prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — .fs*'' lagen om påföljder och ingripandenvid olovligt byggande m.m., vars bestämmelser har förts över till 10 kap, PBL, De bestämmelser som finns ikriskopplingslagen bör som jag Udigare har anfört (avsnill 11,4) kunna inordnasbland kraven på god energihushållning för byggnader, Lagen bör därför upphöraall gälla vid PBL:s införande. Några särskilda övergångsbestämmelser medanledning härav behövs inte, 2 8 Varje kommun skall före den haantagit en översikts plan enligt 4 kap. Paragrafen, som redaktionellt harutformats enligt lagrådels förslag, motsvarar 21 kap, 2 5 i utredningsförslagetoch 15 kap. 25 i det remitterade lagförslaget. Som jag har föreslagit i denallmänna motiveringen (avsnilt 19.5.1) skall kravet i Ikap. 3§ att det skallfinnas en översiktsplan som omfattar hela kommunens område vara uppfyllt föreden . Nägon möjlighet för kommunen att fä förlängdfinns inte. Översiktsplanen måsle för alt bligällande antas efter PBL:s ikraftträdande. Däremot är del inget som hindraratt arbetet med att upprätta den sker . En förutsättning är dockatt detta sker under de former som föreskrivs i 4kap. 3 8 Generalplaner skall i den mån de är fastställdagälla som områdesbe stämmelser enligt denna lag. Talan om ersättning eller inlösenenligt 228 byggnadslagen (1947:385) skall, i andra fall än som avses i 15 8andra stycket detta kapitel, väckas före utgången av . 1 sådana målskall beträffande prövningen i sak äldre bestämmelser lillämpas, Stomplaner skall upphöra att gälla vid ikraftträdandet.Beslut enligt 3 8 lagen (0000:000) om försöksverksamhet med förenklade reglerom byggnadslov m. m. i vissa kommuner skall gälla som områdesbestämmelserenligt denna lag. Paragrafen motsvarar 21 kap. 3 5 iutredningens förslag och 15 kap. 3 5 i del remitterade lagförslaget. Enligl/ö«/ö styckel skallgeneralplaner som har fastställts före PBL:s ikraftträdande därefter ha sammarättsverkningar som områdesbestämmelser. Detta innebär bl. a. atl allaplanbestämmelser kommer alt fortsätta atl gälla, även om de rör frågor som intekan regleras med områdesbestämmelser. Däremot kommer den lösenrätt och deövriga rättsverkningar som planen f n. har enligt 18, 18a, 19 och 2055byggnadslagen att upphöra vid ikraftträdandet, om rätten inte har utnyttjats.Förbud enligt 17 5 första stycket byggnadslagen mot schaktning, fyllning,trädfällning m. m. inom fastställd generalplan skall dock fortsätta att gällaunder efter PBL:s ikraftträdande. Det framgår av 15 8. Prop.1985/86:1 862 En generalpkui kan fastställas isin helhel eller endasi i vissa hänseen- 17 kap 3-4 §§ den. Pä lagrådelsförslag (yttrandet s. 130) har paragrafen utformats sä att det framgårtydligare att planen skall gälla som områdesbestämmelser endast i de hänseendensom fast:5lällelse har skett. För all ge fastighetsägaremöjlighet all fä kompensation för skador, som redan uppkommit på grund avgeneralplaner, har i andra slyckei införts bestämmelser som gerfastighetsägaren rätt att under en övergångstid föra talan om ersättning ellerinlösen enligl 22 S byggnadslagen. På förslag av lagrådel (yttrandet s. 130)har genom orden "prövningen i sak" klargjorts att det är de äldremateriella bestämmelserna som åsyftas. 1 fråga om processen gäller PBL:sbestämmelser. Jag har i den allmänna motiveringen(avsnitt 19,2.2) föreslagit att stomplaner skall upphöra att gälla, förslag har en uttrycklig bestämmelse om detta tagits in i tredjestycket. Fjärde stycket har tillkommit efterdet att lagrådsremissen beslutades med anledning av att regeringen i prop,1984/85:207 om försöksverksam-hel med förenklade regler om byggnadslov m, m, ivissa kommuner har föreslagit atl de s,k, försökskommunerna bl. a. skall föromräden utan stads- eller byggnadsplan kunna besluta att byggnadslov inte skallkrävas för uppförande av komplementbyggnader, mindre till- och påbyggnader m.m.För sådana beslut - som för alt bli gällande skall fastställas av länsstyrelsen- har föreskrivits ett förfarande som i allt