prop · G90390 · 1985-12-31 00:00:00 — Vidbestämmande av löseskiUingen för mark som är avsedd för kvartersmark förallmänt ändamål skall marken i princip jämställas med kvartersmark för enskiltbebyggande. Bestämmelserna i byggnadslagen om inlösen av mark som är avsedd förkvartersmark för allmänt ändamål har överförts till PBL i huvudsak oförändrade.Gällande ersällningspraxis är inte avsedd atl förändras. Enligtpromemorieförslaget skall ersättning inte betalas för mark som ingår i allmäneller enskild väg och som enligt en detaljplan skall användas för allmän plats. Beträffandemark som ingår i allmän väg innebär promemorieförslaget inte någon förändring iförhållande till gällande rätl (42 § byggnadslagen). Eftersom förslagel tillPBL inte innehåller någon motsvarighet lill 42 § byggnadslagen, är detnödvändigt att en bestämmelse med del innehåll som föreslås i promemorianbeträffande mark som ingår i allmän väg, las in i expropriationslagen. Jagansluter mig alltså till promemorieförslaget i denna del. Beträffandemark som ingår i enskild väg föreligger enligt 43 § byggnadslagen i principingen skyldighet att avslå den ulan ersättning. Enligt 143 § byggnadslagenskall dock nyttjanderätt som belastar sådan mark beaktas vid inlösen, vilketnaturligtvis i praktiken kan innebära att marken inte anses ha något värde. Densakliga förändring som promemorieförslaget innebär, är inte nödvändig medhänsyn till PBL-förslaget och bör därför inte genomföras i detta sammanhang.Del kan visseriigen övervägas alt ta in en motsvarighet lill 143 §byggnadslagen i expropriationslagen. Enligt min mening är det emellertiduppenbart att nyttjanderätter som belastar marken kommer atl beaktas när markensmarknadsvärde bestäms. Någon sådan bestämmelse behövs därför inte, Ipromemorian föreslås vidare en bestämmelse om alt ersättning för mark för annatän enskilt ändamål skall bestämmas som ett genomsnittsvärde av den obebyggdamarken inom detaljplanen. Bestämmelsen, som skall lillämpas endasl inomdetaljplaner som har anlagils enligt PBL, syftar till att värdet av denbyggrätt som en ny detaljplan medför skall fördelas lika över all sådan markinom planen som är tillgänglig för exploatering. Ävenom det finns skäl som talar för en sådan bestämmelse, är jag - mot bakgmnd avvad jag har anfört om behovet av ändringar i expropriationslagen -inte beredd att nu föreslå ett genomförande av promemorieförslaget i dennadel. Särskildaersättningsbestämmelser för äldre stads- och byggnadsplaner m.m. Mittförslag: Om expropriation eller inlösen enligt PBL sker eflerPBL:s ikraftträdande, skall exproprialionsersättningen för mark som är avseddför annat än enskilt bebyggande bestämmas med hänsyn till de planförhällandenoch de ersättningsprinciper som gällde vid ikraftträdandet, om fastighetsägarenbegär del. Prop,1985/86:90 Somjag nämnde skall enligt gällande praxis, vid inlösen av mark som i endetaljplan är avsedd för allmän plats, löseskillingen bestämmas på grundval avde planförhållanden som gällde närmast innan marken enligt planen lades ut försådant ändamål. Vid bestämmande av löseskillingen för mark som är avsedd förkvartersmark för allmänt ändamål skall marken i princip jämställas medkvartersmark för enskilt bebyggande. Om kommunen emellertid upphäver planenoch därefter exproprierar samma mark, skall löseskillingen i princip bestämmaspå gmndval av marknadsvärdet vid den lidpunkt då expropriationsmålel avgörs, Ipromemorian föreslås atl fastighetsägaren eller kommunen efterPBL:s ikraftträdande skah kunna kräva all marknadsvärdet bestäms med hänsynlill planen, oavsett om planen har upphävts eller ändrats. Deflesta remissinstanserna godtar förslagel. Vissa instanser menar dock allgiltighetstiden för denna övergångsbestämmelse bör vara hka lång som den somskall gälla mark för enskilt bebyggande, PBL-förslaget innebär bl,a. alt kommunen får störte möjligheter än all upphäva detaljplaner. Delmedför alt vissa fastighetsägare kan komma i ett