prop · G90311 · 1985-12-31 00:00:00 — Anställning hos enskild torde för arbetstagaremed sädana arbetsuppgifter i stor utsträckning få anses förbjuden. Även andratyper av privata bisysslor kan för deras del ofta vara otUlälna, t, ex,näringsverksamhet i egen regi eller ersättningsgivande enskilda uppdrag medrättslig anknytning eller styrelseuppdrag i affärsföretag," Somnämnts ansåg föredragande statsrådet att bisyssleutredningens synpunkter påfrågan om bisysslas UllålHghet kunde bli till god ledning vid tillämpningen avrättsregeln. Ur propositionens redogörelse för utredningens synpunkter kan häråterges följande (prop, 1970:72 s, 58 f): "Ensamlad bedömning bör ske av de omständigheter som kan ha betydelse för att bevara allmänhetens förtroende ovälden, heter det bland annat. Storleken av risken i det aktuella fallet och den försvarliga riskgraden bör alltså bedömas. Utredningen anför därom följande. Den närmare beskaffenheten av såväl arbetstagarens som myndighetens upp gifter bör UUmätas betydelse, TiU omständigheter som medför alt endast en jämförelsevis låg riskgrad bör accepteras hör exempelvis att arbetstaga ren eller myndigheten har typiskt maktutövande funkUoner eller har att förvalta allmän egendom, befatta sig med upphandlingsfrågor och dylikt eller utöva tillsyn över offenUig eller enskild verksamhet. Vidare är bisyss lans omfattning och beskaffenhet av betydelse. En omfattande bisyssla kan anses vara riksfylld redan på grand av svårigheten att bestämma vad dess utförande kan kräva för åtgärder. Om uppgifterna i bisysslan är av mera kvalificerat slag, ligger däri ofta nog högre risker, likaså om bisysslan eller bisysslegivaren har beröring med myndighetens arbetsområde. Om bisysslan utförs för enskUds räkning, kan riskerna också ibland vara stör re, sammanhängande med att man mera sällan har att räkna med att offentliga myndigheter står i motsatsförhållande till varandra. Risken för tvåinstansjäv och liknande situationer bör emellertid beaktas. För riksbe dömningen kan det vidare ha betydelse, om med bisysslan följer ekonomis ka förmåner för arbetstagaren. Tillälligheten röner enligt utredningen infly tande av att allmänna intressen kan tala för alt arbetstagaren ålar sig sysslan. I en del faU kan ett mera typiskt arbetsgivarintresse ges ett visst beaktande. Det påpekas alt riskgraden kan sänkas genom organisatoriska åtgärder av myndigheten. Utredningen anser att, när del gäller fackliga uppdrag, det ibland kan finnas anledning för myndigheterna att överväga sådana åtgärder för att undanröja risker för bristande förtroende. Det nämns också att ett starkt personligt intresse hos tjänstemannen för en viss 19 Prop.1985/86:11 bisyssla i en del fall bör medföra att en högre risk godtas, l.ex.när det gäller ideella uppdrag" (jfr prop. 1970:72 s. 75), Någrafall ur justitiekanslerns praxis Detär naturligtvis inte möjligt att med anspråk pä fullsländighet i en lagtextkonkret och detaljerat ange vilka bisysslor som är Ullåtna resp, oUkåtna iolika staUiga tjänster. Med nödvändighet måste det i stället vara så att ensådan bestämmelse får en exaktare innebörd först genom den tolkning och tikämpningav bestämmelsen som sker i praxis. Bedömningar av bisysslor har gjorts både avdomstol och av justiUekanslem (JK) och justitieombudsmännen () (se SAV-cirkuläret),Frän högskoleområdet saknas emeUertid nästan helt exempel på sådanabedömningar. Följande fak ur JK: s praxis kan dock vara av visst intresse ävenför den som är verksam i högskolan, 1, Försvaretsbrevskola har till uppgift bland annat att meddela korre spondensundervisning och att utveckla och framställa ulbildningshjälpme- del, JK fann i ett beslul att chefen för skolan åsidosatt bestäm melserna i 13 8 statstjänstemannalagen (numera 6 kap, 1 8 ) genom all driva eget företag inom i princip samma verksamhetsområde som skolans, JK uttalade även förvåning över att chefen för armén trots kännedom om bisysslan utan några invändningar godtagit att chefen för brevskolan inne hade