prop · G9039 · 1985-12-31 00:00:00 — Förslaget skulle försvaga möjligheternaatt använda straffprocessuella tvångsmedel för ett effektivt ingripande emotsådana brott. Riksrevisionsverketifrågasätter kommitténs förslag att avskaffa av brottet missbrak av förmanskapi 21 kap. 5 § . Verket anför att de värnpliktiga intar en svagareställning i förhållande tUl sina chefer än anställd personal. Genom kommitténsförslag skuUe de värnpliktigas ställning försämras. Den nuvarande fyUigagärningsbeskrivningen kan enligt verket antas avhålla från missbruk av förmanskap. Sveahovrätt tar upp frågan om den författningsmässiga regleringen av MAK: s förslag. Hovrätten hävdar att det lagtekniska system som utred ningen valt är svåröverskådligt. Hovrätten nämner som exempel bestäm- 177 12 1985/86. Prop.1985/86:9 melsen om lydnadsbrott. Genom den stränga boskUlnad som utredningengjort mellan brott och förseelser - en distinktion som inte är alldeles klaroch som saknar motsvarighet inom specialstraffrätten - och genom attutredningen velat utmönstra de fredstida militära brotten ur , harsanktionen för vägran att i fred lyda förmans order införts såväl idisciplinansvarslagen som i värnpliktslagen. har utredningen ansettdet nödvändigt att behålla det militära brottsbegreppet för krigsförhåUanden, vUketbeträffande lydnadsbrottet medfört en hänvisning tUl i discipUnansvarslagen.Bestämmelserna är inte alldeles lätta att genomskåda för den som förväntas taställning till om en ordervägran är ett brott eUeren disciplinförseelse, anförhovrätten. Hovrätten tillfogar att det knappast förefaller motiverat att ha tvåkapitel i som hänför sig till brott av krigsmän underkrigsförhållanden. Om utredningens förslag anses skola genomföras föreslårhovrätten att alla bestämmelser om brott och förseelser, även de processueUa,samlas i en särskild lag. Ingenremissinstans kommenterar särskilt MAK: s förslag att disciplinstraffet förkrigsmän skall utmönstras som brottspåföljd. 1.4 Skadeståndsansvaret för försvarsmaktens personal JOanser att kommitténs förslag om särbehandling av värnpliktiga i skadeståndshänseendeär diskutabelt. Som skäl anför JO att de värnpliktiga arbetar under speciellaförhållanden samt utgör en resurssvag grupp i detta sammanhang. Enligt JO börmöjligheten att förbättra materieldisciplinen genom disciplinära ingripandenundersökas närmare innan man slutligt bestämmer sig för en särlagsliftning. Skövdetingsrätt anser att en särreglering i skadeståndshänseende av de värnpliktigaär slötande med tanke på att den riktar sig mot personer som under tvång haratt fullgöra en tjänstgöring under inte obetydliga umbäranden i bl. Ett tillräckligt verksamt medel för ändamålet torde varaatt ålägga ansvar för disciplinförseelse vid försummelse. I fråga omkommitténs hänvisning en förväntad kostnadsbesparing pekar tingsrätten påatt vissa av ÖB redan beordrade åtgärder torde verksamt bidra till enreducering av materielföriusterna. För den händelse att det anses påkallat attskärpa skadeståndsansvaret bör en lagändring omfatta arbetstagare överiag,framhåller tingsrätten. Beträffande kommitténs förslag till lydelse av 32 a §värnpliktslagen anmärker tingsrätten att det i betänkandet angivna undantagetför ringa oaktsamhet bör uttryckas i lagtexten. SSUmotsätter sig också kommitténs förslag tiU skärpt skadeståndsansvar förvärnpliktiga och stäUer sig uttryckligen bakom reservationen ikommittébetänkandet. Sveahovrätt tillstyrker utredningens förslag att utvidga skadeståndsan- 178 svaret för värnpliktiga. Med värnpliktiga bör enHgthovrätten jämställas de personalkategorier somavses i förslaget liU 2 § disciplinansvarslagen, var- Prop. 1985/86:9 vid reglemaom skadeståndsansvar kan samlas i en enda lag. Hovrättenöver och tillstyrker också förslaget om utvidgatskadeståndsansvar för värnpliktiga. tillstyrker i princip förslaget beträffande skadeståndsansvarför militär personal, men har invändningar mot att ansvaret endast omfattarmateriel som har utlämnats till den