prop · G90311 · 1985-12-31 00:00:00 — En framgångsrik teknisk och industriell ut veckling anses vara grandläggande för vår ekonomiska välfärd. Den främ jar även samhällsutvecklingen i övrigt och påverkar våra levnadsförhållan den. Sålunda påverkas sociala och kulturella förhållanden i hög grad av forskningens framsteg. Enighet torde därvid råda om att behoven av forsk- 27 Prop.1985/86:11 nins för att främja samhällsutvecklingen inte kan eker bör avse baraatt skaffa fram ett förbättrat tekniskt och industrieUt kunnande. Den forskningsom har detta syfte måste förenas med forskning på en rad andra områden medsyfte alt ge oss bättre kunskaper och möjligheter all främja samhällsutvecklingeni dess helhet samt lära oss hur olika delar av utvecklingen påverkar andradelar därav. Vad som behövs är såväl grandforskning (dvs, ett systematiskt ochmetodiskt sökande efter ny kunskap och nya idéer ulan någon bestämd tiUämpningi sikte) som tillämpad forskning (dvs, ett systematiskt och metodiskt sökandeefter ny kunskap och nya idéer med en bestämd utveckling i sikte). Tikforskningen knyts även utvecklingsarbetet' varmed i denna promemoria avses ettsystematiskt utnyttjande av vetenskaplig och annan kunskap samt nya idéer föratt åstadkomma nya produkter, nya processer, nya syslem eller väsentligaförbättringar av redan existerande produkter m, m. Närdet gäller alt tiUgodose behoven av forskning är högskolans forskning ochforskarutbildning, förhållandena inom högskolan och effektiviteten ihögskolans verksamhet av grandläggande betydelse. Hos högskolans personal finnskunskaper och erfarenheter som behövs för högt kvalificerad forskning ochutbildning inom de flesta ämnesområden som är av betydelse för utvecklingen.Dessa kunskaper utvecklas och förnyas kontinuerligt såväl inom traditionellasom in i nya ämnesområden. Det har ofta framhållits att högskolan för attfullgöra sin uppgift behöver nära kontakter med samhäUslivel, såväl med denoffentliga som den privata delen därav. Inle minsl inom de tekniska,naturvetenskapliga, medicinska, farmaceu-liska och ekonomiska områdena utgörsådana kontakter en ömsesidig stimulans av stort värde. Sålunda sUmulerar detkunnande och de erfarenheter som finns inom högskolan näringHvels utvecklingsamtidigt som kunskaper och erfarenheter inom näringsHvet och näringslivetsbehov av nytt kunnande och nya produkter stimulerar utvecklingen inomhögskolan. Det anförda aktualiserar frågor om hur man bäst kan främja en ömsesidigtstimulerande samverkan mellan högskolan, ä ena, och samhällsHvets övriga såväl offentliga som privata - delar, ä andra sidan. Sådana frågor har ocksåtid efter annan utretts och debatterats. En sädan utredning ha gjorts av forskningsverksamhelskommiltén,FOSAM, i betänkandet (SOU 1980:46) , På grandval avdetta belänkande har sedermera vissa beslut fattats av (se prop,1981/82:106; UbU 1981/82:37; rskr 1981/82:397), Ipropositionen 1981/82:106 (s. 88) uttalade det föredragande statsrådet alt handelade FOSAM:s och universitets- och högskoleämbetets (UHÄ) mening alt delborde ges fastare regler för forskarnas rätt till bisysslor. 'Begreppet utvecklingsarbete har en delvis annan innebörd i högskolelagen 28 (1977:218). statsrådetsmening fick reglerna om forskarnas rätt till bisysslor inte hindra Prop.1985/86:11 den forskning som kunde och borde bedrivas inom högskolan tillförmån för t, ex. näringslivet i en omliggande region. Statsrådet tillade attfrågan om fastare regler om forskarnas rätt till bisysslor då skyndsamtutreddes inom . fann att utredningsarbetet inteborde föregripas genom t, ex, ett uttalande av (UbU 1981/82: 37 s.40). Nämnda utredning inom regeringskansHet redovisades i en den 11 maj 1983daterad "Rapport frän en arbetsgrupp inom angående högskoleanställdasbissyslor". I denna rapport redovisas gällande bestämmelser om bisysslor ikollekUvavtal och i 6 kap. 1 8 lagen (1976:600) om offenUig anstäUning. Irapporten redovisades också vissa avgöranden avseende tillämpning av nämndalagrum och motsvarande