prop · G903150 · 1985-12-31 00:00:00 — /T* ...LB80 J .............. LB79 v '"-.... LB 85 ., ............ LB 78 --- ..... 1 1 1 1 1 1 1 1 I 1 1 1 1 1 75/78 77/78 79/80 81/82 83/84 86/86 87/88 89/90 Anm; För LB 84, LB 85 och LB 86 redovisas lågaltemativet idiagrammet. har bilden förändrats markant.Långtidsbudgeterna visar nu en alltmer positiv utveckling underden kommande femårsperioden. Dessutom bogar vage ny långtidbudget på en lägreunderskottsnivå än föregående års beräkning. Detta gäller också innevarande årslångtidsbudget. Idet s. k. lågalternativet, med låga nominella pris- och löneökningar och godtillväxt, beräknas budgetunderskottet i löpande priser sjunka från ca 45miljarder kr för /87 till ca . under budgetåren1990/91. Denna omsvängning från ett ytterligt oroväckandestatsfinansiellt fram-tidsperpspektiv till en mera kontrolleradbudgetutveckling förklaras av flera faktorer. En viktig orsak är den relativtgoda tillväxt i ekonomin som uppnåtts genom den förbättrade konkurrenskraftenoch den gynnsammare internationella utvecklingen. Denna tillväxt har lett kraftig ökning av statsinkomsterna utan att skattetrycket har behövt ökas.Men även den strama utgiftspolitiken har bidragit till den positivasaidoutvecklingen. Av långtidsbudgeten framgår att utgifterna exkl.statsskuldräntorna motsvarade av BNP /76, för att sedanstiga till /81. Under de två följande åren lågutgiftsandelen kvar på denna nivå. Sedandess har andelen fallit till för innevarande Prop. 1985/86: 150 budgetår. Slutsatsenav årets långtidsbudget är densamma som efter 1984 och 1985 årslångtidsbudgeter: med en ekonomisk politik inriktad på att skapa en godtillväxt och lägre inflation kombinerad med en stram budgetpolitik sombegränsar utgiftstillväxten, kan statsfinanserna bringas i ordning. Menlångtidsbudgeten visar också att även mindre avvikelser från denna politik snabbtkan föra oss tillbaka till en situation med besvärliga statsfinansiellaproblem. Ilångtidsbudgeten presenteras en alternativ beräkning, det s. k. högalternativet.I detta alternativ antas priserna och de nominella lönerna öka snabbare,räntenivån bli högre och tillväxten utebli. Med dessa förutsättningar, som varoch en för sig inte dramatiskt avviker från lågaltemativets, ökarbudgetunderskottet den kommande femårsperioden från ca . till54 miljarder kr. En dålig ekonomisk tillväxt och en högre inflation skulle medandra ord slå igenom mycket kraftigt i statsbudgeten. Ilångtidsbudgeten görs dessutom vissa studier av hur utgiftspolitiken påverkarbudgetsaldots utveckling. Till att böria med konstateras att det finns områdendär utgiftsökningar erfarenhetsmässigt brukar beslutas men där sådana beslut enligt gällande beräkningsteknik ej har intecknats i långtidsbudgeten. Dettagäller t.ex. uppräkning av barnbidragen och arbetsmarknadspolitiska insatser.Om sådana utgiftspåslag sker i samma utsträckningsom blir budgetunderskottet . större slutåret1990/91 jämfört med lågalternativet. Vidarepresenteras beräkningar i långtidsbudgeten som visar att en mindre striktutgiftsgranskning än relativt snabbt skulle leda till ökadebudgetunderskott. Om utgifterna exkl. statsskuldräntor exempelvis skulletillåtas öka i takt med BNP, skulle budgetunderskottet under slutåret i långtidsbudgetperiodenbli ca . 5.3 Slutsatser av långtidsbudgeten och treårskalkylema Enviktig slutsats som kan dras från långtidsbudgetens resuUat är att den stramabudgetpolitik som bedrivits och som givit goda resultat i formav lägre inflationstakt och ökad tillväxt måste drivas vidare med fasthet ochkonsekvens. Detta är nödvändigt för att inflationstakten skall nedbringas tillden nivå som gäller i våra viktigaste konkurrentsländer. En fortsatt stramutgiftsprövning är likaså nödvändig för att statsbudgeten och den offentligasektorns sparande skall fortsätta att förbätt- 1985/86: 150 RiII Långtidsbudgeten är en ren konsekvensberäkning av vissa givna antaganden.Sambanden i denna kalkyl är rent mekaniska. Kalkylen säger med andra ord intenågot