värnpliktige för personligt brak. Denlagtekniska utformningen av de föreslagna bestämmelserna är enligt förbundet otillfredsstäUande.Avsikten är att ansvar enligt den föreslagna 32 a § värnpliktslagen skall gällavid sidan av ansvar enligt 4 kap. 1 § jämförd med 6 kap. 4 § 1skadeståndslagen. Den föreslagna 32 a § kan enligt förbundet tolkas som om denexklusivt reglerade ansvaret för VärnplikUga. Förbundet anser vidare att det ärolyckligt att värnpliktigas skadeståndsansvar regleras i två olika lagar. Polisstyrelseni polisdistrikt anser att även s.k. gemensam utrastning, t. ex. förbandsutrastning,som lämnats ut mot personlig kvittens bör omfattas av det utvidgadeskadeståndsansvaret. JUSEKanser att det bör komma till uttryck i lagtexten att ansvar inte skall inträdavid ringa oaktsamhet. är positiv till kommitténs förslag rörande de vämpliktigasskadeståndsansvar. påpekar emellertid att klara och entydigabestämmelser måste utfärdas om vilken materiel som omfattas av det utvidgadeskadeståndsansvaret. Därigenom uppfylls kravet på rättssäkerhet bättre, ansercivilförvaltningen. ansluter sig till förslaget attförvaltningen skall vara fullföljdsinstans i ersättningsärendena. JKavstyrker förslaget att göra försvarets civilförvaltning UU fuUföljdsin-stans iersättningsmålen. JK pekar också pä att de nya ersättningsreglerna kankritiseras då de endast omfattar värnpliktig personal. Detta intryck avojämlikhet kan enligt JK för en utomstående förstärkas av att ärendenaöverprövas av civilförvaltningen, som i den värnpliktiges ögon kommer attuppfattas som en företrädare för disciplinmyndigheten. JK föreslår i ställetatt allmän domstol görs tiU klagoinstans enligt den ordning som föreskrivs för s.k. förenklade tvistemål. Överåklagareni föreslår att den som har ålagts ersättningsskyldighet gesmöjlighet att få sin sak prövad av aUmän domstol med civUförvaltningen som eventueUmotpart. Åklagarmyndigheteni Bodens åklagardistrikt anser att det kan ifrågasättas om civilförvaltningenbör vara besvärsinstans i ersättningsmålen då förvaltningen har att förastatens talan i samma mål. ÖBställer sig bakom förslaget om ett utvidgat skadeståndsansvar för de värnpliktiga. Han framhåller dock att det av lagtexten bör framgå att ersättningsskyldighet inte skall åläggas, om det varit fråga om ringa oakt samhet. ÖB föreslår också att bestämmelser utfärdas om handläggning vid myndigheten med avseende på utredning, avskrivning, överlämnande tiU central myndighet och beloppsgränser. ÖB föreslår vidare att del i lag bör läggas fast vUken beloppsgräns som gäller för de lägre chefernas rätt att handlägga ersättningsärenden. ÖB ifrågasätter om inte en regel motsvaran- 179 Prop.1985/86:9 de den som föreslås angående omprövning av bataljons- ochkompanichefs beslut i disciplinärendena bör finnas även beträffande ersättningsärendena. Riksrevisionsverketifrågasätter om det föreslagna förfarandet i ersättningsärendena kommer allfungera tillfredsställande. pekar också pä attcivilförvaltningen uppfattas som företrädare för staten. Verket föreslår vid den fortsatta beredningen överväger om inte möjligheten att överklagaUll domstol bör behållas. Alternativt kan del enligt verket övervägas omkommitténs förslag kan kompletteras med en möjlighet för den värnpliktige attpå ett enkelt sätt genom ansökan frän det utmätning ägt rum ellerbetalning under förbehåll skedde få ersättningsfrågan hänskjuten till prövningav domstol utan att förfarandet med fastställesetalan behöver tUlgripas. Hovrättenöver och föreslår att en möjlighet till omprövning av ettersättningsärende bör finnas, dels i syfte att främja en jämn rättsUllämpninginom förbanden, dels för att fullföljdsordningen skaU överensstämma med vadsom gäller i fråga om disciplinpåföljder. Stockholmstingsrätt påpekar att civUförvaltningen agerar både som företrädare för statenoch som domare. Tingsrätten förordar att den värnpliktige får möjlighet allbegära domstolsprövning utan att behöva använda sig av det invecklade