prop · G903118 · 1985-12-31 00:00:00 — Andrabeslut enligt denna lag än som avses i första slyckel gäller , ominte något annal förordnas i beslutet. Iparagrafen, som innehåller regler om verkställbarhet av beslul enligt väglagen,har hänvisningen till 49 § utgått eftersom den paragrafen har upphävts. Denna lag träder i krafl . Beslul, fillstånd och föreskrifter som harmeddelats enligt äldre bestämmelser gäller fortfarande. Belräffande fillstånd som har sökts före den 1januari 1987 skall äldre bestämmelser tillämpas i fråga om såväl förfarandetsom ärendenas prövning i sak. Förbud enligt 49 § skall fortsätta atl gälla längsttill ulgången av . Ändringarnai väglagen föreslås träda i kraft - dvs. vid samma tidpunktsom PBL. Bestämmelsemai punkterna 3 och 4 har ulformals i nära överensstäm melse med de principer för övergångsreglering som föreslagits gälla för PBL. I 17 kap. 2 § föreskrivs atl varje kommun före skall ha antagit en översiktsplan enlig 4 kap. PBL. Förbud att bygga på mark " somkan antas komma att ingå i vägområdet eller ligga i dess närhet bör Prop.1985/86:118 fortsätta att gälla under en övergångsfid för atl kommunerna skallfå tillräcklig lid att anpassa sig lill de nya förhållandena. 4.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1939:608) omenskilda vägar Dennalag avser enskild väg, som för en eller flera fastigheter är lill nytta varesig för utfart, hemkörslor eller eljest. denna lag stadgas angående fastighel gälle även beträffande gruva och skall,där omständigheterna prövas därtill föranleda, tillämpas jämväl å sådan byggnadeller industriell anläggning, som tillhör annan än ägaren fill grunden. Beslämmelsernai 24 kap. gäller inte inom områden med detaljplan, inom vilken kommunen ärhuvudman för allmänna platser. Antagande av en detaljplan för ell sådanl områdemedför inte, att vad som tidigare enligt denna lag beslämts ifråga omfastigheter eller vägar inom områdel upphör att gälla såvida inte med stöd av65 eller 85 § bestämts något annat. Beslämmelsernai 5 kap. gäUer inte inom område med detaljplan. Dennalag skall icke verka mbbning av vad som finnes särskilt stadgat om rätt tillväg eller om väghållningsskyldighet i vissa fall, ej heller inskränkning i denomfattning i vilken det enligt vedertagna allmänna rättsgrundsatser är lovligtför envar atl färdas över annans ägor. Ändringarnai Iredje och fjärde styckena föranleds av det nya plansystemel i PBL. Iiredje och fjärde styckena har vidare vissa språkliga justeringar gjorts.Paragrafens sakliga innehåll är oförändrat. Vägskall till läge och sträckning samt till bredd och anordning i övrigi byggasså, all ändamålet med vägen må utan oskälig kostnad vinnas med minsta inlrångoch olägenhel för annan. Inom område med detaljplan eller områdesbestämmelser får inte vägbyggas / strid mot planen eller bestämmelserna. Om syftet med planeneller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras. Gäller nalurvårdsföreskrifler eller andra särskilda bestämmelser förmarks bebyggande eller användning skall väg byggas så, att syftet medbestämmelserna inte motverkas. Om det finns särskUda skäl, kan undantag frånföreskrifterna medges enligt bestämmelserna i naturvårdslagen (1964:822). Vägunderhålloch vinlerväghållning skola ulföras på sätt vägens ändamål fordrar. Andrastycket första meningen har ändrats så att lydelsen stämmer överens med vad somföreslås i 14 § första stycket väglagen. Föralt vinna anslutning fill principerna i PBL för tillståndsprövning har i tredje styckel lagts till en möjlighet atl vidta mindre avvikelse från detalj- Tillägget är i överensslämmelse med vad Prop.1985/86: 118 som föreslagits i 14 § andra styckel väglagen. Iparagrafen har vidare kravet på hänsyn till regionplan tagils bort. Jaghänvisar till vad jag har anfört i anslutning lill den föreslagna ändringen av14 § väglagen. Likasåhar förbudet att bygga enskild väg i strid mot vad som har föreskriviis enligt3 kap. utgått såsom inaktuellt. Kravel avser nämligen skyldighet att vidförrättning