prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Avvägningen av kostnadsultaget mellan befintlig ochtillkommande bebyggelse inom etl område är givelvis bara ett av flerafördelningsproblem som aktualiseras vid tillämpningen av gatukoslnadsreglerna.Förhållandena varierar ofta starkt mellan olika områden, I områden med blandadbebyggelse måste avgöras hur kostnaderna skall fördelas mellan villor, radhus,flerbosladshus, industri m. m. Vidare måste bestämmas hur fördelningen skallske mellan de enskilda fastigheterna inom de olika bebyggelsetyperna.Beträffande dessa frågor är det enligt arbetsgmppens mening omöjligt att av detfåtal utredningar som slutförts dra några slutsatser omtillämpningen. Enligt arbetsgruppens mening är det angeläget att tillämpningenav dessa fördelningsfrågor följs upp , Villaägareförbundetoch villaägareföreningarna har påtalat att betalningsvillkoren för erläggandeav gatukostnader är oförmånliga. De har därvid framfört kritik på i huvudsakföljande punkter, o Genom att uttagen av gatukostnader med den nyalagstiftningen uppgår till avsevärt högre belopp än tidigare, uppkommer oftaproblem för villaägarna att finansiera gatukostnaderna, Detla gäller särskillägarna till redan bebyggda fasligheter, som ofta inte har haft någon möjlighetatt 1985/86:1 196 förutsedessa kostnader och som är hänvisade till att finansiera dem med relativtofördelaktiga lån. För nybebyggelsen inräknas däremot gatukostnaden iläneunderlagel för de statliga bostadslånen, vilket innebär län med trettioårigamorteringslid med räntebidrag . Även ägarna till bebyggdafastigheter bör ges möjlighet att finansiera gatukostnaderna med statligabostadslän. De fastighetsägare som vill betala ersättningen genom avbetalningarbör ges rimlig amorteringstid och rätten lill amortering bör inte vara beroendeav en prövning i varje enskilt fall. o Det är inte rimligt atl ägare av störtebebyggda tomter med flera byggrätter skall tvingas sälja hela eller sloradelar av sin faslighet för att betala gatukostnaderna. De bör därför medgesanstånd beträffande den del av gatukostnaden som avser de tillkommande tomternalill dess avslyck-ning eller försäljning av dessa sker, o Betalningssvagagrupper bör ges generösa anstånd med betalningen av gatukostnader. Från fastighetsägarhåll har påtalats atlfinansieringsvillkoren för befint-Hg bebyggelse är betydligt sämre än förnybebyggelse och att detla kan innebära slora problem för de befinlligafastigheternas ekonomi, eftersom gatukostnaderna oftast inte kan kompenserasgenom hyrorna. Av kommunemas enkätsvar framgår att även deupplever finansieringsvillkoren för befintlig bebyggelse som ett svårt problemvid en tillämpning av gatukostnadsbesiämmelserna. Betalningsvillkoren regleras i 601 andra styckelBL, som har följande lydelse, "Ersättningsskyldigheten skall fullgöras vidanfordran. Om ersättningsbeloppet är betungande med hänsyn lill fastighetensekonomiska bärkraft eller andra omständigheter, får fastighetsägaren dockbetala ersättningen genom avbetalningar, om godtagbar säkerhet ställs.Avbetalning skall ske med minsl en tiondel . På obetalt belopp skallbetalas skälig ränta från den dag då kravet på ersällning framslälldes. Ombetalningsvillkoren ändå blir alltför betungande för fastighetsägaren, skallvillkoren jämkas". Som motiv till bestämmelsen anförs i prop. 1980/81;165 s, 37 och 44 f bl. a, följande, Anläggningsavgifler kan komma ai:t uppgå tillbetydande belopp. Ersättningar kan också komma all tas ut i sådana fall då detfinns små möjligheter alt få lån för att betala ersättningen. Möjlighet tillavbetalning bör därför finnas. Med hänsyn till att ersättningar förförbättringar m, m, kan komma atl avse förhållandevis små belopp, har somförutsättning för avbetalning föreskrivits att räu till avbetalning endastföreligger om ersättningsbeloppet är betungande med hänsyn till fastighetensekonomiska bärkraft eller andra omständigheter. Prop.1985/86:1 197 De utvidgade möjligheterna till avgiftsfinansieringkan