faststäUelseinstitutel. Skövdetingsrätt anser att de allmänna domstolarna bör bli fullföljdsor-gan i ställetför försvarets civilförvaltning, varvid talan bör behandlas som tvistemål. Somskäl anförs att det är en fördel att enhetliga regler gäller för disciplin- ochersättningsmål. Vidare är det också ur rättssäkerhetssynpunkt av värde attklaganden bereds möjlighet att framföra sin sak muntligt och att han får denprövad av en fristående instans. Sollefteåtingsrätt anser det också olämpligt att försvarets civilförvaltning blir fullföljdsinstansi ersättningsmål. FöreningenSveriges auditörer anser alt det i lagtexten bör anges att rätten för denvärnpliktige att väcka talan vid domstol skall avse den domstol inom varsdomkrets den myndighet som ålagt ersättningsskyldigheten är lokaliserad medmöjlighet att flytta över ersältningsmälet tiU en annan domstol. 1.5 Handläggningen vid domstol av mål med militäranknytning RÅbiträder kommitténs förslag att avskaffa den särskUda krigsrättsorganisationen.En eventuell lagstiftning bör emellertid enligt RÅ föregås av en genomgripandeöversyn av de allmänna domstolarnas organisation, i syfte att skapa föratsättningarför ett effektivt domstolsväsende i krig. Den föreslagna förändringen föratsätterenligt RÅ likaså en översyn av krigsorganisationen för polis och åklagare. SärskUduppmärksamhet måste därvid ägnas förundersökningsförfarandet. biträder ihuvudsak kommitténs förslag. dock atttingsrättsorganisationens funktion planeras redan i fredstid samt 180 föreslår att förstärkningsenheter organiseras för att i krigstid ingåi vissa Enheterna kan enligt förmo- Prop. 1985/86:9 dasfylla vissa krav på rörlighet utan att för den skull behov föreligger av en organiseradanknytning till fältförbanden. Bristernai kommitténs förslag är enligt påtagliga, då det gäller den brottsutredandeverksamheten med anknytning till fältförhållanden. Enligt verket framstår detsom en helt otillräcklig lösning alt den brottsutredande verksamheten i krigskulle ske inom ramen för ett krigsorganiserat civilt polis- ochåklagarväsende. Starka skäl, såsom möjligheterna till förhör, säkrande avbevisning m. m. talar med styrka för att det i en framlida krigsorganisationmåste finnas polis- och åklagarresurser direkt kopplade tiU fälIförbanden. Omen sådan lösning kommer att övervägas i den fortsatta beredningen av kommitténsförslag, viU även peka på att fördelar urpersonalbesparingssynpunkt torde stå att finna genom att åklagare regelmässigtförordnas till krigsauditörer vid fallförbanden. menar ocksåatt kommittén inte närmare har behandlat de frågor ur rättssäkerhetssynpunktsom kan uppkomma för s. k. detacherade avdelningar. Enligt verket bör dessafrågor uppmärksammas i det fortsatta beredningsarbetet av kommitténs förslag.Vad angår det processueUa förfarandet i krigstid pekar på attMAK i betänkandet har angett att vissa särskilda bestämmelser i stora delartorde ersätta vissa specialbestämmelser som finns i 15 kap. militära rätlegångslagen.Enligt hade det varit önskvärt med närmare analys av de följdersom är förenade med upphävandet av bl. 14 och 15 kap. militära rättegångslagen. ÖBmotsätter sig kommitténs förslag att avskaffa krigsrättsorganisationen. Hananser att krigsrättsorganisationen, med förstärkning på utredningssidan ochmindre justeringar i övrigt, har goda förutsättningar att fungera i ettkrigsläge. ÖB framhåUer vikten av en skyndsam handläggning av brottmålen medhänsyn tiU disciplinen och ordningen inom försvarsmakten. Ur allmänpreventivsynvinkel är det också viktigt att vissa former av brottslighet åtgärdas såsnabbt som möjligt, anför ÖB. Han påpekar vidare att det urkommunikationssynpunkt måste vara enkelt alt nå domstolen eftersom förbandenstransportresurser är begränsade. Omstatsmakterna ändå skulle finna att övervägande skäl talar för den föreslagnaförändringen är det ett bestämt krav från överbefälhavarens sida att man seröver krigsorganisationen för domstols-, åklagar- och polisväsendet. En sådanöversyn måste