ogynnsammare läge eflerikraftträdandet i fråga om ersättning för mark som har varit avseddför allmänt ändamål. En bestämmelse med den innebörd som föreslås i promemorianskulle under en övergångstid mildra dessa ogynnsamma effekter. Jag anser ensådan ordning befogad och ansluter mig därför till promemorieförslaget. Den ipromemorian föreslagna övergångstiden anser jag lämplig med hänsyntill atl den överensstämmer med den tid som enligt övergångsbestämmelserna iPBL-förslaget (17 kap, 5 § första stycket) skall gälla för tillämpningen av 48§ första och tredje styckena byggnadslagen. Enligt nämnda lagmm är kommunenskyldig atl, under vissa angivna förutsättningar, lösa mark som är avsedd förnågol annat än enskilt bebyggande. Eftersomden nu föreslagna bestämmelsen är avsedd att utgöra etl skydd förfastighetsägare, anser jag, till skillnad mot vad som föreslås i promemorian,atl endast fastighetsägaren skall kunna åberopa bestämmelsen. Mittförslag: De föreslagna bestämmelserna skall vara tillämpliga i alla inlösenmåloch las därför in i expropriationslagen. Prop, 1985/86:90 Igällande rätt återfinns de för fastighetsinlösen och fastighetsintrånggmndläggande ersättningsreglerna i 4 kap, expropriationslagen. I vissa lagar,t, ex, anläggningslagen (1973:1149) och ledningsrättslagen (1973:1144),hänvisas beträffande bestämmande av ersättning helt till expropriationslagen.Andra lagar, som t, ex, byggnadslagen och naturvårdslagen (1964:822),innehåller fömlom en hänvisning till expropriationslagen vissa kompletterandeersättningsregler. Somjag anförde i propositionen med förslag till PBL (s, 401 f), bör en bärandeprincip när det gäller ersättningsreglernas placering vara att regler som ärgenerellt tillämpliga vid olika former av ivångsingripanden tas in iexpropriationslagen, medan sådana ersättningsregler som endasl gäller speciellaersättningssitualioner enligt PBL och andra lagar tas in i anslutning lillkompensalionsreglerna där. Debestämmelser som jag har föreslagit i det föregående är föranledda av förslagettill PBL. Avsikten är emellertid alt de skall gälla inte bara vid inlösenenligt PBL ulan även vid expropriation och inlösen enligt annan lagstiftning.Bestämmelsema bör därför tas in i expropriationslagen. Detta stämmer överensmed promemorieförslaget som också har godtagils av remissinstanserna. Vissaav de bestämmelser som jag har föreslagit är av övergångskaraklär så till vidaatt de är avsedda alt gälla endasl . De bör därför tas in somövergångsbestämmelser till lagförslaget, OFastighetsbildning, inrättande av gemensamhelsanläggningar saml upplåtelse avledningsrätt får inte ske i strid mol detaljplan, områdesbestämmelser ellerfastighetsplan, begär det, får fastighetsbildning för ny eller befintligbebyggelse utanför område med detaljplan ske endast om lämnatmedgivande till del, Samma ordning skall gälla beträffande inrättande avgemensamhelsanläggningar och upplåtelse av ledningsrätl, OKommunen skall, i stället för , vara behörig att ansöka omförtättning enligt faslighelsbildningslagen och anläggningslagen. ODel s, k, båtnadsvillkorel i anläggningslagen förändras så alt man får störtemöjligheter än atl beakta t, ex, sociala fördelar vid båtnadsprövningen. 2.3.1 Fastighetsbildning m. m. inom område med detaljplan ellerområdesbestämmelser Mittforslag: Fastighetsbildning, inrättande av gemensamhelsanläggningar samlupplåtelse av ledningsrätt får inte ske i strid mol detaljplan,områdesbestämmelser eller fastighetsplan. Prop, 1985/86:90 Deallmänna lämplighets- och planvillkor som gäller för fastighetsbildning ärsamlade i 3 kap, faslighelsbildningslagen. Enligt 2 § skall sålundafastighetsbildning inom område med fastställd generalplan eller med stadsplan,tomlindelning eller byggnadsplan ske i överensstämmelse med planen. Om del iövrigi gäller särskilda bestämmelser om markens användning eller bebyggande,t, ex, utomplansbestämmelser enhgt byggnadslagstiftningen eller bestämmelserenligt annan