Udigare lagstiftning. Några nya fastare regler omforskares rätt föreslogs däremot ej i rapporten. Uppdragetatt utforma nya regler om rätt för forskare inom högskolan alt utöva bisysslorhar därefter (1983) lämnats mig. Arbetetskulle bedrivas med stor skyndsamhet. Utredningsarbetethar bedrivits i nära kontakt med bl. a. företrädare för och styrelsen förteknisk utveckUng STU, samt för tekniska högskolan i , universiteteti , , högskolan i och lantbraksuniversitet.Samråd har skett med företrädare för /SR och . Gällandebestämmelser om rätt för statligt anställda att inneha bisysslor finns dels i 6kap. 1 8 lagen (1976:600) om offenUig anställning dels i kollektivavtalnämligen 8 8 i akmänt avlöningsavtal för statliga och vissa andra tjänstemän, AST. Föreskrifternai 6 kap. 1 S lagen om offentlig anställning har följande lydelse:"Arbetstagare får ej inneha anställning eller uppdrag eller utövaverksamhet, som kan rubba förtroendet till hans eller annan arbetstagaresopartiskhet i tjänsteutövningen eller skada myndighetens anseende. om detta förbud meddelas för vissa fall i lag och i övrigt avregeringen." Föreskrifternai AST avser dels s.k. arbetshindrande bisysslor, 8 8 1 mom., dels s.k.konkurrensbisysslor, 8 8 2mom. Dessa föreskrifter har följande lydelse: "Tjänstemanär skyldig att på anfordran lämna uppgift tUl arbetsgivaren huravida och i vilken omfattning han innehar bisyssla. Uppgift om bisyssla fär avkrävas tjänsteman endast om arbetsgivaren finner anledning därtill med hänsyn till tjänstemannens sätt att utöva tjänsten. 1985/86:11 Arbetsgivarenfår ålägga tjänsteman att hek eller delvis upphöra med bisysslasom enligt arbetsgivarens bedömande inverkar hindrande på Ijänslutövningen." "Tjänstemanvid myndighet som bedriver affärs- eller uppdragsverksamhet får inte innehaanställning eller uppdrag hos, ha del i eller själv eller genom annan drivaföretag inom området för denna verksamhet och inle heller annars iförvärvssyfte utöva verksamhet som berör nämnda område (konkurrensbisyssla). Detsom sägs i första stycket gäller inte i den mån arbetsgivaren medger annat. Harsådant medgivande lämnats, är tjänstemannen skyldig att på anfordran lämnauppgift till arbetsgivaren om arten och omfattningen av konkurrensbisysslan,'' Omen arbetstagare bryter mot bestämmelserna i lagen om offentlig anställningeller i AST om bisysslor kan disciplinpåföljd för Ijänstförseelse ådömas enligt10 kap. 1 8 lagen om offentlig anställning. Disciplinpåföljderna är varningeller löneavdrag under . Ett sådant ärende kanföras vidare UU domstol enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister.Bryter en arbetstagare mot någon av bestämmelserna i om bisysslor kan han ocksåförpliktas att utge skadestånd. I allvarligare fall kan en arbetstagare som ärförordnad tills vidare sägas upp enligt lagen (1974:12) om anstäUningsskydd.Forskare som är anställd med fullmakt kan däremot inte sägas upp. Avskedandeenligt 11 kap, lagen om offentlig anställning torde knappast bli aktueUt pägrund av brott mot bisysslebestämmelserna. Varjearbetstagare hos staten har rätt att få besked av myndighet om en bisyssla ärförenlig med föreskrifterna i 6 kap. 1 8 lagen om offentlig anställning. Dennärmare innebörden i gällande bestämmelser om rätt lill bisysslor haranalyserats i den förat redovisade rapporten (sidan 1 sista stycket och sidorna39 saml sidan 10 första och andra styckena) angående högskoleanställdasbisysslor till vkken analys här hänvisas. Närdet gäller att bedöma vilka nya regler om högskoleforskarnas bisysslor sombehövs, bör tvä avgöranden av regeringen uppmärksammas. Det ena (beslut1980-05-29) avser en forskare vid och det andraforskare vid en högskoleenhet inom utbUdningsdeparte-meniets verksamhetsområde(beslut ), Forskarenvid lanlbraksuniversket var försöksledare vid insti tutionen lantbrukels byggnadsteknik vid lanlbruksvelenskapliga fakulte ten. Han var i denna egenskap projektansvarig för forskning rörande ventilation i djurslallar. För verksamheten vid nämnda