den, 2, Enbyrädkektör vid bedrev bolagsverksam het vid sidan av tjänsten och med nära anknytning till med denna förenade arbetsuppgifter, JK fann i ett beslut att bisysslan uppenbarH- gen kunde hos utomstående rabba förtroendet tjänstemannens Hksom andra tjänstemäns hos verket opartiskhet i tjänsten och även skada verkets anseende. Enligt JK: s mening var det fullt klart att tjänstemannens bolags verksamhet ställ i strid med lagen, JK uttalade vidare att tjänstemannens närmast högre chefer handlat felaktigt genom att trots kännedom om bolagsverksamheten inle ha reagerat mot bisyssleinnehavet genom någon form av ingripande, JKanförde i ärendet bland annat följande om innebörden av lagen: "Iuttrycket opartiskhet ligger bland annat ett krav på alt tjänstemannen inte fåri sin privata verksamhet draga fördel av sin statliga anställning. Det skallsärskilt understrykas att det, för att bisyssleverksamhet skall anses stridamot lagen, inte är nödvändigt att förtroendet verkligen rabbats eller ens attnågot speciellt inträffat som är ägnat att sätta allmänhetens Ulltro på spel.Det är tiUräckligt att förtroendet kan rubbas på grund av bisyssleverksamhetensblotta existens," 3, Chefenför styrelsen för teknisk utveckling (STU) hade styrelseupp drag i ett insUtut inom STU:s verksamhetsområde. Han hade också aktier i sådant företag. JK fann i ett beslut att tjänstemannens enga gemang i företaget stått i strid med 13 8 statstjänstemannalagen. JK utta lade bland annat följande: "Medhänsyn till att STU har huvudansvaret för initiativ och stöd /86:11 teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbete i värt landmåste det vara ett oavvisligt krav att styrelsens chef inte har någraekonomiska eller andra bindningar till enskilda företag eller personer inom densamhällssektor STU skaU betjäna," JK:s slutsats blev att chefen hade gjort sig skyldig till tjänstefel. JK gör i sinsammanfattning av ärendet ett allmänt uttalande av principiellt intresse: "Ärendetbelyser på ett slående sätt de komplikationer som följer eller kan följa av atten statstjänsteman eller annan inom statsmyndighet verksam person jämsides meddenna arbetsuppgift driver egen ekonomisk verksamhet eller har bindningar Ullsådan verkamhet inom området för myndighetens åligganden och arbetsuppgifter.Särskilt betydelsefullt att beakta är alt engagemang av detta slag lätt ingerparter och allmänhet misstankar om att allt inte gär rätt till hosmyndigheterna, 1 detta fall kan enligt JK t, ex, den misstanken uppkomma attchefen för genom en välvUlig bedömning - eventueUt genom påverkan av andrabeslutsfattare - av frågor om anslag tik X-insUtutet (enskilt företag) gynnatsina egna intressen såsom forskare hos institutel men framför aUt såsom denstörste aktieägaren i Y-bolagen som samarbetat med institutet. Det finns ingentingsom tyder pä alt något sådant förekommit men enbart den omständigheten attrisker för misstankar av detta slag kan uppkomma är mänga gånger tiUräckligtför att avveckla engagemanget. Det är bland annat synsätt av detta slag somligger bakom bisysslebestämmelsema i lagen," Regeringenhar i ett antal beslut gett sin syn på tillåtligheten av bissysslor i konkretafall. Från högskoleområdet kan anföras ett par exempel, Enförsöksledare vid en av instiluUoner var projektsansvarig för forskning rörande ventkation i djurstallar. Försöksle daren ägde hälften av aktierna i ett bolag som tillverkade och sålde venUla- Uonsdetaljer, - Regeringen ansåg att försöksledarens verksamhet hos bolaget inte var förenkg med 6 kap. 1 8 (beslut ), 2, Regeringenhar vidare avgjort ett bissysslefall från högskolan i som är av principiellt intresse. Det gällde en professor, tillika prefekt och föreståndare vid en insUtution samt en forskningsingenjör vid institutio nen. Omständigheterna var bl, a, all dessa ägde vardera en tredjedel av aktierna i ett bolag och var ledamöter i bolagets styrelse. Detta bolag drev egen ekonomisk verksamhet, grandad pä kunskapsutveckUng inom institu tionens