prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Punkt 2 ger också möjlighet alt,liksom . begränsa exploaleringsräl-ten under mark. En sädan begränsningkan vara påkallad t. ex, för att skikta undermarkens utnyttjande för olikaändamål eller för att tillgodose säkerhets- och skyddsintressen. Förutom avhänsyn till hydrologiska förhållanden kan beslämmelser behövas för atl l.ex.motverka rasrisker och radonstrålning. Med stöd av punkt 2 kan också,liksom är möjligt, föreskrivas att viss mark skall undantas frånbebyggelse, s. k. punktprickad mark. Enligt punkt 3 kan bestämmelsermeddelas i fräga om byggnaders användningssätt. Enligt såväl dagens ordningsom PBL skall byggnaders användningssätt i princip vara identiskt med delanvändningssätt som har bestämts för marken. 1 vissa fall kan det dock finnasbehov av att specificera vissa byggnaders användning inom t. ex. ettindustriområde. Även en användning i höjdled kan behöva regleras. Inomstadsförnyelsearbetet kan det inom ramen för en given markanvändning behöva bestämmasvar inom ell kvarter gemensamhetslokaler, service, skyddsrum o, d, bör förläggas. Här vill jag emellertid ta upp enviktig reservation. Det gäller frågan om hur bostadsbyggnaders användning förfritidsbruk eller som fast bostad skall kunna regleras. Flera remissinstanserhar uppehållit sig vid detta och därvid pekat på behovel av att kunna reglerafritidsbebyggelse så att den varaktigt kan användas endasi för fritidsbruk. Manvill därmed kunna säkerställa att bebyggelsen inte omvandlas tillpermanentbostader. Jag vill till att börja medklargöra atl jag inte är beredd att föreslå bestämmelser som gör del möjligtatt reglera användningen av bostäder på del sätt som remissinstanserna synesåsyfta. Däremot anser jag atl del inte bör finnas något hinder mot att kommuneni sin planläggning på olika sätt tar in beslämmelser som gör en avseddbebyggelse speciellt lämpad antingen för fritidsbruk eller också förpermanentboende. Detaljplan bör således kunna utformas och markens ändamålbestämmas speciellt för fritidsbruk. Likaså bör exploateringsgraden,tomtstorleken samt byggnadernas storlek 1985/86:1 576 ochutformning kunna regleras i detta syfte. Del bör t, ex. vara möjligt atl 5kap. föreskrivaatt vind eller källare inte får inredas eller utföras. skallkunna ulföras i enklare standard framgår av bestämmelsen i 3 kap. 9 5 Även vägstandarden kan regleras. artbör fä betydande verkningar vid etablering av ny bebyggelse i området. Ensådan medveten strävan från kommunen, som kommit till uttryck i en specielltutformad delaljplan, bör också göra det helt klart för berörda fastighetsägarevilka villkor som gäller för boendet inom området. jag anförde följeratt jag inte är beredd att föreslå bygglovsplikt för ändradanvändning från fritidsbruk till permanent bruk, för att på det sättet gripain i befintliga områdens omvandling. I 5 framgår att en sädan omvandling inte behöver lov. 1 likhet med ulredningen (s. 342) anser jag att deli vissa fall kan finnas behov av en mer preciserad angivelse av byggnadersanvändning än som sker . Begreppet handelsändamål l.ex. är sä oprecist attdet inte ger tillräcklig möjlighet alt reglera niarkanvändningen på eltlämpligt sätt vare sig från allmän synpunkt eller med hänsyn till granneinlresset.Handelsändamål har l.ex, i praxis också ansetts inrymma kontor.Gränsdragningen mellan industri, lager och handel är också flytande.Utredningens förslag till preciseringar får starkt slöd av remissinstanserna.Jag förutsätter all dessa frågor kommer att närmare behandlas i allmänna rädtill kommunerna och vill för egen del nägot kommentera preciseringen avhandelsändamålet. Konsumenterna bör ha tillgäng till ett allsidigtsammansatt utbud av varor och tjänster och kunna prioritera mellan t. ex. lågapriser, närhet till butiken och hög servicegrad. Kommunen har ett ansvar föratt markens användning planeras så alt denna valfrihet så långl möjligl skallkunna upprätthållas. En hel del kommuner anger riktlinjer i dessa frågor i formav s.k. varuförsörjningsplaner. 