innebära att planering och samordning mellan berörda myndighetersker i fredstid, framhåller ÖB. Han hävdar också att en förändring nödvändigtvismåste innebära, att personal från de rätts vårdande myndigheterna måste kunnadisponeras inom de delar av landet där befolkningsunderlaget genom militära trappkoncentra-tionerkan förväntas öka i förhållandevis stor omfattning. Det krävs vidare att polis-och åklagarpersonal förses med sådana resurser att de har möjlighet att snabbtoch effekUvt verka inom stridsområdena. Vid domstolarna måste finnas en iförväg organiserad avdelning som med kort varsel kan förflytta sig och hållaförhandling utom kansliorten. Sveahovrätt erinrar om att det i samband med lagstiftning om krigsrätterna ansågs ligga i öppen dag att man i krig måste ha tillgång till 181 Prop.1985/86:9 rörliga krigsdomstolar. Hovrätten framhåller att det inte kan uUäsasav MAK: s betänkande huravida detta uttalande har förlorat sin giltighet.Hovrätten ställer sig därför mycket tveksam förslaget om krigsrättensavskaffande. Hovrättenöver och påminner också om departementschefens yttrande i 1948års lagstiftningsärende rörande vikten av rörliga krigsdomstolar. Ävenhovrätten över och anser att man inte kan lämna dessa yttrandenutan beaktande. De moderna krigsförbandens ökade rörlighet och den betydandeflexibiliteten i nutidens operativa planläggning har enligt hovrättens meningsnarare understrakit behovet av dyUka domstolar. Hovrätten pekar pä de problemsom kan uppstå då de militära förbanden koncentreras tUl delar av medoförberedd och dåligt utbyggd domslolsorganisation. En domstolsorganisation somdessutom har kvar en betydande del av sina fredsmässiga uppgifter. Handläggningenav de däratöver tillkommande militära målen kan, befarar hovrätten, bh likasummarisk och mindre skyndsam än vid en krigsrätt. Hovrätten anser det inlevara lämpligt att låta den dömande verksamheten anstå UU stridshandlingarnaupphört. En sådan lösning skulle enUgt hovrättens mening inge starkabetänkligheter frän såväl rättssäkerhets- som effektivitetssynpunkt. Hovrättenfinner sig aUtså inte kunna tUlstyrka förslaget att avskaffa krigsrätterna.Däremot bör enligt hovrätten dessas sammansättning och arbetsformer ses övermed beaktande av de i betänkandet framförda synpunkterna. tillstyrker MAK: s förslag men föreslår att domstolarna i krigtillförsäkras militär sakkunskap. 1.6Rättsvården vid de svenska FN-förbanden Österundspolisdistrikt framhåller särskUt alt den av MAK förordade lösningen rörandeden militära rättsvården vid de svenska FN-förbanden är ändamålsenlig. Lag om disciplinansvar för värnpliktiga 1 § Denna lag tillämpas pä värnpliktiga då de är tjänstgöringsskyldigaenligt värnpliktslagen (1941:967). 2 i Vad som i lagen sägs om värnpliktiga skall också Ullämpas på 1. kvinnor som utbildas enligt lagen (1980:1021) ommilitär grundutbildning för kvinnor, 2. dem som genomgår utbildning vid förberedande officersskolaeller annan utbildning för att få anställning som officerare vidförsvarsmakten, 3. hemvärnsmän under den Ud dä de ärtjänstgöringsskyldiga, 4. dem som genom krigsfrivilligavtal eller annatsärskilt avtal åtagit sig att frivilligt tjänstgöra i befattning inomförsvarsmaktens krigsorganisation då de i sådan egenskap ärtjänstgöringsskyldiga, 5. dem som är anställda i svensk beredskapsstyrka för FN-tjänstvid tjänstgöring utom riket. 3 §Då riket är i krig skall vad som sägs om värnplikUga gälla för 1. var och en som är tjänstgöringsskyldig vidförsvarsmakten, 2. polismän som utan att vara tjänstgöringsskyldigavid försvarsmakten är skyldiga att delta i rikets försvar, 3. skyddsvakter som förordnats med stöd av 10 § lagen(1940:358) med vissa bestämmelser till skydd för försvaret m. m., 4. sådan personal inom civilförsvaret som enligtregeringens förordnande är skyldig att utöva samma verksamhet somförsvarsmaktens personal, 5. alla som annars vistas vid avdelningar avförsvarsmakten, när avdelningarna är i fält eller verkar under liknandeförhållanden. 