prop · G90327 · 1985-12-31 00:00:00 — För att provande organ skallklara av arbetsuppgifterna (provning och bedömning) kommer huvudparten avlänsstyrelsernas resurser att koncentreras tiU ul£irbetning och anpassning av synnerUgendetaljerade kontrollprogram. Ändringar i kontrollprogramfrån föreskrivande myndighet () skall granskas och godkännas avstatens mät- och provråd innan de far tUlämpas av det provande organet. Tillsyn överförs till stor delfrån länsstyrelserna (kommunerna) och naturvärdsverket tiU det provandeorganet. Föreskrivande myndigheter kommer att isoleras från kontrollobjekten. Deovan angivna punkterna kommer att ställa starkt ökande krav på resurser. Om statsmakterna skulle vara beredda att öka resurserna till miljövård skulle dessa med betydligt bättre resultat för god miljö kunna .användas på helt annat sätt anser . anser mot denna bakgmnd att nuvarande flexibla kontrollsystem för miljö vården bör bibehållas. Vidare anser att SNV bör genomföra en frivillig auktorisation av provorganen samt att SNV tiUsammans med provningsorganen får ökade resurser att fastställa testprovtagningsme- 52 toder helt med internationell anknytning (jfr SCAN-standardför provtag- ning och test av massa ochpapper). I fråga om livsmedelskontrollen Prop. 1985/86:27 föranlederutredningens förslag följande synpunkter. TiUsyn enligt livsmedelslagen skergenom bl. a. inspektioner och analyser av livsmedelsprover, hygienkontroller (tryckplatlar);personalhälsokonlroll etc. Analysverksamheten är ett diagnostiskt hjälpmedel iden totala tiUsynen. Enligt utredaren betecknas sådan analysverksamhetkontroll efter beslul i särskilt fall och skall enligt förslaget tas in i dennya lagstiftningen. finner detta olämpligt och viU bestämt avstyrkaförslaget i denna del. Tillsynsmyndigheterna (länsstyrelser ochhälsoskyddsnämnder) behöver använda analysverksamheten som ett av flera led i deiilöpande tUlsynen. Det går inte alt dra en gräns mellan vad som skulle hänförastill analyser (temperaturkonlroller i varor, tryckplattor etc.) ingående itillsynsverksamheten. Regeringen har tUlsatt en större parlamentariskutredning om hela livsmedelskontrollen. Resultatet av denna utredning bör avvaktasanser . Ifråga om miljökontroll vill i särskilt understrykavikten av att denna inordnas i den föreslagna obligatoriska kontrollverksamheten.Härigenom skulle enhetligare regler för verksamheten kunna skapas och eneffektivare kontroU uppnås. LOhar inget att erinra mot att den nya lagen får ett vidare tillämpningsområde,enär avgränsningen av den föreskrivna kontroUen blir mera konsekvent. Ejheller alt begreppet officiell provning ersätts av obligatorisk kontroll.Namnet offentlig kontroUanstalt borde kunna bytas ut mot offentligtkontrollorgan anser LO. SEMKO-Svenskaelektriska materielkontrollanstalten AB tillstyrker uttrycket"obligatorisk kontroU". Uttrycken "kontrollanstaU" och"kontrollföretag" kan kanske anses vara historiskt motiverade, menanknyter, enligt SEMKO;s uppfattning, alltför myckel till vissaverksamhetsformer. SEMKO föreslår all de båda uttrycken ersätts med "kontroUorgan",ett uttryck som använts i utredningen i ett flertal faU. Vidare föreslår SEMKO attuttrycket "offentiig" ersätts med "officieU". ABStatens Anläggningsprovning är inte helt införstådd med förslaget om nyterminologi. Det är visserligen riktigt att ersätta "provning" inuvarande nomenklatur med "kontroll" men "officieU" och"auktoriserad" är väl inarbetade i sammanhanget och det är intemotiverat att ändra dem. SA föreslär därför att begreppen kallas och sorterasenligt nedan: obligatoriskkontroll är samlingsnamn för - officieU kontroU officiellt kontrollorgan - auktoriserad kontroll auktoriserat kontrollorgan - föreskriven egenkontroll tillverkareeller brukare - övervakningav egen- officiellt kontrollorgan kontroU 5 1985/86. 