1 PBL:s inledande bestämmelser har angetts attden fysiska planläggningen skall beakta behovet av mark bl. a. för kommersiellservice. Kommunen ansvarar också för att den fysiska miljön fär en lämpligutformning. Inom ramen för planeringen bör konkurrensen ges ettså fritt spelrum som möjligt för att hålla priserna nere och öka företagenseffektivitet till konsumenternas fördel. De långsiktiga aspekterna är i dettasammanhang väsentliga och bör komma till uttryck i översiktsplanen. Detaljplanenmäste utformas så att den möjliggör förändring och förnyelse, t. ex. etableringav nya butiksformer. Detta är en förutsättning för en rationell utveckling avhandeln. Frän dessa utgångspunkter bör handelsändamälet inte preciserasytterligare i delaljplan, om det inte finns särskilda skäl. Sädana skäl kanenligt min mening bl. a. vara att möjliggöra en för konsumenterna lämpligbutiksstruktur, hänsyn till omgivningen samt kvartersmarkens och bebyggelsenslämpliga utformning i det aktuella fallet. 1 detaljplan bör då kunna meddelasbeslämmelser i syfte att särskilja följande ändamål. Prop.1985/86:1 577 Till att börja med vill jagkonstatera att handelsområden och industriom- 5 kap. 7 § råden lillgodoserolika behov och mäsle förläggas och utformas med hänsyn härtill. Dessaområdestyper påverkar bebyggelseområdenas översiktliga struktur. Kraven pätrafikförsörjning, omgivningshygieniska hänsyn och områdenas miljöulformningskiljer sig i flera avseenden. Det är angeläget att bl. a. här angivna egenskaperkan regleras i den fysiska planläggningen. Genom detaljplan bör det därtorvara möjligt alt dra en skarp gräns mellan handelsområden och industriområden.Som framgår av specialmotiveringen till 8 kap. 1 8 punkl 3 föreslår jag altdet skall krävas bygglov för att ändra användningen av en byggnad från handels-till industriändamål och omvänt. Vid prövningen av ansökningar om lov tillsädana ändringar blir planens beslämmelse styrande, sä atl bygglov skall vägrasom åtgärden strider mot planen. När det sedan gäller önskemåletfrån några remissinstanser om att närmare kunna reglera olika former av handel,uppslår vissa problem med hänsyn till behovet av en effektiv, fungerandekonkurrens. Handel bedrivs i många former, såsom t, ex, partihandel, postorder,storköp och detaljhandel. Även kombinationer av de olika formerna förekommer.Varusortimentet varierar ocksä starkt. Från lokaliserings- ochplanutformningssynpunkt kan det ibland vara befogat att göra en precisering avhandelsändamålet. Vid en avvägning mellan kraven på konkurrens och styrningenligt PBL mot en lämplig samhällsutveckling har jag stannat för att planläggningenav angivna skäl skall kunna ange en huvudsaklig användning av kvariersmarkför partihandel eller detaljhandel. Partihandel bör i planläggningssammanhangnormalt hänföras till kategorin industriändamål. Även inom gruppen detaljhandel börviss reglering vara möjlig men också här vill jag understryka atl det även ärett samhällsintresse att inte onödigtvis begränsa konkurrensmöjligheterna. 1detaljhandel kan man urskilja vissa varuslag som i praktiken visat sig medföraalldeles speciella planproblem. Det gäller framför allt varor som levereras medtunga transportmedel och säljs i myckel stora byggnader, l.ex. kallager, varifrånkunden ofta hämtar varan med bil. Det medför bl. a. krav pä stora parkeringsplatser.Jag syftar här på varuslag som möbler och inredning, bilar, , båtar,byggmaterial och trädgårdsartiklar. Där planförhålla-dena sä kräver, anser jagdet bör vara möjligt att genom bestämmelser i detaljplan skilja ut områden därhandeln får avse resp. inte avse sådana skrymmande varuslag inom detaljhandeln.På det sättet bör man med planen kunna åstadkomma en lämplig lokalisering ochmiljö för denna typ av handel. Jag vill framhålla atl vidprövningen av lov inom en sädan detaljplan inte har atl ta ställning vare sigtill behovet av verksamheten i fräga eller till frågan om olika företag skallges likvärdiga förutsätlningar inom områdel. Inom kategorin detaljhandel kanlivsmedelshandeln i vissa lägen behöva begränsas eller helt förbjudas medhänsyn till kravet på en lämplig sam-19 1985/86. Prop.1985/86:1 578 Som exempel kan nämnas stormarknadereller bensinsta- 5 kap. 7 § tioner. 