prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Områdesbestämmelserna kan på sätt och vis ses som enplaneringsmöjlighet för fall då en detaljplan med dess mera omfattande ochdetaljerade reglering inte behöver tillgripas t,ex, när det inte föreliggernågot behov av att ge byggrätt eller få rält att lösa mark. Områdesbestämmelsernasplacering i det kapitel som handlar om översiktsplanen är ägnad att undanskymmaplaninstitutens olika sakliga innebörd. För att det skall tydligare framgå hurPBL: s föreskrifter om planinslituten förhåller sig lill varandra är detangeläget att 13-1888 bryts ut ur 4 kap. och placeras i 5 kap. Del huvudsakliga skälet till attregleringen av områdesbestämmelserna i det remitterade lagförslaget togs in i 4kap. var atl dessa utgör en medel att säkerställa översiktsplanens riktlinjer.Att ta in bestämmelsema om översiktsplanen och områdesbestämmelserna i sammakapitel faller sig därför ganska naturligt. Mol en placering av beslämmelsernai kapitlet om detaljplan talar främst den omständigheten attområdesbestämmelserna till skillnad mot detaljplanen inte utgör en plan iegentlig mening. En samlad bedömning av dessa skäl och de argument som lagrådethar anfört talar dock enligt min mening för att den av lagrådet förordadelösningen bör väljas. Kapitlet har mot denna bakgrund ochmed ledning av lagrådels förslag i övrigt disponerats så att det inleds med ettavsnitt om detaljplan (I - 15 8§), varefter följer reglerna omområdesbestämmelser (16-17 88) och slutligen gemensamma bestämmelser omförfarandet m,m, (18-3685). 1 § Prövning av markens lämplighet för bebyggelse ochreglering av bebyggelsemiljöns utformning skall ske genom detaljplan för 1. ny samlad bebyggelse, 2. ny enstaka byggnad varsanvändning får betydande inverkan på omgivningen eller som skall föriäggas inom elt område där det råder stor efterfrågan pä mark för bebyggelse, om tillkomsten av byggnaden inte kan 1985/86:1 551 prövas i samband med prövning av ansökan om bygglov ellerförhands- 5 kap. I § besked, ' 3. bebyggelse som skall förändraseller bevaras, om regleringen behöver ske i ett sammanhang. Första stycket skall tillämpasocksä i fräga om andra anläggningar än byggnader, om anläggningarna kräverbygglov enligt 8 kap. 2 5. Delaljplan behöver inte upprättas iden män Ullräcklig reglering har skett genom områdesbestämmelser. Paragrafen, som - fränsett punkt 2- har utformats redaktionellt i enlighet med lagrådets förslag, anger i vilkasituationer kommunen är skyldig att anta detaljplan. Den ersätter 248 och 107 §första stycket byggnadslagen och motsvarar 9 kap, 1 8 i utredningens förslag, 1 den allmänna motiveringen(avsnitten 8,2,2 och 8,2,3) har jag redovisat min principiella syn pådetaljplanekravet, I förhållande till dagens ordning innebär paragrafen eltmildare och mer nyanserat detaljplanekrav som dock blir tillämpligt även päandra åtgärder i miljön än bebyggelse. Kravets lindring beror huvudsakligen påatt riktlinjer för bebyggelseutvecklingen skall ges i översiktsplanen ochdärmed all ett mer allsidigt planmässigt bedömningsunderlag finns förprövningen av lov. Detaljplanekravet påverkas ocksä av deregleringsmöjligheter som erbjuds genom områdesbestämmelser. föreliggersäledes en möjlighet att välja mellan olika beslutsformer. Däremot hardetaljplanekravet vidgats nägot när det gäller reglering av befintligbebyggelse till följd bl, a, av att ombyggnadsstandarden enligt 3 kap, 10 8 kanvarieras endast genom planbeslut samt att skyddsbestämmelser kan meddelas försädan bebyggelse med särskilt bevarandevärde som avses i 3 kap, 12 8,Delaljplanekravei kan också sägas gälla i fler situationer än f, n, genom atlmarkens lämplighet för vissa typer av idrotls-och fritidsanläggningar i störreutsträckning förutsätts bli prövad genom detaljplan. Första stycket anger kravet påkommunen att anla detaljplan för bebyggelsemiljöer och avser såväl markenslämplighet för ändamålet som miljöns uiformning. Regleringen av utformningentas upp i specialmotiveringen till 7 8. Med bebyggelse avses i första stycketbyggnader och därmed sammanhängande anordningar. Avgränsningen är alltså densammasom jag redovisade i specialmotiveringen till 1 kap. 68. 