om huruvida de givna antagandena i verkligheten skulle vara förenliga meddet budgetsaldo som kalkylen leder fram till. Exempelvis kan den antagnainflationstakten vara oförenlig med det saldo som kalkylen resulterar i. Utöverdetta konsistensproblem kommer de dynamiska effekterna att underskattas ilångtidsbudgetens mekaniska kalkyl. En sämre allmänekonomisk utveckhng elleren snabbare utgiftstillväxt leder sannolikt till att saidoförsämringen blirstörre än vad beräkningarna i långtidsbudgeten antyder. En budgetförsvagningtorde nämligen negativt påverka förtroendet för den ekonomiska politiken.Därmed kan inflationsförväntningarna skjuta fart och en högre räntaframtvingas, vilket i sin tur verkar hämmande på investeringarna. Omvänt kanett ökande förtroende för den ekonomiska politiken leda till attinflationsförväntningarna dämpas och räntan sänkas. Det som karakteriseratbudgetutvecklingen det är just att en omsvängning kan kommasnabbt och att utvecklingen därefter kan gå fortare än vad som allmäntförutsetts, vare sig den gått i positiv eller negativ inriktning. Motivenför den strama budgetpolitiken Itreårskalkylema, där en högre grad av konsistens mellan de makroekono-miskastorheterna är möjlig, bedöms budgetsaldot behöva förstärkas genom aktivautgiftsbegränsningar för att den nödvändiga sparandeutvecklingenoch den lägre inflationsutvecklingen skall uppnås. Degrundläggande motiven för en sådan fortsatt sanering av statsfinanserna utgårfrån de ekonomisk-politiska målen om full sysselsättning och jämn fördelning avlevnadsstandarden. Ett stort budgetunderskott bidrar till att hållainflationsförväntningar vid liv och leder till en högre räntenivå än eljest.Inflationen undergräver konkurrenskraften, sänker produktionen och minskarsysselsättningen redan på kortare sikt. Ett högre ränteläge motverkarkapitalbildningen och dämpar därmed produktion och sysselsättning på längresikt. Ettstort och varaktigt budgetunderskott har betydande negativa verkningar ävendirekt på inkomst- och förmögenhetsfördelningen. Den av budgetunderskottetstimulerade inflationen medför att stora förmögenhetsvärden omfördelas frånsparare till låntagare. Enpolitik som syftar till att öka jämlikheten och som värnar om en stark offentlig sektor måste därför bygga på en stark finansiell position för den offentliga sektorn. Med hänsyn till hur det finansiella sparandet är fördelat inom den offentliga sektorn måste sparandeökningen i allt väsentligt åstad kommas inom den statliga sektorn. Mot denna bakgrund är det förstärkta sparandet i den offentliga sektorn (diagram 2) och den dämpning av stats skuldens tillväxt som illustreras i diagram 4, en väsentlig framgång för de senaste årens ekonomiska politik. Diagram 4 Statsskuldens utveckling, netto,1970/71-1986/87 i procent av BNP Prop.1985/86:150 I----- 1--- 1--- 1 "T" I 1 I I -10 1978/79 1986/87 Statsskulden (netto) är här definierad som statsskuldenminus statens finansiella tillgångar. 5.4 Budgetpolitiken på kortare sikt Långtidsbudgeten visar ökat underskott /88 Budgetutsiktemaför /88, så som de framgår av långtidsbudgeten, innebär att denpositiva budgetutvecklingen skulle brytas. Underskottet skulleåterigen öka. Även om ökningen är begränsad skulle tecken på att underskottetåter ökar lätt komma att leda till en press uppåt på räntan och till stegradeinflationsförväntningar. En sådan utveckling är oförenlig med regeringensekonomisk-politiska strategi. I denna ligger att budgetunderskottet gradvisoch konsekvent skall reduceras. Från /83 har detta också skett ien genomsnittlig takt av av BNP . Givetvis måstetakten i denna statsfinansiella sanering anpassas till konjunkturutveckhngen.Men det är av avgörande betydelse att den drivs vidare. Skattetrycketbör hållas i stort sett oförändrat Regeringen har vid ett flertal tillfällen slagit fast attskattetrycket bör hållas i stort sett oförändrat på nivån av BNP. Fleraomständigheter bidrar till att denna gräns bör iakttas. En viktig sådan är denbetydelse statsmaktema