1 enlighet med praxis bör del kunna skegenom en beslämmelse i detaljplan som anger maximal yla som sammanlaget fåranvändas för handel med livsmedel. En sådan begränsning bör givetvis inte görasså snäv alt rimliga anspråk på rationalisering inte kan tillgodoses i ettsenare skede. Jag förutsätter vidare att sådana begränsningar meddelas endastom kommunen har gjort en utredning om serviceförhållandena i berörda områdenoch utredningen visar att begränsningarna är nödvändiga för en totalt settändamålsenlig handdsslruktur. Sådana utredningar ingår normalt i kommunalavaruförsörjningsplaner. När kommunen i detaljplan harpreciserat handelsändamälet i nägol här angivet avseende, fär någon ytlerligareprecisering eller avgränsning inte läggas till grund för prövningen av bygglov.Det är alltså inte möjligt att med stöd av bestämmelserna i 2 kap. vägra lovUll en åtgärd som är förenlig med detaljplanen. Enligt sista meningen i punkt 3 kanbestämmelser meddelas om lägenhetssammansättningen i bostadshus. Med uttrycketstoriek avses lägenheternas bruksarea, antal rumsenheter eller motsvarande.Med uttrycket lägenheter av olika slag avses ordinära familjelägenheter,studentlägenheter, servicelägenheter och olika lägenhetstyper för kollektivboende.Bestämmelser om lägenhetssammansätlningen bör användas endast om det finnsvägande sociala skäl eller bosladsförsörjningsskäl. Punkt 4 ger möjlighet att anta enplan med bestämmelser om placering, utformning och utförande av byggnader ochandra anläggningar. Enligt vedertagen praxis kan regleringen bl. a. avsebyggnads läge pä tomten, dess takvinkel, fasadmaterial, takläckningsmaterialoch färg. Någon ändring härvidlag är inte avsedd. I det remitteradelagförslaget angavs (5 kap. 882) att planbeslämmelser kan avse även"byggnadssättet". Med delta uttryck avses frågan om byggnader skalluppföras fristående eller på olika sätt sammanbyggda. Byggnadssättet är alltsåen fråga om placering och utformning och kan därför regleras enligt punkt 4.Detta har lett fram till slutsatsen att termen "byggnadssättet" kanavvaras i lagtexten. En del av bestämmelserna i 3kap. ärnya eller har fåll ökad aktualitet. Det finns därför skäl att kort beröra hurde kan komma till uttryck vid detaljplaneläggning. Till att börja med anser jag attdetaljplanen måste kunna reglera på vilket sätl det vikliga kravet påtillgänglighet i 3 kap. 7 5 och 15 5 första stycket 5 skall tillgodoses. Dessafrågor hänger nära samman med byggnadsprojekteringen, men del kan många gångervara befogat att meddela bestämmelser redan i detaljplanen. Om l.ex.handikappkraven kan uppfyllas genom att bebyggelsen föriäggs på en viss platseller anordnas på ett vissl sätt i förhållande till terrängen, bör detaljplanenkunna reglera dessa förhällan- 1985/86:1 579 den som utgångspunkt för vidare projektering.Husentréernas läge i förhål- 5 kap. 7 § lande lill vägnätet och terrängenär ocksä en sådan fråga liksom höjdsätt-ning av gala, tomt och entréplan samtgalans och entrévägarnas utformning. Undantagen i 3 kap. 7 5 tredje ochfjärde styckena från kravet på tillgänglighet kan det också i vissa fall varalämpligt atl ge besked om redan genom en planbeslämmelse. Om en sådan avvikelsemedges för en arbetslokal bör lokalens användning för just den typen avverksamhet specificeras i planbestämmelsen. En effekt av atttillgänglighetskraven är uttömmande reglerade i detaljplan blir - förutom atldel är etl besked för projekteringen -all inte kan ställa högrekrav vid prövningen av bygglov. Som utredningen framhåller kan etlvisst tekniskt utförande av bebyggelsen behöva föreskrivas med hänsyn tillallmänna intressen eller till grannarna. Utredningen nämner som exempel kravpå en viss grundläggningsmetod för att undvika rasrisk i ett område