1 det remitterade lagförslagetangavs i fyra punkter de fall där en detaljplan är den mesl lämpadebeslutsformen för att garantera en god miljö. Som lagrådet (yttrandet s. 51)har påpekat täcks emellertid vad som föreskrevs i punkt 4 - att genomförandetställer särskilda krav pä kommunens medverkan - av de i övriga punkter angivnafallen. Punkt 4 har därför utgått som en självständig grund fördetaljplaneläggning. 1985/86:1 552 Punkl1 5 kap. I § 1 punkt 1 slälls krav pä att detaljplan upprättasför att pröva lämpligheten och reglera miljön vid tillkomsten av ny samladbebyggelse. I sådana fall torde behovet av detaljplan vanligtvis vara förutsetti översiklsplanen, Omräden för mer intensiv bebyggelseutveckling börregelmässigt träffas av bestämmelsen. Det gäller t, ex,bostadsförsörjningsprogrammets exploateringsområden och kommunens aktivaplanläggning för industriområden, service och teknisk försörjning. Uttrycket ny samlad bebyggelse i paragrafen avsesha den innebörd som del har i vanligt språkbruk. Föreskriften gäller bebyggelsesom avses komma till stånd. Omfattningen och arten av de åtgärder som avses bligenomförda bör bli avgörande för hur man skall bedöma behovet av delaljplan,liksom åtgärdernas omgivningspåverkan och behovet av att samordna fysiskaförhållanden. Den avsedda förändringen skall alltså ha en viss volym och effektför omgivningen. Kravet bör emellertid inte knytas lill alt elt vissl bestämtantal byggnader skall komma till stånd. Om det står fullt klart atl en samlad bebyggelseskall tillkomma inom nära förestående tid, bör delaljplan krävas även för enbegränsad första etapp i denna exploatering. Speciellt för bebyggelse inom enzon närmast utanför en större tätort, s, k. randbebyggelse, måstetidsperspektivet emellertid kunna utsträckas längre. Flärmed avser jag ilikhet med utredningen den tid för vilken översiktsplanens strategiska studiergjorts, dvs. Självfallet måste kravel hävdas med urskillning såatt det inte hindrar sådana åtgärder för vilka själva planläggningen ärovidkommande. Jag skall snart i nägra exempel redovisa min syn på tillämpningenav detaljplanekravet. 1 punkten föreskrivs krav på detaljplan för attpröva lämpligheten av en ny enstaka byggnad. Vanligtvis bör lämpligheten isådana fall kunna bedömas i samband med prövningen av bygglov ellerförhandsbesked. Det finns emellertid situationer då även en enstaka byggnadslämplighet måste prövas genom detaljplan, nämligen dels om byggnadensanvändning får betydande inverkan på omgivningen, dels när den skall förläggasinom ett område med stor efterfrågan på mark för bebyggelse och därmed sammanhängandeanordningar. 1 dessa fall stadgas genom punkt 2 ett krav pä detaljplan. Enligt lagrådsremissen gäller ett ovillkoriigtdeialjplanekrav, om de angivna förhållandena föreligger. Några möjlighelertill undantag från detta krav medges således inte i lagrådsremissen. Jag hardock vid närmare övervägande av frågan som har föranletts av denförsöksverksamhet som har pågått - funnit plankravel vara alltför rigoröstutformat i denna del. Det kan nämligen vara önskvärt för kommunerna att kunnatillåta vissa enstaka nya byggnader men ändå vägra tillkomsten av de allraflesta. 1985/86:1 553 Del kan gälla l.ex. komplettering med byggnader påobebyggda s.k. 5 kap. 1 § lucklomter eller nya bostäder i samband medgenerationsskifte i ett jordbruksföretag. Om bedömningen av byggnadenslokalisering med hänsyn lill 2 kap, liksom de granndagsrättsliga frågorna kanklaras direkt vid tillståndsprövningen, bör enligt min mening detaljplanekravetinte göras gällande. Mot bakgrund härav har ett tillägg gjorts i lagtextenunder punkt 2, En enstaka störte byggnad för t,ex. handel, industri eller service har som regel en betydande inverkan föromgivningen. Del kan gälla störningar av olika slag från verksamheten somsådan eller sekundära