fäster vid att en tillräckligt stor del av dettillgängliga realekonomiska utrymmet avsätts för atthöja reallönerna efter skatt, Prop. 1985/86: 150 avsjunkande eller stagnerande reallöner. Skattehöjningar skulle teckna in Bil. 1 detta utrymme och därmed leda till stagnation eller t. o. m. minskningav reallönerna. Meddenna begränsning på statsbudgetens inkomstsida måste den nödvändiga fortsattaförstärkningen av statsbudgeten ske genom en kombination av restriktiv utgiftspolitikoch god tillväxt i ekonomin. Begränsningen innebär bl. a. att staten inte kantillåta en lönekostnadsökning på en annan nivå än vad som gäller förarbetsmarknaden i övrigt. Högre lönekostnadsökningar måste därför fååterverkningar på verksamhetens omfattning. För budgetpolitiken införbudgetförslaget 1987/88 innebär detta att utgiftsprövningen måste bli fortsattstram. Riksdagenhar vid ett flertal tillfällen slagit fast de principer som skall gälla förutgiftsprövningen. - Endast de allra mest angelägnareformerna bör genomföras. Omfattningen av sådana utgiftsökningar måste hållasnere som de finansieras genom att andra utgifter minskas - Utgiftsbegränsningar måsteåstadkommas på vissa områden - Arbetet med att begränsautgiftsautomatiken måste fortsätta - Åtgärder måste vidtas för atteffektivisera den offentliga verksamheten och i vissa fall förändra dessorganisations- och finansieringsformer - Enfortgående omprövning av existerande utgiftsprogram måste göras. har tillämpat dessa principer i behandlingen av årets budget proposition i vad avser den kommunala ekonomin, så att eventuella ut giftsökningar utöver de förslag som lagts i denna skall finansieras genom resp. utskotts försorg. Enligt min mening bör denna finansieringsprincip även gälla på övriga utgiftsområden. I annat fall riskerar finanspolitikens inriktning att urholkas. Dennödvändiga fortlöpande omprövningen av verksamheter och utgiftsprogram bör hasom utgångspunkt de mål för resp. sektor som statsmaktema lagt fast. Syftetmed omprövningen bör vara att pröva humvida de medel som används fortfarande ärde bästa eller om andra, alternativa medel i högre grad skulle kunna uppfyllade fastslagna målen. Omprövningen måste även innebära omprioriteringar, intebara inom utan även mellan olika verksamheter. Likaså måste överväganden omvilken kvalitativ ambitionsivå som skall upprätthållas inom olika sektoreringå i omprövningsarbetet. Ettomfattande arbete pågår f.n. för att stimulera till ökad effektivitet och till omprövning av existerande utgiftsprogram. I detta sammanhang vill jag nämna att regeringen i sina direktiv för myndigheternas anslags framställningar för /88 ägnar dessa frågor betydande ut rymme. Tonvikten har därvid lagts på ökad resultatuppföljning och om- 32 prövning av såväl de egnamyndighetsanslagen som de transfereringsan- Prop. 1985/86: 150 slag som man administrerar. Deresursbegränsningar som det s. k. huvudförslaget utgör är en viktigförutsättning för rationaliseringen och effektiviseringen av statsförvaltningen.Åtgärder har också vidtagits för att öka incitamenten för de anställda attmedverka aktivt. Idet allmänna statliga löneavtalet för 1984-1985 kom sålunda parterna överens omatt lokala avtal borde träffas om försöksverksamhet med särskilda åtgärder föratt öka produktivitet, kvalitet och service. De lokala parterna förutsatteskomma överens om hur de anställda skulle få del av de förbättringar somuppnåddes. En sådan försöksverksamhet har inletts vid ochplaneras för ytterligare några myndigheter. Idet fortsatta arbetet för en effektivare statsförvaltning är det angeläget meden samordning av de åtgärder som vidtas inom det avtalsreglerade och detbudgettekniska området. Det kan bl. a. föranleda en utveckling av det s. k.huvudförslaget med ökade incitament för myndigheternas och de anställdasmedverkan. Ettviktigt steg i riktning mot en efi"ektivare och meningsfullare budgetprocesshar tagits genom den försöksverksamhet med treåriga budgetramar som startade med särskilda direktiv till