prop · G9034 · 1985-12-31 00:00:00 — Post- och , , (), och AB . Remissammanställningenär disponerad pä följande sätt: Gemensam huvudman för sedel-och myntutgivningen Genomförande av ändrathuvudmannaskap för myntutgivningen Samtliga remissinstanser ansluter sig tillförslaget att skall varahuvudman för både sedlar och mynt. Förslaget att mynttillverkningen skallbedrivas i aktiebolagsform tillstyrks eller lämnas utan erinran av alla instanserutom TCO, som anser att regeringen bör utreda om myntverket kan blidottermyndighet till eller avdelning inom , varigenom statens behovav styrning av verksamheten skulle tillgodoses bättre. Denandra promemorian innehåller en redogörelse för gällande bestämmelser förutgivningen av sedlar och mynt. Innehållet återfinns i propositionenunderrubriken "2.1 Bakgrund". 1 Gemensam huvudman för sedel- och myntutgivningen Utifrånde synpunkter som bankinspektionen har att anlägga har inspektionen inget attinvända mot förslaget att mynttillverkningen samordnas med sedelframställningenunder ansvar och att myntverket i samband därmed övergår frän attvara central förvaltningsmyndighet till att bli aktiebolag. Myntverketvill först erinra om att den införda guldmyntfoten formellt avskaffades1972 och att den i praktiken satts ur spel flera decennier tidigare. Dåsålunda varken sedlar eller vad som i tidigare lagstiftning benämnts skiljemyntär inlösbara i mynt med metalliskt egenvärde har för Prop.1985/86: 4 det praktiska betalningsväsendet skillnaden mellan sedlar och mynteliminerats. Kvar står dock två formellt viktiga skillnader, den ena attsedlar ges ut av och mynt av regeringen och den andra att mynten bokföressom en tillgång enligt deras namnvärde så fort de färdigställts och såledesinnan de via utväxlats till allmänheten. Detfinns enligt myntverkets uppfattning ingen anledning att fortsättningsvisupprätthålla de formella skillnaderna mellan sedlar och mynt och verket anserdärför att rätten och skyldigheten att utge betalningsmedel i form av sävälsedlar som mynt bör åvila en enda instans. ser det som uteslutet att tillskapa något nytt organ för utgivningav penningmedel och då myntverket som ett regeringens organ inte heller kantänkas överta sedelutgivning återstår såsom den enda och dessutomnaturliga lösningen att övertar myntutgivningen och att denna ialla avseenden hanteras pä samma sätt som utgivningen av sedlar. Attöverföra myntningsrätten från regeringen till anser myntverket varaen grundläggande fråga. Ett beslut i den riktningen innebär att myntverketsroll som central förvaltningsmyndighet för myntfrågor upphör och attriksbanken får motsvarande ansvar och arbetsområde. har då ocksåatt på ett eller annat sätt tillverka eller låta tillverka de mynt som banken villställa till allmänhetens förfogande. 1PM samordning utsäges att några vinster genom en teknisk samordning avproduktionen av mynt och sedlar inte synes möjlig med hänsyn till de skildaarterna av tillverkning. delar den uppfattningen. Däremot framhållesi PM att mycket är att vinna på en bättre och långsiktigare planering avmyntbehovet. Meddet, som myntverket ser det, goda och förtroendefullasamarbetet mellan och myntverket tror sig verket ha fått tillgång tillallt väsentligt av värde för bedömning av det framtida myntbehovet. Verkettror således inte att ett överförande av myntningsrätten till skullei sig på något avgörande sätt underlätta planeringen. Det är däremot av storvikt att resurserna av mynttillverkningen kan anpassas till det aktuellabehovet på ett smidigare sätt än vad som är möjligt vid myntverket somförvaltningsmyndighet. Dettorde kunna förutsättas att om ansvar för myntförsörjningen ävenkommer att omfatta mynttillverkningen, banken kommer att söka finna vägar förbättre prognoser av myntbehovet