prop · G903100 · 1985-12-31 00:00:00 — Om vi kommer i etl läge där vi enbart lillämpar ochanvänder vad andra utvecklat, kommer del på sikl all leda till ett ensidigtberoende av utländsk forskning och utveckling och därmed risk för minskadsjälvständighet och sämre lillväxtförmåga för vårt näringsliv. Det ärnödvändigt att även små och medelstora länder har möjlighet alt engagera sig igrundforskning på mänga områden och atl stödja en forskning som inle styrs avkrav pä omedelbar tillämpning. Den omprioritering som påbörjats i syfte atl gegrundforskningen en starkare ställning är därför av strategisk belydelse förulvecklingen i samhället och näringsliv. En ökad satsning på grundforskning liksomsamhällsutvecklingen i övrigl skärper kraven på högskoleutbildningen. Det ärav central belydelse atl utbildningen stimulerar intresserade studerande tillfördjupningsstudier och forskning Högskoleutbildningens förmåga atl uppmuntra intresseradeoch lämpliga studerande lill fördjupningssludier med sikte pä forskning har iden allmänna debatten satts i samband med studieorganisationen. Framför alllhar kritik riktals mol de tidigare filosofiska fakulteternas linjesystem, somansetts alltför stelt. Jag anser det angelägel alt flexibiliteten istudieorganisationen ökas både med hänsyn lill de mångskiftande behoven påarbetsmarknaden och med hänsyn till vikten alt stimulera kompetensuppbyggnadockså inom områden som inle täcks av de allmänna linjerna. Jag återkommer i delföljande till förslag i detla syfte, som är av särskild betydelse inom delhumanistiska området. Jag vill redan här nämna alt jag tillmäterexamensbenämningar elt inte obetydligt värde när det gäller att väcka de studerandesintresse för olika utbildningar. De mindre högskolorna är av särskild belydelse fören geografisk spridning av tillgängen pä kvalificerade utbildningar. Därmedbidrar de inle bara lill en utjämning av utbildningsklyftorna i landel ulanockså lill alt tillgodose behovel av utbildad arbetskraft utanföruniversitetsorterna. Jag ser del dessulom som mycket glädjande atl högskolornakommit att bli viktiga inslag i den regionala ulvecklingen genom samspel mellannäringsliv, organisationer och myndigheter. 1.5 Utbildningför vuxna Prop. 1985/86: 100 Bil 10 Den snabba omvandlingen av vårt näringsliv fårkonsekvenser inte bara för utbildningsväsendetsdimensionering och inriklning ulan ocksä för dess organisation. Av särskildbetydelse är utvecklingen inom data- och elektronikområdel, som kommer allpåverka inte bara varuproduktionen utan praktiskt taget alla samhällsområden. Isjälva verkel är många av de ställningstaganden som inom den närmasle lidenmåste göras inom kullur-och massmedieområdet en direkl följd av dendatatekniska ulvecklingen. Utvecklingen inom dalaelektronikens områdeunderstryker behovel av en flexibel utbildningsorganisation. Denrevolutionerande förändring, som den nya tekniken medför för produktions- ocharbetsförhållanden i hela näringslivet och i offentlig förvaltning, innebär attbehovet av arbetskraft som på olika sätt kan hanlera teknik inte kanlillgodoses enbart genom ungdomsskolan. Det åriiga nytillskottet tillarbetskraften, som kommer direkt frän ungdomsskolan, svarar mol av denlolala arbetskraften. Det innebär grovt räknai att det skulle kunna la mellan30-40 är innan samtliga arbetstagare har åtminstone någon kunskap om den nyatekniken. Detta pekar på att del finns elt slorl behov av ell utvecklat systemför fortbildning och vidareulbildning. Del finns enligt min uppfattning storasamhällsekonomiska vinster i en satsning på vuxenutbildning med dennainriklning, förutom de vinster den innebär för den enskilde i form av bällreinkomslulsikler och tryggare sysselsällning. Jag har exemplifierat behovet av vuxenutbildningfrän dalaeleklronikens område och jag kommer i det följande all föreslå entvåårig satsning på ett brett upplagt dalautbildningsprogram. Behovel av enbred satsning på vuxenutbildning ulgår med milt synsätt från bådearbetsmarknadens krav och nödvändigheten av alt överbrygga existerandeutbildningsklyftor såväl inom som mellan generationer. All man därvid görsärskilda insalser för personer med kort ulbildning är naturligt avrättviseskäl men ocksä därför all del är de kortutbildade som möter störstsvårigheter i arbetslivet. 