väsentligt stämmer överens med detsom gäller för generalplan. Beslulen gäller till dess atl de upphävs. Besluten är avsedda att motsvaraområdesbestämmelser enligt PBL. I likhet med fastställda generalplaner bör dedärför efter PBL:s ikraftträdande gälla som områdesbestämmelser. Enbestämmelse om detta har tagits in i fjärde siycket. Stadsplaner, byggnadsplaner, avstyckningsplaner m. m. 4 8 Stadsplaner och byggnadsf)laner enligt byggnadslagen(1947: 385) eller stadsplanelagen (1931: 142), sådana äldre planer ochbeslämmelser som anges i 79 och 83 85 sistnämnda lag samt avstyckningsplaner,till den del de inte omfattas av förordnande enligt 168 8 byggnadslagen, skallgälla som detaljplan enligt denna lag. Avstyckningsplaner, till den del deomfattas av förordnande som har angetts, skall upphöra att gälla vidikraftlrädandet. I fråga om stadsplaner ochbyggnadsplaner, som har fastställts efter utgången av , skallgenomförandeliden enligt 5 kap. 5 8 vara tio är räknat från den dag då beslutetalt fastställa planen vann laga kraft. I fråga om övriga planer ochbestämmdiser som avses i första stycket skall genomförandetiden anses ha gåttut. Paragrafen motsvarar 21 kap. 48 i utredningsförslaget och15kap. 48 i det remitterade lagförslaget. Pä lagrådels förslag (yttrandet s.131) har första stycket getts en i förhål- Prop.1985/86:1 863 landetill det remitterade förslaget ändrad formulering i avsikt att tydligare jy kap4 § ange att bestämmelsen avser dels stadsplaner och byggnadsplaner enligtsäväl byggnadslagen som stadsplanelag och dels äldre planer ochbestämmelser som på grund av sladgandena i 79 och 83 55 stadsplanelagenjämförda med 159 5 andra styckel byggnadslagen omfattas avövergängs-bestämmelserna till den lagen. Stadgandet i första styckel innebär alltså atlstadsplaner och byggnads-planer enligt byggnadslagen samt äldre planer, som är jämställda med stads- eller byggnadsplaner, med ett undantag skall gällasom delaljplaner enligt PBL. Undantaget, som framgår av sista meningen i förstastycket, gäller avstyckningsplaner vilka, till den del de omfallas avförordnanden enligl 168 5 byggnad slagen, skall upphöra att gälla vidikraftträdandet. De planer som skall gälla som detaljplaner enligtPBL är således stads-och byggnadsplaner som har fastställts enliglbyggnadslagen och stadsplanelagen, av ålder bestående stadsplaner, stadsplanerfastställda före den Ijanuari 1908 eller därefter enligt bestämmelserna i lagen (1917:269) om fastighetsbildning i stad, ursprungliga lydelsen ellermotsvarande äldre stadgande, s. k. bondplaner, dvs. stadsplaner som har fastställtsenligt bestämmelserna i 1 kap. 42 8 sistnämnda lag eller molsvarande äldrebestämmelser samt avstyckningsplaner utan 168 8-förordnanden. Med detaljplaner skall dessutom jämställas sådanasärskilda beslämmelser avseende användningssättet för byggnadskvarter somjämlikt 1 kap. 2 eller 42 8 lagen om fastighetsbildning i stad har meddelatsför vissa områden inom stads- eller bondplaner. Dessa bestämmelser jämställdesenligt övergångsbestämmelserna (79 och 83 85) till stadsplanelagen med stadsplanresp. Bestämmelserna om detaljplan i PBL blir därmed -med de undantag som anges i detta kapitel - tillämpliga pä dessa planer.Sålunda skall t. ex, bestämmelserna om kommunens rätt atl lösa viss mark enligt6kap. gälla, 1 fråga om skyldigheten för kommunen att lösa mark för annat änenskilt bebyggande skall dock äldre bestämmelser gälla under en övergångstid (55), Enligt 24 5 skall vidare äldre bestämmelser i vissa fall gälla i fråga omskyldigheten för fastighetsägare att betala ersättning för gatukostnader. Några remissinstanser har föreslagit att s,k. K-och Q-bestämmelser, dvs, skyddsbestämmelser för kulturhistoriskt värdefullbebyggelse, i dagens stadsplaner skall gälla som skyddsbestämmelser enligtPBL, Jag har Udigare (avsnitt 11,2,2) föreslagit att kulturhistoriska värdenskall kunna hävdas utan att sädana skyddsbestämmelser har utfärdats. Detinnebär att dagens K- och Q-märkningar får en viss tyngd i lovärenden