1985/86: 27 ABSvensk konstaterar att den nuvarande riksprovplatsla- genföreslås ersättas med en ny lag som får ett vidare tillämpningsområde än dennuvarande. Genom att även kontroll etter provning, somföreskrivs av myndighet isärskilt beslut, faller in under den nya lagens tillämpningsområde synes avgränsningenav den föreskrivna kontrollen bli mera konsekvent. Bolaget har heller ingetatt erinra mot benämningen obligatorisk konlroU som sammanfattning på kontroUsom är föreskriven i tag eder annan författning eller genom beslut av myndigheti särskilt fall. Däremot anser botaget benämningen offentlig kontroUanstaltvara mindre lämplig. Ordet anstalt förekommer visserligen i samband medprovning i några faU men benämningen har tillkommit sedan. EnUgtbolagets mening skidle benämningen officiellt kontroUorgan vara mera passande. 3 Obligatorisk kontroll genom auktoriserade organ m.m. Utredningenom RPP-systemet föreslår: - att möjligheter öppnas att låtaauktoriserade kontrollföretag i vissa fall utföra obligatorisk kontroll. Iförsta hand skall kontrollen omfatta anordningar som medför begränsade riskerför liv eller hälsa eller som uteslutande kan skada egendom. Typprovning ansesi regel inte kunna komma i fråga. Beslut i godkännandefrågor bör inte hellerdelegeras på auktoriserade organ. Auktorisation för enbart kontroU av egna produkteroch anläggningar bör inte ges. Alternativet är övervakning av egenkontroll, Auktorisationbör därför i princip endast ske inom områden där särskilt godkännandebeslutinte krävs eller där detta utan olägenhet kan fattas av myndighet på grundvalav undersökningsprotokoU, - att godkännandefrågor delegerastill de offentliga kontrollanstalterna i så storut;;träckning som möjligt isyfte att undvika dubbelarbete och förkorta handläggningstiderna, - att en offentlig kontroUanstalteller auktoriserade kontrollföretag skall kunna utses för kontroU som myndighetsjälv utför eller låter utföra eller för kontroll som enligt internationellöverenskommelse skall utföras i viss ordning, - att vid etablerande avoffentliga kontroUanstalter lösningen med halvstatliga bolag allvarligtövervägs. Deflesta remissinstanserna är i huvudsak positiva till förslagen, bl. a. RPS, Sbrn;SoS, SJ; statens väg- och trafikinstitui, , , bosladsstyrelsen,, SP, landstingsförbundet, statens maskinprovningar, sprängänmesinspektionen,, LO samt SEMKO-Svenska elektriska materielkontrollanstalten. framhåller alt besiktning av hissar inte bör göras av auktoriseradekontorsföretag. ABSvensk BUprovning anser obligatorisk kontroU utförd hos auktoriserat kontroUföretagbör kallas "kontroU hos auktoriserat kontrollföre- 54 '"- 1985/86: 27 TSVanser att vad gäUer provning och typgodkännande är det lämpUgt att som hittiUs skUjapä dessa uppgUter när det gäller ECE-reglementen. Provningen enligt olikareglementen är av så olika karaktär att den måste fördelas mellan flera kontroUanstalter,medan godkännandefrågor måste skötas på ett likformigt sätt och därför inte kanspridas ut på för många händer. Ett Uknande resonemang kan föras för sädankontroll enligt nationella föreskrtfter, där antalet kontroUer per föreskrifteller produktområde är måttligt anser TSV. RSVframhåller att de offentiiga konlroUanstalternas organisationsform kan få vissbetydelse vid tolkning av myndighetsbegreppel i andra författningar. Somexempel kan nämnas att del har ifrågasatts om brytande av den plombering av kilometerräknarapparatursom görs av AB skall kunna jämstäUas med det borttagande avmyndighets försegling som nämns i 13 § 17 kap . NOmenar att riskerna för att opartiskheten kommer i fara vid konkurrens i sådanverksamhet av säkerhetskaraktär som officiell provning utgör inte böröverdrivas. Det konstateras i utredningen att det ligger i producentemas egenintresse att deras produkter inte vållar skador och att de har ett starktekonomiskt ansvar härför. Det bör därmed också vara ett intresse hos dem att fåprovning och kontroU av säkerhetsskäl gjord på ett sakkunnigt och vederhäftigtsätt. Konkurrens meUan provningsorgan är i så fall inte en sådan risk frånobjektiv kvalitetssynpunkt som utredningen vUl göra gällande. Denliberalisering