och former för att bedöma behov av produktionoch lager av mynt. 1.3 Statskontoret Prop. Statskontoret har inte anledning till erinran mot det ipromemorian angående samordning av mynt- och sedelproduktion m. m.framlagda förslaget om att myntverket organiseras som ett aktiebolag ochunderordnas som huvudman. Kammarkollegiet har inget att erinra mot förslagen ipromemoriorna. SAV tar inte ställning till lämpligheten av myntverketsövergång till annan huvudman eller till aktiebolagsform. SAV vill endast konstatera att en överföring till annanhuvudman och/ eller bolagsform innebär att myntverket inte längre kommer atttillhöra SAV:s förhandlingsområde. 1 övrigt har SAV ingenting att anföra i ärendet. 1.6 Fullmäktige i riksbank Såväl sedlar som mynt är i lag angivna såsom lagligabetalningsmedel -6§ lagen (1934:437) för riksbank och 1§ lagen (1970:1028) om rikets mynt vilket innebär att den som har att fordra betalning ärskyldig att mottaga betalning i sedlar eller mynt. Båda typerna avbetalningsmedel är symboliska värdetecken och det finns egentligen ingenannan skillnad dem emellan än att det ena är av papper och används för höganamnvärden och det andra av metall för låga namnvärden. Av historiska skäl är dock huvudmannaskapet förutgivningen och reglerna kring denna helt olika för sedlar och mynt. som sålunda äldre förhållanden dröjer kvar i degrundläggande reglerna om sedlar och mynt, har deras likställighet i denpraktiska användningen medfört att hantering av sedlar och myntegentligen är densamma för båda typerna av betalningsmedel med de skillnadersom föranledes av olika material och olika värden. Liksom övertarsedeltryckeriets hela produktion av svenska sedlar så övertas myntverkets helaproduktion av mynt. distribuerar med samma transporter sedlar ochmynt till sina kontor och mottager där från allmänheten återströmmande sedlaroch mynt som räknas, sorteras och återutströmmar. 6 1985/86. Prop.1985/86:4 Grundtanken i utredningsmannens förslagkan sägas vara att landets betalningsmedelsförsörjning kräver en samordning av sedel-och myntplaneringen och att samme huvudman därför bör ha ansvaret för bådadessa typer av betalningsmedel. Utredningsmannen föreslår därför att riksbankenpå samma sätt som när det gäller sedelhanteringen skall ges befogenhet attstyra mynthanteringen och bära ansvaret härför. Fullmäktige instämmer i utredningsmannens principförslag.Det är inkonsekvent att å ena sidan övertar myntverketshela produktion, distribuerar denna över landet och tillhandahåller mynten vidsina kontor samt därigenom för avnämarna framstår såsom den förmyntförsörjningen ansvariga instansen men å andra sidan inte har någon formellbefogenhet att styra omfattningen och sammansättningen av myntproduktionen.Visserligen skall medges att de praktiska svårigheterna på grund härav kan tillväsentlig del övervinnas genom nära samarbete mellan riksbank och myntverk ochden närmast oefterrättliga situation som synes ha rått förfullmäktiges framställning 1953 är övervunnen. Men det är ändå igrunden otillfredsställande att kopplingen mellan efterfrågan och produktion ien central samhällelig försörjnings-funktion skall vara beroende av personligakontakter mellan berörda tjänstemän och inte kunna grundas på formellbefogenhet och därmed förenat ansvar. Härtill kommer två olika omständigheter som under ennäraliggande framtid gör det mera angeläget att knyta ansvaret för myntväsendettill . har under åtskilliga år rått myntbrist. Riksbankoch myntverk har då kunnat förenas i en strävan att öka produktionen och fåresurser härtill. förutses nu minskat behov av mynt. Dettakommer att i flera avseenden skapa svårigheter i lagerhållning och produktionoch accentuerar kravet på att som har kontakten med avnämarna ochhåller de stora myntlagren också har befogenhet att styra produktionen. För detandra må understrykas angelägenheten av gemensam huvudman för sedel- ochmyntväsendet dä samhället övergår från sedel till mynt i en valör. Inför eneventuell övergång till 10-kronorsmynt kan det därför vara viktigt attplaneringen samlas pä ett ställe. Fullmäktige ansluter sig med det sagda till förslaget attansvaret för myntväsendet överföres till och kommenterar i detföljande nägra aspekter på en sådan överföring. 