prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — För all samhället skall behålla en önskvärdhandlingsfrihet hindras fastighetsägaren genom nybyggnadsförbud alt vidtanybygg-nadsälgärder på sin fastighet. Begreppet nybyggnad är ganska vittgåendeoch omfattar en hel del åtgärder även med befintliga byggnader. Den enskildesuppoffringar för att hälla samhället med handlingsfrihet blir mol dennabakgrund orimliga, i varje fall när det gäller den stora mängdsmåhus som berörs av nybyggnadsförbuden. Den "döda hand" somligger över förbudsomrädena kan leda till etl dåligt resursutnyttjande och ivissa fall rentav till risk för förslumning. Del är i många fall sannolikt ettbättre resursutnyttjande atl låta småhusägarna utveckla och förbättra sittboende genom vardehöjande byggnadsåtgärder, även om del i viss män kan försväraen framlida omdaning av områdena. En sådan tanke finns med redan i direktiventill bygglaguiredningen. En förutsättning för all denybyggnadsförbud som gäller i avvaklan på planändring skall kunna avvecklas är emellertidalt ur samhällets synpunkt inaktuella och olämpliga byggrätter kanavvecklas. Förutsäll-ningarna för planers genomförande förändras över liden påsådant sätt all det måste vara möjligt för samhället att göra sådana ändringari inaktuella planer att outnyttjade och inte längre lämpliga byggrätterutsläcks även mot fastighetsägarnas vilja. Byggrätternas giltighet måste därförkunna begränsas i liden. Administrativa nybyggnadsförbud behöver dä inte längretillgripas för alt stoppa genomförandel av inaktuella planer, 1 linje med direktiven från 1968har lagt fram förslag i de avseenden som jag nu har berört,Ulredningen har sålunda föreslagil en rätt för fastighetsägarna att utan hinderav samhällets planer få lov till sädana åtgärder som kan anses utgöra enfortsättning av den pågående markanvändningen. Vidare har utredningenföreslagit atl detaljplaner skall åsältas en genomförandetid på 5- ochatt skall ha avgörande betydelse för byggrättens värde. Remissutfallet i dessa delar är i stort sett positivt, ochjag anser att 1985/86:1 75 förslagen är val varda att la fasta pä. Nar det förstgäller utredningens 3 Reformbehoven förslag alt fastighetsägarna bör fårätt att utföra åtgärder inom ramen för '"''' lagjörslageis pågåendemarkanvändning, är remisskritiken ganska stark beträffande den uniidsu/ 3.3.2 Räll lill återiippförande. genomförandelid fördetaljplaner ocli räll lill kompletterliigsålgärder Utredningen har föreslagit enprincipiell rätt för fastighetsägare att fä lov till äleruppförande av rivnaeller brandskadade byggnader. Jag anser denna tanke vara helt riklig ochförordar en princip som ligger i linje med utredningens förslag. Av skäl somjag skall redovisa (avsnill 12,3,2) anser jag dock inte all förslageibör ulformas som en räll all få bygglov ulan i slällel som en rätt att fåersättning, om bygglov vägras. Inom områden med detaljplan skall iprincip endast åtgärder som stämmer överens med planen fä vidtas, .Mindreavvikelser kan dock medges, Etl undanlag frän principen om planenlighet utgöryttre och inre ändringar av byggnader. Även om en byggnad används på ett sättsom strider mot ändamålsbestämningen i en detaljplan, fär fastighetsägaren rättatt göra både yttre och inre andringar. Som jag anförde bör del införasen möjlighet an begränsa giltigheten i tiden av detaljplaner. Som utredningenhar föreslagit bör delta åstadkommas genom att kommunen bestämmer en lid, inomvilken lov till de i planen medgivna åtgärderna skall sökas (genomförandetid).Fastighetsägarens rättsliga ställning skall vara stark undergenomförandetiden. Endast om det är nödvändigt pä grund av nya förhållanden avstor allmän vikt. vilka inte har kunnat förutses vid planläggningen, skallplanen då kunna upphävas eller ändras till fastighetsägarens nackdel. 