prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Samlidigl med förslaget tillföreskrifter skall planverket även redovisa förslag lill de allmänna råd som aroundgängligen nödvändiga för förståelsen av föreskrifterna eller som behövsför att byggnadsnämndernas bedömningar skall bli lika i frågor där en sädanlikformighet är väsentlig. Reglerna skall utformas enkelt ochtydligt och med beaktande av de riktlinjer för förenkling av myndigheternasregler som har angetts i prop, 1983/84: 119 (KU 25, rskr245). Regeringsbeslutet vilar bl, a, påden grunden att det kan förutsättas att den tekniska kompetensen hos både debyggande och byggnadsnämnderna har ökat betydligt i förhållande till vad somgällde när den nuvarande byggnadslagstiftningen infördes. Samhällets regleringbör därför, enligt uppdragsmotiven, inriktas främst pä målen för byggandel ochlämna största möjliga frihet i fräga om de medel och metoder som utnyttjas föratl förverkliga målen. De föreskrifter som styr byggandetbör alltså så långt möjligt uttryckas som funktionskrav. Planverketsrådgivningsverksamhet bör riktas in på all pröva och värdera nya metoder ochlösningar och att aktivt förmedla sina erfarenheter från detta arbete. Inom översynsarbelet förutsätts vidare en noggrann prövningav behovet av tvingande regler inom de skilda områden där krav nu ställs ibyggnadsstadgan eller Svensk byggnorm. Ett grundläggande mål är att kostnadernai byggandet skall kunna sänkas utan några avgörande förluster i välfärd, hälsaoch säkerhet. På grund av den betydelse som en byggnorm får församhällsresursernas användning bör därför enligt min mening bestämmelserna ikungörelsen (1970:641) om begränsning i myndighets rätt atl utfärdaföreskrifter, anvisningar och råd, den s, k, begränsningskungörelsen,lillämpas även på föreskrifter och allmänna råd som meddelas lill PBL, Enliglkungörelsen skall som regel bl, a. ett normlorslags kostnadsmässigakonsekvenser utredas av myndigheten, som även skall höra företrädare för demsom kan förutses slutligt få bära de ökade kostnaderna för ändrade normer.Enligt min mening bör vidare gälla att föreskrifter i byggnormen som rörverksamhetsområdet även för en annan myndighet än den som utarbetar föreskrifternaskall meddelas efter samråd med den myndigheten. Frånsett regeringens begäran om bemyndigande all meddelamateriella bestämmelser innebär vad jag nu förordat inte några formellaavvikelser frän dagens normgivningssystem på byggsidan. 5 Laglekniska frågor och lagstiftningens räckvidd5.3.3-5.4.1 Min förslag: Planer enligt PBL skall i första handbehandla bebyggelse och därmed sammanhängande anordningar samt redovisahushäll-ningskraven inom mark- och vattenområden av riksintresse. I planernakan emellertid även behandlas andra frågor om användning av mark och vatten.Planerna skall påverka även lillätlighelsprövning enligt annanmarkanvändningslagstiftning än PBL. 5.4.1 PBI:s planer reglerar I förslå hand bebyggelsen ochmarkanvändningen inom områden av riksintresse PBL innehåller en reglering avförfarandet vid den kommunala planläggningen. Den innehåller också de allmännabestämmelser som statsmakterna ställer sig bakom och som avses tjäna tillvägledning för innehållet i planerna. Vidare finns det i PBL krav pä byggnadersoch andra anläggningars placering, utformning och utförande i olika avseenden.Planerna får effekter i första hand för åtgärder som kräver lov enligl PBL, Defår emellertid betydelse även för åtgärder för vilka lov inte behövs och somavser byggnader eller andra anläggningar saml tomter och allmänna plaiser. Inteheller dessa åtgärder får utföras i strid mot delaljplan ellerområdesbestämmelser. Detta sammanhänger med all egenskapskraven i 3 kap, iprincip gäller även för icke bygglovspliktiga åtgärder. 