i vissa fall medföra stora problem för ekonomiskt svaga grupper, t,ex:äldre pensionärer. För dessa fall bör finnas en särskild jämkningsregel.Jämkningen kan innebära allt från viss förlängning av amorteringstiden lillanstånd med betalning till dess att fastigheten säljs. Även räntevillkoren kannaturiigtvis mildras. Det bör finnas särskilda skäl för atl betalningsvillkorenpå detta sätt skall jämkas utöver vad som följer av den fömtnämndaavbelalningsre-geln. Arbetsgruppen vill här anmärka att kommunernanaturliglvis frivilligt kan medge bättre betalningsvillkor än vadfastighetsägaren kan kräva med slöd av 60 § BL, t, ex, längre amorteringstid an10 år, Av enkätundersökningen framgår att kommunerna tagitvara på möjligheterna till bättre kostnadstäckning för investeringarna i gatorm. Den beräknade kostnadstäckningen är för flertalet utredningar mycket hög. Den genomsnittliga gatukostnadsersättningen perbyggrätt för samtliga ulredningsomräden uppgår till ,Kostnadsultaget varierar dock slort mellan områdena (från I , till 52 000kr,). Det bör vidare beaktas att hänsyn inte tagits till kostnadsökningarna förtiden efter det resp, utredning slutförts. Flertalet kommuner har i sina enkätsvar angettvilka betalningsvillkor som de avser att erbjuda fastighetsägarna. Del är dockendast i elt fätal ulredningsomräden som betalningsskyldighet ännu inträtt förfastighetsägarna och det är först i samband med debiteringen som kommunentvingas ta slutlig ställning till betalningsvillkoren. Några beslut enligt 60 §BL har ännu inte överprövats av länsstyrelse eller regering. Flertalet kommuner avser att erbjudafastighetsägarna möjlighet till amortering av gatukostnaderna. 1 övervägandeantalet fall anges en amorteringslid , vilket motsvarar denamorteringstid som fastighetsägaren enligt 60 § BL under vissa förutsauningarhar räU att kräva. För några utredningsområden medges längre amorteringstider.Flera kommuner erbjuder sig atl förmedla bankkontakler och i några fallerbjuds också borgen. Ett flertal kommuner har beslutat att i skildafall ge fastighetsägarna anstånd med betalning. Nägra kommuner avser att geanstånd belräffande äldre fritidshus inom förnyelseområden till dess ägarskiftesker. Många kommuner erbjuder ägarna av delbara fastigheter möjlighet tillanstånd beträffande den del av gatukostnadsersättningen som avser de ev,tillkommande tomterna till dess tomterna avstyckas, bebyggs eller överlåles.Många kommuner avser också all - efter särskild prövning -ge ytteriigaremöjligheter till betalningsanstånd för äldre pensionärer och andra ekonomisktsvaga gmpper. Flertalet kommuner avser alt debitera ränta i defall fastighetsägaren meges amortering eller anstånd med betalningen.Räntesatserna skiljer sig dock mellan kommunerna. Prop.1985/86:1 198 Även om ännu endast ett fåtal kommuner har tagitslutlig slällning till vilka betalningsvillkor som skall ges fastighetsägarnaframgår dock av enkätsvaren och av det utredningsmaterial som kommitarbetsgmppen lill del att kommunerna strävar efter atl ge fastighetsägarnarimliga belalningsvillkor. Man torde kunna utgå från att amortering kommer atlmedges om det inte rör sig om förhållandevis små belopp, och att ekonomisktsvaga grupper kommer att ges möjlighet till anstånd med betalningen, Iflertalet fall torde det inte finnas skäl lill nägon närmare undersökning av deenskilda fastighetsägarnas ekonomi. Atl ägare av större bebyggda fastigheterges möjlighet till anstånd med gatukostnaden för ev. avstyckningar desstomterna avstyckas, bebyggs eller överlåles är enligt arbetsgmppens mening iallmänhet rimligt och många kommuner har redan fattat beslut härom. Även i de fall kommunerna erbjuder fastighetsägarnagenerösa betalningsvillkor är del dock uppenbart atl ett stort antal ägare avbebyggda fastigheter kan fä avsevärda problem aU finansiera gatukostnaderna. Enligtarbetsgmppens mening behöver finansieringsmöjligheterna för redan bebyggda fastigheterförbättras. Av enkätundersökningen framgår att uttag av