utannågon formell övergångsregel. Jag hänvisar också till vad jag anförde i ersättningsfrågani specialmotiveringen till 15 kap, 5 5 tredje siycket. Det är inte ovanligt atl åtgärder efterdispens har medgetts i strid mot beslämmelser t, ex, i en stadsplan. När ensådan plan nu skall gälla Prop.1985/86:1 864 som detaljplan enligt PBL. kan del ifrågasättas om planendärvid skall 17 kap. 4-5 §§ anses ändrad i enlighel med dispensen eller ej. svårt att överblicka konsekvenserna vid olika typer av dispenser,om en sädan generell bestämmelse införs. En lämpligare lösningär enligt min mening att behovel av planändring övervägs när fråganaktualiseras, t, ex, genom en bygglovsansökan. Om dispens har getts företl helt annat ändamål än vad planen utvisar, kan del innebära all planen mäsleändras för all lov skall kunna lämnas till åtgärder som är förenliga med detnya ändamålet men som inte siär i överensstämmelse med planen. Jag vill dockerinra om att bygglov till bl, a, sädana inre ändringar som anges i 8 kap, 1 84 och 5 får lämnas, trots atl byggnaden används pä ett sätl som strider motplanen (se 8 kap, 11 5 Iredje stycket), 1 överensstämmelse med vad jag harföreslagil i den allmänna moUveringen (avsnitt 19,3,3) har i andra styckelföreskrivits att stads- eller byggnadsplaner fastställda efter utgången av år1978 skall ha en genomförandetid av lio år. Om en plan t, ex, har fastställtsunder löper genomförandetiden således ut , Med uttrycketfastställd avses att fastslällelsebeslutet har vunnit laga kraft. PBL:sbeslämmelser om planer med genomförandelid kommer hell all bli tillämpliga pådessa. Del innebär bl, a. alt kommunen utan fastighetsägarens samtycke fårändra eller upphäva planen endasi om det är nödvändigt på grund av nya förhållandenav slor allmän vikl, vilka inte inte kunnat förutses vid planläggningen (5kap, 115 första stycket), 1 sådana fall är fastighetsägaren enligt 14 kap, 5 5berättigad till ersättning för skada. De planer som inte får nägongenomförandelid jämställs med PBL-planer där genomförandetiden har gäll ut. Deskall alltså fortsätta atl gälla men får enligt 5 kap, 11 5 andra siycketändras eller upphävas utan atl Udigare medgivna byggrätter beaktas. Bortsettfrån de fall som avses i 8 5 detta kapitel är någon ersältningsrätt inte knutentill dessa fall. För tydlighetens skull skall påpekas att nägon rätt förfastighetsägaren att få genomförandetiden förlängd enligt 5 kap, 14 5 andrastycket inte finns beträffande dessa planer, 5 8 Under liden till utgången av är 1990 gäller intebestämmelserna i 14 kap, 1 8 inom områden som omfattas av stadsplan. Underdenna lid skall i stället 48 5 första och tredje styckena byggnadslagen (1947:385) tillämpas. Bestämmelserna i 6 kap, 24 5 andra stycket gäller inte i frågaom sådana planer för vilka genomförandetiden enligl 4 5 andra styckel skallanses ha gäll ut. Paragrafen motsvarar 15kap, 65 idet remitterade lagförslaget men saknar motsvarighet i utredningens förslag. 1985/86:1 865 Förstastyckel /j kap. 5 § Enligl 14 kap, 1 5 första stycket är kommunenskyldig att lösa kvartersmark som enligl en detaljplan skall användas, förannat än enskilt bebyggande samt mark för gator och sådana andra allmännaplatser för vilka kommunen är huvudman. Bestämmelserna, som alltså ärovillkoriiga, motsvaras av 488 första siycket byggnadslagen.Inlösenskyldigheten enligt 48 8 byggnadslagen är emellertid begränsad till defall då markägaren till följd av planen endast kan använda marken pä ett sättsom står i uppenbart missförållande till dess tidigare värde. Skälen till att i PBL föreskriva en villkorslösinlösenskyldighet har jag redogjort för i den allmänna motiveringen (avsnitt18.2.1). 