enligt 2 kap. beakta beslut om sträckning av vägföreningsvägar.Sädan förrättning skall emellertid enligt 9§ lagen (1973:1151) om införande avanläggningslagen inte längre förekomma. Vidarehar den ändringen vidtagits alt kravet atl beakta bestämmelser omnaturminnesmärken och nationalparker i fjärde slyckel ersatts med elt - eflermönster av vad som föreslås i 14 § väglagen - formulerat krav att inte motverkasyftet med gällande nalurvårdsföreskrifler eller andra särskilda bestämmelserför marks bebyggande eller användning. Möjlighel till undantag om det finnssärskilda skäl har också tillagts i likhet med vad som föresläs i 14 §väglagen. Förområde, inom vilket tätare bebyggeise har uppkommit eller kan väntas uppkommainom nära förestående lid,/år i den ordning nedan sägs förordnas, att defastigheter, som i sin helhet eller till någon del är belägna inom områdel,skall uigöra en samfållighet (vägförening) med ändamål all ombesörja ochbekosta väghållning i fråga om de vägar, vilka förklaras skola anses såsomföreningens vägar, saml all handha de i föreningen ingående fastigheternasgemensamma angelägenheter i övrigi rörande dessa vägar. Finnsinom en vägförenings område mark, som i en detaljplan, inom vilken annan änkommunen är huvudman för aUmänna platser, avsatts lill annan allmän plals änväg, skall föreningens väghållning omfatta även iordningställande och underhållav en dylik allmän plats. Vad i detta kapitel sägs om väg skal! i tillämpligadelar gälla ifråga om en sådan allmän plats. ulöva verksamhei, som är främmande för dess nu angivna ändamål,föreningen dock obelaget all ombesörja vägbelysning. Iförsia styckel har hänvisningen lill områdels belägenhet på landet eller i stadlagils bort såsom överflödig. Åndringeni andra styckel är föranledd av det nya plansyslemet i PBL och innebär ingenändring i sak. Övrigaändringar i paragrafen är av språklig natur. Det sakliga innehållet är avsettalt vara oförändrat. Dådel slutligen har avgjorts att en väg skall byggas eller tas i anspråk såsom vägförenings väg, får föreningen mot ersättning för markupplåtelse och annal intrång lösa tUl sig rätl all för ändamålet begagna vägmärken eller den befindiga vägen. Medför vägens anläggande eller överlagande till väghållning även nytta för den som är berättigad till ersättning, skall hänsyn tas till det, när ersättningen bestäms. För rätt för föreningen all 61 begagnaen befintlig väg skall inte, om det inte föreligger särskilda skäl //// Prop. 1985/86: 118 det, betalas ersättning t\\\ fastigheter, som ingår iföreningen. Bestämmelser om att mark även i vissa andra fall får tas i anspråkulan ersällning finns i (0000:000). byggas så all den korsar eller eljest berör allmän väg, järnväg, spårväg,kanal eller flottled, äge vad i 41 § stadgats molsvarande dllämp-ning. rätl, som i 13 § avses, skall under där stadgade villkor dylikrätl för föreningen upplåtas. övervägförenings väg må grind eller led ej bibehållas eller uppsättas med mindredärtill givits lillslånd i den ordning nedan sägs. Endaslförsia stycket har ändrats. Hänvisningen i sista meningen till byggnadslagenhar bytts ut mol en hänvisning lill PBL. Övriga ändringar är av språklig natur.Paragrafens sakliga innehåll är oförändrat. Finnerlänsslyrelsen anledning lill anlagande att förhållandena på viss ort inom länelpåkaUar alt en vägförening bildas, skall frågan tas upp och handläggas vidförrättning i den ordning som föreskrivs i det följande. Detsamma skall gällaom en ägare till fastighet, som enligt en detaljplan helt eller lill viss delskall användas till en sådan väg eller annan allmän plats, för vilken annan änkommunen är huvudman, begär det och det inte är uppenbart onödigt. Rättall föra lalan vid förrättningen tillkommer ägare och i 5 § avsedd innehavareav faslighet, som saken förmenas angå, samt innehavare av nyttjande- ellerservitutsrätt med avseende å faslighelen, envar i vad frågan rör hans rätt. Omförordnande av förrältningsman, biträde vid förrättningen av gode män samtutseende av sakkunnigt