1.6 Beredskap för förändringar Underde närmaste årtiondena kommer ändringar i elevunderlaget att sätta sin prägelpå skolväsendets dimensionering och organisation. En viktig uppgift blir atlanpassa de tolala insatserna inom utbildningsväsendet på etl sådant sätt att detillgängliga resurserna utnyttjas effektivt och sä atl de negalivakonsekvenserna för skolan och dess personal av minskal elevunderiag kanminimeras. Del är emellertid ofrånkomligt atl resursfördelningen mellan olikastadier i utbildningssystemet måste anpassas lill förändringar i elevkullarnasstorlek. I elt snabbt föränderligt samhälle medkontinuerligt pågående struktur omvandlingar i näringslivet är det viktigt all den ulbildning som samhällel erbjuder har en bred inriktning. Ulbildningen måsle bygga på insikten om alt varje person under sitt yrkesverksamma liv kan komma alt ställas inför situationer som kräver nya kunskaper. Del ställer krav på elt öppet och flexibelt utbildningssystem. Ambitionen måste vara all alla q medborgarei princip skall ha möjlighet atl få tillgång till den utbildning de Prop.1985/86: 100 är intresserade av och anser sig behöva. En hög utbildningsnivåoch Bil 10 aktuella kunskaper hos befolkningen är en nationell tillgång.Därför ligger det både i nationens och den enskilde medborgarens intresse atlslå vakt om elt utbildningsväsende som ger alla rätt till god utbildning ochkunskap. 1.7 Kultur- och mediefrågor Den lekniska ulvecklingen på medieområdet förändrar i höggrad den vardagliga kulturmiljön. Fler och fler TV-program kan tas emot iTV-ap-paraterna via satelliter och kablar. Sändningskapacileien för nationelltproducerade program ökar. Nya grupper fär möjligheter alt komma till tals imedierna. finns det en påtaglig risk för att det internationellautbudet av filmer och underhållande TV-program i stor utsträckning kan kommaatt dominera vår populärkultur. Regeringen har i sinamediepolitiska ställningstaganden bejakat den nya tekniken. De nya möjlighetersom tekniken skapar måste tas till vara för att vidga yttrandefriheten och göraetl bredare programutbud tillgängligt. Men ianspråktagandet av ny teknik kaninte få ske enbart pä kommersiella marknadsvillkor. Det måste bestämmas utifrånen principiell samhälls- och kultursyn. En av de viktigaste riktlinjernaför regeringens mediepolitik är att de nya medierna inte får skada vare sig denradio och television som bedrivs i allmänhetens tjänst eller pressen. Dessamedier är nödvändiga för den fria debatten och opinionsbildningen. Det är vidare viktigt alt se tillalt utnyttjandet av medierna inte endast bestäms av starka ekonomiskaintressen. Många människor måste få en möjlighet att påverka programval ochprogramutbud. Även de nya medierna har begränsad kapacitet. Av denna anledninghar en koncessionsordning införts för närradio och kabel-TV som säkrar ettbrett inflytande. Del ökade internationella utbudetfår inte innebära atl ambitionerna minskar när det gäller nationelltproducerade radio- och TV-program. Att radio, TV och video drar till sig ökaduppmärksamhet och ställer krav på större resurser får inte heller leda till attden levande kulturen fär sämre utvecklingsmöjligheter. Minoritetsgruppernas behov pämassmedieområdet måsle särskill uppmärksammas. Invandrare och olika grupper avhandikappade riskerar annars att bli isolerade i det moderna samhället. Denna grundsyn har varilutgångspunkten för regeringens handlande i aktuella mediefrågor. har en lång rad vikliga slällningslaganden gjorts. Närradion har fäll permanenta verksam hetsformer. Regler för kabel-TV-verksamheten har lagts fasl. En nordisk överenskommelse har träffats om en försöksverksamhet med TV-sänd ningar frän Tele-X-salelliten. Frågan om framtid övervägs i en parlamentarisk beredning inför en ny avtalsperiod frän den Ijuli 1986. Del elektroniska medieutbudetpåverkar i hög grad kulturlivets villkor. 