1 första styckel har föreskrivits, alt äldre beslämmelser skall gällaunder en övergångstid av beträffande stadsplaner. Därefter skall 14kap. 1 8 PBL tillämpas även för dessa äldre planer. Det bör framhållas att, omplanerna ändras med slöd av bestämmelserna i 5kap. om detaljplan, detta medföratt 14 kap. 1 8 blir tillämplig på planerna i de ändrade delarna. Bestämmelsen i första styckel motiveras enligtlagrådsremissen av alt en mjukare övergäng till den föreslagna ovillkorligainlösenskyldigheten i 14 kap I 8 skall åstadkommas. Lagrådel har föreslagit attbestämmelsen utgår, eftersom fördelarna av förslaget inte har närmare belystsoch någon motsvarande regel inte har föreslagits för de fall då annan änkommunen är huvudman (yttrandet s. 132). Gentemot detta vill jag framhålla alt bakgrundentill bestämmelsen är att det i vissa större kommuner finns ett stort antalstadsplaner som inte har blivit genomförda och i vilka mark har blivit utlagdför gator och störte trafikleder. En hel del av dessa planer är inte längreaktuella och kommer därför inte alt genomföras. Om PBL införs ulan den nuföreslagna undantagsbestämmelsen, skulle kommunen bli inlösenskyldig för allmark som är utlagd för allmänt ändamål i dessa planer. Bestämmelsen gerkommunen etl visst rådrum för att ändra eller upphäva dessa inaktuella planer. Eftersomsådana planändringar i de allra flesta fall kommer att medföra alt befinUigbebyggelse inte längre strider mot gällande plan eller atl ny bebyggelse kommeratt tillåtas, torde förslaget medföra fördelar även för fastighetsägarna. Jagvidhåller således förslaget i denna del. I förhållande till det remitteradeförslaget har dock bestämmelsen justerats redaktionellt. Om annan än kommunen, l.ex, en vägförening, ärhuvudman för vägar och andra allmänna platser, torde det inte medföra någrastörre problem övergångsvis att inlösenreglerna fär en annan konstruktion. Deninlösenskyldighet som det kan bli fråga om i byggnadsplaner är nämligen begränsadi förhållande till vad jag har nämnt beträffande stadsplaner. Någonmotsvarande bestämmelse behövs därför inte i fråga om byggnadsplaner, 28 1985/86. Prop.1985/86:1 866 Enligl 6 kap, 24 8 andra styckelfär kommunen under vissa förutsättningar lösa fastigheter som inte harbebyggts i huvudsaklig överensstämmelse med en detaljplan. En av dessaförutsättningar är all planens genomförandelid har gått lill ända. Dennareglering är avsedd för detaljplaner för vilka en genomförandelid enligt PBLhar varit gällande. Bestämmelserna i 6 kap. 24 5 andra stycket bör därtor intevara tillämpliga pä sädana äldre planer vilkas genomförandetid enligt 4 5 andrastycket skall anses ha gått ut. I andra stycket har tagits in bestämmelser somundantar dessa planer frän tillämpningen av 6kap, 245 andra stycket, 6 8 Bestämmelserna i 6 kap, 26 5 första styckel gällerinte inom områden som omfattas av byggnadsplan eller avstyckningsplan. Motiven till paragrafen som handlarom huvudmannaskapet för allmänna platser inom byggnads- och avstyckningsplanerefler ikraftträdandet, har jag redogjort för i den allmänna motiveringen(avsnitt 19.3.4). Paragrafen, som har utformats i enlighet med lagrådelsförslag (yttrandet s. 131). saknar motsvarighet i utredningsförslaget. Denmotsvarar 15 kap. 5 8 första meningen i det remitterade förslaget. Genom bestämmelsen kommer ansvaretför plangenomförandel i nämnda planer att ligga kvar hos fastighetsägarna.Detta ansvar utövas oftast genom en gemensamhel sanläggning eller envägförening som har bildats enligt anläggningslagen resp. lagen om enskildavägar. Även om kommunen inte har någotformellt väghållningsansvar inom byggnads- eller avstyckningsplaner, ar detinte ovanligt att kommunen frivilligt tar pä sig ett sådant ansvar. gälla allmänna vägar som efter indragning enligt 25 8 väglagen harövertagits av enskild väghållare, enskilda vägar som är av större betydelseför kommunen, eller vägar som kommunen själv har byggt. Den nu föreslagnabestämmelsen ulgör givetvis inget hinder för kommunen att även fortsättningsvisha det faktiska väghållningsansvarel. Som lagrådet framhåller (yttrandet s.131) inverkar elt sådant åtagande från kommunens sida inte på frågan vem somformellt har ansvaret för väghållningen. 