4 §Regeringen får förordna att vad som sägs i 3 § skall tillämpas, om riket är i krigsfara eller om det råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara vari riket har befunnit sig. 1985/86:9 S§Vad som sägs om värnpliktiga skall också gälla för 1. krigsfångar, 2. krigsdeltagare som har internerats vid krig undervilket riket är neutralt, 3. utlänningar som vistas bland krigsfångar ellerkrigsdeltagare för att utöva sjukvård eller andlig vård. 6§Om det ej längre föreligger förhållanden som aves i 3 eller 4§, skallregeringen föreskriva att tillämpningen av bestämmelserna i nämnda paragraferskall upphöra. 7 § En värnpliktig, som är skäligen misstänkt för ett brott som avses i20 kap. 1-3 §§ eller ett annat brott varigenom han har åsidosattvad som åligger honom i tjänsten, skall anmälas till åtal för brottet om inteannat följer av8§. 8 § Åtalsanmälan får underlåtas och disciplinförfarande i ställetanvändas i fråga om 1. brott för vilka svårare straff än böter ejföreskrivs, 2. följande brott i , nämligen ofredande(4 kap. 7 §), snatteri (8 kap. 2 §),egenmäkUgt förfarande (8 kap. 8 §),bedrägligt beteende (9 kap. 2 §), undandräkt (10 kap. 2 §), olovligt förfogande(10 kap. 4 §), olovligt brukande (10 kap. 7 §), svikande av försvarsplikt (18kap. 6 §), lydnadsbrott (21 kap. 3 §) och rymning (21 kap. 5 §). Åtalsanmälanskall dock allUd göras om 1. brottet riktar sig mot någon person utanförförsvarsmakten, 2. målsäganden har förklarat att han avser att föratalan om enskilt anspråk, 3. det finns skäl att anta att straffet inte kommeratt stanna vid böter. 9 §En värnpliktig som uppsåUigen eUer av oaktsamhet åsidosätter vad han på grund av reglementen, instruktioner, förmäns order eller i övrigt skall iaktta i tjänsten skall åläggas disciplinpåföljd för disciplinförseelse.Påföljd skall dock ej åläggas om felet är ringa. 10 § Disciplinpåföljd får åläggas även om den värnpliktige ej är i tjänstvid tiden för beslutet. 11 § Om en åtgärd har vidtagits för att åtala en värnpliktig, fårdisciplinärt förfarande ej inledas eller fortsättas i fråga om den förseelsesom avses med åtgärden. 12 $ Disciplinpåföljd får inte åläggas senare än efter förseelsenom inte den värnpliktige underrättats enligt 25 § om vad somanförs mot honomeller erhållit motsvarande underrättelse från ombudsmän /86: 9 eller justitiekanslern. 13 § Disciplinpåföljder är varning, extratjänst, löneavdrag och utegångsförbud. 14 § Varning skall meddelas skriftligen. 15 § Extratjänst innebär att den värnpliktige vid högst fyra tillfällenutöver den vanliga tjänsten skall utföra handräckning eller någon annansärskild uppgift. får högst tas i anspråk föruppgiften. 16 § Löneavdrag åläggs för och innebär avdrag pådagersättning eller motsvarande. Kan sådant avdrag ej ske, skall mot avdragetsvarande belopp erläggas av den värnpliktige. Om storleken av löneavdragföreskriver regeringen. 17 § Utegångsförbud innebär förbud för den som är förlagd inom kasernområde,läger eller motsvarande område att , minst en och högst femtondagar, på fritid vistas utanför ett sådant område som är upplåtet åt en vissavdelning eller utanför en del av ett sådant område. Förden som är förlagd ombord på ett fartyg skall utegångsförbudet avse förbud attlämna fartyget. 18 §Löneavdrag får åläggas jämte utegångsförbud om det särskilt krävs av hänsyn till ordningen inom försvarsmakten. 19 § Frågor om disciplinansvar eller åtalsanmälan prövas av den myndighetvid vilken den värnpliktige tjänstgör eller senast tjänstgjort, om regeringenej föreskriver annat. 20 8 Den som på myndighetens vägnar prövar ärenden som avses i 19 § skallinneha lägst överstelöjtnants eller kommendörkaptens grad eller tjänsteklass. 