prop · G90355 · 1985-12-31 00:00:00 — AOskall stå fri i förhållande till beslutsrayndig-heten i sin ärabetsutövning. Däremot harraan sett fördelar i att till AO väljapersoner sora i sin tjänst är knutna till beslutsrayndigheten. I uppbördsutredningen(SOU 1965:23 s. 62) anfördes härom följande. Oraett allmänt ombud utses för varje län, bör handhavandetav det allraänna ombudets uppgifter i regel kunna anförtros entjänsteman utan att denne därför skall behöva frigöras från honom eljest åvilande arbetsuppgifter. Ensådan lösning medför även den fördelen att det allraänna orabudet därigenoralättare erhåller kontakt med vederbörandelokala skattemyndighet eller länsstyrelse och därmed på ettenklare och snabbare sätt kan bli insatt i förekommande mål. såsoratidigare oratalats skall det allmännas talan i raål och ärendenenligt förordningen om förfarandet vid visskonsumtionsbeskattning föras av ett särskilt ombud. Det ankoramer på Kungl. Maj:tatt uppdraga åt tjänsteman hos kontrollstyrelsen att fungera som sådantombud. Det har härvid endast förutsatts (prop. 1959:3 s. 97) att uppdraget inteskall lämnas tjänstemän, sora på kontrollstyrelsens vägnar avgör skatteärenden. Soraexempel på lämplig tjänsteman för uppdraget har i propositionen nämntskontrollstyrelsens byrådirektör för skattejuridiska frågor. Denne har också iverkligheten kommit att förordnas som allmänt orabud. såvitt vierfarit har det inte varit förenat raed några nackdelar att på detta sättuppdraga åt en tjänsteman att föra det allmännas talan även i fråga om beslut av den myndighet till vilken tjänstemannenärknuten. Det förhållandet, att ombudet inte förutsattsskola utöva en formlig kontroll överfattade beslut, utan närmast har att granska och överväga fullföljd beträffandeavgöranden, som föranlett tvekan .hos beskattningsmyndigheten ellersom kan tänkas ha prejudikatintresse, har vidare bidragittill att uppdraget utan svårighet kunna anknytas till tjänstemannensordinarie arbetsuppgi fter. Vidval av den tjänsteman som skall ha att föra detallmännas talan i uppbördsraål inora länet, bör man därför 1985/86: 55 enligt vår raeningmed fördel kunna välja en befattningshavare vid . Landskamrerare torde därvid i enlighet med riksdagsrevisorernas uttalandeninte böra fungera som allmänt ombud. Äveni övrigt synes böra gälla att tjänstemän, som på myndighetens vägnaravgör uppbördsärende ellersåsom föredragande deltar i handläggningenav sådant ärende, inte skall ifrågakomma somföreträdare for det allmänna. AO i uppbörds frågor äger hoslokal skattemyndighet yrka att arbetsgivare ålägges ansvarighet för arbetstagares skatt. Han har rättöverklaga LSM:s beslut i sådant ärende till länsrätten. I övrigt fårAO inte besvära sig över LSM:s beslut enligt UBL. AO:s huvuduppgift ardock att föra det allmännas talan i mal enligt UBL där beslut fattas av . AO får anföra besvär till arbetsgivares ellerskattskyldigs förmån. AO enligt USAL har likartade arbetsuppgifter. AO-funktionen enligt USALhar kopplats till AO i uppbördsfrågor. AO i mervärdeskattefrågor för det allraännas talan i målenligt ML. I den ordinära processen har han samma behörighet som den skattskyldige i fråga om beslut enligt 51 § ML. I den extraordinära processen får AO föra talan till den skattskyldiges förmån och har då samma behörighetsom den skattskyldige. AO fårundantagsvis anföra besvär i särskildordning till den skattskyldiges nackdel, om beslut om beskattning på grund av felräkning,misskrivning eller annat uppenbart förbiseendeblivit oriktigt. Geraensarat förAO i uppbörds- och raervärdeskattefrågorär att arbetsuppgifterna i praktikenär av i huvudsak defensiv karaktär. Den samlade resursinsatsen i riket är liten. ÖBO-projektetberäknade insatsen 1978/79 till omkring10 årsarbetskrafter. I allmänhet har TI vid besvärsenheten förordnats till AO. AO i betalningssäkringsfrågor har till huvuduppgift att hos länsrätten göra fraraställningom betalningssäkring. hetsker detta i samband med tung