institution gäller att den syftar till att främja verksamheten inom berörda del av samhället och näringslivet. Den skall också syfta till alt ge vägledning för ett ändamålsen ligt bedrivande av bl. a. husdjursskötsel - jfr 8 kap. 1 och 2 SS förordning en (1977:344) för . Försöksledaren var inle 30 lärare vid (12 kap. 1 5 förordningenför lantbraksuni- versilet).Han ägde hälften av aktierna i ett aktiebolag som tillverkade och Prop.1985/86:11 sålde venlilationsulrustning tiU djurstallar. Andra företag inom ventUa-tionsområdethade i anledning av försöksledarens engagemang i bolaget ifrågasattinstitutionens objektivitet och integritet vilket ledde UU alt institutioneninte kunde medverka i vissa s, k, serieprovningar av venUlations-utrustning.Regeringen uttalade i sitt beslut , att försöksledarensverksamhet hos bolaget inte var förenlig med bestämmelserna i 6 kap, 1 8 lagen(1976:600) om offentlig anställning, såvitt avsåg hans tjänst hosuniversitetet. Detandra avgörandet av regeringen som är av särskilt intresse i detta sammanhangavser anställda vid en högskoleenhet inom utbildningsdepartementetsverksamhetsområde. För dessa högskoleenheter finns, som bekant, inle någonmotsvarighet tkl de bestämmelser om programbunden forskning och försöksverksamheti 8 kap. 1 och 2 SS förordningen för enligt vilkauniversitetet är skyldigt att bedriva forskning och försöksverksamhet somfrämjar verksamheten inom berörda delar av näringsHvet. För högskoleenheternainom verksamhetsområde gäller i fråga om forskningenendast de allmänna föreskrifterna i 1 och 2 SS högskolelagen (1977:218) samlprinciperna om forskningens frihet enligl 14 8 samma lag och föreskrifter omatt vissa lärare däribland professorerna skall forska inom sina tjänsters ämnesområden. Regeringensavgörande avser dels en professor - dvs. en lärare enligt 19 kap. 1 8högskoleförordningen (1977:263) - dels en förste forskningsingenjör som intevar lärare vid högskoleenheten. Professorn innehade professuren i bearbetningsleknikvid instkutionen för material- och bearbetningsteknik vid högskoleenheten. Hanvar också prefekt och föreståndare för avdelningen för bearbetningsteknik vidinstitutionen. Forskningsingenjören var anställd vid samma institution. Deägde vardera en tredjedel av aktierna i ett aktiebolag. Båda var ledamöter ibolagets styrelse. Bolaget ägde i sin tur hälften av aktierna i ett annatbolag. Professorn var ledamot i styrelsen även för detta bolag. Botagen bedrevekonomisk verksamhet inom institutionens verksamhetsområde. Verksamheten avsågproduktion och försäljning av plåtprodukter. Inom institutionen hade iväsentlig utsträckning bedrivits uppdragsforskning för bolagens räkning.Uppdragsforskningen hade avsett vidareutveckHng av bolagens lUlverkningsme-toderoch produkter. Regeringen fann i sill beslut attprofessorns och forskningsingenjörens engagemang i de båda bolagen inte varförenlig med bestämmelserna i 6 kap. 1 8 lagen om offentlig anstäUning. Intei något av de här redovisade två avgörandena av regeringen anges någon annanmotivering än att regeringen redovisar de faktiska omständigheter som legaltill grund för avgörandena. Dennärmare innebörden i regeringens avgörande beträffande försöksle daren vid torde kunna sammanfattas sålun da: Om en anställd vid i sin tjänst är skyldig att medverka i den programbundna forskning och den försöksverksamhet, som universi tetet har alt bedriva lill gagn för berörda delar av samhället och näringsli- 3; Prop.1985/86:11 vet, far han inte själv - eller genom förmedling av ettaktiebolag bedriva produktion och försäljning av produkter som berörs avnämnda forskning eUer försöksverksamhet. Detta gäller i synnerhet om denanställde är skyldig att i sin tjänst medverka i en bedömning av sådanaprodukter från andra företag. Avdet andra regeringsärendet, som avser bisysslor för forskare vid enhögskoleenhet inom verksamhetsområde, torde kunnaslutas främst all bedömningen av frågan huruvida en bisyssla för enhögskoleforskare är förenlig med 6 kap, I 8 lagen om