som ligger i all obligatorisk kontroll för visst kontrollområdeskall kunna ske vid ett antal auktoriserade kontroUorgan i stället för vid enenda offentiig kontroUanstalt är i och för sig positiv från konkurrenssynpunkt.Man möjliggör härigenom ett visst mått av konkurrens, vilket befrämjareffektiviteten. Man kan också härigenom bättre ta tillvara befintligakontrollresurser, vilket måste vara kostnadsbesparande. Detta förslag tillstyrkes.EmeUertid är även ett sådant auktorisationssystem en konkurrensbegränsning,som har sina risker, vUket relaterats (s 55 f) i betänkandet. Över huvud tagetbör därför restriktivitet iakttas även när det gäller auktorisationssystem, såatt man inte enbart för principens skuU ingriper i fungerande system. Ävenmöjligheten tiU frivUliga auklorisationer bör utnyttjas ytterst sparsamt anserNO. Konsumentverketvälkomnar de strävanden som syftar till ökad flexibilitet och som leder tillminskad byråkrati på provningsområdet. Det är från konsumentsynpunkt angelägetatt kostnaderna och provningstiderna för obligatorisk kontroll håUs på en sålåg nivå som möjligt. Enligt verkets mening kan detta uppnäs genom att redan tiUgängligaprovningsresurser verkligen kommer till utnyttjande och att konkurrensbegränsandeåtgärder inte vidtas i större utsträckning än absolut nödvändigt. Beträffandetillskapandet av nya offentliga kontroUanstalter bör stor restriktivitetiakttas. Under hänsynstagande tUi att de anspråk som ställs på provningsverksamhetenblir tillgodosedda, bör provningarna i sä stor utsträckning som möjligtanförtros åt auktoriserade kontrollföretag. SNVanser att avsaknaden av konkurrens om provningsuppdragen utgör Prop.1985/86:27 en risk för bristande effektivitet. I betänkandet anges vägar attskapa incitament för en god effektivitetsutveckling ochkostnadsrationalisering, t.ex. att offentiig kontrollanstalt drivs i bolagsformmed privata intressenter på branschnivå som aktieägare. Dessa erfarenheter tUl vara vid en eventuell tUIämpning på miljöområdet menar SNV. SSIpåpekar att avsnitt 12.4 behandlar olika möjligheter att praktiskt nå denstörre flexibilitet i kontrollorganisationen. SSI instämmer i att egenkontrolldärvid är gmndfömtsättningen för aUt säkerhetsarbete. SSI tUlstyrker ocksåfortsatt utveckling av typkontroU saml kombination av typkontroll medritningsgranskning, vUket förbUUgar och förenklar kontroUen för alla parter.Utredningen påpekar alt en variant av övervakad egenkontroll kan vara att företag/motsv.efter ansökan kan få tiUstånd att ersätta eljest föreskriven obligatoriskkontroll med övervakad egenkontroll. SSI tUlstyrker att denna möjlighetutnyttjas. SKIkonstaterar att i utredningen (sid 126) anges ett antal kontroUnivåer. I de av SKIutgivna villkoren förekommer ett större antal nivåer än i tabellen. Vidareanser inspektionen inte att ordningsföljden är självklar. Detär inte självklart att 100-procentig obligatorisk kontroU ger högre reellsäkerhetsnivå än övervakad egenkontroll med möjlighet till stickprovsvisomprövning av offentiig kontrollanstalt. SKI fömtsätter att frihet attdefiniera andra system av kontrollnivåer finns. SPdelar den grundläggande värderingen att det är angeläget att öka flexibUiteten i det nuvarande systemet. Det är nödvändigt att det även i fortsättningen finns någorlunda klara principer och riktlinjer för hur systemet skaU byggas upp. Risken blir annars att olika föreskrivande myndigheter utvecklar och tiUämpar olika synsätt även i gmndläggande värderingsfrågor. Det är väsentiigt att valet av kontrollform föregås av noggranna utredningar och överväganden och sker i samråd mellan före skrivande myndighet och statens mät- och provräd, I dessa avvägningar måste självfallet både tekniska och ekonomiska skäl beaktas. För vissa typer av obligatorisk kontroU kan det visa sig lämpligt att inte utnyttja officiella kontrollorgan utan i stället auktoriserade. Av utredningen fram förs alt dessa tvä kontrollformer inte bör förekomma inom samma