prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Den nu föreslagna processordningenmedför ocksä all kommunerna ges möjlighel att utverka betalningsfördäggande vidfastighetsdomstolen för indrivning av förfallna fordringar pågatukostnadsersättning. Prop.1985/86:1 852 16 kap. Bemyndiganden m.m. yi3 kap. 1 § Till detla kapitel, som hartillkommit pä lagrådets initiativ, har överförts en del bestämmelser ombemyndiganden (1 och 4 55). typgodkännande (2och 3 55) och någralegaldefinilioner (5 och 6 55), som i det remitterade lagförslagel återfinns i1 kap. Kapitlet avslutas med en bestämmelse om tillirädesrätt (7 5), som finnsi 9kap. 8 5 i det remitterade förslaget. Lagrådel har i sitt förslag tilllagtext (8 5) tillfogat en legaldefinition av begreppet "denbyggande", som lagrådet genomgående har använt i stället förlagrädsremissens uttryck "byggherren". Med "den byggande"avser lagrådet den som för egen räkning utför eller låter utföra byggnads-,rivnings- eller markarbeten. Jag har valt att i lagtexten vidhålla det merinvanda begreppet "byggherren", eftersom det - till skillnad från"den byggande" - inte kan missförstås (9 kap. 1 5). 1 8 Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer får meddela de föreskrifter om krav på byggnader m. m. som utöverbestämmelserna i 3 kap. behövs 1, till skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa, 2, för en lämplig utformning avbyggnader och andra anläggningar eller anordningar samt tomter och allmänna platser. Regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer får, utom i fråga om 3 kap, 7 8, i enskilda fall medgeundantag frän bestämmelserna i 3 kap. Bestämmelsen motsvarar 1 kap. 10 5 i det remitteradelagförslaget. 1 överensstämmelse med vad jag harföreslagit i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.3.2) har i första styckettagils in beslämmelser med bemyndigande för regeringen eller, efler regeringensbestämmande, underordnad myndighet alt i vissa avseenden meddela föreskriftertill 3 kap. Beträffande motiven för detta bemyndigande hänvisar jag denallmänna motiveringen. Regeringen kan utan särskiltbemyndigande - med vissa begränsningar - i förordning besluta dels föreskrifterom verkställighet av lag, dels föreskrifter i sädana ämnen där regeringsformeninte primärt förbehåller beslutanderätten. 1 fräga om föreskrifter avrent verkställande karaktär bör inriktningen vara den att regeringen i störstamöjliga utsträckning delegerar denna befogenhet till underordnad myndighet. 1överensstämmelse med vad som har framhållits i motiven till regeringsformen(prop. 1973:90 s. 321) bör emellertid regeringen därvid överiåta endast en delav sin normgivningskompetens. Beträffande omfattningen av och de närmareformerna för denna delegation avser jag att i annat sammanhang återkomma tillregeringen med förslag. Bestämmelsen har pä lagrådeis förslag (yttrandet s. 30)utformats sä att Prop.1985/86:1 853 den bättre ger uttryck för vad jag uttalat i den allmännamotiveringen om yg kap. 1-2 §§ avsikten med bestämmelsen, nämligen attregeringen - eller myndighet som regeringen bestämmer - skall få bemyndigandeatt meddela materiella föreskrifter, varigenom bestämmelserna i 3 kap. PBLfylls ul med något väsentligl nytt. a. genom orden "föreskrifter omkrav på byggnader m. m," - en formulering som anknyter till rubriken till3 kap, - klargörs att del enbart är fråga om föreskrifter som hänför sig tillnämnda kapitel. Föreskrifter som utfärdas enligtdenna paragraf är vad man brukar benämna föreskrifter till allmän efterrättelseeller normgivningsbeslut, Enligl gällande ordning får sådana beslul av enmyndighet överklagas regeringen, om inte något annat framgår av särskildaföreskrifter (se t. ex. prop. 1976/77: 123 s. 351, prop. 1976/77: 149 s, 376ffoch KU 1979/80:50 s. 111). Det saknas enligl min mening anledning alt föreslånågot fullföljdsförbud i fråga om dessa föreskrifter. Inga särskilda reglerhar därför tagits in i PBL i fräga om detla. Enligt 11 kap. 12 5 regeringsformenfär