7 § Bestämmelserna i 8 kap, 11 8 fjärde stycket gällerinte inom områden som omfattas av stadsplan eller byggnadsplan. Någon motsvarighet till dennaparagraf, som svarar mot 15kap, 78 i det remitterade förslaget, har inteföreslagits av ulredningen. Enligt 8 kap. 11 8 fjärde stycketfår bygglov till åtgärder på kvartersmark för allmänt ändamål meddelas endastom ändamålel är närmare angivet i delaljplanen. Nägon motsvarande beslämmelsefinns inte . Det förekommer därför ofta att det i l.ex. stadsplanerendast anges allmänt ändamål utan någon närmare precisering, vilket inteutgör något hinder 17 kap. 5-7 §§ Prop.1985/86:1 867 mot att meddela lov. För att kommunerna inte skall behövaändra dessa 17 kap 7-8 *'«' planer för alt införa tilläggsbestämmelserhar stadsplaner och byggnadsplaner genom 7 8 undantagits frän den nämndabestämmelsen, 8 8 Om en plan eller bestämmelse, vars genomförandetidenligt 4 8 skall anses ha gäll ut, upphävs eller ändras, är kommunen päfastighetsägarens begäran skyldig att lösa mark som 1, på grund av ettlångvarigt förbud enligt 35 eller 1098 byggnadslagen (1947; 385) inte harkunnat bebyggas i enlighet med planen, 2, är belägen inometl område som till större del är bebyggt i huvudsak i enlighet med planen och 3, efterupphävandet eller ändringen inte får bebyggas eller får bebyggas endast i enutsträckning som är uppenbart oskälig. Talan om inlösen enligl forslastycket skall väckas före utgången av är 1996. 1 mål om inlösen skallbestämmelserna i 14kap. 98 samt 15kap. I och 688 tillämpas. Paragrafen motsvarar 15 kap. 8 5 idet remitterade förslaget men saknar motsvarighet i utredningsförslaget.Paragrafen har fått sin utformning i nära anslutning till lagrådets förslag. 1den allmänna motiveringen (avsnitt 19.3.3) har jag redovisat bakgrunden tillparagrafen och dess innehåll i slort. Enligt första stycket föreliggerunder vissa förutsättningar inlösenskyldighet för kommunen till följd av attsådana planer eller bestämmelser som enligt 4 5 skall gälla som detaljplanerupphävs eller ändras. Paragrafen omfattar säledes, till skillnad mot detremitterade förslaget, även sådana avstyckningsplaner för vilka förordnandeenligt 168 5 byggnadslagen inte har utfärdats. Lösenskyldigheten gäller endasiplaner som enligt 4 8 andra stycket inte påförs genomförandelid, dvs. sådanaplaner som har fastställts före utgången av är 1978,1 motsats till delremitterade förslaget är paragrafen tillämplig oavsett vilket användningssättsom var medgivet i planen. En förutsättning för paragrafenstillämpning är enligt punkl I alt fastighetsägaren har varit förhindrad altbygga på grund av ett långvarigt nybyggnadsförbud enligt 35 8 eller 1098byggnadslagen, dvs. i avvaktan på planläggning eller planändring. enligt 110 8 andra styckel mol att bygga innan vägar, vatten och avlopphar anordnats berättigar således inte till inlösen. Del är inte möjligt att exakt angehur länge ett förbud skall ha gällt för atl del skall betraktas som långvarigt.En lämplig utgångspunkt kan emellertid enligt min mening vara den tidrymd somenligt 4 8 är bestämmande för frågan om en plan skall påföras genomförandetideller ej. Det innebär att kravet i punkt 1 i allmänhet skall anses varauppfyllt, om förbudet har meddelats före den Ijanuari 1979 och fortfarandegäller vid lagens ikrafl- 1985/86:1 868 trädande.Något absolut krav på att förbudet skall ha gällt utan avbrott bör jj kap 8 'iinte ställas. Om ett förbud har upphört att gälla på grund avatt giltighetstiden har löpt ut innan den har förlängts, har nämligen fastighetsägareni praktiken inte haft några möjligheter att utnyttja byggrätten, Samma synsättbör läggas på sådana fall där förbudet har upphört före PBL:sikraftträdande. Lagrådet har (yttrandet s, 132) pekat päytteriigare en situation där kravet i punkt 1 bör anses uppfyllt. Lagrådetåsyftar det fallet att etl långvarigl förbud enligt 35 eller 109 8byggnadslagen någon tid före ikraftträdandet av PBL ersatts av etl förbudenligt andra stycket att bygga innan vägar, vattenförsörjning och avloppanordnats, Pä den tid som stått fastighetsägaren till buds kan hans reellamöjligheter att undanröja hindren