ämnesområde. Institutionen bedrev i väsentlig omfattning upp dragsforskning för bolagets räkning avseende vidareutveckHng av bolagets tillverkningsmetoder och produkter. Universitets-och högskoleämbetet (UHÄ) hade i ärendet funnk alt bisysslorna var såväljävsgrundande som förtroendeskadliga och därmed oförenliga med 6 kap. 1 8 . JKyttrade sig i ärendet hos regeringen och anförde att han inte gjorde någon annan bedömning av rättsläget än den UHÄ gjort. JK uttalade också följande: 21 1985/86:11 "Iärendet har frän olika häll till stöd för att det av UHÄ meddelade beslutetbör ändras åberopats näringspolitiska skäl. Sådana skäl är - hur starka de änär - i detta sammanhang inle av beskaffenhet att inverka på den av UHÄ gjordabedömningen. Vidarehar i ärendet anförts argument av rättspolilisk art de lege ferenda för ensärskild bedömning av bisysslors tillåtlighet för offentligt anställda medarbetsuppgifter som avser forskning av innovaUv natur. Jag känner mig inleövertygad om all en sådan kalegoriklyvning är möjlig inom den offentligatjänsten. I den mån statliga forskningsinstitut står öppna för uppdragsforskningmåste uppdragsgivarnas förtroende för verksamheten fä stor betydelse för delsstatens möjligheter all göra uppdragsverksamheten lönsam, dels verksamhetensförmåga alt stimulera den industriella utvecklingen inom en vid ram," Enligtregeringens bedömande var de båda arbetstagarnas engagemang i bolaget inteförenligt med 6 kap, 1 S (beslut ), Synpunkterpå hur bisysslereglerna bör tolkas inom högskolan Förhögskoleområdet har hittUls saknats en allmän vägledning vad gäller bisysslefrägorna.Arbetsgruppen avser nu att i anslutning till den ovan lämnade redogörelsen förlagregler och myndighetsbeslul anföra vissa synpunkter på hur reglerna börtillämpas i fråga om de anställda vid högskoleenheterna. Medhänsyn tik de stora variationer som råder mellan olika typer av bisysslor ifråga om både art och omfattning är det givetvis inte möjligt att i detalj angevUka som är resp, inte är förenliga med olika tjänster inom högskolan, Bedömningamamåste också vara beroende av de aktuella förhållandena vid ifrågavarandeinstitution m, m. Såsom bisyssleutredningen har anfört (se ovan sid, 5 f) fårman i det enskilda faUet göra en samlad bedömning av de omständigheter som kanha betydelse för alt bevara allmänhetens förtroende för tjänstemannens och hanseller hennes kollegers opartiskhet i tjänsteutövningen saml högskoleenhetensanseende, Ianslutning till utredningens resonemang kan rent allmänt sägas atthögskoleenheter och deras anställda i jämförelse med förhållandena vid mångaandra myndigheter endast i mindre utsträckning har typiskt maklut-övande eUer tiUsynsbetonadefunktioner. Av betydelse för toleransnivån i fråga om bisysslor måste givetvisockså vara den funkUon en person har inom högskoleenheten. För den enskildeforskaren kan en högre nivå tolereras än för den som har förhållandevis störreinflytande över högskoleenhetens verksamhet, dvs, rektor, prefekt osv.Befattningshavare i ar-betsledande och resursfördelande ställning måste alltsåvara särskik försiktiga när de åtar sig bisysslor. Arbetsgrappen vik nu någotnärmare belysa hur olika bisysslor förhåller sig till denuppdragsverksamhet som högskoleanstäkda utför i sin statliga I de sammanhangenhar framhållits att stora krav på obunden vetenskaplig bedömningställs pä forskaren. Ofta har framhållits att ord- 22 ningen med att det är tjänstemannen själv som skaU avgöra tUlållighelenav enbisyssla kan ge upphov UU intressekonflikter mellan forskarens bisyssla Prop.1985/86:11 och hans tjänst inom högskolan. Misstänkliggörande av en forskaresopartiskhet förekommer inte sällan, LOA-regelnssyfte är att garantera statstjänstemäns opartiskhet i tjänsten och alt bevaramyndighetens anseende. Regeln syftar såleder bl, a, lill att garantera all enstatstjänsteman inle blir oanvändbar för de uppgifter som han eller hon haranställts för, dvs, att vederbörande pä grund av jäv inte kan fullgörauppgifterna. En statstjänsteman