regeringen medge undantag frän föreskrift i förordning eller frånbeslämmelse som har meddelals med slöd av beslut av regeringen, om inte annatföljer av lag eller beslut om utgiftsanslag. Från föreskrift i lag eller frånbestämmelse som grundar sig pä riksdagsbeslut kan regeringen meddela undantag,endast om bemyndigande därtill har lämnats av (prop. I andra stycket har därför tagilsin föreskrifter om rätt för regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer att i enskilda fall medge undanlag frän bestämmelserna i 3 kap. Somjag har framhållit i den allmänna motiveringen (avsnitten 11.1.2 och 11.2.1)anser jag det angeläget att kraven på tillgänglighet i fortsättningen får ettstörre genomslag än vad har varil fallet. Av den anledningen fårenligt andra stycket undantag inte medges frän bestämmelserna i 3 kap. 7 5. På grund av atl byggbestämmelsernai PBL får en allmänt hållen utformning, lorde emellertid avsteg från lagensbestämmelser inie behövas i någon slörre utsträckning. Som jag tog upp i denallmänna motiveringen (avsnitt 5.3.3) omfattar regeringens uppdrag tillplanverket atl utarbeta föreskrifter till bl. Dessa föreskrifter somkommer att styra byggandet bör så långt möjligt uttryckas som funktionskrav. Ensådan utformning kommer troligen att leda till atl inte heller undantag frånföreskrifterna skall behövas i någon större utsträckning. Som exempel pä falldå avsteg kan behöva göras kan jag nämna experimenlbyggande. Avsteg kan ocksåaktualiseras i samband med typgodkännandeverksamhet. 2 8 Efter ansökan kan prövas huruvida vissa slag avmaterial, konstruktioner eller anordningar får användas i byggnader ellerandra anläggningar (frivilligt typgodkännande). 1985/86:1 854 Om det behövs till skydd för liv,personlig säkerhet eller hälsa, fär 75 kap. 2 § regeringen föreskriva atlmateria) eller annal som anges i första siycket fär användas i byggnader ellerandra anläggningar endast efter godkännande (obligatoriskt typgodkännande). Vid meddelande av typgodkännandefår bestämmas atl fortlöpande kontroll skall utföras. Paragrafen motsvarar 14 kap, 14 8 iutredningsförslaget och I kap. 115 första och andra styckena i det remitteradelagförslaget. 1 76 5 3 mom, byggnadsstadgiinföreskrivs att statens planverk efler ansökan prövar frågor om typgodkännandeav konstruktionen eller utförandel i övrigt av byggnader och andra anordningarsom avses i byggnadsstadgan. Det är alltså fräga om ett frivilligttypgodkännande. Utredningen har föreslagit bestämmelser med innebörden attregeringen eller den myndighet regeringen bestämmer skall kunna ställa krav pätypgodkännande för vissa slag av konstruktioner, produkter eller metoder, dvs.ett obligatoriskt typgodkännande. Utredningsförslaget är inte avsetl allinnebära nägon ändring av nuvarande möjligheter för tillverkare m,fl, alt päfrivillig väg fä typgodkännanden. Remissinstanserna har i huvudsakinte haft några invändningar mot en fortsatt utveckling av det nuvarandesystemet med frivilligt typgodkännande för vissa slag av produkter m, m.Enligt min uppfattning bör givetvis möjligheterna till frivilligttypgodkännande finnas kvar, 1 lagrädsremissen intog jag den ståndpunkten attdetta förfarande inte behövde regleras i lagen. Lagrådet har emellertid hävdatmotsatt uppfattning (yttrandet s, 30) bl,a, pä grund av att bestämmelsen i8kap, 28 5 andra stycket i lagrådsremissen (8 kap, 29 5 andra stycket i det nuföreliggande förslaget) om att skall godta typgodkända materialm,m, avser såväl material som lypgodkänts i obligatorisk ordning som materialtypgodkänt på frivillig väg. Jag biträder lagrådets åsikt att del därtor årlämpligt att i lagen reglera det frivilliga typgodkännandet. Bestämmelsernahärom har tagits in i första stycket. En del remissinstanser är tveksammatill förslaget alt införa möjlighet att ställa krav på obligatoriskttypgodkännande. De pekar bl, a, på risken för tekniska handelshinder, hinder iden tekniska utvecklingen och atl tillverkare med små resurser kan hamna i ettoförmånligt konkurrensläge. Ett krav på obligatoriskt typgodkännande bör enligtdessa remissinstanser därför inte införas, såvida det inte bedöms vara verkligtnödvändigt, t, ex, för alt tillgodose säkerhetsintressen som inte kankontrolleras på annat sätt. Jag kan i stort insiämma med dessa remissinstanser. 