effekter i form av trafikalstring eller säkerhetsrisker,I dessa och liknande fall kan det vara av stort intresse för sakägarna och deboende i grannskapet att genom planreglering ocksä få klarhet i de framtidamöjligheterna till utveckling av verksamheten på platsen. Liksom del nuvarandetätbebyggelsebegreppet måste bedömningen ocksä innefatta en framtidsaspekt.Detta kommer till uttryck i 6 8 byggnadslagen genom kravet atl vidprövning om tätbebyggelse föreligger, hänsyn skall las även lill bebyggelse somkan väntas uppkomma. Framtidsaspekten innefattar både det fallet attuppkomsten av bebyggelse planeras och således avses komma till stånd genom enaktiv viljeinriktning och att det råder ett mera spontant uppkommetbebyggelsetryck. Med punkt 2 avses ingen ändring av praxis härvidlag.Kommunens avsikt att hävda krav på delaljplan inom områden med bebyggelsetryckbör normalt framgå av översiktsplanen. 1 punkt 3 föreskrivs etl krav pådetaljplan för att reglera förändringar eller bevarande av befintlig bebyggelsenär regleringen måste ske i ett sammanhang. Även punkl 3 tar i första handsikte på kommunens aktiva avsikter, bl. a. när det gäller stadsförnyelse ochupprustning av bebyggelsen. Översiktsplanen och bostadsförsörjningsprogrammetbör till en del ge besked om var planläggning i dessa syften avses komma tillstånd. Det kan emellertid vara svårt att på förhand avgöra vilka typer avförändringar som blir aktuella och om delaljplan därför förutsätts.Förändringarna kan bl. a. inrymma förtätning av bebyggelsen i form av störretillbyggnader och insprängning av nya byggnader. Det kan också vara aktuelltmed utvidgning av befintliga bebyggelseområden till att omfatta tidigareobebyggd mark, I båda dessa fall bör regelmässigt detaljplan användas, I deflesta fall måste äldre planer ändras för att möjliggöra förnyelsen. Denbebyggelse som skall regleras i ett sammanhang behöver inte utgöras endast avden nya bebyggelse som kanske initierar planläggningen ulan innefattar ocksåden reglering som behövs för en lämplig anknytning till bebyggelsen igrannskapet. En bedömning av när detaljplan krävs kan alltså inte enbart utgåfrån omfattningen av den avsedda ålgärden utan måste också beakia i vilkenfysisk miljö åtgärden avses bli genomförd. Prop.1985/86:1 554 För färdigbyggda områden innebärPBL:s ikraftträdande som jag 5 kap. I § har nämnt - att de nuvarandebyggnadsförbuden försvinner och att många äldre planer inte får någongenomförandetid. Del är då angelägel att detaljplanen i sädana områden ärlämpligt utformad, om kommunen på ett speciellt sätt vill trygga den befintligabebyggelsens fortbestånd och underhåll. Vid ombyggnader m,m. aktualiseraskraven i 3kap. 108 som bl, a, förutsätter en nyansering utifrån en helhetssynpå området. Nyanseringen förutsätter planbeslut, vilkei läcks in genomdelaljplanekravei enligt punkt 3, 1 klarhetens intresse vill jag pekapä att förekomsten av befintlig bebyggelse i sig inte aktualiserardetaljplanekravet. Pä den här punkten skiljer sig min förslag från dagensordning som ju kräver att tätbebyggelse skall regleras genom stads- ellerbyggnadsplan. Avgörande för frågan om detaljplanekravet bör utlösas eller inteär enligt PBL vilket inflytande samhället behöver över bebyggelsen och dessförändringar. De befintliga bebyggelsemiljöernaär en viktig del av vårt kulturarv. Bebyggelsen har i varierande grad esteliskaoch arkitektoniska värden. Den ger en social kontinuitet och förankring i eltkulturhistoriskt sammanhang. Förvaltningen av den befintliga bebyggelsen har ihög grad blivit en gemensam angelägenhet som berör många fler än fastighetsägarna.Bestämmelserna i 3 kap. 1 och 12 85 ställer vissa krav på byggnadernas yttreform och färg och innebär alt bebyggelseomräden med särskilt bevarandevärdeinte får förvanskas. Behövs det bestämmelser för att i ett sammanhang tryggaväsentliga drag i den yttre miljön eller elt bevarande, bör enligl punkt 3detaljplan krävas. Ett sådant krav kan ibland komma att riktas mot etl mycketbegränsat område, kanske t. o. m. bara för att skydda en enda byggnad. Detligger också i sakens natur att planbestämmelser i sådana fall kan bli ganskadetaljerade. Med uttrycket bebyggelse i punkt 3avses ocksä med bebyggelsen sammanhängande anordningar. Det innebär attförändringar eller bevarande som rör gator eller andra allmänna platser ocksäinnefattas i detaljplanekravet. Jag har i den allmänna motiveringen(avsnitt 6.2.2) föreslagit att kommunerna bl. a. skall i sin verksamhet setill att områden av riksintresse får en lämplig användning. 