1.7 (med instämmande från ,och ) Bankerna anskaffar traditionellt huvuddelen av i rörelsenerforderliga sedel- och mynttillskott från . Detta har i huvudsakfungerat mycket bra. har emellertid besvärande brister pä olikamyntvalörer uppstått inom olika landsområden. Sådana brister har varitsvåra och Prop. 1985/86:4 tidskrävande att avhjälpa. Bankföreningenanser att landets myntförsörjning torde bli än mera effektivt tillgodosedd omansvaret för säväl distribution som produktion lades hos en och sammahuvudman. förordar därför en sådan samordning. har inget att invända mot attmyntutgivningen förändras och att detta sker på sätt som föreslås ipromemorian. Föreningen utgår därvid ifrån att en förändrad myntuigivning inteleder till försämrad service eller på annat sätt får negativa konsekvenser förbankernas verksamhet. Eftersom svarar för penningmedelsförsörjningeni landet synes det naturligt atl även tillverkningen av såväl sedlar som myntstår under ansvar. SFF biträder därför förslaget att inordna Myntverketoch därmed myntproduktionen i . TCO delar uppfattningen om att fördelar kan vinnas med enökad samordning mellan betalningsmedlen sedlar och mynt via . Det ärenligt vår uppfattning rationellt att sedel- och mynttillverkning sker undersamma huvudman. Vi instämmer därför i förslaget om att blir huvudmanför myntverket. Erfarenheterna från sedelproduktionen har visat att en brasamordning mellan produktion och behov går att uppnå om ansvaret delas mellanproducent och beställare. anser att en samordning avbetalningsmedelshanteringen, med som huvudman, är en rationellordning. En huvudman () skulle underlätta säväl val mellan sedeleller mynt som tidpunkter för förändringar av t. ex. myntvalörer. Samordningsfördelarna föreligger främst genommöjligheterna till en ökad samordning via . Förbundet anser också attvissa samordningsfördelar uppstår genom en sammanslagning av de olika produktionsenheterna(och ). 1985/86:4 1.12 AB Sammanfattningsvisser vi klara fördelar om mynt- och sedelutgivning får en gemensam huvudman, bl.a. vid avvägning mellan mynt och sedlar som betalningsmedel. 2 Juridisk form för mynttillverkningen Ävenom myntverket anser att det egentligen är sak att avgöra på vadsätt man vill skaffa fram erforderliga mynt bör man givetvis utgå från att deti redan finns ett modernt myntverk som det finns allt skäl till attutnyttja såväl personellt som maskinellt. En lösning är attmyntverket omvandlas till att helt bli en uppdragsmyndighet underfinansdepartementet som till självkostnadspris levererar färdiga mynt tillriksbanken. En annan lösning är att myntverket blir en del av och entredje lösning är att myntverket får samma formella status som AB ,dvs. ett av helägt aktiebolag med varianterna att utgöra ett separatbolag, att ingå i AB eller att vara ett separat bolag ägt av ABTumba Bruk. Detär viktigt att i detta sammanhang beakta att kostnaderna för mynttillverkningenendast till uppstår i myntverket och att utgöres av kostnader förinköpta halvfabrikat, För halvfabrikatens del är i stort sett hälftenmetallkostnader och hälften bearbetning hos underleverantörerna. Detta innebäratt förändringar av bearbetningskostnaderna inom myntverket har förhållandevisringa effekt pä den totala kostnaden och att kostnaderna för inköp