offensiv kontrollverksamhet, men även isaraband med Tl-besvär eller s.k. ställföre-trädaransvarsmål kanbetalningssäkring aktualiseras. AO:s uppgift äruteslutande av offensiv karaktär. Eftersom det är fråga oramot enskild ingripande tvångsåtgärder har lagstiftaren ansett att beslutanderättenskall ligga hos domstol. Beträffande skälen till att det allmännas talan skall föras av AOanförde departementschefen (prop. 1978/79:28, s. 121). Tillföljd av att beslutsbehörigheten läggs på domstol bör i varje län förordnas ett eller flera allmänna orabudmed uppgift att föra det allmännas talan i mål angående betalningssäkring. Den befattningshavaresora bör komma i fråga för förordnande sora allmänt ombud bör i regeltjänstgöra på länsstyrelse och ha väl dokumenterad revisions-och processerfarenhet. Departementschefenansåg det inte lärapligt att knyta förordnandet till någon särskild tjänst på länsstyrelsen.Det fick från fall till fall ankoraraa på vederbörande rayndighetatt förordna den tjänsteman som var bäst lämpad föruppgiften. Förordnandet borde norraalt avse alla raål inora länet.Hinder borde dock inte föreligga att i ett koraplicerat ärende angåendebetalningssäkring förordna allraänt ombud särskilt för detta fall. När det gäller AO ibetalningssäkring är grunden för institutet som framgått inteatt besluts- och partsfunktioner bör vara åtskilda - såsom är fallet beträffande AO i uppbörds-eller mervärdeskattefrågor -utan att raan velat säkerställa korapetens hos dem sora inom myndigheten haratt ta befattning raed dessa raål. Enligt16 § betalningssäkringslagen kan granskningsledare under vissa omständigheterta egendom, som kan bli föremål för betalningssäkring, i förvar. Åtgärden skall genast anmälas till AO för prövning. Avförarbetena fraragår att lagstiftaren även i detta fall avsett attsäkerställa kompetens hos de tjänstemän sombeslutar i dylika ärenden. granskningsledaregäller emellertid - till skillnad mot vad som gäller AO -att vissa tjänstemän på grund av sin tjänst anses behöriga.Till denna kategori hör chefen för skatteavdelningen, enhetschef, m.fl. Enligt77 a § UBL, 48 a § ML och 21 § USAL (1984:668) kan juridisk persons ställföreträdareunder vissa angivna omständigheter åläggas ett raed den juridiska personen solidarisktbetalningsansvar för skatte- eller avgiftsbelopp sora den juridiskapersonen innehållit raen underlåtit att inbetala. Staten kanföra talan härora - ställföreträdaransvarstalan -även i civil ordning. Länsstyrelsenförordnar ombud att föra statens talan, 9 § länsstyrelseinstruktionen.Sora orabud i ifrågavarande raål förordnas i allmänhet kronofogde eller tjänstemanvid skatteavdelningen. Tillskillnad från vad sora gäller saratliga tidigare behandlade AO, sora är helt självständiga, är detta orabudi sin processföring underställd sin huvudraan. Orabudet har raed andra ord behörighetatt företräda huvudmannen raen hans befogenhet kan vara inskränkt,t.ex. vad gäller att ingå i förlikning eller förlikningens orafattning. Dearbetsuppgifter som åvilar besvärsenheten och de starka funktionella samband sora föreliggermed länets skatteförvaltning i övrigt visar enligt utredningens raening entydigtatt besvärsenheten har sin rätta plats inom länsskatterayndigheten.Den skall därför inordnas i den. Utredningenhar haft att pröva behovet av skattechefsinstitutet. Därvid harkonstaterats att utbrytningen av skatteavdelningen till en friståendemyndighet medför att behovet av ett skattechefsinstitut bortfaller och attskattechefsuppgifterna kan överföras till den nya myndigheten inom ramen förett normalt myndighetsansvar. Av den föregående genomgången avprocessfunktionerna vid skatteavdelningen har emellertid framgått attbehörigheten att föra det allraännas talan tillkommer olika mer eller mindresjälvständiga funktionärer, såsom TI och AO, och att ansvarsbilden ärsplittrad. Det förekommer att enskilda TI försetts med orabudsförordnanden i saratligaavseenden. Detta belyser hur irrationellt systemet