1985/86:1 855 utredningsförslaget(I4kap. 145) har därför möjligheterna enligt andra idkap 2-4 §§ stycket altställa krav på obligatoriskt typgodkännande begränsats till situationer därdetta är motiverat till skydd för allvariiga hälso- och säkerhetsrisker.Vidare är det endast regeringen - och inte underordnad myndighet - som fårbesluta att obligatoriskt typgodkännande skall krävas. Avsikten är alltså attandra stycket skall lillämpas med slor försiktighet och endast i verkligtangelägna fall som annars skulle vara svåra atl kontrollera på ett betryggandesätl. Liksom bör typgodkännande av produkterkunna förenas med krav på kontroll under tillverkningen i fabriken, ellerkontroll av de färdiga produkterna. En bestämmelse om detta har tagits in itredje styckel, 3 8Typgodkännande som avses i 2 5 meddelas av den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för typgodkännande. Paragrafen motsvarar delvis I kap, 11 8 i detremitterade lagförslaget. På förslag av lagrådet (s,300 har bestämmelserna ombemyndigande fått bilda en egen paragraf Bemyndigandet i andra stycket avseravgifter för säväl obligatoriska som frivilliga avgifter, 4 8Är riket i krig eller krigsfara eller råder sådana utomordentliga förhål landen som är föranledda av krig eller av krigsfara vari riket har befunnit sig, får regeringen meddela sådana från denna lag avvikande föreskrifter som är av belydelse för totalförsvaret eller som behövs för att nödvändig byggnadsverksamhet i övrigt skall kunna ske. Paragrafen motsvarar 1 kap, 12 8 i det remitteradelagförslaget men har pä förslag av lagrådet (yttrandet s, 31) flyttats till16kap, och delvis omformulerats. Bestämmelsen utgör ett sådant bemyndigandesom enligl 13 kap. 68 regeringsformen är en förutsättning för atl regeringenskall kunna utfärda föreskrifter med avvikelse frän lagen under krig ellerliknande förhållanden. Syftet med sådana föreskrifter skall främst vara attbyggnadsverksamhet som är av betydelse för totalförsvaret i möjligaste månskall underlättas under krig och vid krigsfara. Lagrådel (yttrandet s.31) har påpekat att ellnormgivningsbemyndi-gande inte kan ha formen av en generalfullmakt förregeringen att handla mol eller upphäva gällande lag ulan atl det enligt 13kap. 6 8 första stycket regeringsformen skall avse ett "visst ämne".Lagrådet har därför föreslagit alt bemyndigandet begränsas till det ilagrådsremissen angivna syftet, nämligen att under krig och krigsfaraunderlätta byggnadsverksamhet som är av betydelse för totalförsvaret. Tillskillnad mot vad jag anförde i lagrådsremissen (s.361) anser jag emellertid attmöjligheter även måste Prop.1985/86:1 856 finnas all ge föreskrifter som l.ex. i ettuppbyggnadsskede efter ett krig . _< rr underlättar även annannödvändig byggnadsverksamhet, t, ex, uppförande av bostäder. Paragrafen har avdetla skäl getts en i förhällande till lagrådets förslag nägot vidareomfattning, Lagrådel har vidare anmärkt att ellbemyndigande enligl 13 kap, 6 5 regeringsformen inte fär utnyttjas förrän någonav de i lagrummet angivna krissituationerna föreligger. Jag har ingen erinranmot lagrådels uttalande i del hänseendet men vill tillägga all regeringengivetvis kan utfärda nödvändiga föreskrifter redan under fredstid men göratillämpningen av dem beroende av ett särskilt beslut av regeringen som fårfallas försl när krissituationen föreligger, 5 8 Om en fastighet har upplåtits med tomträtt, skall vadsom i denna lag är föreskrivet om fastighetsägaren eller fasligheten tillämpaspä tomträtts-havaren eller tomträtten, dock att tomträttshavare ej är skyldigatt bekosta anläggande av gator och andra allmänna plalser. Paragrafen motsvarar 74 5byggnadsstadgan, 15 5 tredje