1 en hel del fallmedför detla ett behov av begränsningar eller särskilda riktlinjer förbebyggelseutvecklingen. När det gäller skyddsvärda bebyggelseområden avriksintresse, kan - i enlighet med punkt 3 - reglering genom detaljplan varanödvändig. Paragrafens andra styckeföreskriver att de bedömningsgrunder som enligt första stycket skall gälla ifråga om detaljplan för bebyggelse skall tillämpas ocksä på andra anläggningarsom kräver lov enligt 8kap, 2 5, Andra stycket är en naturiig följd av delskravet i I kap, 65 på lämplighets- Prop.1985/86:1 555 prövning av markens användning, dels bestämmelsen i 3 kap,14 5, enligl 5 kap. I § vilken de krav som föreslås gälla byggnader i 3kap, 1-13 88 också skall gälla anläggningar och anordningar som kräver lov.Tillämpningen av dessa krav måste därför kunna komma till uttryck i endetaljplan, 1 andra stycket föreskrivs atldetaljplan skall antas för områden med anläggningar i motsvarande situaUonersom anges i första stycket. Det innebär t, ex, att delaljplanekravei gäller omflera idrotts- och fritidsanläggningar samlokaliseras. Likaså krävs delaljplanför enstaka anläggning med betydande omgivningspåverkan eller som skallförläggas där det råder konkurrens om marken från bebyggelse m, m. Detaljplanskall också upprättas om en befintlig anläggning t. ex. behöver kompletterasmed skyddsområden, skyddsanordningar, parkering eller en lämplig tillfart.Sådana frågor har väsenllig betydelse för sakägarna och de boende i grannskapetoch bör därför bestämmas genom detaljplan. I paragrafens tredje stycke finnsintagen en viktig reservation. I specialmotiveringen till 5 kap. 16 5 tar jagupp de regleringsmöjligheter som PBL erbjuder genom områdesbestämmelser. 1vissa avseenden är dessa likvärdiga med de som erbjuds genom detaljplan, t.ex. när det gäller skyddsbestämmelser för bebyggelse med särskiltbevarandevärde (3 kap. 12 8). Detaljplanen är emellertid en myckel merfullständig regleringsform med elt obligatoriskt minsla innehåll och generelltsett krav på störte precision. Om de förhållanden som enligtförsta eller andra siycket utlöser kravel på detaljplan redan på etttillräckligt sätt är reglerade genom områdesbestämmelser, gäller intedelaljplanekravei. Förekomsten av områdesbestämmelser släcker såledesgenerellt inte ut detaljplanekravet. Områdesbestämmelserna måste givetvis haett tillräckligt omfattande och preciserat innehåll för att kravet pådetaljplan skall kunna efterges. Några exempel på delaljplanekravets tillämpning För att ytterligare belysatillämpningen av den nu föreslagna 1 8 skall jag ange några fall, därdetaljplanen är lämplig och nödvändig som regleringsinstrument. Med dessa fallavser jag att närmast belysa hur jag ser på den nedre gränsen fördetaljplanekravet, dvs. där det kan råda tvekan i frågan om detaljplan behövseller inte. Större tätorters närområden, des.k. randzonerna, är ett exempel där behov av detaljplaneläggning så gott somalltid föreligger, oavsett byggnadsföretagets omfattning. Behovet att hushållamed mark, samordna fysiska förhållanden och prioritera mellan motståendemarkanvändnings-intressen släller krav pä en sammanvägning som lämpligast skergenom detaljplaneläggning. Att frågorna prövas i bestämda former ger en garantiför att alla intressenter kommer till tals. Med begreppet större tätorter menar jag orter av en sådanstorlek att det 1985/86:1 556 iallmänhet finns en uttalad förväntan pä förändringar och efterfrågan pä 5 kap.1 § den obebyggda marken