1 sädanafall skall kommunen vara skyldig atl betala ersättning för värdet av förloradbyggrätt. Efter det atl genomförandetiden har löpt ut, skall kommunen kunnaupphäva eller ändra planen utan att rättigheter som har uppkommit genom planenbeaktas, 1 sädana fall skall kommunen inte ha någon skyldighet atl betalaersättning till fastighetsägarna. Vidare skall kommunen eftergenomförandelidens utgång ha rätt alt lösa in fastigheter som inte har bebyggtsi huvudsaklig överensstämmelse med planen. Det skal) finnas en principiellrätt till kompletteringsåtgärder pä fastigheter med en- eller iväbosladshussom inte omfattas av detaljplan. Prövningen av ansökningar om bygglov tillkompletteringsätgärder skall avse enbart kraven på detaljplaceringen på tomtensamt på utformningen, dvs, uiseen-defrågorna. och utförandel - den tekniskakonstruktionen, Nägon allmän lämplighetsprövning av åtgärdens lokaliseringskall alltså inte göras. I, uppförande av komplementbyggnader. 2. mindre tillbyggnader, 3, inre ändringar av byggnader, 4. ytire åtgärder pä byggnader, såsom uibyle avfasadbeklädnad eller takläckningsmalerial och 5, bygglovspliktiga underhållsälgärder. Genom de nu redovisade reformerna blir gränsdragningenmellan samhällets och fastighetsägarnas befogenheter klarare än i dag.Samhällets möjligheter alt se till alt planerna verkligen blir genomfördaförstärks, som fastighetsägarna får slörre trygghet i förfogandelöver sina fastigheter. 3 Reformhehoven och lagförslagcis huvudsakliga inriktning3.3.2-3.4 3.4 Decentralisering av beslutsfattandet Mat förslag: faslställelseprövning avplaner slopas. Tyngdpunkten i arbete läggs vid samrådet.Länsstyrelsen skall ha möjlighel att i efterhand granska och upphävadetaljplaner och områdesbestämmelser. Upphävande fär beslutas endast pä vissa,i lagen angivna grunder, nämligen om kommunens beslut - kan medföra attett riksintresse enligt NRL inte tillgodoses, - innebär attregleringen av sädana frågor om användningen av mark och som angår tvåeller flera kommuner inte har samordnats pä etl lämpligt sätt, - innebär att enbebyggelse blir olämplig med hänsyn till de boendes och övrigas hälsa ellertill behovet av av skydd mot olyckshändelser. Översiktsplaner skall inte prövasav , som dock skall avge ett yttrande under utställningen, varvidlänsstyrelsen skall redovisa vilka anmärkningar som finns mol planen i nunämnda hänseenden. Den nuvarande regleringen avförhållandet mellan staten och kommunerna på byggnadslagstiftningens områdehar i stor utsträckning utformats då den kommunala organisationenoch kompetensen var en helt annan än den är . Kommunerna har sedan dessblivit slörre, och deras förvaltningsorganisation har byggts ut. Tillgången Ullkvalificerad sakkunskap pä olika områden har ökat. Behovet av statlig tillsynoch kontroll över kommunernas såtl atl fullgöra sina uppgifter har därmedallmänt sen minskal. Under en följd av är har statsmakterna som en konsekvensav denna utveckling strävat efter att i olika sammanhang decentraliserabeslutsfattandet tiil kommunerna. Statsmakterna har det övergripandeansvaret för samhällets utveckling och måste därför ange ramarna för deregionala och kommunala organens befogenheter. Statlig tillsyn och kontroll kanmot den bakgrunden inte helt undvaras. Den måste emellertid utformas medbeaktande av atl den kom- 1985/86:1 77 munala självstyrelsen har grundläggande belydelse för vårtlands styrelse- 3 Reformbcliovcn skick. 3.4.1 Kommunerna hör själva heslula om markanvändningoch bvggande "" """ 3.4.1-3.4.3 En förskjutning avansvarei lill kommunerna bör kunna ske i betydande utsträckning även när det gäller beslut om markanvändningoch byggande. 1 likhet med ulredningen och del helt övervägande antaletremissinstanser anser jag all planer skall bli gällande genom att kommunensantagandebe-slui vinner laga kraft. Antagandebeslulel kan överklagas lilllänsstyrelsen och länsslyrelsen kan också självmant ingripa pä del sätt jagstrax återkommer lill. En begränsning av del statligainflytandet förutsätter inte bara en formell ändring av själva plansystemeiulan även all slalens roll i olika frågor preciseras pä elt tydligare säll änf. Statens möjligheter att ingripa i fräga om innehållet i planer bör enliglmin uppfattning - borisen från den bevakning av enskilda intressen som sker vidbesvärsprövning - huvudsakligen begränsas till frågor av nationell betydelseoch lill vissa frågor som rör den mellankommunala samordningen avplanläggningen. Detta bör medföra bl.a, atl de statliga myndigheternaprioriterar arbetet med översiktliga frågor inom den fysiska planeringen påbekostnad av detaljfrågor och frågor av lokal betydelse, i vilka kommunernasbeslut bör ges ökad genomslagskraft. 