är. Utredningen raåstedärför - raed utgångspunkt i det som anförts i inledningen till detta avsnitt -närraare pröva processfunktionernas ställning i en länsskattemyndighet. Med hänsyn till taxeringsprocessens helt dominerandeomfattning i jämförelse med övrig processverksamhet bör övervägandena utgå från den. Inledningsvis bör hållas i minnet att degrundläggande-taxeringsbesluten fattas av en från skatteförvaltningenfristående beskattningsrayndighet, taxeringsnämnden. harställning som utredningsrayndighet. Myndigheten har också ett vissttillsynsansvar. Det kan erinras ora att- SFK har till uppgift att utreda detgrundläggande taxeringsförfarandet. Taxeringsprocessen är en tvåpartsprocess, därTI företräder det allmänna. Utvecklingen visar attstatsmakterna strävat efter att också på andra oraråden utforraaförvaltningsprocessen sora en tvåpartsprocess. AO-funktioner har införts.Motivet har bl.a. varit att skapa ett förbättrat rättsskydd för de enskilda.Besvärssakkunniga frarahöll i sitt betänkande (SOU 1957:50), Förfarandet vid konsurationsbeskattning,att AO borde inta en oavhängig ställning till såväl beskattningsrayndigheten sorade döraande instanserna, raen raan menade dock att orabudet organisatorisktborde kunna knytas till beskattningsmyndigheten. uppfattning saknas skäl att ifrågasätta principerna att taxeringsprocessen skall varaen tvåpartsprocess eller att det allmännas processföring skall handhas av en i förhållandetill beskattningsmyndigheten - taxeringsnämnden - självständig funktion. Det finns däremotinte något hinder av principiellt slag för att låta länsskattemyndigheten som sådan haansvar för såväl den processverksarahet sora bedrivs inora myndighetensora utredningsverksamheten. Skattechefen har för övrigt ett dylikt ansvar inom taxeringsområdet. Tvärtom talar sambandet raellan utredning och processför en ökad saraordning och integration av dessa viktigafunktioner. Motdenna bakgrund står det enligt utredningens uppfattning klart att behörighetenatt föra det allraännas talan enligt TL bör läggas på länsskattemyndighetensora en rayndighetsuppgift. Att rayndigheten såsom sådan får enpartsfunktion, i stället för enskilda tjänsteraän som är anställda vid myndigheten, är inte skäl häremot.Syftet raed det allraännas process - att verka för korrekttaxering - är oförändrat. Snarare torde rättstrygghetenöka.Utredningen föreslår därför, sora närraare fraragår av författningsförslaget, att begreppet TI utmönstras urTL ra.fl. lagar och ersätts av ordet länsskatterayndigheten. Tjänsten ochtjänstetiteln taxeringsintendent bör dock behållas. I instruktionen för länsskattemyndighetenbör anges att och TI samt annan tjänsteman sora särskilt förordnatsav myndigheten får utföra länsskattemyndighetens talan (I AB-, M-, O-län även byråchefenvid besvärsenheten. GenoraTL:s utformning har en i avseende på den materiella ledningen och tillsynen avprocessen oklar ställning. avskaffande och föreslagna instruktionsregleringen medför att roll som densom leder processverksamheten bör få ett konkret uttryck. I instruktionen för länsskattemyndighetenbör därför anges att (samt vdb. byråchefer) får överta mål från TI när skäl är därtill. 209 14 1985/86. Bilaga 1 och 2 Attchefen för länsskattemyndigheten som chef ytterst ansvarar för processföringen även imateriellt och processuellt avseende följer av att taxeringsprocessen görs myndighetsuppgift och behöver inte särskilt regleras. Tidigarehar belysts det nära sambandet mellan kontroll- ochprocessverksamheten och betydelsen av ett nära samarbete mellan TI ochrevisorn i offensiva kontrollärenden. Genom förslaget säkerställs en geraensaraledning av dessa funktioner och en samordnad planering, prioritering och resursdiraensio-neringraöjliggörs. Ansvaret för processen klargörs. Därigenom rainskarriskerna för ett oenhetligt uppträdande från fiskalsida i processen, vilket ytterst gagnar rättssäkerheten för de skattskyldiga. Genom att i instruktionen för