sex myndigheter. Genom att myndigheternasanslag genomgår en fördjupad budgetprövning , skulle påtagligtökade möjligheter kunna skapas för statsmaktema att pröva hur väl olikaverksamheter fungerar resp. att omprioritera resurser till nya, angelägnareverksamhetsgrenar. Försöksverksamheten med treåriga budgetramar bör nuutvidgas till att i en andra omgång omfatta ett tiotal myndigheter. Riksrevisionsverketskall redovisa förslag till hur budgetmedel skulle kunna omfördelasmellan budgetåren och därmed skapa en bättre finansiell flexibilitet och störremöjligheter till långsiktighet i myndigheternas verksamhet. Tillde olika åtgärder som bidragit till den gynnsamma statsfinansiella utvecklingenunder senare år hör skilda former av kassahållningsåtgärder. Ibudgetpropositionen redovisade jag beräkningar enligt vilka sådana åtgärderminskat utgiftsnivån med mer än . På detta område finnsytterligare möjligheter till besparingar och effektivisering. Denkommunala sektorn fullgör en rad för välfärdssamhället helt avgöran de funktioner, alltifrån barnomsorg och skola till sjukvård och äldrevård. Det är därför angeläget att den kommunala sektorn kan fortsätta att ut vecklas och förstärkas. Utvecklingstakten i denna expansion måste emel lertid anpassas till de övergripande riktlinjerna för den ekonomiska politi ken. Desamhällsekonomiska ramarna för den kommunala ekonomin Prop. 1985/86: 150 Vidbehandlingen av budgetpropositionen uttalade sig för att tillväxten i den kommunala konsumtionen borde hållas pånivån . Detta krävdes för att nödvändigt utrymme skulle återstå föratt reallöner och privat konsumtion skulle kunna öka, somtillräckligt med resurser avsattes för ökade investeringar och förbättradutrikesba-lans. Inom den resursram som följer av en 1-procentig årligtillväxt har kommunerna bedömts kunna uppfylla de krav på utbyggnad som följerbl. a. av den demografiska utvecklingen och beslut om barnomsorgen.En betydande tillväxtpotential ligger även i kommunernas möjligheter tilleffektivisering och omprioritering av resurser till de skiftande behoven. I årets finansplan framhölls att kommunsektorn 1987 skullekomma att få ett mycket gott finansiellt läge. Detta förklaras av den kraftigainkomstökningen detta år som utgiftsökningen hålls tillbaka.Underlag som tagits fram efter det att finansplanen lades fram visar nu attkommunsektorns gynnsamma ekonomiska läge kommer att förbättras ytterligare vidlåga pris- och löneökningar. Utvecklingen skiljer sig något åt mellan kommuneroch landsting bl. a. beroende på att de senare haft och fortfarande har ensnabbare utgiftsexpansion. En fortsatt hög pris- och löneökningstakt kommerdäremot ofelbart att försämra kommunsektorns ekonomi. Därmed skullemöjligheterna att fortsätta utbyggnaden av prioriterade områden kraftigtreduceras. Det gynnsamma kommunalekonomiska läge som kan förutsesskapar betydande finansiella överskott totalt sett. instämde iregeringens bedömning i finansplanen att det inte är rimligt att kommunernalångsiktigt skall öka sina finansiella tillgångar kraftigt, somstaten tvingas öka sina skulder. uttalade att om inte åtgärder vidtasför att dämpa kommunernas inkomsttillväxt finns risk att volym- och kostnadstillväxteninte kan hållas inom de ramar som leder till samhällsekonomisk balans. Utgångspunkten vid avvägningen av möjliga åtgärder var,enligt finansplanen, att de skulle kunna genomföras med ett i stort settoförändrat skattetryck. Åtgärderna borde vidare lämna utrymme för en fortsattvolymexpansion på i storieksordningen . Som ett första steg föreslogs neddragningar avspecialdestinerade transfereringar till kommunerna med omkring 2,5 miljarderkr. i permanent effekt. Därutöver tillkommer en likviditetsmässig engångseffektgenom att utbetalningssystemet för kommunalt bostadstillägg till folkpension(KBT) läggs om. I finansplanen angavs vidare att regeringen avsågatt föreslå ytterligare åtgärder. Sedermera har regeringen föreslagit sänkta inkomstskatter1987 och 1988 i syfte att möjliggöra