3.4.2 Tyngdpunkten i arbete läggs vidsamrådet Jag delar också utredningensuppfattning att den statliga kontrollen, som enligt gällande lag är enefterhandsgranskning, i största möjliga utsträckning bör ersättas av medverkani förhand genom information och samråd under pågående planering. Redan nu ärsamrådsförfarandet av större praktisk belydelse än fastställelseprövningen.Även i fortsättningen blir samrådet etl viktigt instrument för all behandlasädana frågor där statliga och kommunala intressen kommer i beröring medvarandra och där konflikter kan tänkas uppstå, I vissa fall torde emellertidsamrådet inte leda fram lill samstämmighet i de statliga och kommunalauppfattningarna. Frågan är då vem som skall ha del slutliga avgörandet i sinhand, staten eller kommunen, 3.4.3 roll vid efterhandsgranskningen Ulredningen har föreslagit att denobligatoriska statliga fasisiällelse-prövningen av alla planer slopas ochersälls med elt system där länsslyrelsen pä vissa i lagen preciserade grunderskall kunna underställa de kommunala besluten regeringens prövning. Den ansvarsfördelning mellan statenoch kommunerna som förslag ger ullryck för är enligl minmening i stort sett lämplig. Den innebär bl, a. att staten självmani skallkunna ingripa mol kommunala 1985/86:1 78 beslut om planer, endast om vissa i lagen angivnaintressen inte har blivit 3 Reformbehoven tillgodosedda,l,ex, riksintressen, 1 likhet med mänga remissinstanser ocfilagförslagets anserjag att tyngdpunkten i beslulsfallandel inom det statliga området inte mvudsakliga , o , , o inriktning bör hggahos regeringen utan pa lansstyrelserna. Jag anser således an det , börankomma på all pröva om en viss plan ftän slalens synpunklkan godlas eller inie. En sådan reform är av slörsla belydelse Det ligger givetvis påtagliga lidsvinsier i enplanprocess som den nu beskrivna. Genom all pä delta sätt lägga besluten närmare dem som berörs förstärks också detdemokratiska infly- Som jag tidigare nämnde bör statensmöjligheter atl självmant ingripa mot kommunala planbeslui huvudsakligenbegränsas lill frågor av naiionell eller mellankommunal betydelse. bör ha skyldighet atlinom frän den dag dä kommunens beslul kom länsslyrelsen till händabesluta om prövning av beslut all anta, ändra eller upphäva en detaljplan ellerområdesbestämmelser, om del kan befaras alt det kommunala beslutet 1, innebär all ettriksintresse enligt NRL inte tillgodoses, 2, innebär altregleringen av sädana frågor om användningen av mark och vatten som angår tväeller kommuner inte har samordnats pä elt lämpligt sätt eller 3, innebär att enbebyggelse blir olämplig med hänsyn till de boendes och övrigas hälsa ellertill behovet av skydd mot olyckshändelser. Beträffande översiktsplanerna skalllänsslyrelsen kunna genom elt granskningsyttrande i anslutning tillutställningen ange i vilka hänseenden del finns erinringar mol planen.Översiktsplanen skall utgöra underlag för fortsatt beslutsfattande som röranvändningen av mark och vatten. yttrande utgör därvid en del avbeslutsunderlaget. Några möjligheter till ingripande mol beslut omöversiktsplaner behövs enligl min mening inte. Del bör vara tillräckligt omlänsslyrelsen kan bevaka fortsatta beslul bl, a, inom områden där det råderivisl mellan staten och kommunen om den lämpliga markanvändningen. Om det behövs för alt tillgodoseett riksintresse inom ett visst område eller ett mellankommunalt intresse, börregeringen kunna utfärda ett planföreläggande, dvs. förelägga kommunen , ändra eller upphäva en detaljplan eller omrädesbesiämmelser. 