändning. 3 1985/86. 48 § Prop. 1985/86: 146 Ljudradio- eller televisionsulsändning må icke utan radio-eller televisions-företagets samtycke återulsändas eller upplagas på anordning,genom vilken den kan återgivas. sådant samtycke må ej heller televisionsulsändningåtergivas för allmänheten i biograf eller därmedjämföriig lokal. En utsändning som har upptagits på en anordning som avsesi första stycket får inte utan radio- eller televisionsföretagels samtyckeöverföras från en sådan anordning till en annan förrän har förflutitefter del år då utsändningen ägde rum. Vad i 6-9 §§, 11 § första stycket, 14 § första stycket,17, 20 och 21 §§, 22 § första stycket, 22 a-22 c, 24, 24 a §§ saml 26 § andrastycket sägs skall äga motsvarande tillämpning i fall som avses i dennaparagraf. Har ett radio- eller televisionsföretag krav på ersättningför en sådan vidaresändning som avses 122 d § första stycket, skall företagetframställa sitt krav som de organisationer som avses där. I paragrafen finns regler om den rätt som radio- ochtelevisionsföretag har alt bestämma över hur deras utsändningar utnyttjas. Enligl vad som har angetts i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.3.4) har del ansetts vara av grundläggande betydelse all den somansvarar för vidaresändningen får en samlad bild av samtliga de krav som rättighelshavarnakan framställa på grund av vidaresändningen. Det har därför för upphovsmännensdel föreskrivits i 22 d § all de avlalsslulande organisationernas krav skallframställas . Genom hänvisningar i 45 § tredje stycket och 47 § andrastycket omfattar kravet på samtidighet även de anspråk som framställs av deorganisationer som företräder utövande konstnärer och fonogramproducenter. Genom bestämmelsen i fjärde stycket föreskrivs all sändarföreiagethar all framställa sill krav med de övriga rättighetshavarnas organisationer. Rätt domstol i mål om ljudradio- eller televisionsulsändningi strid mol denna lag är . Detsamma gäller i mål omersättning som avses i 9 § andra stycket, 14 § andra stycket, 16 §, 22 § andrastycket, 22 J heller 47 §. I denna paragraf anges alt är rättdomstol i vissa mål enligt URL. Som närmare har utvecklats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.6) är del lämpligt all även vissa frågor som rör tillämpningen av den nya 22 d § prövas av . Detta gäller både i den mån saken rör de egentliga upphovsmännen och i den mån de utövande konstnärerna eller radioförelagen berörs. Delta täcks genom uttrycket "ljudradio- eller te levisionsulsändning i strid mol denna lag" i den nuvarande lydelsen och genom tillägget av 22 d § i uppräkningen av de typer av ersällningsmål som tingsrätten skall handlägga. När det gäller ersättningsrälten vid vidare sändning enligl den föreslagna lydelsen av 47 § blir 58 § automatiskt til lämplig, eftersom den redan omfattar ersällningsmål enligl 47 §. Ikraftträdande-och övergångsbestämmelser Prop. Den nya lagen träder i kraft den . Den skalltillämpas även på verk och upptagningar som har tillkommit föreikraftträdandet. 4.2 Förslaget til! lag om ändring i lagen (1960: 730) omrätt till fotografisk bild som regeringen bestämmer må,mot ersättning, visa offentliggjord fotografisk bild, såframt fotografen ickemeddelat förbud mot visning eller det eljest föreligger särskild anledningantaga alt han motsätter sig visningen. Vad nu sagts gäller ej film. När andra än ett svenskt televisionsföretag som avses iförsta stycket visar en fotografisk bild i en sådan trådlöstelevisionsutsändning som och oförändrat återutsänds till allmänhetentrådlöst eller genom kabel, tillämpas 22 d § lagen (1960:729) om upphovsrätttill litterära och konstnärliga verk. I nuvarande första stycket av denna paragraf regleras denrätt som ett av regeringen bestämt svenskt TV-förelag (endastSveriges och utbildningsradio AB) har att med stöd av enivångslicens visa offentliggjorda fotografiska bilder. Som har utvecklats i den allmänna motiveringen (avsnitt2.5) har det ansetts att tillämpningsområdet för denna Ivångslicens inte börutvidgas. Vid vidaresändning av fotografiska bilder i en trådlös TV-utsändningjämställs fotografen med andra rättighetshavare utom i den speciella situationsom omfattas av bestämmelserna i första stycket, dvs. där svararäven för ålerulsändningen. I andra stycket har därför tagits in en hänvisning till 22d § URL med den begränsning som har angetts. Den innebär bl.a. atlreglerna i 22 d § URL gäller för fotografiska bilder som ingår i vidaresändningarav trådlösa utländska TV-sändningar och i programutbud från ett annat svenskt TV-förelagän eller utbildningsradio AB. Frågan omtillstånd skall således lösas avtalsvägen. Kollektiva avtal får vidare sammaverkan gentemot utomstående fotografer som övriga sådana avtal på områdetmedför för andra kategorier av rättighetshavare utanför de avlalsslulandeorganisationerna. Den nya lagen träder i kraft den . Den skalltillämpas även på fotografiska bilder som har tillkommit före ikraftträdandet. 