biträde ål förrällningsman gälle vad i 19 § förstastycket, 20 § och 22 § första stycket första punkten sägs. Beträffandeförrättningen i övrigt skola beslämmelserna i 23 §, 24 § försia stycket, 25 §och 29-31 §§ äga molsvarande fillämpning, dock all underrättelse om tid ochställe för sammanträde städse skall tillställas saml attanteckning som omförmäles i 31 § andra stycket må underlåtas. Förrättningsmannenoch hans biträden samt gode männen vare berättigade att erhålla tillträde lillfasligheter och byggnader saml all därvid övergå ägor och anbringa märken ellersignaler i vad del finnes erforderiigl för uppdragels fullgörande, varvid skalliakttagas atl skada å egendom såvitt möjligt undvikes. Förrätlningsmannenoch sakkunnigt biträde äge för uppdraget njuta ersättning med belopp som, därej annorlunda är eller varder särskill stadgat, på ansökan bestämmes avlänsstyrelsen. Om ersättning åt god man gälle vad som är eller varder stadgalom gode män vid fastighetsbildningsförrättningar. Ersällning enligt femte siycket skall, Uksom annan kostnad som föranledsav förrättningen, betalas av vägföreningen eller, om en vägförening inte kommerlill stånd, av staten. Om en kostnad föranlelts uteslutande av en visssakägares yrkande eller bestridande,/år dock, om så anses skäligt, sakägarenförpliktas atl betala kostnaden. Endastförsta och sista styckena har ändrats. Paragrafen föreskriver i sin 62 nuvarande lydelse att det ankommer på länsslyrelsen all lainitiativet till Prop. 1985/86: 118 förrättning för atl bilda vägförening, så snartförhållandena på en ort En molsvarande skyldighet åliggerlänsslyrelsen f. n. enligt 116§ byggnadslagen för det fall all det inte finns någonvägförening, som kan utge ersällning lill en fastighetsägare som liderskada genom atl i byggnadsplan bestämls all mark skall användas till vägeller annan allmän I sitt anförande dll propositionen om PBL (prop. 1985/86:1s. 830) aviserade chefen för en ändring i bl. a. lagen omenskilda vägar som ger fastighetsägare rätt alt påkalla förrättning sä alt delfinns en väghållare som svarar för inlösen enligt 14 kap. 1 § PBL. Jag hänvisarlill vad chefen för anfört i lagrådsremissen den 25 april1985 i specialmotiveringen (avsnitt 5.3) lill ändringen i 18 § anläggningslagen(1973:1149). Elt tillägg av sådant innehåll har gjorts i försia slyckel. Omde allmänna platserna har inrättats som gemensamhetsanläggning enligtanläggningslagen torde en vägförening vara uppenbart onödig med avseende päfrågan om inlösen. Någon förrättning skall då givetvis inte komma lill stånd.Delta framgår också av tillägget i första stycket. I sjätte styckel har termen "kronan" bytts ulmol "slalen". I de berörda styckena av paragrafen har dessulom gjortsvissa språkliga justeringar. Då det slutligen har avgjorts all en vägförening skallbildas saml förrält-ningskarlan har kompletterats i erforderlig mån, skallkopior av kartan samt avskrifter av förrättningsutlåtandel och av deförteckningar som nämns i 80 § jämte beslul, som kan ha meddelals överutlåtandet, av överlämnas lill vägföreningen, ävensom lillfaslighelsbildningsmyndighelen och fastighelsregistermyndigheten, om intelänsstyrelsen ärfastighetsregistermyndighet, samt till . Föreskriften i paragrafen om lill vem kartkopior ochavskrifter av handlingar skall överlämnas har moderniserats. I samband därmedhar vissa språkliga justeringar gjorts. Där det är påkallat för att tillgodose trafiksäkerheten/årlänsstyrelsenfår viss enskild väg inom länel eller en del av en sådan vägförordna all det inom ett avstånd av högsl lolv meter från vägbanans mitt intefår utan länsslyrelsens tillstånd uppföras byggnader, andra anläggningar elleranordningar eller vidtas åtgärder som kan försämra trafiksäkerheten. Vidkorsning i samma plan mellan enskilda vägar eller mellan enskild väg ochjärnväg eller spårväg/år förordnandet utvidgas att avse etl område, sombegränsas av räta linjer mellan punkter belägna i vägarnas mildinjer högstfemtio meter från korsningen. Innan länsslyrelsen