konlrollområde. Vidare sägs alt kontroll genom auktoriserade organ i första hand bedöms kunna bli aktuell inom områden med begränsade risker för Uv eller hälsa. Det konstateras att auktorisation för typprovning inte bör komma i fråga. Vid de kontakter utredningen haft med näringslivet har framhåUits att behov av likformighet och sekretess är särskilt stort vid detta slag av provning. Med dessa preciserade fömlsättningar tUlstyrker SP utredningens förslag om att auktoriserade organ i vissa fall bör kunna utses för obligatorisk kontroll. Enligt är det särskUt väsent Ugt alt typprovning inle splittras på flera institutioner. Typprovningen utgör underlag för beslut om typgodkännande och för uppläggning av typefterkontroll/tillverkningskontroll. I den fortlöpande kontrollen utnytt jas ofta förenklade metoder, vUka kan relateras tUl typprovningsmetoden. Del är därmed av speciell betydelse att lypprovningen ger en korrekt och fullständig information. Om det i ett senare skede skulle uppdagas att en 56 lypgodkänd produkt inle uppfyller gällande krav kandet bli nödvändigt att återkallaoch byta ul redan levererade produkter. Detta medför självfallet Prop.1985/86:27 stora olägenheter och kostnader för det berörda förelaget. Iutredningen sägs också att det är angeläget att möjligheterna att delegeragodkännandefrågor utnyttjas så långt det är möjligt. SP delar dennauppfattning. En fömtsättning är dock alt föreskrifter och godkännanderegler medlämplig utformning finns fastställda av ansvarig myndighet inom det aktuella kon-troUomrädet. Fråganom lämplig organisationsform för officiella kontroUorgan har kortfattatberörts. Utredaren tycker sig ha konstaterat att de RPP som drivs i bolagsformhar högre medvetenhet om betydelsen av effektivisering och rationalisering avsin verksamhet än de RPP som är myndigheter. Enligl SP:s mening är sambandetinte sä enkelt. Det måste t. ex. också beaktas att de RPP som är bolag driversin verksamhet inom stora, tekniskt sett likformiga monopolområden, därstordriftsfördelar lätt kan utnyttjas. För SP som nationell provningsanstaltutgörs huvuddelen av verksamheten av frivUlig provning och kontroll. Detta förhåUandeinnebär ett starkare incitament än associationsformen föreffektivitetsutveckling och behovs-anpassning. Olika åtgärder och erfarenheteri deta avseende kommer självfallet SP:s hela verksamhet, dvs. även RPP-funktionen,tUl godo. Statensmät- och provråd anser alt förslaget alt låta t.ex. auktoriserade organ utföraofficiell kontroU innebär fördelar. finns visseriigen exempel påatt auktoriserade provplatser får genomföra officieU provning av vissacisterner. De formella besluten som tillåter detta är emellertid svåröverskådligaoch de bakomliggande bestämmelsema svårtolkade. Alla inblandade skulle fåstörre förståelse för hur kontroUsystemet fungerar om reglema förenklas ochgörs klarare. Den största fördelen med utredarens förslag är enligt MPR;smening emeUertid all valet mellan oUka organisationsformer för kontrollen bHrfriare och att lösningarna lättare kan anpassas till behoven från fall tiUfall. måste det slå klart att kraven på auktoriserade organ inteomfattar något krav på att de skall ha en opartisk ställning. Om opartiskhet ärväsentligt vid en viss obligatorisk kontroll bör således auktoriserade organinte komma i fråga. En annan följd av förhållandena beträffande opartiskhetmåste bli ett beslut om godkännanden inte skall delegeras till auktoriseradeorgan. MPR delar alltså utredarens uppfattning på denn punkt. Vadbeträffar ägarförhållandet av de offentliga kontroUanstalterna instämmer RRV iutredningens bedömning att dessa skall vara sådana att anstaltens oberoendeställning inte kan sättas i fråga. Inom denna ram anser RRV att frågan om attomvandla vissa av de nuvarande riksprovplatserna som bedrivs i myndighetsform tUIhel- eller delägda statiiga bolag bör prövas. I anslutning härtill förtjänardet alt påpekas alt när det gäller att tillfredsställa behovet av offentiigprovning bör