eller kravpå att vidmakthålla en viss grundvattennivå för att t. ex. skydda träpålarunder byggnader i närheten. Remissinstanserna tillstyrker förslagen. Även jaganser att denna typ av tekniska föreskrifter bör kunna tas in i detaljplan. Föregen del vill jag lägga lill sådana föreskrifter som avser aft tillgodoseenergihushållningen. Del kan l.ex, gälla att utnyttja speciella förutsättningari ett visst område när det gäller lokalklimat eller solinstrålning eller sådanmarkbeskaffenhet som är speciellt lämpad för markvärme eller energilagring. Ettvillkor för att bebygga sådan mark kan vara att de goda förutsättningarnaverkligen tas till vara. Det kan också gälla atl i samband med kompletteringoch förnyelse av äldre områden meddela bestämmelser om lämplig uppvärmningsform,t, ex, för all ta till vara spillvärme från närbelägna fastigheter eller hindraindividuell uppvärmning av visst slag. Jag anser det självklart att endelaljplan ocksä genom bestämmelser om byggandet, vegetationen och undermarkensnyttjande skall kunna tillgodose energihushållningskraven. Som jag tidigarehar nämnt i specialmotiveringen till 3 kap, 3 5 bör kommunen redan vidplanläggningen av etl område ge besked om byggnader skall medge god hushållningmed . Det bör alltså av detaljplanen framgå i vilka områden som l.ex. ettkrav på lokall omhändertagande av dagvatten skall ställas eller i vilkabyggnader snålspolande armaturer skall installeras. När del gäller bestämmelserna omdet byggnadstekniska utförandet vill jag ytteriigare anföra följande. Denhistoriskt sett vanligaste säkerhetsrisken är faran för brand. De storastadsbränderna har ocksä i hög grad påverkat utformningen av våra äldrebyggnadsordningar och lagar om planläggning. I modern tid har frågor om buller,luftföroreningar, skredrisker, grundvaltenstörningar o.d. trätt i förgrundennär det gäller stadsbyggandets hygieniska och säkerhetsmässiga frågor. En ddav dessa olägenheter och risker kan motverkas genom att byggnader och anläggningar Prop.1985/86:1 580 ulformas och utförs pä ell med hänsyn lill platsenlämpligl sätt. Etl vissl 5 kap. 7 § utförande kan i en del fall vara enförutsättning för att över huvud taget ta viss mark i anspråk för bebyggelse.Punkt 4 skall dä ge stöd för erforderliga beslämmelser i dessa avseenden. Detskall givetvis även vara möjligt atl i detaljplan reservera mark förbullervallar eller andra skyddsanordningar. Punkt 4 ger således möjligheter altinföra bestämmelser för olika åtgärder inom planomrädet. En viktig nyhet ligger, som jagredovisat i specialmoliveringen till 3 kap, 10 8 Iredje stycket, i attoinbyggnadskravens tillämpning kan bestämmas i detaljplan. En annan ny regleringsmöjlighel sompunkt 4 ger utrymme för gäller uiformning av anläggningar, l.ex.idrottsplatser, skidliftar, campingplatser, småbåtshamnar och skjutbanor. 1 punkt 4 anges slutligenmöjligheten att i detaljplan meddela närmare bestämmelser om tomter. Därmedavses materiella beslämmelser med stöd av 3 kap, 15-17 88. 1 specialmotiveringentill dessa paragrafer har jag närmare angett vilka frågor som kan bli aktuella.Med den belydelse som tomlens ordnande och närmiljön i övrigt har förbebyggelsemiljön som helhet, kan det vara befogal att ägna dessafrågor ökad uppmärksamhet. Miljöförbättrande åtgärder har stor betydelse förett områdes attraktivitet och sociala betingelser. Inte minst inom ramen förstadsförnyelsen bör dessa frågor uppmärksammas. Bevarandefrågorna ägnas ökaduppmärksamhet i dagens stadsplanering. Som ett komplement lill de generelllverkande reglerna i 38 8 byggnadssladgan är det vanligt att kommunerna i sinastadsplaner har meddelat särskilda bevarandeföreskrifter eller s.k. miljöreglerför viss bebyggelse. Olika beteckningar har dä använts, t, ex, bokstäverna K, Qoch q, Enligl anvisningar för upprättande av detaljplaneförslag som statensplanverk gav ut är 1976 bör bokslaven K, som tidigare avsåg reservat förkulturhistoriskt värdefull byggnad, numera användas för kyrkliga ändamål, Qför område som skall