reallöneökningar vid låga nominella löneökning ar. För att sänkningen av marginalskatterna skall kunna leda skatte sänkningar även för låg- och mellaninkomsttagare, föreslogs bl. a. en 34 kraftig höjning av detkommunala grundavdraget. Om förskotten på kom- Prop. 1985/86: 150munalskatten reduceras i motsvarande mån i stället , Bil. 1 leder detta till att den eljest kraftiga ökningen av kommunernasskatteinkomster dämpas. Samtidigthar de statliga transfereringarna till landstingen ökats genom den nyligenträffade överenskommelsen om ersättningar till sjukvårdshuvudmännen. Införde slutliga övervägandena om den kommunala ekonomin har överläggningar ägt mmmed företrädare för kommuner och landsting. De ytterligare åtgärder som börvidtas för att främja en balanserad finansiell utveckling av den kommunalaekonomin 1987 måste utformas så att hänsyn tas till att den ekonomiskasituationen varierar markant mellan olika kommuner och landsting. Inomskatteutjämningssystemet anpassas skatteutjämningsavgiften så att denfinansierar den automatiska ökningen av bidragen. För att kompensera denuteblivna besparingen på lärarlönebidragen har i stället valts att i motsvarandemån höja skatteutjämningsavgiften. Den inkomstökning som följer avförvärvsavdragets slopande föreslås däremot få vara kvar i kom-munsektom. Denmetod som i flertalet kommuner nu visat sig tillämpas vid budgeteringen av KBTmedför att den föreslagna omläggningen av utbetalningssystemet för KBT skulleskapa ett kraftigt bortfall budget trots att det endast rör sig omen engångsvis effekt. Mot denna bakgrund föreslås att endast hälften - ca 1,7miljarder kr. - av engångseffekten av omläggningen skall falla på 1987 ochresten på 1988. Dessutom föreslås att förskotten på kommunalskatt 1987reduceras med 2/3 - ca . - av den fulla effekten av det höjdagmndavdraget detta år. Sammantagetkvarstår i kommunsektorn efter dessa förändringar totalt sett ett inteobetydligt överskott som utöver den enprocentiga ökningen av konsumtionsvolymenockså torde medge ökade satsningar på kommunala ROT-projekt. För utsattakommuner kommer, dels medelsramen för extra skatteutjämningsbidrag att ökas, delsatt prövas i vilken utsträckning medel som satts in på likviditetskonton kanbehöva släppas fria. Därvid kommer särskilt att beaktas om angelägnaROT-projekt återfinns i de kommunala planerna. TrYckeri, 1986 35 Denkommunala ekonomin 'fp '- Regeringen hade idecember 1985 överläggningar med företrädare för kommuner ochlandstingskommuner om den kommunala ekonomin, i första hand . Iårets finansplan (prop. 1985/86: 100 bil. 1) redovisades vissa allmännaöverväganden avseende den kommunala ekonomin och vissa åtgärderrörande specialdestinerade statsbidrag. Sedan finansplanen lades fram harunderlaget för bedömningarna aktualiserats, inkomstskatteförslag lagts fram ochytterligare överiäggningar ägt rum med företrädare för kommunerna ochlandstingskommunerna. Jag avser att nu närmare redovisa mina överväganden ochförslag i fråga om den kommunala ekonomin . 1 Den ekonomiska utvecklingen i kommunsektorn Kommunsektornberäknas, under nuvarande förutsättningar, få en mycket god finansiellsituation 1987. Orsaken härtill är att inkomsterna ökar betydligt snabbare änutgifterna. Vid en inkomstutveckling om och en avsevärt mycket lägrevolym- och prisutveckling kommer det finansiella sparandet i kommunsektorn,även efter angivna åtgärder, att vara stort. Utvecklingen skiljer sig dock åtmellan kommuner och landstingskommuner där de senare har en något sämrefinansiell situation. Detta beror bl. a på att landstingen har haft enbetydligt snabbare utgiftsexpansion. Landstingskommunerna har dock fortfarandeen bättre likviditet än kommunerna. Den finansiellautvecklingen i kommunsektorn bör ses mot bakgmnd av det betydligt kärvarestatsfinansiella läget men även mot det nödvändiga i att begränsa kommunernasoch landstingskommunernas volymökning till en samhällsekonomiskt acceptabelnivå. Jag vill här påminna om det beslut fattade omriktlinjer