1985/86: 100 Radio och TV kan -om programmen har kvalitet och aliraklionskraft - Bil 10 fungera som enypperlig kullurförmedlare. omfattande publikfriande programutbud kan åandra sidan försvåra strävandena atl föra fram angelägna budskap och skapaengagemang och aktivitet. Vilken mediepolitik som förs är därmed en viktigkulturpolitisk fråga. På samma gång är elt aktivt kulturliv och en vitalsamhällsdebatt nödvändiga förutsättningar för radio- och TV-program medkvalitet. Det som medierna förmedlar har sitt ursprung i en lokalkulturmiljö. Del lokala kullurlivet i värt landhar utvecklats myckel starkt sedan det kulturpolitiska arbelel startade päallvar vid millen av . Detta har skett till en del tack vare slalligainitiativ och stimulansåtgärder, men i försia hand genom kommunernasmålmedvelenhet och ambition. För planeringen i landsting och kommuner är detviktigt att staten kan ge besked om bidragsutvecklingen pä sikl. En nyckelfrågai den lokala planeringen är hur statsbidragen till lokala och regionala teatraroch museer kommer all utvecklas. I budgetförslaget /87 ingår väsentligaförstärkningar av dessa statsbidrag. Samiidigt presenteras en plan för hurlandets små läns-teatrar och länsmuseer skall kunna förslärkas under entreårsperiod. Förhoppningsvis kommer de besked som lämnas i budgetförslaget omstatens ambitioner atl ge vägledning och stimulans ät kommunernas och landstingensverksamhetsplanering. Strävan atl bygga ul kulturverksamhetenpå nya platser måste gå hand i hand med arbetet för atl intressera nya grupperför kultur. Delta arbeie kan i hög grad karakteriseras som ettfolkbildningsarbete i vilket de kultur-intresserades entusiasm och kunnandepåverkar de förut oengagerade. har etl arbeieinletts för atl stimulera kulturinlresset i skolorna och pä arbetsplatserna.Projektmedel har anvisats för Kullur i skolan och Kultur i arbetslivet. Ävenför nästa budgetår föreslås medel för dessa ändamål. 1 skolorna, där arbetetstartade tidigast, har en inlressanl verksamhet redan börjat komma i gång.Avsikten är att med projektmedlens hjälp stimulera fram en ny verksamhel och iförlängningen elt nylt sätt atl använda de resurser som finns lillgängliga iskolbi-dragen och i l.ex. folkbildningsorganisalionernas och folkhögskolornasbidragssystem. Målet är en akliveringsprocess som får bred omfattning. I budgetförslaget ingår väsenlligaförstärkningar av insatserna för handikappades kulturverksamhet. Kulturinsatsernahar kommit att spela en allt viktigare roll i handikappolitiken. Den snabbamedieulvecklingen och del omfattande informationsutbudet ökar den kulturellaisoleringen framför alll för de syn- och hörselskadade. I vårt land görsbetydande insatser för handikappades kultur, information och utbildning. Delsker genom talböcker, lättlästa böcker, videogram för döva, teater för dövaoch en särskild tidning på lätt svenska. Till detta kommer de reguljärautbildningsinsatserna. 1 budgetförslaget föreslås en kraftig förstärkning överhela fältet. 1 dagens kulturpolitik krävs altsärskild uppmärksamhet ägnas åt de fria kulturarbetarnas situation. Genom de beslul som fattade förbättrades konstnärernas skattesituation i väsenlliga avseenden. Detfinns skäl all även fortsättningsvis ägna uppmärksamhet ål konstnärer- Prop.1985/86: 100 nas arbets- och inkomslmöjligheter. träffaderegeringen 10 en överenskommelse med . FöreningenSvenska tecknare och om provisoriska regler förförhandlingar beträffande den s.k. biblioteksersättningens grundbelopp. Detla iavvaktan på förslag från upphovsrältsutredningen i frågan om förhandlingsrättför upphovsmän inom vissa upphovsrältsområden. Genom överenskommelsen har eltunder lång lid framfört förfallarkrav tiUgodosetts. I årets budgetförslagingär en kraftig förstärkning av bidraget till de fria teater-, musik- ochdansgrupperna och en plan anges för fortsalt bidragsökning