utgöra reservat för befintlig kulturhistoriskt värdefullbebyggelse och q där man avser alt bevara den allmänna karaktären hos enbyggnad eller ett bebyggelseområde och där nybebyggelse inte skall tillkommaannat än i undantagsfall. Något automatiskt skydd mot rivning kan emellertidinte åsladkommas med skyddsbestämmelser av detta slag. Många kommuner har också med stödav 38 8 andra meningen byggnadsstadgan utvecklat en informellplaneringsverksamhet som går ul på att dels avgränsa sådana områden därbebyggelsen kräver hänsyn enligl detta lagmm. dels beskriva de egenskaper imiljön som ger den dess egenart. För all sprida informaUon lill fastighetsägareoch hyresgäster samt få politiska ställningstaganden till dessa frågor,handläggs de i många fall enligt reglerna för anlagen generalplan. 1 en delfall sammanställs uppgifterna i särskilda kommunala s. k.kulturminnesvärdsprogram eller miljöprogram. Den verksamhet som på delta säll skapar debatt ochengagemang i 1985/86:1 581 frågorsom rör behandlingen av olika bebyggelseomräden bör givetvis 5 kap. 7 § kunnafortsätta inom ramen för PBL, Det naturliga är alt frågorna tas upp iöversiktsplanen, 1 specialmotiveringen till 16 5 första stycket 4 pekar jag påmöjligheten alt, om det behövs, befästa riktlinjerna i form av områdesbestämmelser,Samma regleringsmöjligheter skall finnas för detaljplaner, vilket framgår avpunkt 4 där särskilt anges skyddsbestämmelser för byggnader som avses i 3 kap,12 5, Urvalet och avgränsningen av sådana miljöer har jag tagil upp ispecialmotiveringen till den paragrafen, 1 korthet kan man säga att det gällersärskilt värdefulla miljöer och byggnader av i huvudsak samma art som avses ilagen (1960:690) om byggnadsminnen. Skyddsbestämmelserna bör därför i stortsett vara av samma slag som gäller för dessa. Bestämmelserna innebär därför ettautomatiskt rivningsförbud. Med stöd av punkt 4 kan alltså meddelasskyddsbestämmelser som särskilt tillgodoser det allmänna intresse som finns iatt bevara sådan bebyggelse och som gör det möjligl att se lill altförändringar och underhåll sker inom de ramar som miljökraven ställer. Här ärdet uppenbart att detaljplanen skall kunna reglera de viktigaste inslagen i denfysiska miljön pä ett samlat sätt som tillgodoser de kulturhistoriska kraven. Skyddsbestämmelser kan till skillnad från andraplanbeslämmelser om placering, utformning och utförande av byggnader m. m.utlösa krav på ersättning enligt 14 kap. 8 8 första styckel 3. Jag vill därförför tydlighets skull förklara atl med skyddsbestämmelser avses sådanaplanbestämmelser som enbart rör befintliga byggnader, andra anläggningar ochanordningar. Bestämmelser som berör hell nya byggnader, l.ex. sådana somersätter en riven byggnad, räknas däremot inte som skyddsbestämmelser, även omde i syfte att slå vakt om miljökvaliteter kan vara mer detaljerade än vad somär nödvändigt i flertalet planer. När det gäller placering, utformning och utförandeav bebyggelse samt tomtens ordnande i de värdefulla miljöerna bör ganska exaktabestämmelser kunna meddelas. Byggnadernas gruppering med t, ex, gavelställdahus mot gatan kan vara ett viktigt inslag i det kulturhistoriska värdet. Detgäller också byggnadsdetaljer som taksprång, fönstrens utformning och derasläge i väggliv, material, färg och ulsmyckningsdetaljer samt att kvartersmarkensavgränsning mot gata skall ske med byggnader, murar eller plank, Beslämmelserav detta slag bör givetvis kunna ta sikte även på om- och tillbyggnader samtandra ändringar. Att underhållei kan regleras framgår av 3 kap. 12 och 13 55. När det gäller interiören i de särskilt värdefullabyggnaderna, bör bestämmelserna kunna avse sädana viktigare egenskaper somplanlösning, målningar, paneler, taklister, stuckaturer och andrautsmyckningar. Även intressanta konstruktionssystem, installationer och fastinredning av olika slag bör kunna omfattas av bestämmelserna. 