avhalvfabrikat liksom för lagerhållning har avgörande inverkan pä den sammanlagdakostnaden. Upphandlingen av halvfabrikat sker nästan undantagslöst som slutenanbudsupphandling enligt upphandlingsförordningen vars motiv ju är att uppnåaffärsmässighet. Det kan dock inte uteslutas att förhandlingar efteranbudsöppningen vid åtminstone några enstaka tillfällen skulle ha kunnatmedföra ännu något lägre priser. Det bör också framhållas att den ihalvfabrikatkostnaden ingående metalldelen, dvs. ungefär hälften, knappastlåter sig påverkas av förhandlingar utan styrs av priserna på deninternationella metallmarknaden, i första hand . vid planerandet av den nya anläggningen i , färdig 1974,föreslog att präglingsfärdiga myntrondeller skulle inköpas från i branschenetablerade underleverantörer var detta grundat pä i huvudsak två skäl. Detförsta var att den statliga verksformen inte är särskilt väl lämpad förindustriell drift och att det redan fanns väl etablerade underie-verantörerbåde inom och utom landet med ett betydligt kunnande inom myntomrädet. Detandra skälet var att halvfabrikattillverkningen fordrar mycketstora investeringar för smält- och valsverk m.m. och att utrust- Prop.1985/86:4 ningenkunde bli otillräcklig eller inte utnyttjbar vid större förändringar i produktionsvolymeneller vid övergång till andra myntlegeringar. Det kan här påpekas attmyntverket vid utnyttjandet av hela sin präglingskapacitet förbrukar endastnågon procent av den svenska halvfabrikatleverantörens smält- och valsningskapacitet. Detovan anförda antyder att valet av juridisk form för mynttillverkningen, omriksbanken övertar utgivningen, inte är alldeles självklar. A ena sidan börindustriell verksamhet så långt som möjligt drivas i normala företagsformer föratt undvika den betydande tröghet i anpassning av personella och maskinellaresurser som vidlåder statsförvaltningen. I fråga om mynttillverkningen är judetta genomfört till . Man kan också säga att den slutgiltiga processen imyntframställningen dvs. präglingen med tillhörande verktygsförsörjning bör skeunder någon form av tjänstemannaansvar. A andra sidan anskaffar ju riksbankensina sedlar från ett aktiebolag även om detta är helägt av riksbanken.Myntverket kan givetvis inte bedöma om detta är ett för riksbankenändamålsenligt förfarande men förutsätter att så är fallet. Frånsin utgångspunkt bedömer myntverket att såväl sedeltryckningen (intepapperstillverkningen) som myntpräglingen borde kunna ske inom under förutsättning av att anpassning till aktuella kapacitetsbehovkan ske på ett snabbare sätt än vad som gäller för förvaltningsmyndigheternaunder regeringen. Somtidigare anförts torde emellertid frågan om mynttillverkningens juridiska formvara en fråga för att ta ställning till. Om banken finner attmynttillverkningen bör bedrivas under former som liknar de som gäller försedelframställningen är myntverket inte övertygat om att ett separat aktiebolagför myntprägling, helägt direkt av , är den bästa lösningen. Ettadministrativt samgående med , fastän som en särskildresultatenhet, är troligen att föredra. saknar emellertidtillräckliga kunskaper om och AB organisation för attmed bestämdhet kunna uttala sig i denna fråga. Efter ett grundläggande beslutom att skall överta ansvaret för myntväsendet bör utredaoch fatta beslut om den lämpligaste arbetsformen för myntframställningen ochmyntverket är givetvis både berett och angeläget om att medverka i en sädan utredning. RRVhar inga principiella invändningar mot att myntverket övergår till aktiebolagsformenmen konstaterar att det årliga nettoinkomstbortfallet pä statsbudgeten intekompenseras automatiskt genom en i motsvarande mån ökad inleverans avöverskottsmedel från . torde tillgodogöra sig vinst frånen mynttillverkning m. m. som bedrivs av ett aktiebolag med somägare. 