länsskattemyndighetenange vilka tjänstemän som har befogenhet att företrädamyndigheten i taxeringsprocessen skapas en garanti för att deviktiga arbetsuppgifterna utförs av kunniga och erfarna tjänsteraän. När det gäller AOenligt UBL, ML och USAL är de tidigare återgivna skälen för att införa AO-funktioner gällande. Be-slutsrayndigheterenligt de nämnda författningarna blir länsskattemyndigheten och LSM.Utredningen anser därför att AO-funktionerna i fråga iprincip bör läranas oförändrade. En viss splittring av processfunktionenkommer att kvarstå. Med hänsyn till uppgifternas ringa omfattning är olägenheternabegränsade. Utredningen erinrar om SFK:s uppdrag att se över detallmännas processföring i stort. Beträffande AOi betalningssäkringsfrågor är situationen annorlunda. Enligt utredningensuppfattning saknas bärande motiv för detta . AO:s behörighetskulle kunna överflyttas på länsskatterayndigheten. En sådan åtgärd skulleleda till att även granskningsledarinstitutet enligt betalnings-och bevissäkringslagarna måste ses över. Medhänsyn till arbete med en utredningslag för skatte- området och SFK:suppdrag avstår utredningen från att lägga något förslag idenna del. Utredningenvill dock återigen i detta sammanhang understryka sin grundsynatt den verksamhet som skall bedrivas inom en rayndighet också skallvara rayndighetens uppgift. Därest man önskar inskärpa kravet på att vissa arbetsuppgifter utförs av särskiltskickade tjänsteraän bör detta lösas i myndigheternas instruktioner ellerarbetsordningar. Ansvaret skall dock slutligen åvila rayndigheten, intepersoner. Regeringensuppdrag till att förordna AO resp. ombud i ställföreträdarraål bör överflyttaspå läns skattemyndigheten. Utredningenbelyser i det följande kortfattat några av de konsekvenser förslaget får. I övrigt hänvisastill författningsförslaget. Enligt87 § UBL får inte medge restitution orataxeringsintendenten anraält hinder och säkerhet enligt 49 § 2 mora. Uppbördslagen förutsätter här en saraverkan mellan taxeringsintendenten och (uppbördsenheten) . Genom organisationsförändringenbortfaller behovet av denna lagreglering eftersora kontakterna raellan process-och uppbördsfunktionerna blir av myndighetsintern karaktär. De bör därför reglerasi länsskattemyndighetens arbetsordning på lämpligt sätt. Länsskattemyndighetenoch lokal skatterayndighet blir beslutsmyndigheter enligt 72 a § TL.Talan raot sådant beslut får endast föras genom besvär över den taxering sora rättelsebeslutetavser. Genom att rättelsebeslutet inte kan överklagassärskilt uppstår inte situationen att länsskattemyndighetenfår en dubbelroll som både beslutande och part i processen. Särskildaavgifter enligt 116 § TL beslutas av lokal skattemyndighet. Frågan kanmot bakgrund härav ställas om det är lämpligt att länsskattemyndigheten kan föra talan över enunderställd myndighets beslut. Utredningen erinrar om att lokalskattemyndighet vid beslut om särskild avgift har att självständigt göra sinbedömning i ärendet och därefter ansvara för beslutet. Länsskattemyndighetenkan inte föreskriva hur lokal skatterayndighet skall besluta ienskilda fall (jfr. 11 kap, 7 § RF), Det kan tilläggas att länsskatterayndighetensprocessfunktion ligger klart organisatoriskt åtskild från länsskatterayndighetensövrigafunktioner och att behörigheten att utföra rayndighetens talan bör instruktionsregleras.Enligt utredningens raening ger detta garantier för en självständig prövning hossåväl lokal skattemyndighet som beslutande och länsskattemyndighetensom part i processen. Med hänsyn till de särskilda avgifternas karaktär avsanktioner anser utredningen det angeläget att genora det anförda understrykaatt den enskildes rättstrygghet i processhänseendeinte påverkas - vare sig i dessa ärenden eller andra - av den lokala skattemyndighetenskoppling till länsskatterayndigheten sora chefsrayndighet. Denklarare ansvarsbilden inora länsskattemyndigheten är, som utredningen tidigareanfört, ägnad att öka den enskildes trygghet. 