lagstiftning, t, ex. naturvårdslagen, väglagen eller vattenlagen,får syftet med dessa bestämmelser inte motverkas genom fastighetsbildning. I enlighet med vad jagtidigare har förordat bör nu föreskrivas att fastighetsbildning inte får ske istrid mot detaljplan, fastighetsplan och områdesbestämmelser. Utredningensförslag bygger på samma princip, och remissinstanserna har inte haft någotavgörande all erinra mol förslaget i den delen. Enligt hovrätten över Skåneoch bör emellertid bestämmelsen i likhet med nuvarande ordning -uttryckas positivt och ange atl fastighetsbildning skall ske i överensstämmelsemed bl.a. detaljplaner. Även lagrådet (yttrandet bilaga 8 s. 357 O anser altnuvarande ordning är atl föredra. Enligt min mening bör emellertid sammaterminologi användas som i PBL. Där anges l. ex. atl bygglov inte får lämnas istrid mol en detaljplan. Den nu föreslagna förändringen är inte avsedd attinnebära någon saklig förändring i förhållande till nuvarande ordning. Det bör liksom nu i förstahand ankomma på faslighelsbildningsmyndighelen att bedöma omfastighetsbildningen överensstämmer med gällande planer. Denna ordning harsåvitt känt fungerat väl. Enligt min mening bör en liknande ordning genomförasbeträffande inrättande av gemensamhelsanläggningar och upplåtelse avledningsrätl enligt anläggningslagen (1973:1149) resp. ledningsrättslagen (1973:1144).F.n. skall frågan om överensstämmelse med stads- eller byggnadsplan i dessafall hänskjutas lill . Enligt min mening är dettaonödigt tyngande vid förtältningshandläggningen. Det medgivande från byggnadsnämndensom f. n. krävs enligt anläggningslagen (23 §) och ledningsrättslagen (21 §)inom område med stadsplan eller byggnadsplan bör således slopas. Jag återkommer ispecialmotiveringen till frågan om möjlighet alt göra avvikelse från planereller områdesbestämmelser. I fråga omfastighetsbildning inom en detaljplan för vilken genomförandetiden har gått utbetonar nödvändigheten av alt samråd alltid sker medbyggnadsnämnden. Jag kan i princip ansluta mig lill utredningens uppfattning idenna fråga och vill understryka att man i sådana fall måste beakta alt planenkan komma att ändras eller upphävas. Om byggnadsnämndenavstyrker fastighetsbildning får, med beaktande av skälen för avstyrkan,tillåtligheten av fastighetsbildningen bedömas utifrån de allmännalämplighetskrilerierna i 3 kap. 1 § faslighelsbildningslagen. 2.3.2Fastighetsbildning inom område utan detaljplan Prop,1985/86:90 Mitt förslag: begär det, får fastighetsbildning för ny eller befintligbebyggelse utanför område med detaljplan ske endast om lämnatmedgivande till del. Samma ordning skall gälla beträffande inrättande avgemensamhelsanläggningar och upplåtelse av ledningsrätl. Enligt3 kap, 3 § fastighetsbildningslagen får fastighetsbildning utanför områden medstadsplan eller byggnadsplan inte ske, om åtgärden skulle försvåra områdetsändamålsenliga användning, föranleda olämplig bebyggelse eller motverkalämplig planläggning av området. Dessa villkor är tillämpliga dels generelltvid fastighetsbildning för bebyggelse, dels vid fastighetsbildning för annatändamål än bebyggelse såvida tätbebyggelse föreligger. Villkoren gäller alltsåinte vid fastighetsbildning för annat ändamål än bebyggelse inom område därglesbebyggelse föreligger. Ensökande har valfrihet att först aktualisera antingen fastighelsbild-ningsfråganeller byggnadsfrågan. I vissa speciella situationer kan prövningen leda lillolika resultat, beroende på vilken väg som sökanden väljer. Omett byggnadsförelag är beläget utanför detaljplanelagt område, kan det träffasav det s, k, allmänna tälbebyggelseförbudel (56 § 1 mom, fjärde stycketbyggnadsstadgan). Del innebär all byggnadslov till nybyggnad som utgörtätbebyggelse inte får meddelas utan föregående detaljplan, om det inte ärfråga om nybyggnad för alt tillgodose jordbrukels, fiskets, skogsskötselnseller därmed jämföriigt behov. Om det finns särskilda skäl, får dispens fråndetta förbud