5Hemställan pp- 1985/86:146 Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lag om ändring i lagen(1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, 2. lag om ändring i lagen (1960;730) om rätt fill fotografisk bild. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1985/86: 146 , f.d. justitierådet Sterzel, regeringsrådet Totlie. Enligtprotokoll id regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag lill 1. lagom ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnäriiga verk, 2. lagom ändring i lagen (1960; 730) om rätt fill fotografisk bild. Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Hökborg.Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslagettill lag om ändring i lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk Detremitterade förslagel innebär alt del införs en s. k. avtalslicensordning ifråga om vidaresändning av radio- och TV-program. Liknande regler finns redannu beträffande utsändning av verk i radio och TV (22 § andra stycket) samtbeträffande folokopiering i undervisningsverksamhet (15 a §). Dessabestämmelser innehåller vissa föreskrifter till skydd för rältighelshavare somstår utanför de avtalsslutande organisationerna. Till denna kategori tordeflertalet utländska upphovsmän vara all hänföra. Skyddsreglerna innebär all enutomstående rättighetshavare dels alltid kan förbjuda atl hans verk utnyttjaspå åsyftat sätt, dels alllid har rätt atl påfordra individuell ersättning,oavsett del kollektiva avtalets innehåll. Några motsvarande regler har intetagits upp i det nu framlagda förslagel. Lagrådethar inle något alt erinra mol all del införs regler om avtalslicens på delaktuella området. Lagrådet kan också godta de argument som har anförts för atl rättighelshavarnainle bör kunna förbjuda vidaresändning. regler synes intelägga några hinder i vägen för en sådan ordning. Vadbeträffar frågan om en rätt lill individuell ersättning finns del anledningall hysa större tvekan. Delta sammanhänger i första hand med föreskrifterna i Bernkonvenlionen.Enligt arlikel 11 bis (2) har medlemsstaterna frihet atl reglera villkoren förrätt lill sådan vidaresändning som del här är fråga om och kan alltså gå sålångt som till all föreskriva en Ivångslicens, men intrång får inle göras iupphovsmannens rätt all erhålla skälig ersättning ("equitable remuneralion"). Enligtden föreslagna lagregeln skall rättighetshavare som slår utanför deavtalsslutande organisationerna vara likställda med dessas medlemmar i frågaom förmåner som utgår enligl avtalet. Detta innebär inte någon Prop. 1985/86:146 garanti för all de får rätt lill individuell ersättning om deras verkutnyttjas. Departementschefen har emellertid ansett den föreslagna regelntillräcklig för all Bernkonvenlionens krav skall vara tillgodosedda. Någonmotivering för denna bedömning har inte anförts. Den samnordiska tjänstemannagruppsom i rapporten (NU 1983; 12) i kabel behandlat bl. a. upphovsrätlsligafrågor i samband med kabelspridning har synbarligen ansett alt Bernkonventionenkräver atl utomstående upphovsmän tillförsäkras en rätt all påfordraindividuell ersättning (rapporten s. 112, 130, 134). Enligt dendepartementspromemoria som ligger till grund för lagförslaget skulle en sådanregel "självfallet ha etl värde för all uppfylla kon-venlionsbeslämmelsen". Ilikhet med flera av de remissinstanser som har uttalat sig härom vill lagrådetifrågasätta om förslagel på denna punkt är förenligt med . Detär enligl lagrådels mening angeläget atl undvika lagstiftning som inle ulan fogkan sägas stå i strid med våra konvenlionsenliga åtaganden. Somskäl mol en regel om rätt lill individuell ersättning har i remissen anförtsalt den skulle medföra praktiska problem med hänsyn lill atl många organisationersaknar erforderliga administrativa resurser. Lagrådet kan inte bedöma tyngdenhos detta argument men föreställer sig atl problemen knappast skulle bli såmyckel större på detta område än när det gäller folokopiering, därorganisationerna uppenbarligen förutsätts kunna administrera ett sådantsyslem. Inte heller hänvisningen till pågående internationellt arbete päområdet framstår som någol avgörande skäl mot en rätt lill individuellersättning. Ett samarbete mellan organisationer i olika länder bör i och försig kunna underlätta distributionen av ersättningar lill enskilda upphovsmän.Vidare är del uppenbart att etl internationellt samarbete på området måsteanordnas på ett sätt som är förenligt med gällande internationellakonventioner. Lagrådetvill slutligen i detta sammanhang peka på att det föreslagna nya andra stycketi 47 § ger fonogramproducenter och utövande artister en bättre ställning änupphovsmännen då del gäller rätt lill ersättning vid vidaresändning av radio-och TV-program där ljudupptagningar har använts. Del förefaller svårt attsakligt motivera detta.