11.5.2 Processverksamheten på central nivå Processverksamhetenpå central nivå kännetecknas av att RSV som myndighet inte tillagts någonprocessfunktion inora taxeringsområdet. Adrainistrativt knutna till RSV är de allraänna orabudensärat de s.k. riksintendenterna (riks TI). Den följande fraraställningen är begränsad tillväsentliga organisations- och ansvarsfrågor. VidRSV finns en enhet för allmänna orabud, AO. Chefen för enhetenhar tjänstetiteln allraänt ombud och är AO för mellan-212 AO-funktioner finns också beträffande kupongskatt, sjömansskattoch sådana punktskatter för vilka RSV är beskattningsmyndighet. AOför mellankommunala mål jämställs enligt 3 § 1 stycket TL med skattechef inom sitt ansvarsområde, somutgörs av ärenden som rör mellankommunala taxeringar och mål angåendetaxering sora prövas av raellankoramunala skatterätten, MKSR.AO ansvarar sora skattechef för eftergranskningen av raellankoramunala taxeringar,som handhas vid enheten och för enhetens processverksamhet i mellankommunala raål. I sinegenskap av TI för AO själv talan i MKSR. RSV kan uppdra åt tjänsteraän videnheten att utföra göromål som ankommer på AO. Genom ett sådant göro-raålsförordnandefår tjänstemannen ställning som TI i mellankommunala mål, raenej sora skattechef. Ansvarsbilden är klar så till vida att AO kan överta mål från tillförordnad AOför mellankommunala mål på samma sätt sora skattechefen kan överta raål från TI. AO;sverksarahet i vad avser taxeringsfrågor, frärast de stora koncernbolagens taxeringar, harsamband med den revisionsverksamhet som bedrivs inom RSV och på länen. AOkan lärana förslag till objekt för taxeringsrevision till RSV:skontrollavdelning. Det förekoraraer ett visst samarbete redan på utredningsstadietraellan AO och RSV:s och länens revisorer. Sambandet raellan AO och länens besvärsenheterärrelativt svagt utvecklat och inskränker sig till inforraationsutbyte och medverkan vidutbildning. Formella kopplingar saknas. Påtaxeringssidan har AO samband medtaxeringsenheterna och LSM, sora tillhandahåller AO deklarationer ra.ra.sora rör raellankom-raunala skattskyldiga, 44 § TF. AO sora specialistfungerar sora rådgivare åt granskningspersonal ute pä länen,bl.a. vid geraensarrana möten. AOhar även till uppgift att avge yttranden i vissa ärenden rörande förhandsbeskedtill för rättsärenden ra.m. AOenligt lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter, där RSV ärbeskattningsmyndighet, har en ställning sora liknar TI: s. Föredragandedeparteraentschef (prop. 1959:3, s. 97) framhöll emellertid att AO inteskulle delta i skattekontrollen. AO kan anföra besvär tillden skattskyldiges förmån. AO är administrativt knutet till enheten för AO. Kontroller av vinstbolagstransaktioner medförde att påföljandetaxeringsprocesser raåste handhas av TI vid skilda länsstyrelser.En erforderlig enhetlighet och likformighet vid bedömningenskulle underlättas om tjänsteman hos RSV kunde förordnasatt föra talan vid alla skattedomstolar i landet (jfr. RiksTIföfordnas av regeringen och uppträder helt självständigt i processen. RiksTI har ett närasamarbete redan på utredningsstadiet med RSV:s och länensrevisorer. Verksamheten rör internationell beskattning. Mot bakgrund av den korapliceraderaateriella lagstiftningen på det internationella beskattningsområdet ochde svåra processuella frågorna -särskilt beträffande bevisvärderingen - samt att skatteutredningarna ofta är extremtresurskrävande har de processeko-noraiska aspekterna en särskiltstor betydelse i dessa ärenden. Samarbetet raellan riksTI och revisorerna är inteformellt reglerat. Sorafraragått ovan saknar RSV som myndighet processuell behörighet itaxeringsraål. RSV har i sin egenskap av central förvaltningsrayndigheti sin instruktion inte tillagts nå'got särskilt uppdrag sora samordnare avprocessverksamheten ute på länen, sora fallet är beträffandekontrollverksamheten. Prop.1985/86: 55 RSV har inte utformat någracentrala anvisningar för verksamhetens bedrivande