bör naturiigtvis undvika att åta sig enbisyssla som medför att risk för jäv uppkommer för honom eller henne i tjänsteutövningen.En sådan risk kan konkret bestå i t, ex, fara för framkallande av misstankar omatt tjänstemannen kan komma att prioritera vissa forskningsområden ocharbetsuppgifter för att gynna bisysslan. Den som har att handlägga ett ärendeär nämligen jävig om saken angår honom själv eller någon honom närståendeperson eller om ärendets utgång kan väntas medföra synnerlig nytta eller skadaför honom själv eller någon närslående. Detsamma gäller om han eller någonhonom närstående är s.k. ställföreträdare för part (4 S I och 2förvaltningslagen 1971:290, ändrad senast 1980:103), Innehavetav en bisyssla får i princip inle hindra en högskoleanställd frän att kunnamedverka i varje från utbildnings- och forskningssynpunkt angeläget projekt,oavsett vem som är beställare. Han eller hon skall i tjänsten kunna bedrivaeller medverka i uppdragsforskning och handlägga därmed sammanhängande ärenden,som l.ex, debitering av uppdraget. Attdriva egen ekonomisk verksamhet med anknytning till den egna institutionensverksamhetsområde kan lätt ses som förtroendeskadligt, 1 de fallhögskoleforskare har privata bolag med sådan anknytning kan allmänheten fåuppfattningen dels att högskoleenheten och dess resurser "står bakom"bolaget, dels att verksamheten vid instkuUonen mer blir styrd av privataintressen än av högskoleenhetens egna intressen. Ekonomisk verksamhetkonstitueras dock inte bara t, ex, genom ägandet av samUiga aktier i ett bolag.Även om ett ägarengagemang i sig inte alllid är förtroendeskadUgt, kan nämligenett sådant delägande som medför ett betydande intresse för handhavandet av ettföretags direkta verksamhet i en del fall räknas hit. Omförhållandet är sådant att ett bolag ger forskningsuppdrag åt högskoleenheten,krymper utrymmet för ägarengagemang som ej utgör förtroendeskadlig bisysslaytterligare. Detta gäller oavsett om högskoleenheten har uppdrag fränföretag som är konkurrenter till bolaget eller inte. Helt klart är att enhögskoleanställd forskare inle - såsom i ett av de ovan refererade faUen kani tjänsten bedriva uppdragsforskning för ett förelag, där han eller hon har ettbetydande ägarinflytande. Även när det gäller attavgöra tillålHgheten av ett uppdrag som enbart styrelseledamot i ett bolag eller som konsult måste en vikUg omständighet för bedömningen vara tyngden i engagemanget, dvs. det mått av inflytande och möjlighet UU påverkan som uppdraget i det enskilda företagel faktiskt ger. kan allmänna intressen tala för att ett styrelseuppdrag bör kunna godtas frän förtroendesynpunkt. Det är när uppdraget avser ett bolag som staten helt eller delvis äger. Att en statstjänsteman i sådana faU 23 Prop.1985/86:11 representerar staten som akUeägare kan normall inle ses som oUUålet,även om bolagets verksamhet knyter an till verksamhetsområdet för den myndighetdär tjänstemannen är anställd. Skulle problem i något fall anses föreligga, kande lösas genom ett entledigande från uppdraget i fråga. Somhar framgått är det den enskilde arbetstagaren som själv har ansvaret förbedömningen av om en bisyssla är tillåten eker inte. Men arbetstagaren har samUdigträtt alt få hjälp av sin myndighet med bedömningen i ett konkret fall. Ofta kanhan eller hon diskutera saken med en företrädare för myndigheten vid ettinformellt samtal. Myndigheten är också skyldig att pä begäran av arbetstagarenlämna ett skriftligt besked om en bisysslas förenlighet med 6 kap, 1 8 . Enarbetstagare vid en högskoleenhet som funderar pä att äta sig en bisyssla böralltid, om han är det minsta tveksam om bisysslans UUåUighel, anmäla det tillrektorsämbetet och begära ett sådant besked. Detsamma gäller givetvis den somredan har en bisyssla och som är osäker på om den egentligen kan accepteras.Det bör visserligen observeras att ett positivt besked från rektorsämbetet ioch för sig inte befriar arbetstagaren frän ansvaret för alt även ifortsättningen se att bisysslan