närmast runt tätortens exploaterade yta. Även inomvissa delar av mindre tätorters näromräden kan jämförbara omständigheterföreligga och därmed också ett behov av planläggning. Som exempel kan nämnasdet område längs en tillfartsväg som ligger i tätortens naturligalillväxlriktning. Markens avsedda användning kan i dessa fall ha eltstort intresse både för en bredare allmänhet och för sakägarna och de boende.Mycket talar för alt ny bebyggelse huvudsakligen kommer alt förläggassom komplettering i omedelbar anslutning till den äldre bebyggelsen. Därmedkommer mark som tidigare använts för jord- och skogsbruk, daglig rekreatione.d, att tas i anspråk för nya ändamål. Konflikter om markens användning börman enligt min mening så långt som möjligt försöka klara upp i god lid innanden nya användningen skall förverkligas. Därför anger jag i specialmotiveringenUll 5kap. 168 områdesbestämmelser som elt möjligt sätt att prövafrågan om markens lämpliga användning, I många fall kommer det emellertid inteatt finnas laglig grund att meddela områdesbestämmelser. Sådana markkonflikterbör då enligl min mening lösas genom att en detaljplan antas. Inom omräden med ett existerande eller förväntatbebyggelsetryck anser jag att kravet på delaljplan blir beroende av vilkaförhållanden som råder på platsen. Ofta torde dessa områden vara desamma som denyss nämnda randzonerna. De bör då också behandlas på motsvarande sätl.Bebyggelsetrycket bör i annat fall vara dokumenterat och ha aktualitet för attdetaljplanekravet skall gälla. Med detla menar jag att det under senare ärskall ha förekommit ett påvisbart intresse att få bygga i området, vilket kanha tagit sig uttryck i förfrågningar hos , lämnade byggloveller avslagna ansökningar. Skälet till atl jag anser att detaljplanekravet börhävdas i dessa situationer är att marken bör utnyttjas på ett rationellt ochändamålsenligt sätt, att den samlade bebyggelsens lämplighet och utformningdärför kan behöva bedömas i ett sammanhang samt att sakägarnas och övrigaintressenters intresse av tidig information och medverkan måste Ullgodoses.Man bör med andra ord inte genom alt ta ställning i del ena ärendet efter detandra föregripa den samlade bedömning som måste ske i form av detaljplan. Områden med bebyggelsetryck kan naturiigtvis ocksåligga långt från tätorterna. Som etl exempel kan nämnas områden där efterfråganpå mark för fritidsbebyggelse är mycket stark. Ett annat exempel ärstorstadsregionerna. Bebyggelsetrycket gör sig här gällande på betydandeavstånd från de centrala delarna. Möjligheterna till pendling och de starkamotstående markanvändningsintressen som ofta finns innebär att flera kommunerkan utgöra ett sammanhängande område med bebyggelsetryck. Endast omförhållandena är okomplicerade, kan detaljplaneläggning här undvaras vidlämplighetsbedömningen. I sådana fall kan etl ställningslagande i ett bygg- 1985/86:1 557 lovsärende grundas på exempelvis en mer preciseradöversiktsplan eller en 5 kap. 1 § enklare planutredning som klariäggerförutsätlningar och restriktioner i grannskapet till den plats där enbyggnadsåtgärd aktualiseras. Närhelen till ell område som redanhar en samlad bebyggelse av viss omfattning, l.ex. en bybildning eller en gruppmed fritidshus, bör också kunna utlösa delaljplanekravei. Här går delemellertid inte att säga något allmängiltigt. Omfattningen av den aktuellaåtgärden och behovet av samordning med befintlig bebyggelse och befintligaanläggningar måsle vara avgörande. Även den rådande plansituationen, dvs.vilket planmaterial som finns, har betydelse. Rör det sig om några enstakabyggnader vilkas lämplighet i stort kan bedömas pä grundval av översiktsplanenkan i vissa fall en enkel planutredning utgöra tillräckligt underlag för denslutliga lämplighetsprövningen av ett bygglovsärende. Jag vill belysa två olika typfallnär det är fräga om utvidgning av en befintlig bebyggelsegrupp. Det ena gällerutvidgning av bebyggelseområden som har detaljplan och det andra utvidgning avbebyggda omräden där någon