offentlig anställning blirberoende av bl, a, om forskaren i sin tjänst vid enheten bedriveruppdragsforskning eUer ej. Bedriver han uppdragsforskning kan arten ochomfattningen därav också påverka bedömningen, I det aktuella fallet avsågbisysslan ett engagemang i två bolag, i vilka de båda forskarna hade ettbetydande inflytande. utförde forskarna inom ramen för sina tjänstervid högskoleenheten uppdragsforskning på uppdrag av bolagen. Avde två regeringsavgöranden, som redovisats i del föregående, kan slutas attgällande föreskrifter om bisysslor - främst 6 kap. 1 8 lagen om offentlig anstäUning gör det omöjligt för de inom högskolan anställda att vid sidan av sinatjänster själva eker genom förmedkng av någon juridisk person - utnyttja sinakunskaper och erfarenheter i produkUv verksamhet. Detta gäller även i fråga omforskarnas egna uppfinningar och sådana produktionsmetoder som forskarna självautvecklat. Det bör understrykas att forskarna alltså inle kan utnyttja sinakunskaper och erfarenheter just inom de ämnesområden där forskarna i allmänhetrepresenterar ett aUdeles särskilt stort kunnande. Attsädana hinder skall föreligga strider klart mot det allmänt accepteradeönskemålet alt forskningsresultaten snabbt bör kunna föras ut i näringslivetoch samhället i övrigt och kunna tillgodogöras till gagn för samhällets utvecklingsåväl i ekonomiskt som andra hänseenden. Omforskarna inom högskolan inte får klara och goda möjligheter att föra ut sinakunskaper och erfarenheter i näringslivet och i samhällslivet i övrigt riskerarhögskolan att förlora många högt kvalificerade forskare därför att dessa ivalet mellan att fortsätta som forskare inom högskolan och att utnyttja sinakunskaper i produkUv verksamhet väljer det . Andra forskare kan befarasaldrig vilja ta anstäUning inom högskolan. Dehinder som finns mot att forskare inom högskolan utnyttjar sina kunskaper i produktiv verksamhet kan sägas i viss mån strida mot grunder na för den föreskrift i 1 § andra stycket lagen (1949:345) om rätlen till arbetstagares uppfinningar av vilken framgår att lärare vid högskolan för fogar över sina patenterbara uppfinningar utan de begränsningar som gäller 32 för andra arbetstagare. Syftet med detutredningsarbete som anförtrotts mig är att få fram Prop. 1985/86:11 sådananya regler om högskoleforskarnas bisysslor att hinder av det slag sombeskrivits i det föregående så långt möjligt undanröjs. Enutgångspunkt för arbetet med de nya reglerna om högskoleforskarnas bisysslorbör vara det faktum att forskarna utför forskning och utvecklingsarbetepä uppdrag från personer som slår utanför högskolan inte bara såsom bisysslorvid sidan av sina högskoletjänster ulan också i betydande utsträckning inomramen för sin tjänstgöringsskyldighet vid högskolan. Denna form av forskningoch utvecklingsarbete brakar betecknas uppdragsforskning. Det finns f. n, inlenågon författningsbestämmelse i vilken högskoleforskarnas rätt alt åtaga siguppdragsforskning uttryckligen anges. Bakgrunden till att uppdragsforskningenförekommer torde vara att söka i bl, a, det förhållandet alt högskolan oftainte har tillräckliga resurser för att täcka kostnaderna för den forskning somhögskoleforskarna är skyldiga att bedriva. Forskarna har då för altöverhuvudlaget kunna bedriva viss forskning nödgats skaffa erforderliga medelfrän annat håll. En viktig finansieringskälla har - vid sidan av forskningsråden,STU och fonder av skilda slag - varit näringslivet som beställt forskning hoshögskoleforskarna. Motdenna bakgrund bör en reglering av högskoleforskarnas bisysslor bygga pä bl, a,de regler som bör gälla i fråga om uppdragsforskningen. Utredningsarbetet hardärför inriktats pä att få fram ett regelsystem för såväl rätten tilluppdragsforskning som rätten att få ha bisysslor avseende forskning ochutvecklingsarbete. En svårighet är därvid all föreskrtfterna omhögskoleforskarnas tjänstgöringsskyldighet är så knapphändiga all gränsenmellan forskarnas tjänstgöringsskyldighet och deras bisysslor inte