för bebyggande ha varit mycket begränsade.Som lagrådet påpekar är det därför också i detta läge - om man ser till defaktiska omständigheterna -det första förbudet som omöjliggjort förfastighetsägaren alt bygga. Enligt punkt 2 skall fastigheter, för altinlösenskyldighet skall komma i fråga, vara belägen inom ett område som tillstörre del är bebyggt i huvudsak i enlighet med planen. Lagtexten har iförevarande punkt fäll en delvis annan utformning än enligt såväl detremitterade förslaget som lagrådets förslag. Skälet till detta är bl. a, attparagrafens tillämpningsområde har vidgats till att avse även andra ändamål änbostadsändamål. På skäl som jag har redovisat i den allmänna motiveringen(avsnitt 19.3.3) skall inlösenskyldighel inte föreligga, om området därfastigheten är belägen inte alls eller endast till en del är utbyggt. Omövriga förutsättningar enligt paragrafen är uppfyllda, bör dockinlösenskyldighet inträda, om cirka tvä tredjedelar eller mer av området ärbebyggt. Något exakt mått pä hur stor del av området som skall vara utbyggt gåremellertid inte att ange. Av det anförda framgår att utbyggnadsgraden intealltid skall bedömas i förhållande till hela planområdet. Om fastigheten ärbelägen i en klart avgränsad del av planområdel, inom vilken utbyggnadsgradenskiljer sig från planomrädet i övrigt, är det förhållandena i denna dd somskall bedömas. Kravet all områdel skall vara bebyggt i huvudsak ienlighet med planen skall anses uppfyllt även om det föreligger smärreavvikelser vad gäller användningssättet. Byggnaderna behöver inte heller ha denstorlek som planen maximalt tillåter. Det är tillräckligt om de inte i något väsentligtavseende strider mot planens bestämmelser. En ytterligare förutsättning för paragrafenstillämpning är enligt punkt 3 att fastighetsägaren efter upphävandet ellerändringen kan använda marken endasi på sätt som är uppenbart oskäligt. Som jag har redogjort för i den allmännamotiveringen (avsnitt 19.3.3) skall den förutsättningen anses vara uppfylld, omen fastighet över huvud taget inte får bebyggas. Om fastigheten visserligen fårbebyggas för enskilt ändamål men på ett annat sätl än vad som tidigare medgavsi planen, blir bedömningen olika, beroende på ändamålet med bebyggelsen. Prop.1985/86:1 869 Atl byggrätten för en- ochtvåfamiljshus ändras inom ramen för det 17 kap. 8 § ursprungliga ändamålet börinie - annal än i rena undantagsfall - medföra inlösenskyldighet. De ändringarsom det här kan bli fråga om är framför alll begränsningar av den Udigaremedgivna byggrätten, l.ex. för att förhindra olämplig permanentbebyggelse.Storleken på de medgivna byggnaderna har i sådana fall anpassats lill vad somär erforderiigt för all uppnå syftei - nämligen att förhindra boende året runt, 1 fråga om andra fastigheter, t,ex, för handelsändamäl eller för flerbosladshus, måste bedömningar av delvisannat slag göras, 1 sådana fall, särskill när det gäller citybebyggelse, kanäven en kraftig begränsning av den tidigare medgivna byggrätten inom ramen församma användningssätt medföra stora förändringar av fastighetens marknadsvärde.Fastighetsägaren kan i sådana fall drabbas så hårt även av en begränsning avbyggrälten alt inlösenskyldighet bör inträda. Avgörande för vad som kan ansesvara ett skäligt utnyttjande är i dessa fall inte i första hand den tidigaremedgivna byggrätten utan snarare det utnyttjande som har medgetts för fastigheternai omgivningen, vilket också torde vara det som avgör fastighetensmarknadsvärde. Om byggrälten ändras för enfaslighet som är avsedd för industriändamål kan det inte generellt anges hurbedömningen skall göras. För atl inlösen skall medges bör dock krävas att detär fräga om kraftiga begränsningar av den tidigare byggrätten som leder tillstora förändringar av fastighetens marknadsvärde. Lagrådet anser (yttrandets. 133)atl det av lagtexten också bör framgå atl frågan om huruvida inskränkningen avbyggrätten är uppenbart oskälig skall ske med utgångspunkt i hur situationenter sig för en fastighetsägare.