även utländska provningsorgans resurser beaktas. Härigenom kankostnaderna för provning/kontroll begränsas. Ett exempel härpå utgörs avkontrollen.av material i tandregleringar, som enligt socialstyrelsensföreskrifter skall kontrolleras av en provningsinstitution i . Detsmidigaste sättet torde dock här vara att föreskrivande myndighet ställer kravpå intyg från sädan utiändsk Prop.1985/86:27 provningsinstitution utan att denna för den skuU fär ställningsom offentiig kontrollanstalt i det svenska systemet. Landstingsförbundetvill understryka utredarens mening att kontrollverksamheten inte börorganiseras i mer kvalificerade former än som är nödvändigt. Mot bakgmnd häravbör så långt möjligt användas möjligheten att låta auktoriserade kontroUföretagulföra obligatorisk kontroll. delar utredningens uppfattning att kontrollverksamheten intebör organiseras i mer kvalificerade former än som är nödvändigt. För att dennaintention skall bli verklighet krävs ett organ som ifrågasätter om deföreskriftsutfärdande myndigheternas krav pä obligatorisk kontroU ärberättigade. Förbundet hoppas att statens mät- och provråd kan bli den instansom ifrågasätter om obligatorisk kontroll på olika områden är nödvändig. vid flera tUlfällen tidigare framfört anser vi att en störredel av den obligatoriska kontrollen kan genomföras som egenkontroll eUer vidauktoriserade kontrollföretag. Förbundet tycker att det är ett rimligt mål attinte upprätta någon ny offentUg kontroll-anstalt under 80-lalet. Med tanke påatt utredningen vill förenkla formerna för obligatorisk kontroU är detbeklagligt att utredningen vidhåller uppfattningen att staten skall ha debestämmande ägarinflytandet i en offentiig kontrollanstalt. Detta skrivs t. o. m.in i den nya lagen. anser alt kompetensen hos det provandeorganet skaU vara avgörande för om del skall godkännas som offentligkontrollanstalt. Kompetensen är i ringa grad beroende av ägarförhåUandena. Enprivat organisation vars hela existens vUar pä förtroendet hos kunderna kommermed all sannolUchet att uppträda saJ SLLdelar inte utredningens uppfattning att auktorisation skall ges restriktivt. Auktorisationger en viss trygghet för de kunder, som anlitar ett kontrollföretag så attkompetens och utrustning svarar mot rimliga krav. Detta har stor betydelsesärskilt för den friviUiga kontroUen. Då de "kon-troUerade" icke äroch icke bör vara representerade i kontroUföretagens styrelser men att godkontakt är önskvärd, anser SLL att ett rådgivande (icke beslutande)kontaktorgan meUan kontrollförelaget och kunderna för utbyte av erltarenheterbör inrättas. Statensmaskinprovningar stöder med viss tvekan utredningens förslag att viss officiellprovning av enklare slag får utföras vid auktoriserad provplats. Denna möjUghetbör utnyttjas restriktivt och endast i de fall, när de praktiska fördelarna medett sådant arrangemang tillför kontrollverksamheten ett klart mervärde, somöverväger de principiella nackdelarna med att öveilämna provningen tiU ettorgan med lägre status än riksprovplats. Om det finns riksprovplats utsedd fördet aktueUa provningsområdei bör riksprovplatsen ges i uppdrag att på lämpligtsätt övervaka den tekniska verksamheten vid den auktoriserade provplatsen. SlS-Slandardiseringskommissioneni hälsar med tillfredsstäUel- se att en ökad variationoch mångfald i kontroUformerna föreslås av SärskUt vUl SIS understödja utredarens förslag altauktorisera- dekontrollföretag skall kunna utses för kontroll som enligt internationeU Prop.1985/86:27 överenskommelse skall utföras i viss ordning. och andraförslag torde kunna bidra till att kontrollverksamheten inteorganiseras i mer byråkratiska och kvalificerade former än som är nödvändigt. Sprängämnesinspektionenbegränsar sina synpunkter lill förslaget om en lagändring som innebär att ävenviss officiell provning skall kunna utföras av auktoriseradekontrollföretag. Scm inspektionen framhållit vid diskussioner med företrädareför utredningen har inspektionen enbart positiva