detaljplan inte gäller. När detaljplan finns för ett områdeoch de tillkommande åtgärderna utanför denna plan inte väntas ge nägon störreåterverkan på den befintliga bebyggelsemiljön, kan detaljplan för detillkommande åtgärderna mänga gånger undvaras. En förutsättning är alt de behovsom den nya bebyggelsen tillsammans med den befintliga ger upphov till ändågår att tillgodose. En annan förutsättning är atl grannarnas intressen kanbeaktas i samband med prövningen av lov. Om en detaljplan finns för denbefintliga bebyggelsen, kan detta i vissa fall även underlätta lämplighetsprövningenav tillkommande bebyggelse i anslutning till planområdet. Om grundkarta finnsoch tiden medger det, anser jag dock att den mesl ändamålsenliga formen för attpröva lämpligheten av den tillkommande bebyggelsen och dess samverkan med denbefintliga är att utvidga den befinlliga detaljplanen till att omfatta helabebyggelsen. Om hela bebyggelsen däremot harväxt fram utan detaljplan och situationen ter sig oordnad, kandet finnas skäl att även vid en mer begränsad utvidgning överväga, om detbehövs plan för hela eller en viss del av området. Sådana skäl kan l.ex. varabehovel av atl ordna upp miljön som helhet, att gemensamma eller allmännaanläggningar behövs, att bebyggelsetrycket är stort, att förnyelse avbebyggelsen är nära förestående eller atl omfattande omvandling avanvändningssättet frän l.ex. fritids- till permanentboende pågår. Bestämmelserför reglering av sådana förhållanden bör meddelas i detaljplan.Detaljplanekravets tillämpning bör alltså vara beroende av samhällets och deenskilda intressenternas behov av bestämmelser med sädana verkningar somtryggar en ändamålsenlig markanvändning och en god miljö i områdel. Behov av detaljplan kan ocksåaktualiseras när bostadshus skall uppföras i närheten av en störande verksamheteller omvänt, 1 sådana fall kan Prop.1985/86:1 558 detaljplanen tjäna syftet att i förväg bestämma gränsernaför hur långt de 5 kap. 1-2 §§ olika verksamheterna skall fä breda ut sig iförhållande till varandra och vilka andra bestämmelser som skall gälla förbebyggelsen och dess omgivning. Behovet av planläggning kan uppslå t, ex. föratt skydda landsbygdens näringsliv eller viktiga trafikanläggningar.Översiktsplanen eller enklare planutredningar kan ibland tillgodose dettabehov. Ett varaktigt säkerställande av skyddsområde för en viss verksamhettorde dock normalt kräva områdesbestämmelser eller detaljplan. Lokaliseringenav svinfabriker och liknande större lantbruksbyggnader med påtagligamiljöeffekter för befintlig bebyggelse kan också behöva den prövning avtillåtlighet och placering som en detaljplan medför. Inom områden som är värdefulla frånmiljömässig eller kulturhistorisk synpunkt, där bevarandevärdet ändå är starktoch finns dokumenterat i översiktsplanen eller ett politiskt förankrat s.k.kulturminnesvårdsprogram, bör delaljplanekravei normalt hävdas. Detla har jagnyss berört vid motiveringen av bestämmelsen i punkt 3. Slutligen vill jag som exempel taen anläggning som kan behöva detalj-regleras när det gäller såväl placering somutformning och tekniskt utförande. Det kan gälla en småbåtshamn medanläggningar i vattnet och byggnader, upplag m.m. på land. Lokaliseringen istort bör vara redovisad i översiktplanen. Inplaceringen i ett kanske känsligtstrandlandskap med mänga intressenter motiverar enligt min mening atldetaljplan upprättas. I vattenområdet blir det aktuellt med flytande och kanskefasta bryggor, pirar som kan störa vattenrörelser, fiske etc. Klubbhus,servicebyggnad, tillfart och parkeringar skall samordnas på land.Vinteruppläggningen skall organiseras i kvarter med erforderliga brandgator ochkanske skyddande planteringar. Även utformningen av en sådan anläggning börenligt min mening normalt regleras i delaljplan. Det torde vara bästa sättetatt tillgodose de planmässiga aspekterna och de berördas intressen. Sammaresonemang är tillämpligt på mänga anläggningar, särskilt sådana som har betydandeinverkan pä miljön i området.