1985/86:1 102 Planer enligl PBL skall alltså iförsta hand behandla frågor om bebyggel- 5 Laglekniska se och därmedsammanhängande anordningar. Därutöver skall översikts- .ftågor ochlagsiiji-planen innehålla en redovisning av hushällningskraven inom mark-och mngens rackvuld vallenområden av riksintresse. Något hinder förkommunerna att i översiktsplanen behandla även markanvändningsfrägor i etlvidare perspektiv skall inte finnas. Det bör således vara möjligt all gå vidarepå den väg som redan är anträdd i markdispositionsplaner och liknande och göraplanen lill del dokument som visar kommunens uppfattning om markreservalionerför t.ex, vägar, ledningar, naturreservat, takter och gruvor. Planen får isädana delar utgöra underlag för tillståndsprövning enligt olika speciallagar, 5.4.2 PBL:s planer reglerar i vissa fall även vallenfrågor har isitt betänkande (SOU 1980:39 och 40) Vattenplanering föreslagit tre former förvattenplanering - vatlenöversikt. En vattenöversikt bör enligt ulredningen finnasför varje kommun och täcka hela kommunen. Översikten bör i enkel form redovisatillgången pä vatten, användningen, rådande och förväntade konflikter samtriktlinjer för den framtida vattenanvändningen. För områden - ett helt ellerdelar av etl avrinningsområde - med begränsade vattentillgångar och konkurrensom användningen föreslås att regeringen får möjlighet atl föreskriva attberörda kommuner skall upprätta en plan för hushållning med och fördelning avtillgångarna mellan olika iniressen, en s, k, vattenhushållningsplan. Genom envattenfördelningsförrättning skall inom mindre områden med lokala konfliktervattnet kunna fördelas mellan ett antal intressenter. Det alldeles övervägande antaletremissinstanser delar utredningens uppfattning om behovet av vattenplanering.Flertalet remissinstanser tillstyrker även de former för vattenplanering somavses med förslagen om vattenöversikt och vattenhushållningsplan. Några delardock inte vaiienplaneringsuiredningens uppfattning atl valtenöversikten börvara obligatorisk. Härvid åberopas framför allt hänsynen till kommunernasekonomi. Flera remissinstanser, däribland naturvärdsverket och planverket,anser att vattenplanering bör helt integreras med annan fysisk planering ochatt vattenplaneringen därför inte bör utmynna i särskilda plandokument förvattenfrågorna utan kunna ske inom ramen för de planformer för markanvändningeni övrigt som finns och kommer att finnas i byggnadslagstiftningen. Flertaletremissinstanser tillstyrker även utredningens förslag tillvattenfördelningsförrättning. Några remissinstanser är dock starkt kritiskatill förslaget i denna del och pekar särskilt på svårigheterna att lagteknisktplacera in förrättningen i prövningssystemen i vattenlagen och miljöskyddslagen. För egen del vill jag efter samrådmed chefen för framhålla följande. 1 likhet medvattenplaneringsulredningen och flerta- 1985/86:1 103 lel remissinstanser anser jag att vattenfrågor hittillshar uppmärksammals i 5 Laglekniska alltför liten utsträckning isamhällsplaneringen. Jag finner det därt'ör ange- frågor ochlagsilfi-läget atl vattenfrågorna förs in pä etl mer aktivt sätl i dennaplanering, "jy'"> räckvidd framför alll i den kommunalafysiska planeringen. Elt slörre hänsynstagande lill vallenfrägorna måsteenligt min bedömning resultera i elt från resurssynpunkt bättre utnyttjande avvattnet saml minskade risker för konflikter mellan olika användningsändamål. Enligt PBL skall kommunerna ha dethuvudsakliga ansvaret för den fysiska planeringen. Eftersom vattnet utgör endel av den fysiska miljön, anser jag i likhet med vattenplaneringsulredningenoch den övervägande delen av remissinstanserna att del är naturligt attkommunerna också fär del huvudsakliga ansvarei för vattenplaneringsfrågor. Enförutsättning för att vattenfrågorna skall få önskvärd tyngd och allsidigbehandling torde dessutom vara att de behandlas genom en planeringsverksamhetmed tillräcklig politisk förankring. Trots de skillnader iförutsättningar som i skilda hänseenden föreligger mellan vattenplanering ochplanering av markens användning, anser jag att man sä långt som möjligt bör försökafå till stånd en samordning av kommunernas olika planeringsfunktioner när detgäller den fysiska miljön. Härigenom kommer