lämnas av eller, efter delegation, avbyggnadsnämnden (67 § byggnadsstadgan). Det åligger sökanden alt förebringa desärskilda skäl som enligt hans mening motiverar ett bifall tilldispensansökningen. Ombyggnadsfrågan aktualiseras först och - eller i förekommandefall - redan har meddelat beslul i denna fråga när prövning avfaslighelsbildningsfrågan äger mm, kommer naturligtvis med stor säkerhetulgången i faslighetsbildningsärendel atl bli densamma som i byggnadsärendel, motsatta fallet, dvs, alt fastighetsbildnings-frågan prövas först, ärutgången i faslighetsbildningsärendel inte lika given. Fastighetsbildningsmyndighetenär enligt 4 kap. 25 § första styckel faslighelsbildningslagen skyldig att vidbehov samråda med de myndigheter som berörs av en fastighelsbildningsåtgärd,dvs. i de nu avsedda fallen främst med . En motsvarighet tilldenna samrådsbestämmelse är för del intagen i 1 §byggnadsstadgan. Syftet med samrådsföreskriften i förening med villkoren i 3kap, 3 § är atl undvikaatl prövningen av fastighetsbildningen och prövningen av byggnadslovsfråganleder till olika resultat. Samordningenmellan faslighelsbildningslagen och annan lagstiftning, t, ex, byggnadslagenoch naturvårdslagen fungerar i allt väsentligt väl, I enstaka fall har dockskiljaktigheier i bedömningen uppkommit, Ellsärskill problem, som har fått ökad aktualitet , är vilkenbetydelse som skall tillmätas översiktliga, icke lagreglerade planer - kommunöversikter,markdisposilionsplaner och liknande - vid fastighetsbildning. Frågan harbehandlats av högsta domstolen i etl av-styckningsmål (NJA 1978 s, 261), Isamma mål har högsta domstolen också gjort vissa uttalanden om betydelsen avplanmyndighelernas yttranden i fastighetsbildningsärenden, Ellannat samordningsproblem förekommer i de fall fastighetsbildning söks förbefintlig bebyggelse. har då faslighelsbildningsmyndighelen ochbyggnadsnämnden olika uppfattningar i frågan om den befintliga byggnaden harsådana egenskaper atl den kan fungera som t, ex, ell självständigt fritidshusutan atl ytterligare byggnadsåtgärder vidtas. kanske anser altbyggnaden är så liten och har så låg standard atl den är atl betraktasom en övernattningsstuga eller ett komplement till en annan byggnad påfastigheten. Om fastighetsbildnings-myndigheten har en annan uppfattning ochfastighetsbildning sker i ell sådant fall, blir det i praktiken svårt förbyggnadsnämnden att senare stå emot krav från fastighetsägaren att få göra entillbyggnad, ev, även att komplettera byggnaden med en gästsluga, eftersomdetta normalt tillåls för andra ägare av fritidshus, PBL-utredningenhar föreslagit, att fastighetsbildning för ett ändamål som kräver bygglov skallfå ske endasl om tillstånd enligt PBL föreligger i form av detaljplan, ettbygglov eller ett förhandslov. Enligt förslaget skallfastighetsbildningsmyndigheten få möjlighet alt begära prövning av förhandslovför den tilltänkta åtgärden, om faslighelsbildningsfrågan aktualiseras först. Utredningensförslag har avstyrkts av några remissinstanser men lämnats utan erinran ellertillstyrkts av flertalet instanser. Lantmäteriverketanför bl, a, att den föreslagna lösningen innebär en längre gåendeformalisering än sakens beskaffenhet påkallar. Verket anser atl det bör varamöjligt med fastighetsbildning utanför plan också på grundval av ett vid samrådredovisat ställningslagande från i fråga om de planmässigaaspekterna. Hovrättenför Nedre Nortland och föreslår all byggnadsnämndenskall kunna påfordra att bygglovsprövning skall föregå fastighetsbildning. Jagdelar utredningens uppfattning atl de oklarheter som finns i fråga omkompetensfördelningen mellan plan- och fastighelsbildningsmyndighe-lerna nu börundanröjas. Det bör emellertid ske på ett annat sätt än del som utredningen harföreslagit, I likhet med lanlmäteriverkel anser jag att utredningens förslaginnebär en alltför långtgående formalisering av förfarandet i alla de fall detråder enighet mellan och