3.5 Förbättring av medborgarinflytandet Min förslag: Medborgarinflytandet förbättras. Vidplanläggning skall genom information och debatt eftersträvas ett såfullständigt beslulsunderlag som möjligt för de politiska organen. .Alla boende som berörs av en planeller ett beslut om tillstånd skall, liksom hyresgästernas organisationer, hasamma ställning som sakägarna. Att människorna är intresserade avsamhällsfrågor och all de deltar i samhällsdebatten är grunden för demokratin.De senare årens debaii i miljöfrågor, frågor om stadsförnyelse och andraplaneringsfrågor har fäsi uppmärksamheten på alt medborgarnas insyn ochinflytande måste förstärkas i olika led av den kommunala planerings- ochbeslutsprocessen, 1 dagens lagstiftning är markägarna inom det område somberörs av planläggning sakägare vid upprättande och ändring av planer. Detinnebär också atl de har rätt all föra sina åsikter vidare genom all överklagaplanbesluien. Till sakägarna räknas i första hand fastighetsägare ocharren-dalorer. Särställningen för fastighetsägare har inte ansetts svara mot demokratinsanspråk pä allmänhetens deltagande. Del har frän bl, a, hyresgäströrelsenrests anspråk på att de boende inom ell område som berörs av planläggning skallha samma möjligheter som fastighetsägarna, har föreslagil allsakägarkretsen vidgas lill att omfatta även hyresgäster ochbostadsrätlshavare. Enligt min mening gäller det attbygga upp beslutssystemet i en ny lag så att det blir så öppet som möjligt förpåverkan. Det behövs alltså regler som garanterar kommunmedlemmarna insyn ochinflytande. Givetvis kan det inte komma i fråga att ge kommunmedlemmarnamöjlighet all ingripa i den formella beslutanderätt som de förtroendevaldautövar genom den representativa demokratin. Strävan bör enligt min mening varaatt genom information och debatt få fram ett sä fullständigt beslutsunderlagsom möjligt för de politiska organen. Jag ställer mig positiv lill enutvidgning av den krets som bör ges en särskilt stark ställning ibelutsprocessen men anser att detta måste vägas mol önskemålet atthandläggningen inte blir avsevärt mer komplicerad än . Alla möjligheteralt minska den byråkratiska hanteringen måste tas lill vara. Målet måste varaatt kommunernas arbetsuppgifter enligt den nya lagen skall kunna mednuvarande personalresurser. Eftersom den utökade inlressentkretsen också bör habesvärsräll, blir även statliga myndigheter berörda av mitt förslag i dennadel. Jag anser att en något annorlundalösning av dessa frågor bör väljas än den som ulredningen har föreslagil. konstruktion blir del enbart innehavaren av hyresrätten ellerbostadsrätten som blir sak- ägare och tillförsäkras rätt alt lä information, alt avgesynpunkter och att överklaga besluten. En sädan begränsning är enligl minmening inte befogad. Den eftersträvade utvidgningen av medborgarinflylandel böromfaiiaalla hushällsmedlenimar. För en sådan lösning talar ävenjämställdhelsas-pekter. Den som tecknar hyi"eskontraktet ellerbostadsrätten är ofta den manliga parlen i hushållet. Utredningsförslagetskulle därför kunna leda till att mänga kvinnor inte får formella möjligheteratt påverka beslutstäitan-det. Enligl min mening bör därftir alla boende somberörs av etl planförslag ha samma ställning som sakägarna. Med anledning av lagrådets Förslag(yttrandet s, 28 0 föreslår jag emellertid nu en annan lagteknisk lösning avinflytandefrågan än i lagrådsremissen, som innehöll en s. k. legaldefiniiionav begreppet sakägare (I kap, 8 8 i del remitterade lagförslaget). Jag anseralt lagtexten inte bör uppta nägon bestämning av sakägarbegreppet, 1 ställetbör i förfarandereglerna anges vilken ställning de olika kategorierna avintressenter skall ha. Därvid bör de boende i princip jämställas med den mertraditionella gruppen av sakägare. Föran inie handläggningen skall bliorimligl komplicerad mäsle kallelseförfarandet när del gäller den på dettasätt vidgade kretsen vara enkelt. Kungörelse i ortstidning