vattenfrågorna att kunna behandlaspå ett likartat sätt som markfrågorna, och de ömsesidiga konsekvenserna avmarkanvändningen och vattenanvändningen kommer lättare att kunna beaktas.Olika former av planering som bedrivs åtminstone delvis parallellt kan dessutomlätt försvära möjligheterna att fä den samlade bild av utvecklingen somplaneringen är avsedd att ge. Därtill är det enligt min uppfattning rationelltoch kostnadsbesparande att flertalet av de frågor som rör den fysiska miljön, ivilken jag inbegriper vattenmiljön, kan behandlas inom PBL:s plansystem. Jag anser därför all man skallintegrera vattenplaneringen med annan fysisk planering och sä långt som möjligtinordna den i PBL:s regelsystem. Jag bedömer atl denna lösning väl tillgodoserde syften som ligger bakom valtenplaneringsutredningens förslag tillvattenöversikt och vattenhushållningsplan. När del gäller utredningens förslaglill vattenfördelningsförrättning anser jag atl förrättningar av detta slaginte har någon plats i PBL- systemet. De i nya vattenlagen intagnabestämmelserna om bevaltningssamfällighe-ter torde åtminstone delvis Ullgodosesyftet med vattenfördelningsförrätt-ningar. Jag avser senare (avsnitten 7 och8) att återkomma med närmare förslag till PBL:s plansystem och jag kommer därockså att redovisa hur jag ser på möjligheterna att låta planerna omfatta ävenkommunernas vattenområden. 1985/86:1 104 5 Laglekniska 5.4.3 Reglering av bebyggelse in. I naturvårdslagen och väglagen frågor och lagsiift- Både naturvårdslagen (1964:822) och väglagen (1971:948)innehåller i "ingens räckvidd bestämmelser som reglerarbebyggelse m,m, har föreslagil alt sirandskyddsbestämmelserna flyttas frånnaturvårdslagen lill PBL, Av detta följer lill en början att befogenheten atlutvidga eller inskränka strandskyddel generellt förs över från länsstyrelsernatill kommunerna. Vidare blir följden att vid sin normala bygglovsprövningskall tillämpa även reglerna om strandskydd och alltså ha möjlighet att gedispens från del förbud som ligger i sirandskyddsbestämmelserna. Jag har viss förståelse för tankenpå etl enhetligt förfarande. Inte minst frän sökandens synpunkl är delnaturliglvis en fördel atl ansökningen prövas ur alla aspekter av sammamyndighet. Jag anser emellertid att allemansrätten, som ju ligger bakomstrandskyddel, är en tillgång som del ligger i hela landels intresse att slåvakt omkring och att länsstyrelserna på del stora hela har skön denna uppgiftmycket bra. Strandskyddet är ett begrepp som har vunnit insteg i detallmänna rättsmedvetandet. Enbart den åtgärden att flytta reglerna bort från naturvårdslagenskulle kunna uppfattas som en förändring av strandskyddets styrka. Delta skulleenligt min mening vara olyckligt. Jag anser således atl övervägande skäl talarför att sirandskyddsbestämmelserna skall vara kvar i naturvårdslagen och attlänsstyrelsen i princip skall fatta beslut i strandskyddsfrågor. Den möjlighetatt delegera beslutanderätten till kommunerna som finns inaturvärdslagen bör behållas, 1 denna fråga har jag samrått med chefen förjordbruksdeparlemenvet. Utredningen föreslog alt kommunernaskall ges möjlighet att inom ramen för PBL upprätta markförordnanden,motsvarande dagens naturreservat, för att tillgodose friluftslivets intressen.Detta har väckt en viss remisskritik, bl. a. frän naturvärdsverket och . Man kan sammanfalla kritiken på så sätl atlremissinstanserna finner del olämpligl atl dra upp en gräns mellanfriluftslivels och den velenskapli-ga naturvårdens intressen, likaså mellanvilka frågor som skall vara en och vilka som skall vara en statligangelägenhet. Man har också framhållit att det av föreslagnaförbudet alt inrätta ett naturreservat för ett område med markförordnandeskulle vara olämpligl bl.a, med hänsyn de skillnader i motiv som kan liggabakom valet av olika skyddsformer för ell vissl område. Jag är beredd alt insiämma i dennakritik. Problemen kan naturligtvis lösas genom att möjligheterna inom PBL:s ramutvidgas att gälla även en del av de naturvårdsfrägor