21 § Utan hinder av vad som sägs i 20 § får bataljonschefer eller kompanichefereller motsvarande chefer pröva förseelser av underställd personal, 1. om förseelsen inte utgör brott och 2. om förseelsen har erkänts och ej bör medförasvårare påföljd än varning, extratjänst, löneavdrag i eller utegångsförbudi . Prop.1985/86:9 22 § För att biträda de myndigheter som har att handläggadisciplinärenden skall finnas auditörer. Auditöremaskall vara lagfarna. De förordnas av regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer. 23 §Innan disciplinpåföljd beslutas eller åtalsanmälan sker skall yttrande inhämtas från auditören. Sådant yttrande behövs dock ej i fråga om beslut som meddelas av chefer enligt 21 §. Auditörenär medansvarig för beslut som myndigheten fattar på tillstyrkan av honom. 24 § Om det genom anmälan eller på annat sätt uppkommer fråga omdisciplinansvar skall myndigheten skyndsamt utreda saken. 25 § Den värnpliktige skall vid muntligt förhör underrättas om vad somanförs mot honom och höras i saken. Om det är lämpligare får underrättelsen skeskriftligen, varvid den värnpliktige skall uppmanas att yttra sig över vad somanförs mot honom. Omdet behövs skall även anmälaren och andra som kan lämna uppgifter i saken hörasmuntligen eller skrifUigen. Över förhören skall föras protokoll. 26 § Vid förhöret med den värnphktige skall ett förhörsvittne om möjligtnärvara. 27 § Om myndigheten finner att ett vittne eller en sakkunnig behöverhöras vid domstol eller att någon behöver föreläggas att förete en skriftlighandling eller ett föremål som bevis, skall myndigheten ansöka om detta hos denallmänna underrätt inom vars område den person vistas som skall höras eller påannat sätt berörs av åtgärden. 1 fråga om sådana åtgärder skall i Ullämpligadelar gälla vad som föreskrivs i om bevisupptagning utomhuvudförhandling. 28 § Den värnpliktige skall innan ett ärende avgörs ha fått del av detsom framkommit under utredningen om det ej är uppenbart obehövligt. 29 § Myndighetens beslut skall grundas på vad som framkommit underutredningen. Avbeslutet skall framgå de skäl som bestämt utgången. 30 § Den värnpliktige skall underrättas om myndighetens beslut och auditörensyttrande. Han skaU även underrättas om hur han skaU göra om han vill begäraändring av beslutet. Underrättelse får ske genom delgivning. 31 § Om det av särskilda skäl inte krävs någon disciplinpåföljd fårärendet avskrivas. Verkställighet avdisciplinpåföljd Prop. 1985/86: 9 32 §Beslut om disciplinpåföljd skall verkställas så snart det kan ske sedan beslutet har vunnit laga kraft. Omdet behövs av hänsyn till ordningen inom försvarsmakten eller av annan särskildanledning, får i beslutet förordnas att extratjänst eller utegångsförbud skallverkställas fastän beslutet ej har vunnit laga kraft. 33 § Extratjänst och utegångsförbud om får ej verkställaspå tjänstefria dagar. 34 § Verkställigheten av extratjänst eller utegångsförbud får uppskjutaseller avbrytas om det finns särskilda skäl. Den dag då avbrottet sker skall isin helhet räknas som verkställighetstid. 35 § Om flera beslut om utegångsförbud skall verkställas , skallpåföljderna läggas samman med varandra. Den sammanlagda verkställighetstidenfår dock ej överstiga . Vidbeslutet om sammanläggning skall den Ud avräknas under vilken påföljden redanverkställts. 36 § Blir den som har ålagts utegångsförbud slutligen ålagd löneavdrag ihögre instans skall avräkning ske för den tid under vilken förbudet redan harverkställts. En dags utegångsförbud skall motsvara två dagars löneavdrag. 37 § Extratjänst bortfaller om den ej verkställts innan den vämphktigestjänstgöringsskyldighet har upphört. Utegångsförbudfår ej verkställas efter det att den värnpUktiges tjänstgöringsskyldighet harupphört. Kanutegångsförbud ej verkställas skall det omvandlas till löneavdrag. Vad som sägsi 36 § skall då tillämpas. Kanlöneavdrag ej ske och erläggs ej motsvarande belopp gäller om verkställighetvad som är föreskrivet om bötesstraff Obetalda belopp får dock ej förvandlastill fängelse. Löneavdrag bortfaller om det ej verkställts från detbeslutet om disciplinpåföljd vann laga kraft. 38§ En förman får omhänderta en värnplikUg som inom ett område eller ett utrymmesom nyttjas av försvarsmakten eller som iklädd militär tjänstedräkt på allmänplats