gatukostnader istorleksordningen , för en bebyggd villafastighet utanavstyckningsmöjligheter inte kommer att vara något ovanligt. Del bör därvidbeaktas att villaägaren ofta inte har fömtseti denna kostnad. Även omvillaägaren ges möjlighet lill en tioårig amortering eller en motsvarandekredit i bank, kommer hans ekonomi atl påverkas betydligt. För en sådan kreditpå . blir årskostnaden (ränta -I- amortering) första året drygt IO 000kr. (efter gäldränleavdrag .) att jämföra med . (eftergäldränleavdrag I .) för ägaren av en nybyggd villa, som kan finansieragatukostnaden med statligt bostadslån. Av enkätundersökningen framgår att många kommuner idagdrar sig för att la ut gatukostnader av ägarna till befintlig bebyggelse. Detlakan få lill konsekvens att gatukostnaderna helt eller delvis skaltefinansieras,vilket kan orsaka likställighetsproblem inom kommunen (t, ex, i jämförelse medfastighetsägare inom nyexploateringsområden), eller atl befogad upprustningoch fömyelse av befinlliga områden får anslå. Mot den nu angivna bakgmnden bör det enligtarbetsgmppens mening ytteriigare övervägas hur möjligheterna att finansieragatukostnaderna för ägare lill befintlig bebyggelse skall kunna förbättras.Härvid kan undersökas en finansiering inom ramen för det statligabostadslånesystemet för de fall då koslnaderna överstiger en viss miniminivå. Flertalet kommuner avser att debitera ränta i defall de medger fastighetsägaren amortering eller anstånd med betalningen, I60§ andra styckel BL anges alt, i de fall amortering medges, skälig ränta skallbetalas från den dag då kravet på ersättning framställdes. Räntesatsernaskiljer sig slort mellan kommunerna. Prop.1985/86:1 199 Många kommuner avser att i dessa situationerdebitera fastighetsägarna en ränta motsvarande dröjsmälsränta enligt räntelagen(1975:635), dvs, diskonto + . Från sker enhöjning av dröjsmälsräntan i räntelagen diskonto + (SFS1984:291), Enligt 27 § lagen (1970; 244) om allmänna vatten och avloppsanläggningar(va-lagen) skall, i de fall amortering av va-avgift medges, ränta utgå medavkastningsränta enligl räntelagen (diskonto -t- ),Avkasiningsränla avser alt täcka borgenärens kapitalkostnader före en fordransförfallodag, medan dröjsmålsränta dessulom skall verka som ettpåtryckningsmedel för att förmå en gäldenär att betala en förfallen fordran såsnart som möjligt. Enligt arbetsgmppens mening bör, i de fall kommunen medgerfastighetsägaren amortering eller anstånd med gatukostnaden, högstavkastningsränta debiteras för liden intill dess skulden helt eller delvisförfaller till betalning. En lagändring i 60 § andra styckel BL bör därförövervägas. Enligt och flera av de slörrekommunerna är beslutsordningen alltför omständlig och Udsödande genom atlkommunfullmäktige är beslutsfattare beträffande varje enskildgatukostnadsutredning, Kommunfullmäklige kan inte delegera dessa beslul. Iprincip bör kommunfullmäktige förbehållas beslutanderätten endast i deövergripande ersättningsfrågorna. Enligt 56 § BL beslutar kommunfullmäktige omavgränsningen av det område inom vilket fördelning skall ske, om kostnader somskall fördelas samt om gmnderna för fördelningen. På samma sätt beslutarfullmäktige enligt 57 § BL om motsvarande frågor dä koslnaderna för en galaskall tas ul av fastighetsägarna utmed galan. Innan kommunfullmäkUge fattar sitt beslut skallfullmäklige enligl 25 § BS låta utreda frågan och upprätta det förslag somutredningen föranleder. Del är ingel som hindrar atl fullmäktige ger ett generelltutredningsuppdrag till den myndighet i kommunen som skötergatukostnadsfrågorna. Det är således om grunderna för fördelningen somfullmäklige bestämmer. Av beslulet kommer inte all kunna utläsashur slort belopp varje fastighetsägare skall betala. För detta krävs merdetaljerade beräkningar som utförs av något verkställande organ i kommunen.Därvid sker också jämkningar i detalj av ersättningarna och beslut fattas ombetalningsvillkoren. 