stycket päföljdslagen, 1 kap, 4 5 tredje stycketi utredningsförslaget och 1 kap, 95 första stycket i det remitteradelagförslaget. Paragrafen innehåller bestämmelserför sädana fall dä en fastighet är upplåten med tomträtt och innebär bl. a. attPBL:s föreskrifter om fastighetsägare i princip skall tillämpas påtomträtlshavaren. Det remitterade lagförslaget innehålleringet undantag i fräga om skyldigheten att betala ersättning för gatukostnaderm.m. Detta har föranlett lagrådel lill följande anmärkning (yttrandet s, 290: Säsom lagregeln är formulerad iremissen medför den som departementschefen anför i specialmotiveringen attbestämmelserna om skyldighet atl betala ersättning för gatukostnader blirtillämpliga i full uisträckning även pä tomträttshavare. Delta skulle innebäraen ändring i förhållande till gällande rält. Enligt byggnadslagen skallnämligen gatukostnader betalas av fastighetsägaren (se 56, 57 och 60 SSbyggnadslagen), 1 byggnadslagen finns ingen bestämmelse som jämställertomträttshavare med fastighetsägare. Att så ej är avsett framgår ocksämotsättningsvis av 153 5 byggnadslagen (jfr däremot 74 5 byggnadsstadgan).Gatukostnader för fastigheter upplåtna med tomträtt erläggs alltså f n. avtomträttsupplåtaren/fastighels-ägaren. Kostnaden är en exploateringskostnad ochbeaktas när tomträtts-avgälden bestäms (se SOU 1980:49 s.1140. Departementschefensnyssnämnda uttalande låter sig emellertid inte förena med vad han anfört i denallmänna motiveringen (s. I62f och 339) om att gatukostnadsreglerna i PBL avsesstämma överens med de nu gällande i byggnadslagen. Pä de skäl som lagrådet har anförthar i lagtexten som ett undanlag frän tomträttshavares likställdhet medfastighetsägare angetts alt en tomträttshavare inte är skyldig att bekostaanläggande av gator och andra allmänna platser. Paragrafen innebär att bestämmelserna om påföljder ochförelägganden i Prop.1985/86:1 857 lOkap, blir tillämpliga i full utsträckning även pätomträttshavare. Vidare yg kap. 5-6 §§ fär tomträttshavare pä grund avförsta styckel samma möjligheter som fastighetsägare atl enligl 6 kap. 3 5 3begära att faslighelsplan upprättas och att påkalla inlösen i vissa fall(14kap. 15), Tomträtlshavaren blir även berättigad till ersättning under deförutsättningar som gäller enligl 14 kap. Paragrafen innebär emellertid inteatl tomträttshavare alltid träder i fastighetsägarens ställe. Om t. ex, statenär fastighetsägare, kan slalen och tomträtlshavaren oberoende av varandrabegära inlösen av fastigheten resp, tomträtten. Är det emellertid fråga om l.ex,ett svartbygge lär - som lagrådel påpekar (yttrandet s, 29) - påföljder ochingripanden enligl 10 kap, bara kunna riktas mot tomträtlshavaren. Regeln färalltså alll efter omständigheterna tillämpas antingen så att vad som stadgasom fastighetsägare i stället skall avse tomträttshavare eller sä att vad somsägs om fastighetsägare också skall gälla tomträttshavare. 6 5 Den som innehar egendom under ständig besittningsrätteller med fideikommissrätt eller på grund av testamentariskt förordnande utanatt äganderätten tillkommer någon skall vid tillämpning av denna lag anses somegendomens ägare. Paragrafen motsvarar närmast 15kap, 29 5 i utredningsförslaget, som dock inte omfattar fall dä någon inneharegendom med ständig besittningsrätt eller fideikommissrätt. Enligt min meningboren sädan beslämmelse. som finns i punkl 6 av övergångsbestämmelsernatill päföljdslagen, finnas med i PBL, Bestämmelsen bör emellertid gälla intebara vid tillämpning av 10 kap, - som ersätter påföljdslagen - utan också vidUllämpning av övriga kapitel i PBL, Motsvarigheten till 6 8 i gällande rätt närdet gäller teslamentoriskl förordnande är 31 5 päföljdslagen. Paragrafensmotsvarighet i del remitterade lagförslaget är I kap, 9 5 andra stycket. Med ständig besittningsrätt åsyftasbåde sädan besittningsrätt som enligt lag är att hänföra lill fast egendomenligt 105 lagen om införande av jordabalken och annan ständig besittningsrätt,bl, a, stadgad