1 undanlagsfallkan till och Prop.1985/86:1 582 med en äldre eller speciell arbelsteknik behöva föreskrivas.Jag ser ingen 5 kap. 7 § anledning att här ge någon annan begränsning änatt planbestämmelserna skall avse sådant som har betydelse förbevarandeinsatsen som helhet. Av 8kap, 6 5 första stycket 3 framgiir attskyldigheten att söka lov kan utökas till att omfatta underhållsåtgärder fördenna lyp av bebyggelse. När byggnaderna kan regleras med såstor precision anser jag det ocksä rimligt alt andra vikliga inslag i miljön påtomterna eller på gator. parker och andra allmänna plalser ocksä skallkunna behandlas i detaljplanen, när det behövs. Parkeringsplatser ochträdplanteringar tillhör sädana inslag liksom hur lillgängligheten skalltillgodoses med hänsyn till miljön. En parkanläggning eller allé kan också varaväsentliga inslag i miljön, Pä mark för allmän plats utgör stolpar, skyltar,transformatorhus, trappor, kiosker m, m, sådant som kan behöva regleras tillsin placering och utformning. Även om ganska omfattande bestämmelser kanmeddelas, är det givetvis inte meningen atl man skall reglera sådant som saknarbetydelse från bevarandesynpunkt eller som inte i någon påtaglig omfattninginverkar på del värdefulla i miljön. Ett viktigt miljöinslag kan varamarkbeläggningen. Dels kan vackra slenbeläggningar vara en viktig del avmiljön, dels kan vattengenomsläpp-liga beläggningar vara en förutsåttning förbibehållen grundvattennivå och därmed även för byggnadernas grundläggning. Isådana fall bör kommunen i detaljplanen kunna meddela bestämmelser ommarkbeläggningens utförande. Jag vill här påpeka attskyddsbestämmelser kan bli aktuella inte bara för bosladsbyggnader ochoffentliga byggnader av olika slag utan också exempelvis för industriminnen.Då mäste också sådant som uthus, ugnar, hytt-ruiner, lastkajer och liknandedelar av den fysiska miljön kunna omfattas av bestämmelser i detaljplanen. Jag förutsätter att samrådet med deenskilda intressenterna innehåller både en redovisning av de värden man villslå vakt om och en ordentlig information om innebörden av olikaplanbestämmelser, I dessa avseenden får planbeskrivningen ochgenomförandebeskrivningen en viktig funktion. Innehåller planen bestämmelser omutformning och utförande som rör gata eller annan allmän plats, bör ansvarigtorgan fä samma information m. m, som de enskilda. Det är också viktigt attsamråd sker med byggnadshisto-risk expertis. Jag föreställer mig attinitiativet till bevarandeplaner mänga gånger kan komma från fastighetsägare,miljögrupper eller företrädare för antikvariska intressen. Skyddsbestämmelser i detaljplan blir,i likhel med andra bestämmelser, bindande för prövningen av lov,Delaljeringsgraden medför att ocksä fastighetsägarens handlingsfrihet blirmindre än i andra detaljplaner. Skyddsbestämmelsernas effekter vid prövning avfrågor om rivningslov framgår av 8 kap, 17 8 andra stycket. Av 3 kap, 13 8tredje stycket följer att byggnadsunderhållet skall följa deskyddsbestämmelser som finns i planen. Prop.1985/86:1 583 fastighetsägaren har rält till skälig ersättning vidbetungande bestämmelser 5 kap. 7 § framgår av 14kap, 8 8 första siydkét 3. Vissa bestämmelser kan gällaåtgärder i miljön som inte behöver lov enligl PBL, Den som utför sådanaåtgärder är ända i princip skyldig enligt 365 forsla stycket detta kapitel attfölja planen. Av 6kap, 27 5 framgår att gator och andra allmänna platser somregel skall stämma överens med detaljplanen, när de upplåts till allmäntbegagnande, I 9 kap, 1 5 har tagits in en bestämmelse om utförande avbyggnadsarbeten som innebär bl, a. att sådana skall utföras enligt beslut somhar meddelats med stöd av beslämmelserna i PBL, vilket inkluderar bl, a,bestämmelser i detaljplan. När det gäller åtgärder pä gatoroch andra allmänna platser förutsätter jag att kommunen genom samråd ochkontakter ser till an väghållaren i sin verksamhet följer planbestämmelserna.Jag vill också understryka vikten av all kommunen genom fortlöpande rådgivningoch tillsyn ger fastighetsägarna den vägledning som behövs för att de i sinfastighetsförvaltning rätt skall beakta planbestämmelserna,