meddelar förordnande, som avses iförsia siycket, skall länsslyrelsen verkställa erforderlig utredning saml därvid bereda de väghållningsskyldiga eller för dem utsedd styrelse, markägare och andra, 63 somhava ett väsentligt intresse av frågan, tillfälle att muntligen eller Prop.1985/86: 118 skriftligen yttra sig i ärendet. Ommeddelat förordnande skall, utöver den underrättelse angående förordnandet somsker enligt allmänna bestämmelser, meddelande intagas i ortstidning. Därjämteskall förordnandet införas i länels författningssamling. Endastförsia stycket har ändrats. Beskrivningen av de olika åtgärder för vilka kravpä länsslyrelsens tillstånd kan införas i trafiksäkerhetens intresse haranpassats lill terminologin i PBL och mitt förslag lill följdändringar iväglagen (l.ex. Delbör framhållas atl flera av de åtgärder som omfattas av paragrafen f. n. kräverbyggnadslov och därmed blir föremål för prövning både av ochbyggnadsnämnden. För atl undanröja en sådan dubbelprövning borde i paragrafengöras motsvarande undanlag för bygglovspliktiga åtgärder som föreslagits i 47§ väglagen. ytteriigare skäl för ett sådanl undantag skulle vara attPBL-förslaget gör prövning av byggnadsnämnd obligatorisk eller möjlig i flerfall än f. n. All jag likväl inte föreslår atl bygglovsplikliga älgärderundantas beror på de praktiska svårigheterna all tillämpa en sådan regel sålänge förbudsområdels gräns mol annan mark skall räknas från vägens mitt ochinte, som i väglagen, från vägområdets kant. behörighet altpröva bygglov kan nämligen endast omfatta ålgärder utanför vägområdet och ärsåledes lokaliserade lill ett område vars gränser är mycket oklara, så längebegreppet vägområde inte finns närmare definierat i lagen om enskilda vägar.Alt nu införa begreppei vägområde skulle fordra en närmare utredning av depraktiska konsekvenserna, vilket inte är möjligt eller lämpligl i nuvarandesammanhang. Jag vill även erinra om del arbete som sker inom den för bostads-ochkommunikafionsdepartemenlen gemensamma arbetsgruppen om en samordning mellanlagen om enskilda vägar och anläggningslagen. Sålänge det föreligger oklarhel om gränserna för det område inom vilketbyggnadsnämnden skall pröva trafikfarliga åtgärder utmed enskilda vägar finnerjag del vara bättre all behålla befogenhet atl ingripa motsamtliga åtgärder inom förbudsområdel trots risken för dubbelprövning. Antaletfall då dubbelprövning kan bli aktuell kan f.ö. anlas bli ganska ringa. Haren ansökan om tillstånd enligt 100 § första siycket inte bifallils och medfördetla alt pågående markanvändning avsevärt försvåras, är fastighetsägaren ochinnehavare av nyttjanderätt eller annan särskild rätt till fastighetenberättigade till ersättning av staten för den skada som de lider härigenom. Ersättningenligt första siycket skall bestämmas att utgå på en gång. Ersättningen fårdock, om särskilda skäl föreligger, på begäran antingen av staten eller avfastighetsägaren eller annan sakägare fastställas att utgå med visst årligtbelopp med rätt för staten eller den ersättningsberättigade att erhållaomprövning vid ändrade förhållanden. Vadsom i fråga om ersättning har avtalats eller uppenbariigen har g4 fömtsattsskola gälla mellan staten och sakägare skall gälla även mol den Prop.1985/86: 118 som efler det att rätten lill ersättning uppkom har förvärvatsakägarens rätt med avseende på fastigheten. Ärfastighetsägare jämlikt 102 § tillkommande ersättning bestämd all utgå på engäng och har fastighelen genom inskränkningen i förfoganderätten undergåttsådan minskning i värde all den kan antagas ej utgöra full säkerhel förborgenär, som då rätlen till ersällning uppkom hade panträtt i fastighelen,skall ersättningen nedsättas hos ; och skall om fördelning ochutbetalande av nedsatt belopp samt verkan därav i tillämpliga delar gälla vadsom är stadgal för det fall alt nyttjanderätt eller servitutsrätt upplåtesgenom expropriation. Omen borgenär som avses i första stycket lider förlust till följd av atlnedsättning inte har sketl, har han rätt