åborätt. Eftersom instituten ständigbesittningsrätt och fideikommissråtl är under avveckling, brukar regleringangående dessa vanliglvis ske i form av övergångsbestämmelser. För bådeenskilda och tillämpande myndigheter måsle det emellertid underlätta om allabestämmelser, som innebär att rättighetshavare skall jämställas med ägare,samlas i ett kapitel. En bestämmelse om innehavare av ständig besittningsrättoch fideikommissrätt har därför arbetats in i paragrafen. Del innebär atl jag idenna del inte är beredd atl följa lagrådets förslag (yttrandet s, 29), sominnebär att bestämmelsen bör tas in i 17 kap, 1 lagtexten behöver - som ävenlagrådet har funnit (yttrandet s, 29) -inte särskilt anges att den somförvaltar naturreservat (3 5 anläggningslagen) skall anses somfastighetsägare. Inte heller behöver innehav av Prop.1985/86:1 858 slröäng i enlighet med beslul vid allmän avvittring (10 5fastighetsbildnings- yc r _j ,, lagens promulgationslag)uppmärksammas i detta sammanhang, 7 8 För atl fullgöra sina uppgifter enligt denna lag harbyggnadsnämnd och länsstyrelse samt den som på deras uppdrag utför arbetet rättall fä tillträde till fastigheter, byggnader och andra anläggningar samt attdär vidta de åtgärder som behövs för arbetets fullgörande, Rält som avses i första styckettillkommer även den som i annal fall än som där avses utför kartläggning församhällets behov. Polismyndigheterna skall lämna det biträde som behövs, 1 denna paragraf ges bestämmelserom rätt att få tillträde lill fastigheter, byggnader och andra anläggningar förden som skall utföra arbete med kontroll och tillsyn eller med kartläggning församhällets behov m,m. Eftersom bestämmelsema avser även andra arbeten än sådanasom avses i 9 kap, har de - som lagrådet har föreslagit (yttrandet s, 102) -flyttats från 9 kap, 8 5 i det remitterade lagförslaget lill förevarandeparagraf. 1 del remitterade lagförslagetanges i detalj för vilka arbeten räll till tillträde föreligger. mening (yttrandet, s, 102) räcker del med att i lagen slås fast atlbyggnadsnämnd och länsstyrelse samt den som arbetar på deras uppdrag har rätttill tillträde för all fullgöra sina uppgifter enligt PBL och vidta de åtgärdersom behövs. Jag har ingen erinran mot detta, varför lagtexten har korlats ned ienlighet med lagrådets förslag. För att tilllrädesrätten skall fånågon praktisk belydelse och mening måste den i de flesta fall kombineras medrätt för myndigheten, uppdragstagaren eller medhjälparen att vidla vissatillfälliga åtgärder pä fastigheten eller anläggningen, l, ex, att sätta utsignaler, pålar o, d. Det ligger i sakens natur alt gränsmarkeringar och andraliknande fastighetsavgränsningar inte är tillfälliga utan finns kvar sä längefastigheten beslår, 1 första styckel har därför föreskrivits att den som hartillträdesrätt får vidta de åtgärder som behövs för arbetets fullgörande, Idetta ligger bl, a, en rätt att sätta upp märken och signaler, göra geotekniskaoch andra undersökningar och mätningar samt att ta prover. Beträffande den i andra stycketföreskrivna tillträdesrätten (9 kap. 8 5 första stycket 3 i del remitteradelagförslaget) har lagrådet anfört följande (yttrandet s. 1020: Rält att få tillträde har enligtförsta stycket punkt 3 bl. a. de som skall utföra kartläggning för samhälletsbehov. Det kan ifrågasättas om bestämmelsen har sin plats i PBL. Emellertid ärdet svårt att finna ett annat lagstiftningsomräde där den bättre hör hemma.Eftersom kartläggning är av grundläggande betydelse för all planläggning ochbyggnadsverksamhet 1985/86:1 859 fårdet godtas alt bestämmelsen las in i PBL, Av specialmotiveringen /g kap. 7 § framgåratt lantmäteriverkets behov av tillträdesrätl för den allmänna kartläggningentillgodoses genom bestämmelsen. Annan verksamhet som ocksä torde kunna utövasmed stöd av bestämmelsen är produktion av sjökort och denkartläggning som bedrivs av geologiska undersökning. Jaginstämmer i vad lagrådet sålunda har anfört. Om tillträdesrätl skulle vägras, kan biträde