1985/86:1 200 Arbetsgruppen delar uppfattningenatt det - särskilt i de störte kommunerna - kan vara omständligt attkommunfullmäktige mäsle fatta beslut beträffande varje enskill område ellergatudel. Detta kan dock vara svårt att komma ifrån med nuvarande system föruttag av gatukostnader. Varje enskild utredning kan rymma principfrågor, l.ex,betr, kostnadstäckning och fördelning, som genom den kommunalalikställighetsprincipen, kan bli bestämmande för tillämpningen i andra omrädenav kommunen. Arbetsgruppen anser dock att det kan finnas skäl atl ytterligareöverväga om och ev, i vilken utsträckning delegering kan ske, Från och flerakommuner har påtalats att besvärsordningen i gatukostnadsärenden är alltförsplittrad och komplicerad, vilket kan orsaka onödiga förseningar förkommunema. Man har därvid ifrågasatt om inte överprövningen avgatukoslnadsfrågorna bör anförtros ål en särskild nämnd i likhet med vad som ärfallet enligt va-lagstiftningen, - Från har påtalats attdet är svårt för den enskilda fastighetsägaren att avgöra vilka frågor somavgörs i sladsplane- resp, gatukoslnadsärendet och vilka besvärsvägar somgäller för skilda gatukostnadsfrågor. Från och någrakommuner har vidare påtalats att reglerna om fördelning avrättegångskostnaderna vid process inför fastig-helsdomstolen är oförmånliga förkommunerna och att detla kan förorsaka onödiga processer. har slutligenpåpekat atl kommunerna saknar möjlighet att utverka betalningsföreläggandeenligt lagsökningslagen (1946; 808) för indrivning av förfallna fordringar pågatukostnadsersättning, 3.7.2 Gällande rätt m. m. Stadsplan skall för att bligällande antas av kommunfullmäklige (frågan kan delegeras till )och fastställas av . Besvärsrätten är knuten lill länsstyrelsensbeslut i fastslällelsefrågan. beslul kan överklagas tillregeringen. PBL-förslaget innebär att kommunerna själva beslutar om sinadelaljplaner. Kommunens beslut kan överklagas till länsstyrelse och vidare tillregeringen. För skilda beslul omgatukostnadsersättning finns tre olika besvärsvägar. Kommunfullmäktiges beslut enligt 56och 57 §§ BL kan överklagas genom kommunalbesvär enligt 7 kap 1§ kommunallagen(1977:179) hos kammarrätten. Besvären kan grundas pä omständigheter som innebäralt beslutet t. ex. inte har tillkommit i laga ordning, att det siar i stridmol lag Prop.1985/86:1 201 elleratt det vilar på orättvis grund. Kammarrättens beslut kan överklagas tillregeringsrätten. Tvist om ersättning för gatukostnader prövas enligt61 § BL av fastighetsdomstolen på talan av endera parten. Dessa mål kan väckasgenom att antingen fastighetsägaren yrkar att fordrad ersättning skall jämkasenligt 58 § BL eller att kommunen yrkar betalning för viss förfallengatukostnadsersättning. Fastighetsdomstolens dom kan överklagas till hovrättoch vidare till HD, I målen inför fastighetsdomstolen tillämpas enligt137 § andra stycket BL rättegångsreglerna i expropriationslagen (1972:719) ochäven reglerna om rättegångskostnader i samma lag. Detla innebär bl, a. attkommunen i fastighetsdomstolen fär svara för sina egna och motpartensrättegångskostnader oberoende av ulgången i mälel. I hovrätt eller HD svararkommunen för sina egna rättegångskostnader och för kostnad som uppkommit förmotparten genom att kommunen fullföljt talan, också detta oberoende avutgången. Fastighetsägaren får stå för sina egna kostnader endasi i del fallhan själv fullföljt talan och hans lalan ogillas, Beslul enligl 60 § BL om belalningsvillkor kanenligt 71 § 1 mom BS överklagas genom förvaltningsbesvär hos länsstyrelsen.Länsslyrelsens beslul kan överklagas lill regeringen. PBL-förslagelinnebär för gatukostnadsreglernas vidkommande endast den förändringen att omfastighetsägarens talan vid fastighetsdomstolen om jämkning (enligl 58 § BL)ogillas, skall enligl 14 kap 13 § i förslaget vad i ärföreskrivet om ansvar för motpartens rättegångskostnader i tvistemål Ullämpas,I detla fall kan säledes fastighetsägaren förpliktas att svara för kommunensrättegångskostnader. Om fastighetsägaren har haft skälig anledning all fä