under nästkommandetvå budgetär. Med detla treåriga resurstillskott bör bidraget lill gruppernaha uppnått en permanent nivå. 2 Utbildningssystemet och årskullarna Minanmälan av della avsnitt sker efler samråd med utbildningsministern. En av defaktorer som starkast påverkar utbildningssystemet är befolkningsutvecklingen.Det direkta sambandet mellan årskullarnas sloriek och framför alll grund- ochgymnasieskolans omfaitning är slarkl. Genom alt är obligatoriskfinns för dess del elt i princip absolut samband. Genom regeringens ambitionalt alla ungdomar skall erbjudas plats i gymnasieskolan finns ocksåell starkt samband mellan anlalet 1619-åringar och gymnasieskolansdimensionering. För högskolan och vuxenutbildningen är det direkta sambandetinle lika starkt men också för dessa delar av utbildningssystemet finns eltåtminstone indirekt samband. a. är lärarutbildningens dimensioneringberoende av sädana förändringar i behovel av lärare som beror på förändringari barn- och ungdomskullarnas storlek. I minskar elevunderlaget för närvarandekraftigt. Från slutet av 1970-lalel till mitten av 1990-lalet kommerelevunderlaget alt ha minskat med , frän ungefär 1 035 000 elever tillungefär 840000. När det gäller befolkningsutvecklingen därefter mästefödelsetalens utveckling bedömas som osäker. Efter åtskilliga års minskning avantalet födda barn per kvinna har della under de två senasle åren ökat någoloch förefaller nu att ha stabiliserat sig på ungefär den nivå som angavs somhuvudalternativ i den är 1983 publicerade befolkningsprognosen, dvs. 1,7 föddabarn per kvinna. Del mesta lalar mot denna bakgrund för att elevkullarna tillatl börja med i kommer all öka någol igen från millen av1990-la-lel. De stora ungdomskullarna har redan passeratgymnasieskolan. Efter en relalivl kraftig nedgång lill 1987 () kommer antalet 16- 19-åringar atl ligga i stort sell stilla fram lill . Därefter blir del en kraftigminskning fram . Denna minskning är sä slor att den kommer atl påverka både lärarsysselsältningen och skolorganisationen. Det är viktigt att redan nu bölja överväga hur ell brett och geografiskt spritt utbud av gymnasieut bildning skall kunna upprätthållas även under dessa förutsättningar. Antalet 20-24-åringar är allra störst just nu.Delta har föranlett en Prop. 1985/86:100 ökning av antalet platser i högskolanunder de senasle åren för att så långt Bil IO möjligt ge de olika årskullarnaungefär samma möjlighet till högskolestudier. Antalet ungdomar i denna ålderär dock bara en av de faktorer som påverkar högskolans dimensionering. Av storbelydelse är ocksä arbetsmarknadens efterfrågan när det gällerdimensioneringen inom olika områden. Exempelvis kommer minskningen av antaletelever i skolåldern under resten av 1980-lalet och en stor del av 1990-taletatl få betydelse för dimensioneringen av lärarutbildningen. För vissalärarutbildningar kommer utbildningsministern i del följande alt förordaminskade planeringsramar /87. Vad beträffar dels den våren 1985beslutade grundskollärariinjen, dels ämneslärariinjerna för gymnasieskola ochvuxenutbildning har universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) lagl framförslag om dimensionering och lokalisering. Regeringen kommer senare allföreläggas förslag lill proposition i denna fråga. När det gäller vuxenutbildningens omfatlning rådersnarast ell motsatt samband med ungdomskullarnas storlek. Detta kom bl.a. tillsynes i atl den stora satsningen på vuxenutbildning kring är 1970 i lidensammanföll med små ungdomskullar. Små årskullar i skolåldern möjliggjorde däökade vuxenulbildningsinsatser. Del minskade nytillskott på arbetsmarknaden,som små ungdomskullar medför, orsakar ocksä etl vidareulbildningsbe-hov, eftersomförnyelsebehovet på arbetsmarknaden i mindre utsträckning kan tillgodoses mednyutbildade. I detla sammanhang är det av intresse all peka på atl utredningen(DsU 1985:10) om vuxenutbildningsreformernas effekter föreslagil att detminskande resursbehovet inom skolväsendel lill följd av minskande