för den ekonomiska politiken på medellång sikt där utrymmet förtillväxt i olika samhällssektorer redovisades. Där angavs att den kommunalakonsumtionen inte får öka med mer än I % för att kunna skapa ett tillräckligtutrymme för reallöneökningar och för den privata konsumtionen, mot bakgmnd avreallönesänkningarna under . Även om det goda finansiella läget ejskulle resultera i en högre konsumtionsökning, är det inte rimligt attkommunerna skall kunna öka sina finansiella tillgångar som denstatliga skuldsättningen ökar. Om det tillfälliga överutrymmet skulle leda tillkraftiga nominella löneökningar skulle det i motsvarande mån begränsamöjligheterna att inom givna samhällsekonomiska ramar bygga ut den kommunalaverksamheten på prioriterade områden. Jagövergår nu till perspektiven för den kommunala ekonomin I 1985/86. 19871988.I kalkyler som tagits fram i samarbete med de båda kommun- Prop. 1985/86: 150förbunden redovisas dels den reala utvecklingen, dels den finansiella ut- Bil.1 vecklingen i kommunsektorn . I den reala kalkylen har förkommunerna beaktats de förutsättningar som följer av befolkningens storlek ochålderstruktur, statsmakternas utbyggnadsambition för barnomsorgen samt andraeffekter av statsmakternas beslut. För landstingskommunerna redovisas effektenav befolkningsförändringarna. Resultatet av kalkylerna framgår av följandeuppställning. Totalvolymförändring i den kommunala konsumtionen g. a. + 1,2 + 1.1 + 1,3 + 1,0 -0,1 + 1,0 Kalkylernaanger en total volymutveckling för den kommunala sektorn kring åren 1987och 1988. I kommunerna beräknas volymökningen bli något högre än . Detförklaras delvis av att det minskande elevunderlaget i skolan kortsiktigt inteberäknas ge en motsvarande minskning av resursbehovet. Den största delen avvolymökningen svarar barnomsorgen för med 0,1987 och 1,1988. Kalkylen förlandstingen visar att det största utbyggnadsbehoven finns inomlångtidssjukvården. I kalkylen har inte den pågående omstmktureringen inomsjukvården mot ökade insatser i hemmet beaktats. finansiella kalkylerna har, i ett alternativ, fömtsatts en kommunalkonsumtionsökning om . Denna nivå överensstämmer med deav godkända riktlinjerna för den ekonomiska politiken på medellångsikt. I kalkylen redovisas det finansiella sparandet både före och efteråtgärder i budgetpropositionen 1986 och i inkomstskattepropositionen.Finansiellt sparande är det begrepp som i nationalräkenska-pema används för attbeteckna skillnaden mellan löpande inkomster och utgifter, exkl. upplåning ochamortering under ett visst år. Enligt beräkningar som bygger på en låg pris-och löneutveckling kommer den finansiella situationen att totalt sett blimycket god även efter hänsynstagande till åtgärderna i budgetpropositionen ochinkomstskattepropositionen. I kalkylen har då förutsatts en oförändradutdebitering och en volymökning om . Beräkningar som gmndas på enhögre pris-, löne- och volymökning ger en betydligt ogynsammare finansiellutveckling. Denfinansiella situationen i kommunsektorn är således i hög grad bero ende av löne- och volymutvecklingen. Som exempel kan nämnas att I pro centenhets snabbare löne- resp. volymutveckling försämrar det finansiella sparandet med . Sammanfattningsvis kan konstateras att den finansiella situationen i kommunsektorn, under förutsättning av en låg och stabil pris- och löneutveckling, kommer att bli 38 mycket god med ett stortfinansiellt överskott. Utgångspunkten för de Prop. 1985/86: 150 åtgärder som jag i detföljande kommer att redovisa är att de kommunala Bil. inkomstökningarna skallreduceras så att en välavvägd begränsning av det Omfattningen av de åtgärder som vidtas är, enligt min mening, sålundaavvägda mot kommunsektorns ekonomiska situation med en konsumtionsökningpå I % och restriktionen att hålla Jagvill här också erinra om vad finansutskottet uttalade i sitt betänkande (FiU1985/86:10): "anfört är det angeläget att hålla tillbaka de statliga utgifterna.Ett led i detta arbete är att begränsa bidragen till kommunerna.