avpolismyndigheten påkallas med stöd av tredje siycket. Det är självklart att sädan verksamhet som avses idenna paragraf skall utövas på etl sådant sätt atl den medför minsta möjligaolägenhet för fastighetsägaren och andra berörda personer. Åtgärder som kanmedföra skador eller som görs utan ägarens samtycke skall i största möjliga utsträckningundvikas. I princip skall tillträde ske under samverkan av ägaren ellerbrukaren till fastigheten eller anläggningen. Del skall med en förutseendeplanering inte behöva vålla några problem för tillsynsmyndigheten eller andraberörda. Om ägaren eller brukaren motsätter sig tillträde, har myndigheteneller befattningshavaren ändå rätt att bereda sig tillträde till fasligheteneller anläggningen. Denna rätt bör givetvis utnyttjas mycket restriktivt.Största möjliga hänsyn skall las till ägaren, brukaren och andra som kan varaberörda. Bestämmelser om ersättning för skada som uppkommergenom de åtgärder som avses i 7 5 finns i 14kap. 1985/86:1 860 Övergångsbestämmelser 17 kap. 1 § 1 det remitterade lagförslaget togsövergångsbestämmelserna in i 15 kap. På grund av att två nya kapitel harinförts i lagen återfinns övergångsbestämmelserna nu i 17kap, Jag vill inledningsvis återge följande uttalande avlagrådel (yttrandets, 129 0 angående principerna för övergängsregleringen,vilket jag helt ställer mig bakom. Enligt en allmänt erkänd grundsats bör processuellabestämmelser i ny lagstiftning i princip tillämpas efterikraftlrädandet, även om de bakomliggande förhållandena härrör från tidendessförinnan. Däremot anses att nya bestämmelser av materiell innebörd somregel bör tillämpas endast i fräga om förhållanden som inträtt efter den nyalagstiftningens ikraftträdande. En annan sak är all det ibland kan varatveksamt om en bestämmelse bör hänföras till der ena eller andra kategorin. Denu antydda principerna torde bära upp de föreslagna övergångsbestämmelsernaäven om detta ej kommit till så tydligt uttryck i departementschefensanförande. Av dessa principer följer l.ex. atl det inte är erforderligt att iövergångsbestämmelser ange att nya processuella beslämmelser skall tillämpasgenast efter ikraftlrädandet. Som regel lorde endast avsteg från principernabehöva direkt anges i lagtexten. Självfallet är det emellertid ofta en fördelatt ge tämligen detaljerade beslämmelser också när vad som föresläsöverensstämmer med de nämnda principerna. Då det gäller beslut träffade med stöd av sedermeraupphävd lag lorde man inte kunna ange någon allmängiltig princip förrättsverkan av sådana beslut efter det alt ny lag har trätt i kraft.Förhållandena är alltför mångskiftande härför. Gynnande beslut tordeemellertid som regel bestå. Ett exempel härpå är i nu aktuell lagstiftningbyggnadslov, 1 betydande utsträckning är det emellertid erforderiigt attreglera äldre besluts rättsverkan i promulgationsbestämmelser, I detta kapitelfinns således elt avsnitt med regler om giltigheten av gällande planinslilui(3-12 88). En anmärkning kan enligt lagrådets uppfattningriktas mot flera av de föreslagna övergångsbestämmelserna. I åtskilliga fallframgår det nämligen inte om sladgandena avser materiella bestämmelser,processuella bestämmelser eller bestämmelser av båda slagen. Lagrådet har söktkomma till rätta härmed genom att då sammanhanget eller ordalydelsen så ansettskräva förtydliga lagtexten genom att använda uttryck som "prövning isak" och "förfarandet". 1§ Denna lag träder i kraft . Genom lagen upphävs, med de begränsningar somföljer av detta kapitel, byggnadslagen (1947: 385), byggnadssladgan (1959:612), lagen(1976:666) om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m.m. och lagen(1976: 296) om kriskoppling. I överensstämmelse med vad jag har föreslagit i denallmänna motiveringen (avsnitt 19.1) föreskrivs i 1 Satt PBL skall träda ikraft den Ijanuari 1 nndrn stvrket anpes de laiar som skall imnhöra virl ikraftträHanrlpt Prop.1985/86:1 861 Del gäller till atl börja med byggnadslagen ochbyggnadssladgan samt 17 kap. /-?