är förenlig med hans tjänst. uttalande är naturligtvis ägnat all i hög grad påverka bedömningenav frågan om en ev. påföljd för hans eller hennes bisyssleinnehav (se prop,1970:72 s, 77). Det är alltså bra att ha ett positivt besked frånrektorsämbetet alt kunna falla tUlbaka på. Vissa högskoleanstäkda skall för attfa besked i stäUet för lill rektorsämbetet vända sig UU UHÄ. Detta gäller densom är rektor, förvakningschef, överbibliotekarie, driftchef vid datorcentraloch den arbetstagare vid en högskoleenhet som även är ledamot av högskolestyrelsen. Ettnegativt besked från rektorsämbetet kan överklagas hos UHÄ. UHÄ: s beslut kanöverklagas hos regeringen, I handläggs besvärsärendet avutbildningsdepartementet i samråd med övriga närmast berörda departement. Ifråga om de bisysslor som inte är förtroendeskadliga kan här ur den angivnaartikeln i anges följande: "Deoffentliganställda arbetslagarnas rätt att ta icke förtroendeskadliga bisysslorregleras inle i lag ulan i stället i kollektivavtal eller andra avtal. Enligt8 8 1 mom. AST får arbetsgivaren i vissa faU avkräva arbetstaga ren uppgift om innehav av bisysslor och deras omfattning. En tjänsteman är enligl AST således skyldig att pä anfordran lämna uppgift till arbetsgiva ren huravida och i vilken omfattning han innehar bisyssla. Men sådan uppgift om bisyssla får avkrävas tjänstemannen bara om arbetsgivaren finner anledning tkl det med hänsyn tjänstemannens sätt att utöva sin tjänst. Arbetsgivaren kan sedan enligt AST också ålägga tjänstemannen att helt eller delvis upphöra med en bisyssla, som enligt arbetsgivarens bedö- 24 mande inverkar hindrande på tjänsteutövningen. Debefogenheter som enligt AST Ullkommer myndigheterna bör enligt Prop. 1985/86:111970 års proposition såsom också bisyssleutredningen hade framhållit -användasnågot oftare än dittkls. Det bör enligt propositionen därför exempelvis underutbildningskurser för tjänstemän i chefsställning betonas inte bara attmyndigheterna i egenskap av arbetsgivare - med hänsyn främst liU sinapersonalvårdande uppgifter - är skyldiga att söka bUda sig en riktiguppfattning om varför en anställd inte sköter sitt arbete tillfredsställande.Det bör också betonas att del därvid i vissa fall kan finnas anledning attutnyttja de möjligheter som AST erbjuder. Detican nämnas att ett åläggande enligt 8 § 1 mom. att lämna uppgift om bisysslor eUeratt sluta med en bisyssla utgör ett beslut med stöd av en s, k. arbetsgivarvenUl,dvs. Det innebär alt det av arbetslagaren kanöverklagas genom besvär i administrativ ordning, i regel hos regeringen. I1970 års proposition uttalas i fråga om s, k, konkurrensbisysslor att det ärsådana bisysslor vilkas utövande - utan att inverka pä förtroendefrågan innebär att tjänstemannen konkurrerar med anstäUningsmyndigheten i dessnäringsverksamhet. Såvitt kunde bedömas av bisyssleutredningens undersökningar,ansågs sådana situationer i praktiken uppkomma relativt sällan. Det ärmyndigheternas sak att på vanligt sätt ta upp sådana frågor som man anserpåkalla en avtalsreglering UU diskussion med SAV, framhålls det i proposiUonen. Enligt8 8 2 mom, AST är det i princip helt förbjudet att inneha en konkurrensbisyssla.De som är anställda vid en myndighet som bedriver affärs- elleruppdragsverksamhet, t. ex. ett affärsverk, fär sålunda enligt AST inle innehaanställning eller uppdrag hos, ta del i eller själv eller genom annan drivaföretag inom området för denna verkamhet och inte heller annars i förvärvssyfteutöva verksamhet som berör nämnda område. Dettaförbud gäller dock inte i den män arbetsgivaren skulle ha medgett annat. Om ettsådant medgivande har lämnats, är tjänstemannen enligt AST skyldig att pä anfordranlämna uppgift UU arbetsgivaren om arten och omfattningen avkonkurrensbisysslan. 