till gottgörelse av staten för förlustenmol avskrivning på fordringshandlingen. Delsamma gäller, om en borgenär liderförlust därigenom atl en ersättning blivit för lågt beräknad och den lill följdav överenskommelse mellan staten och den ersättningsberättigade eller av annananledning inte prövats av domstol. Densom på gmnd av föreläggande enligt 101 § har bortskaffat eller ändrat enbefintlig anordning vid väg är berättigad till ersättning av staten för sinakoslnader/ör detta och för den skada i övrigt som genom ålgärden kan hauppkommit för honom. Ersättningen skall bestämmas all utgå på en gäng. Densom vill göra anspråk på ersällning enligt 102, 103 eller 104 § skall göraframställning därom hos länsslyrelsen. Kanöverenskommelse inte träffas om ersättningen, har den som gjort framställningenatt instämma sin lalan fill den fastighetsdomstol, inom vars domkrets den marksom berörs av förordnandet eller föreläggandel är belägen. Även staten kanbegära prövning av ersättningsfrågan. I fråga om rättegångskostnader ochkoslnader vid fördelning av ersättning gäller expropriationslagen (1972:719) itillämpliga delar. Om ell yrkande om ersättning i mål, som inte har anhängiggjortsav slalen, ogillas, skall i stället allmänna regler om rättegångskostnadertillämpas. Om den som framställer ett ersättningsanspråk har haft skäliganledning alt få sin talan prövad av domslol, fär i stället efleromsiändigheterna förordnas, alt slalen skall ersätta honom hansrättegångskostnad eller att vardera parlen skall bära sin kostnad. I102-105§§ har termen "kronan" bytts ul mol "staten". Vidarehar vissa språkliga justeringar gjorts. Paragrafernas innehåll är oförändrat. Dennalag träder i kraft . Åndringari lagen om enskilda vägar bör träda i kraft med PBL. Särskildaövergångsbestämmelser erfordras inte. Jaghemställerätt lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lag om ändring i väglagen (1971:948), 2. lag om ändring i lagen (1939:608) om enskilda vägar. Regeringenbeslular i enlighet med föredragandens hemställan. Närvarande:f, d. regeringsrådet , regeringsrådet , justitierådet . Vidregeringssammanträde har regeringen på hemställan avstatsrådet . beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag lill 20. lag om ändring i väglagen (1971:948), 21. lag om ändring i lagen (1939:608) om enskilda vägar. Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Deföreslagna ändringarna i väglagen utgörs dels av ändringar föranledda avPBL-förslaget dels av ändringar som gmndas på en framställning av vägverketfrån och dels av vissa andra ändringar, av departementschefenbetecknade som "i huvudsak redaktionella". Deändringar som sammanhänger med PBL-förslaget avser i huvudsak en anpassning avväglagens terminologi lill de begrepp som finns i PBL. Denna harmoniseringavser inte bara all ord som byggnadslagen utbytts mot ,sladsplan och byggnadsplan ersatts av detaljplan och liknande. Också i andrahänseenden har väglagens terminologi och uttryck ändrats i syfle all nåöverensslämmelse med PBL. Så har t. ex. de lillståndsplikliga objekten iväglagen angivits i termer som närmare ansluter lill PBL:s terminologi.Uttryck sådana som "vidtagas åtgärd eller förekomma anordning" (43 §)har ersatts av uttrycken "uppföras byggnader, andra anläggningar elleranordningar" och "vidtas andra åtgärder" (jfr vidare 47 §).Denna strävan dll följsamhet fill PBL innebär en avvikelse frän de principersom eljesl legat lill gmnd vid utformningen av följdlagsliftningen till PBL. Iremissen dll lagrådet anger sälunda chefen förbostadsdepartementet (2.1.5) att konsekvensändringarna i speciallagarna börbegränsas till plantermer o.dyl. Däremol saknas, framhåller han, anledning altföreslå ändring av sådana uttryck som ny-, till-eller ombyggnad i de lagar därdessa uttryck förekommer. Chefen för har intenärmare utvecklat skälen för ett annat slällningslagande i den nu berördafrågan. Lagrådetifrågasätter om man inte även i fråga om väglagstiftningen bort begränsa konsekvensändringama. Av