som kan regleras enligtnaturvårdslagen. Denna lösning har förordats av bl, a, ochplanverket. En bällre och enklare lösning anser jag dock vara atl vidgakommunens möjligheter atl använda de medel som finns inaturvårdslagen. Prop.1985/86:1 105 na bör med andra ord ges möjlighel atl inrätta kommunalanaturreservat 5 Laglekniska och naturvärdsområden med stöd äv bestämmelserna i naturvårdslagen, J>'agor och lagsiiji- Delta förslag innebär en väsentligförändring i förhällande lill det remit- l"ft" ''" teradeförslaget. Jag föreslog nämligen i lagrådsremissen alt områdesbestämmelserskall kunna användas för att avsätta mark som friluftsområden och altmarklovsplikt skall kunna införas så att kommunerna inom dessa områden kanpröva bl. a, ansökningar om trädfällning och skogsplanering. Tanken var - ävenom det inte tydligt framgår av förslaget (se dock lagrådsremissen s, 233) - attmöjligheten att införa områdesbestämmelser av detta slag skulle vara begränsadtill friluftsområden som utgör bebyggelsekomplement, dvs, sädana som ligger ianslutning till bebyggelseomräden. Förslaget gick ut på att kommunen genomområdesbestämmelser skall kunna reglera marklovspliktiga åtgärder inomfriluftsområden intill samma kvalifikationsgräns som gäller för staten vidförordnande om naturvårdsområde enligt naturvårdslagen. Regleringen skulle medandra ord inte få vara så ingripande alt den pågående markanvändningen avsevärtförsväras. Behövs en mer ingripande reglering skall kommunen kunna inrätta ettnaturreservat för det aktuella friluftsområdet enligt det förslag tilländringar i naturvärdslagen som har remitterats till lagrådet genom beslut den25 , Vad jag föreslog beträffande PBLinnebär en begränsning av de möjligheter att avsätta mark som friluftsområdensom dagens byggnadslagstiftning ger. Genom fastställda generalplaner kan jumarkanvändningen bestämmas lill friluftsliv (98 andra stycket BL), varvid bl,a, trädfällning inte får ske utan prövning av länsslyrelsen (17 8 BL), Genomfastställd generalplan kan regleringen av skogsbruket göras mer eller mindreingripande. Inget hindrar dock att del meddelas föreskrifter som är sålångtgående att pågående markanvändning avsevärt försvåras eller t,o. m, attsynnerligt men uppkommer vid användningen av en fastighet. För sådana fallfinns regler om ersättning eller inlösen (22 8 BL), Det bör även framhållas attdet i dagens ordning inte finns något krav på att dessa friluftsområden skallha någon anknytning till bebyggelse. Emellertid har det visat sig attden i lagrådsremissen föreslagna begränsningen av kommunernasregleringsmöjligheter har skapat oklarhet beträffande mina avsikter, bl, a.hos skogsintressenterna. För att syftet med regleringen skall framgå på etttydligare sätt än i det remitterade förslaget har jag efter samråd medjordbruksministern funnit det vara en bättre lösning all kommunernas behov avatt kunna skapa lokala friluftsområden tillgodoses genom en ändring inaturvårdslagen. Institutet naturvårdsområde i den lagen (19 8) har nämligentillkommit bl, a, i syfte att möjliggöra för att skapa lokalafriluftsområden. Jag återkommer till regeringen med förslag till denna ändringi samband med att jag lägger fram förslag till följdlagsliftning till bl. a,PBL. Ändringen bör innebära alt kommunerna med slöd av delegation fränlänsstyrelserna skall kunna fatta 1985/86:1 106 beslut om inrättande av naturvärdsområden heh enligl deregler som redan 5 Lagtekniska gäller för beslut i sädanafrågor. Detta innebär bl. a. alt frågor och lagsiifi-regleringen av t, ex,plantering och avveckling inte får vara så ingripande all pågåendemarkanvändning avsevärt försväras. Denna lösning ligger väl i linjemed del tidigare framlagda förslaget all kommunerna bör ges möjlighel atliiiralia kommunala naturreservat med slöd av beslämmelserna i naturvårdslagen.Systematiskt hör ocksä dessa frågor bättre hemma i naturvärds- än ibyggnadslagstiftningen. Ett vikiigi skäl som har bidragil lill min ändradeinställning är att man bör undvika alt