1 en del fall är det regeringen som utövar arbetsgivarensbefogenheter enligl 8 8 1 och 2 mom. AST (2 8 förordningen 1978:830 medregeringens arbetsgivamyckel'). Sålunda har regeringen förbehåUit sig själv bl.a. att pröva frågor om medgivande alt inneha konkurtensbisysslor. Praxis är härmycket restrikUv. Somexempel på bisysslor som har diskuterats från konkurrenssynpunkt också i dagspressen kan nämnas meteorologemas medverkan i radio ochtelevision, m.m, (jfr SMHLs Ijänstemeddelande nr 4/1980)." Fränhögskoleområdet kan nämnas alt forskare i inte ringa utsträckning väljer attbedriva forskningsarbete för sektorsorgan, myndigheter m. fl. i privat regi.Denna privata verksamhet drivs i olika former, frän Ullfällig free-lanceverksamhetUU aktiebolag. Avgränsningen mot de uppgifter forskaren skall fullgöra inomramen för sin tjänst är ofta oklar, vilket betyder att det i vissa fall kanröra sig om konkurrensbisysslor. Regeringensmedgivande krävs alltså för innehav av konkurrensbisyssla. Enligt ettuttalande av forskningssamverkanskommittén i betänkandet (SOU 1980:46)(s, 193 f) borde en sådan bisyssla kunna tklätas omen högskoleenhet av hänsyn till balansen ' förordningen (1983:142) med regeringens arbetsgivamyckel, 25 Prop.1985/86:11 mekan inomvetenskaplig resp. sektoriellt moUverad verksamhet ellerav andra skäl inte skulle vara beredd att åla sig del aktuella arbetet. Ettvillkor för tillstånd borde enligt kommittén dessutom vara att verksamheten bedrevshelt skUd från vederbörande verksamhet inom högskolan. Omen arbetstagare bryter mot lag- eker kollektivavtalsreglerna om bisysslor kanmyndigheten ålägga honom disciplinpåföljd för tjänsteförseelse (10 kap. 1 §LOA). Disciplinpåföljderna är varning eller löneavdrag under . Disciplinärendet kan föras vidare till domstol enligt lagen(1974:371) om rättegången i arbetstvister. Som framgått Udigare börarbetstagaren dock kunna räkna sig tik godo ett positivt besked frånmyndigheten vad gäller bisysslans tillåUighet. Bryterarbetstagaren mot bestämmelserna i kan han också bU ålagd att betalaskadestånd (54 8 medbestämmandelagen 1975:580), Iallvarligare faU kan även t. ex. uppsägning komma i fråga. Detbör än en gång framhållas att aUa högskoleanstäUda som är det minsta tveksammaom en bisysslas tillåtlighet själva bör ta upp saken med sin myndighet, dvs, ide flesta fall med rektorsämbetet. angåendehögskoleforskares rätt att ha bisysslor Forskningenhar en central roll för all utveckling inom och utom . Det är därförangeläget att forskningen stimuleras och att det ges goda möjligheter att föraut forskningsresultaten till näringslivet och samhället i övrigt. Som ett led idet arbete som pågår för att främja forskningen och kontakterna mellanforskningen och bl. a. näringslivet föreslås i denna promemoria att lärare inomhögskolan skall fä rätt att utöva bisysslor avseende forskning,utvecklingsarbete och utbildning inom det ämnesområde deras tjänst inomhögskolan avser. De skall också ha rätt att pä annat sätt yrkesmässigt utnyttjade kunskaper och erfarenheter som de har inom sitt ämnesområde. produktion, som grandar sig pä uppfinningar som läraren gjort, ochverksamhet som vetenskaplig konsult. Den enda begränsning som föresläs gällabeträffande dessa ämnesbundna bisysslor ligger däri att omfattningen inte fårvara så stor att läraren hindras att sköta sin tjänst vid högskolan. Samtidigtföreslås att högskolemyndigheterna och lärarna skall verka för attbisysslorna utförs på sådant sätt att kraven på opartiskhet och sakHghet itjänsteutövningen inte rubbas och att förtroendet för högskolemyndigheten inteskadas. Samtidigtföreslås vissa föreskrifter om uppdragsforskning. Med uppdragsforskning avsesden forskning och det utvecklingsarbete som en högskoleforskare åtager sig attutöva för någon annans räkning, exempelvis för en myndighet eller ett förelag.Uppdragsforskning sker allUd inom ramen för forskarens tjänst vid högskolan. Forskningenscentrala roll i utvecklingen inom och utom har betonats i mänga sammanhang. Del brukar därvid särskik framhållas bl, a, alt forskningen utgör en viktig förutsättning för alt stimulera en långsiktig förnyelse av näringslivet och för att stärka näringslivets förmåga att kon- kurtera på världsmarknaden.