sintalan prövad av domstol, kan domstolen dock efter omständigheterna förordna attkommunen skall ersätta honom hans rättegångskostnader eller att vardera partenskall bära sina kostnader. Den föreslagna regeln är avsedd alt gälla i allainstanser, Enligt arbetsgmppens mening kan det ifrågasättas ombesvärsordningen för gatukostnadsärenden har en lämplig utformning såvitt avsertvister om ersättning för gatukostnader och om belalningsvillkor, d.v.s de målsom i första instans handläggs vid fastighetsdomstol resp, länsstyrelse. Gällande besvärsordning belräffande galukostnaderkan föranleda flera skilda processer sedan kommunen bestämt vilken ersättningsom skall tas ul för en viss faslighet, Fastigheisägaren kan begära jämkning aversättningen med stöd av 58 § BL, vilket prövas av fastighetsdomstolen iförsta instans. Härefter kan fråga uppkomma om betalningsvillkoren. Om parternainte kan enas om dessa villkor, överprövas frågan först av länsstyrelsen.Slutligen kan kommunen - om fastighetsägaren inte betalar förfallen fordran pågatukostnadsersättning - tvingas att väcka lalan vid fastighets- Prop.1985/86:1 202 domstolenför atl få en exekutionstitel. Någon möjlighet att utverkabeial-ningsföreläggande synes inte finnas i detla fall. Flera sådana"indrivningsprocesser" kan förekomma i de fall fastighetsägarengivils rätt atl betala ersättningen genom avbetalningar. Mol den nu angivna bakgmnden bör det enliglarbetsgmppens mening övervägas atl ge processreglerna en lämpligare utformning.Härvid bör bl, a, eftersträvas atl samla de skilda belalningsfrågorna i sammabesvärsinstans (t, ex. fastighetsdomstolen). Författningsförslaget i PM med förslag till ändringar igatukostnadsbestämmelserna i förslaget till ny plan- och bygglag m. m. Lydelseenligt remiss till lagrådet 6 kap. 32 § Omkommunen i egenskap av huvudman skall anlägga eller förbättra galor och andraallmänna platser inom omräden med detaljplan, får kommunfullmäktige besluta attkostnader för sådana åtgärder som är avsedda att tillgodose ett visst områdesbehov av allmänna platser och av anordningar som normalt hör till allmännaplatser skall belalas av ägarna till fastigheterna inom områdel. Omkommunen i egenskap av huvudman skall anlägga eller förbättra gator och andraallmänna platser inom områden med detaljplan, får kommunen besluta attkostnader för sådana åtgärder som är avsedda att tillgodose ett visst områdesbehov av allmänna platser och av anordningar som normalt hör till allmännaplatser skall betalas av ägarna till fastigheterna inom området. Kostnadernaskall fördelas mellan fastigheterna efter skälig och rättvis grund. Kommunfullmäktigebeslutar om avgränsningen av det område inom vilket fördelning skall ske, om dekoslnader som skall fördelas samt om gmnder för fördelningen. Kommunenbeslutar om avgränsningen av det område inom vilket fördelning skall ske, omde kostnader som skall fördelas saml om grunderna för fördelningen. Omkommunen i egenskap av huvudman skall anlägga eller förbättra en gata, fårkommunfullmäktige besluta alt kostnaden för detta skall betalas av ägama tillde fastigheter som är belägna vid gatan. Därvid får för varje faslighet las ulen ersättning som motsvarar hälften av den kostnad som belöper på gatanframför fastigheten. Kostnaden för sådana anordningar som normalt hör till engata får tas ut med lika delar av faslighelsägama. Kostnaden för atl anläggagatukors får tas ut med lika delar av ägarna lill fas-tighetema vid gatukorset. Omkommunen i egenskap av huvudman skall anlägga eller förbättra en gata, färkommunen besluta att kostnaden för detta skall betalas av ägarna lill defasligheter som är belägna vid gatan. Därvid får för varje faslighet las ul enersättning som motsvarar hälften av den kostnad som belöper på galan framförfaslighelen. Kostnaden för sådana anordningar som normalt hör till en gatafår tas ut med lika delar av fastighetsägarna. Kostnaden för att anläggagatukors får tas ut med lika delar av ägarna lill fastigheterna vid gatukorset. Lydelse