remisshandlingarna kan inte utläsas all väglagen i delar varom här är fråga är behäftad med några brister. Lagrådet kan inte heller finna all väglagen skulle komma i konflikt med PBL om dess terminologi i större utsträckning lämnades oförändrad. föreslagnaomredigeringen medför i något fall (52 §) ändringar i sak som Prop. 1985/86:118 måhända inte är avsedda. I sådana fall då redigeringen har skett inomregeringskansliet och utan remissbehandling försvåras etl bedömande avförslagen. Med den reservation som ligger häri vill lagrådet dock inte motsättasig atl anpassningen fill PBL sker i huvudsak på sätt som föreslås. Enfömtsättning för den valda tekniken är emellertid att anpassningen sker medstörre konsekvens än som iakttagits i remissen. Vissa preciseringar blirnödvändiga. Lagrådet återkommer härtill under de aktuella paragraferna. Tillde "i huvudsak redaktionella" ändringar som föreslås hör all tillbyggande av väg inte längre skall räknas förbättring av väg (10§) och attfillslåndsplikt införs för vissa åtgärder vilka - utan alt beröra trafiksäkerheten- kan äventyra vägens bestånd, drift eller bmkande (45§). Dessa förslag har interemissbehandlats och lagrådet har för sin del svårt atl bedöma behovet avändringarna och deras följder. Även till dessa ändringsförslag återkommerlagrådet. Enligtparagrafens nuvarande lydelse ulgör beslämmelserna i väglagen inte hinder fören kommun eller en landsfingskommun atl lämna bidrag till byggande av väg.Avsikten med stadgandet, som återfunnits iväglagstiftningen (12 § väglag), är atl förekomma atl kommunallagensbestämmelser om de uppgifter till vilka en kommun får anslå medel skulle utgörahinder för en kommun eller etl landsting atl lämna bidrag lill väghållningen(Bexelius-Körlof, Väglagarna 2:a uppl. 1965, s. 45). Det nu föreslagnatillägget har enligt specialmoliveringen lill syfle att klargöra alt bestämmelsernai väglagen inte hindrar någon annan alt lämna bidrag till byggande av väg. Enligtspecialmoliveringen förekommer det att bidrag lämnas av enskilda, t. ex. videxploateringar eller pä grund av en föreskrift i elt lillslånd enligt 136a§byggnadslagen. Något hinder häremot finns inte i väglagen eller annorstädes.Alt - såsom upplysts vid föredragningen - tvivel om lagligheten likväluppkommit bland dem som har all tillämpa väglagen synes ha berott på alt maninte haft klart för sig att 9 § är en kompelensre-gel för kommunerna utan istället uppfattal paragrafen som elt uttryck för att inga andra än kommuner ochlandsting får bidra fill byggande av allmän väg. Somframgår av del anförda är det föreslagna tillägget onödigt. Det kan dessutomverka förvirrande genom att skymma det egentliga syftet med paragrafen, dvs.all slå fast all bidrag fill byggande av allmän väg ligger inom den kommunalakompetensen. I sammanhanget må erinras om att del i svensk lagstiftning ärmycket ovanligl med regler som säger all någon "får" eller "ägerrätl" att göra något. I princip gäller att vad som inte är förbjudet ärtillåtet. Det är förbudet, inte den allmänna handlingsfriheten som kräver enuttrycklig regel (se Strömholm, Rätt, rällskällor och rättstillämpning, 2:auppl., 1984, s. 239). Pågrund av det anförda föreslår lagrådel alt det föreslagna tillägget 68 10 § Prop. Enligt det remitterade förslagel skall förbättring av väginte längre innefattas i begreppet byggande av väg utan i stället hänförastill begreppei drift av väg. Bakgmnden till förslagel är enligt lagrådsremissenatt del finns ett praktiskt behov av att få en ny uppdelning mellan de bådabegreppen. I specialmotiveringen ullalar departementschefen all vad somföresläs inte är avsett att medföra någon ändring i fråga om vad som gäller omskyldighet all upprätta arbetsplaner. Detla uttalande synes missvisande.Departementschefen anger som exempel på förbättringsarbeten all en gmsvägskall beläggas med asfalt. För ett sådant arbete kommer någonarbetsplan inte all behöva upprättas, eftersom man inte torde behöva ta ianspråk mark utöver den som redan hör till vägen (28 §).