på besvärsenheternaeller uttalat sig beträffande ambitionsnivåer eller i frågaom prioriteringar i processarbetet. RSV har inte på någotsystematiskt sätt följt upp besvärsenheternas verksarahet. RSV harinte heller ställt några krav beträffande produktiviteten vid besvärsenheterna. ÖBO-projektetvisade att det härvidlag förekora stora skillnader mellan länen. Inora RSV finns inte någon organisatorisk enhet som har till uppgift att särskilt befatta sig med besvärsenheterna. fungerar dock AO vid RSV sora enreplipunkt för besvärsenheterna. De kontakter som RSV har raed besvärsenheterna sker nästan uteslutande genora de allraännaombuden, som har inlett en satsning på inforraationsutbyte ra.m. Härraedläggs en grund för vidare saraordningssträvanden. föreslog att riksskattestyrelsen soramyndighet skulle överta allraänna orabudets vid raellankoramunala prövningsnärandenprocessförande uppgifter. Vid det nya verketborde därför inrättas en mellankommunal byrå - inom den föreslagnataxeringsavdelningen - sora skulle eftergranska deklarationer, göra utredningar i taxeringsmål och föraprocess inora det mellankommunala området. För landskontorsutredningen var deten bärande princip, att dömande och fiskaliska uppgifter inom skatteområdet ora möjligtborde skiljas åt. Utredningen föreslog därför att riksskattenämnden (RN) skulle vara friståendefrån verket. Utredningen ansåg att RN:s dåvarandeuppgifter av judiciell natur i vidsträcktraening, dvs. förhandsbesked och bindande förklaringar samt dispenser och anvisningar rörande den raateriella tillämpningen av skatteförfattningarna skulle läggas på RN medan anvisningar av praktisk och formell naturskulle läggas på verket. Verket skulle också överta dåvarande RN:s uppgifter av fiskalisk ochadministrativ natur. 1985/86: 55 Utvecklingenkom emellertid inte att gå i denna riktning. 1969:127 s. 43-44 anfördedepartementschefen i huvudsak följande. Jaghar tidigare förklarat att raan vinner mest genom att så långt som möjligtkoncentrera de centrala skattefunktionerna. Man bör enligtmin mening inte överbetona uppgifternas mer eller mindre framträdande judiciellaeller fiskaliska karaktär utan i stället se till vad som bör varacentralorganets viktigaste uppgift, nämligen att sörja för att verksamheten hos de olika skattemyndigheternablir effektiv och att beskattningen blir riktig och likformig. Detta underlättasknappast om raan skapar två från varandra skilda centralorgan. - - -Överväganden skäl talar för attverket skall meddela alla anvisningar, alltså inte bara anvisningar avformell och teknisk natur utan också sådana som gäller tolkningen av författningsbestämmelser.Denna uppgift kan nämligen inte gärna uppfattas sora dömande, även ombegreppet tas i vidsträckt raening. - - - Jag föreslår att ärenden rörande förhandsbesked,bindande förklaringar och vissa dispenser avgörs inoraverket av en särskild nämnd. Lagstiftningenföljde dessa linjer. Däremot är det inte särskilt kommenterat i förarbetena,vare sig i prop. 1969:127, RSV-koiranitténs betänkande Ds Fi 1970:3 eller prop. 1970:55 varför AO-funktionernalades i en särskild enhet med självständig behörighet iprocesshänseende. Rättssäkerhetssynpunkter kan ha spelat en roll. Vidaretorde den aspekten ha vägts in att förtroendet för RSV skulle skadas om verket, vid sidan avfunktionen sora anvisningsmyndighet och den domstolsliknan-de funktionen hos ,också skulle tilläggasen ren partsfuktion i process. Utredningenhar - raot bakgrund av den föreslagna lösningen angående processföringen på länsnivå - som ett alternativ övervägt föreslå att RSVges behörighet föra talan enligt TL i de mål sora handlägges hos riksTIoch AO för mellankoraraunala mål. Alternativet ligger i linje med utredningens grundsyn attverksamheten så långt möjligt skall vara en myndighetensuppgift och skulle ge en för hela taxeringsorarädet horaogen lösning.Ansvarsbilden skulle klarläggas. Saraordningen av utredningenoch processförandet skulle underlättas.