erfarenheter av det system medauktoriserade provplatser (APP) som tiUkom 1977 genom en ändring avförordningen om brandfarliga varor. SÄI tiUstyrker därför en lagändring somskapar fömlsättningar för ett likartal kontrollförfarande genom auktoriseradekontrollföretag även inom andra områden. har i princip inga erinringar mot de av utredningen framlagdaförslagen. Förbundet viU dock i detta sammanhang understryka angelägenheten avatt tillgängliga och lämpliga laboratorieresurser genom auktorisation även ifortsättningen utnyttjas för olika former av kontroU. LOanser att val av kontrollform bör ingå som en viktig del i myndighetemasföreskriftsarbete. Kontroll hos såväl riksprovplatser som hos auktoriseradeorgan bör därvid kunna komma i fråga, då del är angeläget att öka flexibilitetenoch variationerna i kontroUformerna. SAFvill kraftigt instämma i denna utredarens uppfattning att avsaknaden avkonkurrens uppenbarligen medför risker för kostnadsfördyringar, varför det ärangeläget att effektiviteten och kostnaderna kontinuerligt övervakas. Dessutomär tveklöst möjligheten att bedöma den ekonomiska . effektiviteten näst intill obefintiigi en monopolsituation. Ett utmärkt sätt att få fram jämförelsematerial är attlåta auktoriserade provpaltser företag utföra officiell provning. Utredarenuttalar sig också för en sådan förändring. SAF vill ansluta sig härtill ochanser att förändringen tveklöst kommer att leda till ett bättreprovningsförfarande. SEMKO-Svenska elektriska materielkontrollanstaltendelar utredarens synpunkter att variationen och mångfalden i kontrollformerna behöver öka, framför allt mot bakgrund av den från oss lidigare framförda uppfatt ningen att det vore önskvärt att, under väl definierade förutsättningar, kunna utnyttja vissa provningsresultet från tillverkare som kompletterande imderlag för utfärdande av typgodkännande. SEMKO noterar med till fredsställelse att utredaren år positiv till att sådana möjligheter öppnas. SEMKO anser dock att andra vågar än övevakning av egenkontroU, som enUgt anstaltens uppfattning icke är relevant när det gäller utfärdande av typgodkännande, måste öppnas och noterar utredarens uppfattning att det bör ankomma på föreskrivande myndigheter att närmare överväga dessa frågor. Enligt SEMKO:s uppfattning vore det dock smidigare, om den offentUga kontrollanslalten kunde en gång för alla ges rätten att på eget ansvar få utnyttja tillverkarens provningsresultat som kompletteran de underlag för den obligatoriska kontrollen. Vad gäller relationerna mellan offentliga kontrollahstalter och auktoriserade konlroltföretag är SEMKO.s uppfattning densamma som utredarens, dvs. Prop.1985/86:27 för typprovning inte bör komma ifråga, skälen härför är desamma som anförsav utredaren. SEMKO delar även uppfattningen, att auktorisation i principendast bör ske inom områden där särskUt godkännandebeslut inte krävs eller därdetta utan olägenhet kan fattas av myndighet på grundval av undersökningsprotokoU,liksom att inom kontrollområde där offentlig kontrollanstaU utsettsauktoriserade kontrollförelag inle bör få finnas. SEMKO noterar även medtillfredsställelse utredarens positiva inställning tiU verksamhetsformenhalvstatliga bolag för offentliga kontroUanstalter. AB StatensAnläggningsprovning anser att övervakning av egenkontroU ("föreskriven"är underförstått i detta sammanhang) är otUlräckUgt definierad i utredningentrots att den är vanUgen förekommande. Bolaget tror att övervakad elJer delövervakadegenkontroll kommer öka i betydelse varför den är värd att uppmärksammas.Övervakning innebär att en utomstående kontrollant genom att närvara vidprovningen förvissar sig om att provningen utförs i enlighet med gällandeföreskrifter, att dess resultat utvärderas på rätt sätt och alt kontrolleradeobjekt blir så märkta att ingen förväxUng kan ske. Enlindrigare form av övervakning är delövervakning. Uttrycket "del-övervakning"är kanske inte allmänt vedertaget, men det finns heller inget annat inarbetatuttryck.