bör varatillräckligt. För att garantera de boende möjligheter till en god informationbör också hyresgästernas organisationer ha samma ställning som sakägiirna medrätt alt i likhet med fastighetsägarna beredas tillfälle till samråd och fäkallelse utställning av planförslag. Därigenom betonas också betydelsen avden samlade uppfattningen bland berörda boende. Det är dock inte fräga om attta ifrån den enskilda hyresgästen rätten att framföra synpunkter vare sig honeller han är ansluten till en hyresgästorganisation eller inte. Information och samråd i anslutningtill planläggningen bör givetvis rikta sig även till kommunmedlemmarna iallmänhet och till berörda intressenter i övrigt, t. ex, olika organisaUoner,För att stärka medborgarnas och de förtroendevaldas inflytande över planeringenbör programarbetet uppmärksammas som etl viktigt moment i planprocessen.Kommunerna bör utnyttja möjligheten att föra diskussioner med berördamedborgare i programarbetet. 3 Rcformhe/iovcn och lagförslagels hiiviidsakligainriktning 3.5-3.6 3.6 Förenklingar i PBL som har betydelse för den enskildamänniskan Min förslag: Tillstånd till byggande m, ni. lämnas i formav bygglov, rivningslov och marklov. Förhandsbesked kan lämnas beträffandeål-gärder som kräver bygglov. Skyldigheten att söka lov skallkunna varieras genom kommunala beslut. Kommunen skall undervissaförutsättningar kunna besluta all vissa åtgärder inom områden utandetaljplan fär ulföras utan bygglov, nämligen bl. a komplementbyggnader,mindre tillbyggnader och inre ändringar av byggnader. För områden med detaljplan kankommunerna i planen besluta all enklare fritidshus, kolonistugor och liknandebyggnader på det säll som anges i planen fär uppföras eller byggas lill ellerändras pä annal säll ulan lov, Ansvarei för alt byggnader m, m. uppfyller PBL:s kiavläggs i större utsträckning än på byggherren. får möjlighelatt underlåta att detaljgranska konstruktionsritningar m, m. Beslut som angår miljöförändringaroch samhällsutveckling bör läggas så nära de berörda människorna som möjligl.Förslagen om decentralisering av beslutanderätten lill kommunerna och omförstärkning av de boendes möjligheter atl själva delta och utöva inflytande iplaneringen skall ses som uttryck för denna princip. Hela reformen bör dessutompräglas av ökad frihet för den enskilda människan. Det är en så viktig principalt den bör återfinnas redan i lagens inledande paragraf. Del är såledesangeläget atl överväga om inte ansvarei också i byggprocessen kan läggas direkthos den enskilda människan i en betydligt större utsträckning än vad som ärfallet . Del väcker frågan vilka byggnadsåtgärder som behöver prövas iförväg och därför skall kräva lov av och vilka som bör kunnaulföras av den enskilde pä eget ansvar. Jag har redan framhållit att iprincip all bebyggelse bör prövas lämplig frän allmän synpunkt innan den fårkomma till. Ägandet av mark skall således inte i sig grunda nägon rätt attvidta åtgärder som förändrar miljön. Men även med utgångspunkt i en sådangrundläggande princip finns ett belydande utrymme för atl överlåta beslul ochansvar åt den enskilde. Prövning genom samhällets organ hartvä syften. Vid prövningen av lov skall sålunda bevakas alt den tilltänktaåtgärden är lämpligt lokaliserad, utformad och utförd med hänsyn tillsamhällets intressen, Ålgärden skall också vara lämplig sett från grannarnassynpunkt. Det bör alltså vara möjligt att avstå från prövning, när varkensamhällets intressen eller grannars rätt träds för när, Atl på eltmeningsfullt sätt uttömmande beskriva dessa situationer direkt i lagen är intemöjligt. Enligt min mening skulle en sädan lösning inte heller vara lämplig.Det är kommunerna med sill ansvar för den lokala miljön som har de bästamöjligheterna att bedöma när dessa situationer är för handen. Kommunerna bör därförges en stor frihet att bestämma vilka åtgärder som kan undantas fränförhandsprövning genom bygglov m, m. Jag anser alt det i lagen bör angesen krets av åtgärder som normalt skall