skapa nya beslutsformer när det redanfinns sådana för samma ändamål. Alt naturvårdsfrågorna samlas i naturvärdslageni stället för att vara splittrade i flera lagar har också den fördelen alt manslipper ha flera lillsyns-och överprövningsmyndigheter. Den enskilda markägarenkan överklaga de kommunala beslulen till länsslyrelsen, Slalenskontrollmöjligheter när del gäller 1, ex, skogshushållningen blir fullgodagenom all systemet bygger pä delegation frän länsstyrelserna. Gränsdragningen mellan PBL ochnaturvärdslagen vill jag i korthet ange på så sätl att områdesbestämmelser börfå användas av kommunen för erforderlig bebyggelsereglering, medannaturvårdslagens bestämmelser om nalurvårdsområde och naturreservat böranvändas om kommunen vill avsätta mark för friluftsändamål. 1 väglagen finns flera bestämmelsersom innebär förbud mot alt uppföra byggnader, sälla upp skyilar,ljusanordningar och liknande i närhelen av allmänna vägar. PBL-ulredningen har vall att låtaföreskrifterna om byggnader finnas kvar i väglagen men föreslagit att reglernaom skyltar, reklamanordningar och liknande skall upphävas och all sädana frågori fortsättningen skall regleras endasi genom PBL. Utredningens förslag i denhär delen har i allmänhet godtagits av remissinstanserna. samt vissalänsstyrelser och vägförvaltningar anser emellertid att också beslämmelsernaom skyltar bör behällas i väglagen. och några kommuner hävdaratt även bestämmelserna om byggnader bör föras till PBL, Enligt min mening finns det ingenanledning att ändra på de regler som gäller åtgärder inom ett vägområde, somväghållaren råder över med vägran. Det betyder ait t, ex, bestämmelserna i 48 8med förbud i vissa fall atl uppföra byggnader inom vägområden bör vara kvar iväglagen. Beträffande tavlor, skyltar o,d. finner jag det inte sakligtmotiverat att föra över tillståndsprövningen lill PBL. Med andra ord börbestämmelserna i 45 och 4685 finnas kvar i väglagen. Det finns anledning atl seannorlunda pä byggnader och en rad andra anläggningar och anordningar som börvara generellt prövningspliktiga enligt förslaget till PBL. När det gälleransökningar om alt fä uppföra byggnader m.m. ankommer del enligt PBL päbyggnadsnämnderna atl göra en allsidig prövning av tillåtlighet och lokalisering,där säledes även trafiksäkerhetsaspekter skall beaktas. 1985/86:1 107 kommuner är väghållare enligt väglagen, och allmänthar kommuner- 5 Lagtekniska na god kunskap om trafik-ochlrafiksakerhelsfrägor. I ärenden hos bygg- frågor ochlagsiifi-nadsnämnden som kan beröra allmän väg är dessulom vägverkelsakägare "'". 'i 'äckvidd och kan bevaka att sådana frågor får entillfredsställande lösning. I översiktsplanen kommer sävälgenomförda som planerade allmänna vägar atl vara redovisade. Jag ser del ocksäsom självklart att kommunerna i översiktsplanen redovisar de särskildarestriktioner i fråga om bebyggelse som bör gälla i anslutning lill allmännavägar eller vägreserval. Om det behövs, kan översiktsplanens syfte säkerställasgenom atl områdesbestämmelser anlas efter samråd med vägverkel. Del finns enligl min mening inienägon anledning att tro annat än atl fär gehör för sina synpunkter pätrafiksäkerhetsfrågor vid behandlingen av översiktsplaner ochområdesbestämmelser. Mot den här bakgrunden anser jag att utredningens skäl föratt behålla dubbelprövningen av nya byggnader och vissa anordningar inte ärtillräckligi starka. Kraven i väglagen på tillstånd av länsslyrelsen för altuppföra byggnader och andra anordningar intill eller i närhelen av allmännavägar bör därför upphävas i den mån det råder bygglovsplikl enligt PBL, Jag hari denna fråga samrätt med chefen för kommunikalionsdepartemenlet. Jag återkommertill dessa frågor i milt blivande förslag till ändringar i annan lagstiftning, 5.4.4 Duhbelprövning och enbari specialprövning Jag har i övrigt inte för avsiktalt föreslå några stora förändringar av nu rådande förhållanden i fråga omsamordningen mellan byggnadslagstiftningen och annan lagstiftning. Det kommeralltså även i