enligt remiss till lagrådet Om kostnaden för att anlägga ellerförbättra gatan inte är densamma överallt, får kommunfullmäktige besluta altkostnaden skall fördelas mellan fastighetsägarna efter nägon annan skälig ochrättvis grund än som anges i första stycket. Om kostnaden för att anlägga ellerförbättra galan inte är densamma överallt, får kommunen besluta att kostnadenskall fördelas mellan fastighetsägarna efter någon annan skälig och rättvisgrund än som anges i första siycket. Beslut enligt 32 och 33 §§ fattasav kommunfullmäktige. Fullmäktigefår uppdra åt kommunstyrelsen ellerbyggnadsnämnden att fatta sådana beslut som inte är av principiellbeskaffenhet eller i övrigt av större vikt. Den ersättning som enligl 32 eller 33 § belöper på varjefastighet skall jämkas, om de koslnader som skall ersättas är oskäligt högaeller om de älgärder som ersättningen avser har en omfattning eller etlutförande som betydligt överstiger vad som kan anses normall med hänsyn ull denanvändning som är tillåten för fastigheten. Den ersällning som enligl 32 eller 33 § belöper på varjefaslighet skall jämkas, om de kostnader som skall ersättas är oskäligt högaeller om de åtgärder som ersättningen avser har en omfattning eller eltutförande som påtagligt överstiger vad som kan anses normalt med hänsyn tillden användning som är tillåten för fastigheten. 36 § Skyldighel för en fastighetsägare att ersättakommunen kostnaderna för gator och andra allmänna platser inträder när denanläggning som ersättningen avser kan för hans faslighel användas för avsetländamål. Ersättningsskyldigheten skall fullgöras vid anfordran. Omersättningsbeloppet är betungande med hänsyn till fastighetens ekonomiskabärkraft eller andra omständigheter, får fastigheisägaren dock betalaersättningen genom avbetalningar, om godtagbar säkerhet slälls. Avbetalningskall ske med minst en Uondel . På obetalt belopp skall betalas skäligränta från den dag då kravet på ersättning framställdes. Ombetalningsvillkoren ändå blir alltför betungande för fastighetsägaren, skallvillkoren jämkas. Ersättningsskyldigheten skall fullgöras vid anfordran. Påobetalt belopp belalas ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) föranfordran. Om ersättningsbeloppet är betungande med hänsyn lillfastighetens ekonomiska bärkraft eller andra omständigheter, får fastighetsägarendock betala ersättningen genom avbetalningar, om godtagbar säkerhet ställs.Avbetalning skall ske med minst en tiondel åriigen. På obetalt belopp betalasränta enligt 5 § räntelagen på varje del av ersättningen som förfaller tillbetalning från den dag då Lydelse enligt remiss Föreslagen lydelse den första inbetalningen skall ske till dess ifrågavarandedel av ersättningen betalas eller ränta skall betalas enligt andra stycket. Ombetalningsvillkoren ändå blir alltför betungande för fastighetsägaren, skallvillkoren jämkas. När skyldighet att betala ersättninghar inträtt, är ny ägare av kvarters-mark bunden i samma omfattning somtidigare ägare. Den nye ägaren svarar dock inte mol kommunen för sådanersättning som har förfallit lill betalning före tillträdesdagen. beslutaratl kostnader för gator eller andra allmänna platser skall betalas avfastighetsägare enligt 32 eller 33 §, skall kommunfullmäktige låta utredafrågan och upprätta det förslag som utredningen föranleder. Förslag till ersättningsskyldighetenligt 32 § skall ställas ut för granskning under minsl efter detatt kungörelse om detta har skett i ortstidning. Underrättelse omutställningen av förslaget skall dessutom sändas som rekommenderat brev ellerpå annat sätt som kan styrkas lill kända faslig-hetsägare, vilkas rätt berörsav förslaget. Underrättelse behöver dock inte sändas till den som skriftligthar godkänt förslaget. När granskningstiden har gått ul, får fullmäktigebesluta i ärendet. Avser förslaget ersättningsskyldighetenligt 33 §, skall de markägare, vilkas rätt berörs och som inte har godkäntförslaget, beredas tillfälle alt yttra sig över delta, innan