årskullarskall kunna användas för vuxenutbildning. Betänkandet remissbehandlas förnärvarande. Utbildningsministern återkommer i del följande till hithörandefrågor. Enligt min mening är del självklart all ett minskatelevunderlag för t. ex. måste slå igenom i form av minskadorganisaiion och därmed lägre koslnader för stat och kommun. I och med alt enslor årskull lämnar innebär delta inte aulomatiskl en besparing församhällel. Behovel av stora resurser följer i stället med lill andra områdensåsom gymnasieskola, högskola, vuxenutbildning, barnomsorg, elc. Om inte dennaprincip tillämpades i samhällsplaneringen skulle del innebära all de småårskullarna generellt gynnades och de stora på molsvarande sätt missgynnades. Om skall kunna behålla vissa resurser,trots atl elevantalet minskar, kan del således enligt min mening inle motiverasmed all samhällel gör en viss besparing. Kvarhållandel av resurser måsle istället motiveras utifrån verksamhetens behov, vägt mot behov på andrasamhällsområden och med hänsyn lagen till del statsfinansiella lägel. Jag ärmol denna bakgmnd inle beredd all följa () förslag om atltillgodogöra en viss del av den minskning av statens koslnader somelevminskningen resulterar i. De avvägningar som kommer alt behöva göras när delgäller skolväsen dets dimensionering och organisation kommer med denna principiella syn att bli svåra. Som en generell ulgångspunkl för dessa avvägningar vill jag 13 ange, atl jag ser del som mera angelägel alt slå vakt omen fungerande Prop. 1985/86: 100 organisaiion för undervisningen än atll.ex. till varje pris behålla de befint- Bil 10 liga skollokalerna. Jagvill dock härvid göra undantag för situationen i glesbygd, där utbildningenstillgänglighet kan kräva ett bibehållande av skolenheter som annars inte voremotiverade. Som jag nämnt är den skolform som kommer altutsättas för de mest omedelbara påfrestningarna genom att antalet elever förnärvarande minskar kraftigt. Minskningen har varit mest påtaglig pålågstadiet. Utvecklingen illustreras av följande diagram. Elever i grundskoUn, uppdelat pä sUdier 1978/792000/01 -> Högstadiet - Mellanstadiet I Lågstadiet 8&/89 SQ/Sl 96/97 98/99 00/01 Som framgår av diagrammet har huvuddelen av minskningen pålägsta- Prop. 1985/86: 100 diet redan skett, medan mellanstadiet slår infören stor nedgång. För Bil 10 högstadiels del kommer huvuddelen avminskningen inte att inträffa förrän om ytterligare ett parar. Minskningen drabbar samtliga län.men är ojämnt fördelad. Hårdast slår den i , , Norrbottensoch , som samtliga beräknas få en elevminskning på mer än 20%mellan åren 1983 och 2000. I vissa andra län. t.ex. och ,uppgår däremot elevminskningen endast lill eltfåtal procent. Minskningen blir dock också i dessa län någol större fram tillbörjan av 1990-lalet, men en viss återhämtning sker därefter. För enskilda kommuner kan antaletelever naturiigtvis minska ännu kraftigare än vad som gäller pä länsnivå. I demest extrema fallen kan det fram röra sig om nedgångar påbortåt . Elevutvecklingen kommer atl ledalill nedläggning av skolor och därigenom till längre skolvägar för eleverna.Eftersom antalet elever per skolenhet med all sannolikhet dessutom kommer attbli lägre, kan det vidare för t.ex, elever på högstadiet innebära försämradevalmöjligheter när det gäller tillvalskurser och fria aktiviteter. Jag villdock varna för larmrapporter om drastisk nedläggning av stora delar avskolväsendet i glesbygdsområden. Sådana uttalanden bygger oftast på antagandenom att anlalet skolenheter skulle vara direkl proportionellt till elevantalet,och att antalet skolor därmed skulle minska , om elevanialel minskar idenna uisiräckning. Så drastiska förändringar behöver man enligt min meninginte befara. Systemet för tilldelning avresurser är i själva verkel generöst när del gäller möjligheterna att behållasmå skolor i glesbygd. Frågan om skolväsendet i glesbygd har lidigare vidflera tillfällen behandlats av . Senasi skedde detla för grundskolansdel då behandlade prop. 1981/82:157 om flexibel skolplanering m.m.