minsltidsmässigt är svävande. Medutgångspunkt i den allmänna bakgrund som angetts i avsnitt 2 synes målet för utredningsarbetet böra vara att få fram ett regelsystem som främjar forskningen oavsett om den bedrivs inom högskolan eker utanför högskolan. Detta bör kunna ske genom att möjliggöra nära kontakter och en inbördes stimulans mellan forskarna inom och utanför högskolan. En väg att främja sådana kontakter är att ge forskarna inom högskolan goda möjUgheler dels att bedriva uppdragsforskning, dels att ha bisysslor av seende forskning och utvecklingsarbete för exempelvis näringslivet, dels att ha bisysslor som avser engagemang i sädan produktiv verksamhet som bygger på högskoleforskarnas kunskaper och erfarenhet. Genom sådan verksamhet förvärvar högskoleforskarna nya kunskaper och erfarenheter som regelmässigt också kommer verksamheten inom högskolan till del. Inte minst viktigt är därvid alt högskoleforskaraa förvärvar kännedom om näringslivels behov av forskning och utvecklingsarbete. Med goda möjlig heter till uppdragsforskning och bisysslor av angivet slag ökar också högskolans möjligheter att få och behålla kvalificerade forskare; dessa behöver ju då inte lämna sina högskoletjänster för att få medverka i forskning och utveckUngsarbete eller produktiv verksamhet utanför hög skolan. får del antagas att forskarna i samband med sina bisyss lor skaffar högskolan nya och intressanta forskningsobjekt. Ett genomfö rande härav kan öka högskolans kunnande och forskningskapacitet, 33 3 1985/86. 1985/86:11 Enannan väg att öka kontakterna har tillämpats , nämligenatt engagera forskare inom näringsHvet på deltid inom högskolan såsomadjungerade professorer, Idetta sammanhang bör också beaktas att det kan behövas generösare regler förhögskoleforskares bisysslor även för att stärka högskolans förmåga att medframgång konkurrera med utländska universitet och högskolor omforskningsuppdrag frän framförallt det svenska näringslivet. Mänga utländska insUtuUonerär nämligen inte bundna av lagregler motsvarande exempelvis 6 kap, 1 8 lagen omoffentlig anställning. Vid vissa uUändska universitet och högskolor finns ocksåen skyldighet för forskarna att under del av sin arbetstid stå tillnäringslivets förfogande. Tillde nya regler om högskoleforskarnas rätt att bedriva uppdragsforskning ochrätt att utöva bisysslor bör knytas administrativa föreskrifter för att tryggahögskoleenheternas anseende och tillgodose kravet pä opartiskhet och sakligheti forskarnas tjänsteutövning. Underutredningsarbetets gång har ibland ifrågasatts om inle föreskrifterna omhögskolans uppgifter borde kompletteras med någon regel av innebörd atthögskolan skall beakta behovet av att främja näringslivets utveckling ellernågot liknande. Behovet av en sådan regel synes vara tämligen begränsad. Ensådan regel skulle dessutom rabba högskolans nuvarande oberoende och även iövrigt få konsekvenser som inte nu kan överblickas. Det är därför inte lämpligtatt i detta sammanhang närmare utreda om en sädan regel behövs. Inte heller börnu utredas om högskoleforskarnas åliggande bör preciseras, I enlighet härmedbör i denna promemoria inte diskuteras i vad mån det behövs någon regel omskyldighet för högskoleforskarna all stå till näringslivelsförfogande. Frågoravseende behovet av särskilda organisationsformer för kontakterna mellanhögskolan och näringslivet ingår inte i mitt utredningsuppdrag. Denya föreskrifter om rätt till uppdragsforskning i tjänsten som behövs avser,såsom förutsatts i det följande, högskoleforskarna. Härmed avses de lärare inomhögskolan, i vUkas skyldigheter ingår att bedriva forskning, dvs, innehavarnaav tjänsterna som professor, adjungerad professor, docent och forskarassistent(se 19 kap, 3 8 högskoleförordningen och 12 kap, 3 8 förordningen för Sverigeslantbruksuniversitet), Tkl kategorin högskoleforskare bör också räknas andratjänstemän än lärare i vilkas arbetsuppgifter ingår forskning. Till dennagrupp hör bl, a, innehavarna av tjänsterna som doktorand samt tjänsterna