faslighelsbildningsmyndighelen. Efterförebild från bl, a, anläggningslagen före- slårjag i stället att frågan om fastighetsbildningen kan försvåra områdetsändamålsenliga användning, föranleda olämplig bebyggelse eller motverka lämpligplanläggning av området skall prövas av , om denna vid samrådetifrågasätter fastighetsbildningens tillåtlighet. Denna möjlighet förbyggnadsnämnden bör enligt min mening föreligga beträffande allfastighetsbildning för bebyggelse, alltså även i de fall fastighetsbildningsker för befintlig bebyggelse. Med denna ordning bör detinte uppslå någon tvekan om atl det skall ankomma på byggnadsnämnderna att göraden planmässiga bedömningen av fastighelsbildningsålgärder i nu berördahänseenden. Därmed torde del inte heller finnas någol behov av utredningensförslag att faslighelsbildningsmyndighelen skall kunna ansöka om förhandslov ivissa fall. Frågan om fastighetsbildningens lämplighet från plansynpunkl lösesnu i stället genom atl faslighelsbildningsmyndighelen i vissa fall blir skyldigall hänskjuta frågan lill . Närdel gäller fastighetsbildning för ett ändamål som visserligen inte kräverbygglov men som inte får genomföras utan lillslånd enligt någonspecialförfaltning, t, ex, täklverksamhel som skall prövas enligt naturvårdslagen,har utredningen inte funnit skäl all formalisera handläggningen ifastighetsbildningsärendet på samma sätt som när del gäller lillslåndsplik-tigaåtgärder enligt PBL, Remissinstanserna har inte hafl någol all erinra moldelta. För egen del ansluter jag mig till utredningens uppfattning i dennafråga. Prop,1985/86:90 Mittförslag: Kommunen skall, i stället för , vara behörig att ansökaom förtättning enligt faslighelsbildningslagen och anläggningslagen. Det s, k, båtnadsvillkoreli anläggningslagen förändras så att man får störte möjligheter än attbeakta l,ex, sociala fördelar vid båtnadsprövningen. För atl åstadkommaöverensstämmelse med den principen i PBL-förslaget att kommunerna själva sålångt möjligt skall bestämma vilken nämnd som skall besluta i olikafrågor, föreslår jag nu all kommunen i stället för skall varabehörig atl ansöka om förrättningar enligt såväl faslighelsbildningslagen somanläggningslagen. Även i fortsättningen bör emellertid varabehörigt kommunalt organ i de fall nämnden har en granskande och kontrollerandefunktion, som i :stora delar påminner om t,ex, bygglovsprövningen. Del bör varabyggnadsnämnden som är samrådspart vid fastighelsbildningsålgärder och som ärbehörig att överklaga fastighetsbildningsbeslul. Jag återkommer i specialmoliveringentill de situationer i vilka jag anser att behörighet skall tillkomma kommunen istället för . Enligtdel s,k, båtnadsvillkorel i anläggningslagen får en anläggning inrättas endastom fördelarna överväger de kostnader och ölägenheter som Utredningen har föreslagit att del båtnadsvillkor som skall gälla förgemensamhelsanläggningar som las in i en faslighets-plan enligt PBL bör-jämfört med motsvarande villkor i anläggningslagen ge etl störte utrymme förall väga in miljömässiga och sociala fördelar som uppkommer för de berördafastigheterna och för dem som brukar dessa fastigheter, oavsett om dessafördelar motsvaras av någon värdehöjning eller inte. Avförarbetena lill anläggningslagen framgår alt dagens bestämmelser ombåtnadsvillkorel medger att även sociala fördelar beaktas Qfr prop, 1973:160 s.150), Del har emellertid ofta framhållits all de sociala fördelarna av engemensamhetsanläggning väger alltför lätt i förhållande till de rent ekonomiskabedömningarna. Delta kan - som jag framhöll i PBL-propositionen (prop.1985/86:1, s. 213) - vålla problem vid det slag av anläggningar som kommer allbli allt vanligare i framliden. Jag tänker då närmast pågemensamhelsanläggningar som behövs vid förnyelse av bebyggelseområden l.ex, isamband med gårdssaneringar. Jag ansluter mig därför tih utredningsförslaget idenna del. Del båtnads villkor som skall gälla vid prövningen avfastighetsplanen bör således utformas så att