(UbU 36, rskr 445). Som dåvarande statsrådet anförde finns för låg-och mellanstadierna inte någon huvudregel om minst elt vissl antal basresurserper ärskurs (paralleller) för bibehållande eller nyinrättande av en skolenhet.Praxis får tvärtom anses vara mycket generös när det gäller det minsta antaletelever för en .skolenhet. 1 glesbygd räcker det ofta med något eller någratiotal elever. Inte heller i tätort sätts kravet i många fall särskill högt.Det är, som föredraganden redovisade, inte ovanligt att del pä sädana orterfinns t. ex. lågstadieskolor med endasl en klass per årskurs. När det gäller högstadiet ärsituationen nägot annorlunda. För glesbygd är visserligen möjligheterna till bevarande också av högstadieskolor goda. beslöt således efter förslag glesbygdsproposition (prop. 1973:77, UbU 29, rskr 243) atl det inle längre var motiverat atl upprätthålla del krav på minsl tre paralleller som tidigare gällt för bibehål lande av en högstadieskola i glesbygd. För icke-glesbygd fär däremot fortfarande ett krav pä minsl tre paralleller anses gälla för bibehållande av en skola. Genom nämnda riksdagsbeslut infördes dock möjlighet för skolstyrelsen i en kommun att bibehålla eller inrätta en högstadieskola med mindre än tre paralleller som filialskola till en huvud- 15 Tilldelningenav basresurser görs därvid gemensamt till huvudsko- Prop. 1985/86: 100 lan och filialskolan. Genom de principer jag nu redovisalfår också möjlighetema för bibehållande av högstadieskolor ansesförhållandevis goda i en situation av vikande elevunderlag. Att del inle ärmöjligt att behälla samtliga skolenheter torde dock vara en självklarhet. Denföljsamhel, som måste finnas mellan minskal elevantal och minskade koslnaderför skolan, kan emellertid enligt min mening åstadkommas genom minskning avantalet basresurser inom ramen för en lill slor del bibehållen organisaiion avskolenheter. Enligt de tillämpningsföreskrifterför länsskolnämndernas fördelning av basresurser som SÖ efter regeringensmedgivande har meddelat gäller atl hänsyn skall las lill vissa faktorer.Självfallet är utgångspunkten härvid skolstyrelsernas uppfattning om hurskolorganisationen bör se ut. Länsskolnämnderna har dock atl pröva kommunernasönskemål mot bl. a. del slalliga intresset av en rationell skolorganisation somleder till rimliga kostnader. Den avgörande faktorn för koslnaderna är härvidhur eleverna hänförs till olika skolenheters upptagningsområden.Länsskolnämndernas bedömning härav skall grundas på pedagogiska hänsyn, menockså pä bedömning av elevernas skolväg och restiden till alternativaskolenheter. Om nämndens prövning skulle leda till uppfattningen att enskolenhet kan läggas ned, bör nämnden också la hänsyn lill om nedgången ielevunderlaget endasl är tillfällig eller om den kan förväntas bli bestående.Om del är lämpligl, kan nämnden tilldela en basresurs för flera årskursergemensaml, s.k. B-form. Sammanfattningsvis menar jag attdel minskande elevunderiaget i stora drag kommer atl leda till motsvarandeminskning av skolorganisationen, men inle i första hand genom nedläggning avskolenheter. Speciellt i glesbygd bör del finnas goda möjligheter allelevulvecklingen trots allt inte skall behöva leda lill en drastisk nedläggningav skolor. Min slutsals stöds också av den studie av effekterna av elevminskningensom SÖ har gjort i tretton kommuner. Av denna studie framgår atl kommunerna islor utsträckning är inställda pä alt sä långt det är möjligt bibehålla skolori glest befolkade områden. All skolorganisationen i stora dragminskar proportionellt mot elevminskningen leder till problem i form avminskal Ijänsleunderlag för lärare. I försia hand gär minskningen ul överobehöriga lärare. Tolalt utgör dessa fortfarande av lärarna igrundskolan. Andelen har minskat krafligl de senasle åren. Bland låg- ochmellanstadielärarna är andelen obehöriga myckel liten. När del gällermellansladielärarna kommer tjänsleunder-lagel alt minska kraftigt de närmasteåren.