fortsättningen att finnas bäde markanvändningsätgärder somlillståndsprövas uteslutande enligt någon annan lag än PBL -1, ex, vägar - ochbyggnader som dubbel-prövas - t, ex, en industri som skall ha tillstånd enligtsåväl byggnadslagstiftningen som miljöskyddslagen. Det bör redan här framhållas attvarken en detaljplan eller etl bygglov avses innebära något slutligt beskedfrån samhället om att det inte finns några hinder mot atl bygga eller vidtaandra åtgärder. Trots atl etl tillstånd har meddelats enligl PBL, kan alltsåett projekt inte påbörias förrän sökanden har inhämtat även andra behövligatillstånd. Som ett exempel kan nämnas regleringen av fasta fornlämningar ifornminneslagen (1942:350), Det ligger pä sökanden att iaktta dessa regler,även om han har fått bygglov. En bestämmelse bör dock införas om allbyggnadsnämnden som en serviceätgärd upplyser sökanden om de övriga tillståndsom eventuellt kan behövas. Alt markanvändning alltså även ifortsättningen skall tillåtlighetsprövas enligl flera andra lagar, samtidigtsom man vill låta planläggning enligt PBL få vissa verkningar på andratillstånd, medför att en del ingrepp i andra lagar behöver göras. Som jagnärmare kommer atl utveckla senare (avsnitt 1985/86:1 108 21) avser jag atl i annat sammanhang föreslå att det i enrad lagar som rör 5 Laglekniska markanvändningen införs ell krav pä altplanerna enligt PBL på vissa sätt frågor ocli lagsiift-skall beakias vidtillsländsbesluien. Den fulla räckvidden av planernaenligt PBL kommer således alt framgå inte enbari av PBL i sig utan även genomden reglering av kopplingen mellan planerna och en rad spedalförtätiningar somjag skall återkomma lill regeringen med förslag om, 1 stora delarkommer denna reglering all slamma överens med vad som gäller i fräga omsambandet mellan planer enligl byggnadslagen och specialförfatiningarna, Mot bakgrund av vad jag nu haranfört kan alltså konslateras att planbesluten enligt PBL får betydelse förföljande slag av åtgärder: 1, Åtgärdersom behöver lillståndsprövas uteslulande enligt PBL. 2, Åtgärder som behöverlillståndsprövas både enligt PBL och enligt nägon speciallag, t, ex, uppförande av en industribyggnad som behöver tillstånd enligl miljöskyddslagen. Även i dessa fall sker den planmässiga bedömningen i samband med bygglovsprövningen. Åtgärder somskall prövas enbari enligt någon speciallag, t, ex, byggande av vägar. Härskall planerna på visst sätt beaktas vid tillståndsprövningen i enlighet meddet förslag om följdlagsliftning till PBL som jag avser att lägga fram. Åtgärder förvilka tillstånd inte behövs vare sig enligt PBL eller enligt nägon speciallagoch som avser byggnader eller andra anläggningar samt tomter och allmännaplatser, Atl även sådana åtgärder skall vara planenliga innebär att detankommer pä den som utför åtgärden att utan förhandsprövning följa planensreglering. 6 Principer för planläggning och prövning av bygglov m. m. o PBL skall innehålla etl kapitelom de allmänna intressen som skall beakias vid planläggning och vidlokalisering av bebyggelse (s, 109) o Kapitlet om allmänna intressenskall inledas med en grundläggande bestämmelse alt planläggning och beslut omlov skall främja en frän allmän synpunkt lämplig utveckling och skapaförutsätlningar för en god bostads-, arbels-, irafik- och fritidsmiljö (s. 111) o Lagen om hushållning mednaturresurser m,m, (NRL) skall tillämpas vid beslut enligt PBL (s, 113) o På samma sätl som enligt dagenslagstiftning skall särskilda krav uppfyllas för atl mark skall fä användas förbebyggelse. Vid lämplighetsprövningen skall bl, a, kommunalekonomiskabedömningar ges stor tyngd, Dessulom skall energifrågorna i större utsträckningän beaktas vid lokalisering av bebyggelse (s, 115), 6Principer för planläggning och prövning av bygglov m. m. 6.1 Behovet av bestämmelser om allmänna intressen vidmarkanvändningsbeslut enligt PBL Min förslag: PBL skall innehålla ett kapitel om deallmänna intressen som skall beaktas vid planläggning och vid lokalisering avbebyggelse.