somstatsagronom, statshortonom, statsve-lerinär och biträdande stalsveterinär (se12 kap, 4 8 förordningen för ). Denya föreskrifterna om rätt till bisysslor bör gälla samma personer inom högskolan. De bör härutöver gälla även de statligt anställda lärare i vilkas arbetsuppgifter inte ingår forskning. Vad som i denna promemoria sägs om högskoleforskare bör alltså avse även denna grapp av lärare av vilka flertalet har sådan utbUdning att det kan förväntas att det finns intresse för att anlita dem för bisysslor avseende forskning, utvecklingsar bete och utbildning, 34 I den kan endast ingågrundläggande högskoleut- bildningenligt 15 8 högskolelagen. De statligt reglerade tjänster som finns Prop.1985/86:11 inom vissa delar av den är enligt gällandeförfattningar inte avsedda för forskning. De nya regler om rätt till uppdragsforskningsom föreslås i denna promemoria blir därför inte tillämpliga pä innehavarna avdessa statligt reglerade Ijänster. I konsekvens härmed bör de nya reglerna omrätt till bisysslor avseende forskning m. m. inte heller nu göras Ullämpliga pådem. Förde ej statligt reglerade tjänsterna inom den finns f, n,inga statliga föreskrifter om uppdragsforskning eller bisysslor. Det bör inteheller komma i fråga att nu föreslå sådana. 5.2Förslag till föreskrifter om uppdragsforskning för lärare vid högskoleenheternainom utbildningsdepartemeni:ets verksamhetsområde Lärarnainom högskolan har sedan gammak ansetts ha rätt att i sin tjänst bedrivaforskning och utvecklingsarbete, s.k, uppdragsforskning för annans räkning.Sådana uppdrag kan komma frän enskild person, myndighet utanför högskolan ellerföretag. Något författningsstöd härför finns inte f, n. Enligt vad som anförtsi föregående avsnitt bör nu i författning uttryckligen anges att lärare inomhögskolan har denna rätt. Därvid bör beaktas rätten uppdragsforskning förlärare vid högskoleenheterna inom verksamhetsområdeinte kan göras obegränsad. Den måste begränsas för det första därför attuppdragsforskningen ingår i de arbetsuppgifter en lärare har i sinlärartjänst. Detta innebär att uppdragsforskningen måste ligga inomlärartjänstens ämnesområde. Vidare kan uppdragsforskning bedrivas endast av delärare vilkas lärartjänster är avsedda för bl, a. forskning, dvs, tjänsternasom professor, adjungerad professor, docent och forskningsassistent (19 kap, 38 högskoleförordningen). Vidare bör föreskriftema om uppdragsforskningutformas så att det är möjligt att hindra sädan uppdragsforskning som hindrarutövandet av den övriga verksamhet som skall bedrivas vid berörd insUtutioneller arbetsenhet. Därför behövs en föreskrift att uppdragsforskningen måstevara av den karaktären att den kan förenas med eller främja de undervisnings-,handlednings- och forskningsuppgifter som skaU fullgöras vid lärarensinstitution eller arbetsenhet. Vidaremåste behovet av s, k, inomvetenskapligt motiverad forskning (se prop, 1981/82:106 s, 65 ff) kunna tryggas. För att sä skall kunna ske i alla lägen fordras enföreskrift om skyldighet för lärarna att bedriva sådan forskning. En dylikföreskrift finns inte f. n. och det har inte varit möjligt att i dettasammanhang utforma en sådan föreskrift. Tills vidare bör dock föreslagenföreskrift även kunna trygga behovet av inomvetenskapligt motiverad forskning. Rätten tilluppdragsforskning måste kunna begränsas även av andra skäl, främst för att kunna skydda opartiskhet och saklighet inom högsko lan, 1 princip bör det därför vara förbjudet att bedriva uppdragsforskning ät sig själv, vissa närstående och åt "egna" företag (jfr regeringensavgöran de om rätt för tvä forskare vid en högskoleenhet inom verksamhetsområde att inneha viss bi- 35 Prop.1985/86:11 syssla). Men det bör också vara möjligt att göra undantag från dennaprincip när det finns särskUd anledning därtill. När undantag medges måste samtidigtsådana åtgärder vidtagas som tryggar opartiskhet och saklighet vid denhögskoleenhet vid vUken uppdragsforskningen skall fullgöras sä att förtroendetför enheten inte rabbas.