man får störte möjligheter att väga in sociala fördelar. Som jag också framhöll vid remissen avPBL-förslaget bör emellertid båtnadsprövningen ge samma resultat oavsett omprövningen sker i en fastighetsplan eller i en förrättning enligtanläggningslagen. Jag föreslår nu därför atl båtnadsvillkorel utformas ienlighet härmed. Somjag har anmärkt är del även till följd av förslagel till lag omexploateringssamverkan nödvändigt att göra vissa ändringar i faslighelsbildningslagen,anläggningslagen m,fl, lagar. Jag återkommer lill dessa ändringar ispecialmotiveringen. Prop,1985/86:90 OBeslut enhgt naturvårdslagen får inte strida mot detaljplan eller områdesbestämmelser, O Naturvårdslagen anknytstill NRL, ORegeringen eller myndighei som regeringen bestämmer får, om del finns särskildaskäl, förordna att ett strandområde som avses ingå i en detaljplan elleromfattas av områdesbestämmelser inte skall omfattas av strandskydd. OBefogenheten atl besluta om naturreservat och naturvårdsområden skall kunnadelegeras lill en myndighet. 2.4.1 Allmänt omsamordningen med PBL och NRL Mittförslag: Beslut enligt naturvårdslagen får inte strida mol detaljplan ellerområdesbestämmelser. Naturvårdslagen anknyts lill NRL, Naturvårdslagen(1964:822, omtryckt 1974:1025, ändrad senast 1985:622) innehåller regler lillskydd för naturen. Utgångspunkten för de bedömningar som skall göras enligtnaturvårdslagen är att naturen utgör en nationell tillgång som skall skyddasoch vårdas. Den är tillgänglig för alla enligt allemansrätten (1 §), I I §föreskrivs också all envar skall visa hänsyn och varsamhet i sitt umgänge mednaturen. Om skada på naturen inte kan undvikas vid arbelsförelag eller eljest,skall de åtgärder vidtas som behövs för att begränsa eller motverka skadan. Vidprövning av en fråga som rör naturvård skall enligt 3 § tillbörlig hänsyn tastill övriga allmänna och enskilda intressen som berörs av frågan. Deregler i naturvårdslagen som är av intresse i detta sammanhang är reglerna omnalurteserval (7-12 §§) och nalurminnen (13 §) samt bestämmelserna tih skyddför friluftshvet (15-17 §§) och för naturmiljön (18-22 §§). De beslut som fattas medstöd av naturvårdslagen gäller i stor utsträckning markanvändningsfrågor.Konflikter mellan naturvårdsinlressena och användningsintressen av skilda slagföreligger inte sällan. En samordning av besluten enligt naturvårdslagen medandra markanvändningsbeslul bör eftersträvas. Detaljplaner ochområdesbestämmelser enligt PBL bör inte kunna åsidosättas genom efterföljandebeslut enligt naturvårdslagen. Sådana beslul bör samordnas med detaljplanereller områdesbestämmelser enligt PBL på det sätt som jag har förordati fråga om speciallagarnas samordning med PBL (avsnitt 2,1.1), Naturvårdslagensbestämmelser kommer emellertid oftast att få betydelse inom områden som inteomfattas av detaljplan eller områdesbestämmelser. Man torde kunna utgå frånalt kommunen i sin översiktsplan kommer att redovisa de beslul enligtnaturvårdslagen som gäUer mark- och vattenområden i kommunen. Översiktsplanernakommer atl behandla bl, a, gmnddragen i den avsedda användningen av mark- ochvattenområden. Planen kan således ge besked om olika områdens kvaliteter förskilda ändamål. Som jag har anfört (avsnitt 2.1,1) är det i förstahand de regler som finns i NRL som kommer att hgga till gmnd för de övervägandenom framtida markanvändning som kommunen gör i sin översiktsplan. Som jag ocksånämnde bör kommunens slåndpunklslaganden i översiktsplanen beaktas avprövningsmyndighelerna vid beslul även enligt annan lagstiftning än PBL ifrågor som gäller markanvändning. Genom att naturvårdslagen anknyts liU NRLkommer de grundläggande reglerna i NRL om vad som skall iakttas vid avvägningenmellan skilda markanvändningsin-Iressen all gälla såväl vid beslul enligtnaturvårdslagen som vid upprättande av översiktsplanen. De bedömningar avmarkanvändningen som gjorts i översiktsplanen kan då också vara vägledande vidbesluten enligi nalur-