kräva lov men att det skall vara möjligtför kommunerna atl besluta om lättnader i denna lovplikt. Om vi skall kunna slåvakt om de värdefulla byggnader och bebyggelsemiljöer som finns i vårt land, ärdel emellertid nödvändigt att kommunerna i detta syfte får möjligheter alt ivissa områden också vidga den krets av åtgärder som skall kräva lov. Prop.1985/86: 1 82 En viktig förändring jämfört medlagrädsremissen, som jag vill nämna J Reformhehoven här, är all jag nuföreslär all bygglovsplikl för jordbrukets och liknande och lagförslagcisnäringars ekonomibyggnader skall gälla bara inom områden med detaljplan huvinlsakliga och där kommunen genom omrädesbesiämmelser beslutar att infiirapröv-ningsplikl, I sistnämnda fall krävs särskilda skäl. Lovprövningen bör lämpligen delasin i några olika former som systematiskt kan hällas isar pä ell enkelt säll.Jag har funnit atl de begrepp som Ulredningen rör sig med är ändamålsenliga,dvs, bygglov, rivningslov och marklov. Beträffande de åtgärder som kräverbygglov bör det vidare kunna meddelas etl principtillslånd ilokaliseringsfrågan, vilket - i enlighet med lagrådets förslag - bör benämnasförhandsbesked. Genom förhandsbeskedet skall sökanden pä grundval av enklahandlingar och i ett tidigt skede kunna få ett bindande beslut om att han senarekommer att få bygga, om det då visar sig atl kraven pä byggnaders utformningoch utförande kan uppfyllas. Förhandsbeskedet ger alltså enprojekieringstrygghel, som är svår all uppnå med dagens regelsystem, -,6./ Slörre möjligheter all vidta åtgärder ulan bygglovBygglovsbeJriade åtgärder med småhus När det gäller skyldigheten attsöka bygglov för åtgärder med en- eller tvåbostadshus är del lill all börja medsjälvklart all de lättnader som finns skall finnas även i fortsättningen,F, n, är följande åtgärder med en-eller tväbostadshus undantagna frän kravel päbyggnadslov, nämligen 1, att inrätta eller ändraanordningar för vatten eller avlopp i byggnader med egen va-anläggning, 2, alt göraändringar i byggnadens inre, 3, alt omfärgabyggnadens fasad, 4, all anordna enskyddad uteplats med hjälp av mur eller plank, 5, att sätta uppskärmtak över en uteplats, balkong, altan eller entré, 6, atl uppförahögst två uthus med en sammanlagd byggnadsarea om högst , I byggnadsstadgan ställs upp vissaförutsättningar för att åtgärderna skall vara befriade frän kravet påbyggnadslov. Även dessa förutsättningar bör i huvudsak gälla fortsättningsvis,F, n, gäller bl. a, alt åtgärderna under punkterna 4-6 inte utan lov färutföras närmare tomtgränsen än och att uthus som avses under punkt 6inte får vara avsedda för bostadsändamål. Jag anser dock att något lov inteskall behövas, om två grannar kommer överens om att åtgärderna fär ulförasnärmare gränsen än . Jag anser också att det nu gällande kravet anuthusen inte får vara avsedda för bostadsändamål kan slopas. Kommunala beslut om befrielse från bygglov De möjligheter som kommunerna börha alt bestämma om lättnader i skyldigheten att söka lov anser jag i förstahand bör inriktas pä åtgärder Prop.1985/86: 1 83 med anknytning lill en- eller tväbostadshus. Det innebärinte att jag anser 3 Reformhehoven atl detskall vara uteslutet med lätinader för flerbosladshuiiens del, men ochlagförslagels här harde samhälleliga intressena ofta en sådan betvdelse alt utrymmet för 'uvudsakliga inrikininti lättnader ar begränsat. Kommunen bör enligl min mening för begränsade områden, sominte ingår idetaljplan, kunna besluta atl vissa åtgärder fär utföras ulan bygglov, under förutsällningall del kan ske ulan olägenhet för grannar och för De åtgärder som under dessa förutsättningar kan få 1, all uppförakomplemenlbyggnader, l,ex. garage, uthus, växthus o,d,. 2, att göra mindretillbyggnader, 3, att utförainvändiga ändringar och 4, all ulföravissa anläggningar och anordningar. Eftersom flerbosladshusregelmässigt ligger inom områden med detaljplan, kommer möjligheterna attinföra lättnader i bygglovspliklen att huvudsakligen avse en- eller tvåbostadshusen.