1985/86: 4 Omaktiebolagsformen väljs förutsätter RRV att de ekonomiska förhål- landenai samband med övergången till bolagsform regleras i ett avtal mellan staten ochriksbanken och att affärsmässiga principer tillämpas vid övertagandet. Härvidbör enligt RRVs mening kostnaderna för bolagsbildningen åvila (bl.a. tillskott av ägarkapital). Efteratt ha föreslagit att myntproduktionen inordnas under diskuterarutredningsmannen olika juridiska former härför. Hans resonemang sammanfattas imeningen: "Det enda praktiska alternativet är att bedriva myntproduktionenoch därmed förenlig verksamhet i ett aktiebolag, dvs. på motsvarande sätt somsedelproduktionen bedrivs." Fullmäktige instämmer häri.Betydelsen av att vid övertagande av ansvaret för myntväsendet kunna bedrivaproduktionen i den smidiga aktiebolagsformen är för fullmäktige sä väsentligatt fullmäktige vill uppställa detta som ett krav för att överhuvud taget skall överta ansvaret för myntväsendet. Fullmäktige förutsätterdärtill att frågan om den juridiska formen skjutes fram i en direkt hemställan tillriksdagen i blivande proposition så att ett uttryckligt beslut härom kommer attfattas av . Hurett aktiebolag för myntverket sedan inordnas under är av underordnadbetydelse. I anledning av att utredningsmannen diskuterar olika alternativhärför och också uttalar viss preferens vill emellertid fullmäktige utanslutligt ställningstagande framhålla följande. Myntproduktionär en tillverkningsprocess som är artfrämmande för den industriella verksamhetsom bedrivits inom riksbankssfären. Den är därtill lokaliserad påannan ort än pappersbruk och sedeltryckeri. Myntproduktionen måste därförunder alla förhållanden ges en betydande självständighet. ärangeläget att den administrativa apparaten göres så enkel som möjligt.Sammantaget kan detta tala för att myntproduktionen infogas i nuvarande ABTumba bruk, som har tvä artskilda och särredovisadeverksamhetsgrenar, nämligen papperstillverkning och tryckeriverksamhet, menges stor självständighet under sin platschef. Utredningsmannens invändning moten lösning att den naturliga konkurrensen mellan sedlar och mynt inte bibehållesfinner fullmäktige ej bärande. Ommyntproduktionen sålunda skall bedrivas som en enhet inom AB ellereventuellt i ett dotterbolag till nämnda bolag kan också överlåtelsen tillriksbanken arrangeras mycket enkelt genom att genom en nyemissiontillför AB kapital och detta bolag därefter direkt köper myntverketav staten. Fråganom hur myntverket i aktiebolagsform lämpligen inordnas i synes ejerfordra särskilt riksdagsbeslut och bör därför kunna, såsom utredningsmannenockså framhåller, vidare utredas inom . 2.4 (med instämmande från , Post-och Prop. Vidvalet av organisationsform för den samordnade sedel- och myntproduktionen och-distributionen vill bankföreningen slutligen framhålla önskvärdheten av väljer en sädan form som ger snabba och effektiva beslutsvägar fördensamma. SFFhar inga synpunkter pä val av organisationsform för myntproduktionen. Närdet gäller frågan om i vilken juridisk form mynttillverkningen skall bedrivasanser TCO att bäde sedel- och mynttillverkning är en sådan allmännyttigverksamhet med monopolställning, att staten har ett särskilt behov av styrningav verksamheten. Det är allmänhetens behov som styr sedel- ochmyntproduktionen. Vinstkravet kan ej vara ett primärt intresse. Regeringenbör därför ytterligare utreda om myntverket kan bli "dottermyndighet"till eller möjligen som framförs i promemorian -att myntverketsverksamhet förs in som en avdelning i med placering i ochatt AB sedeltryckeri avskiljs från bolaget och också blir enavdelning i - i likhet med den Konglige Mynt i . Denuppdragsverksamhet som är av resurserna kan drivas ochutvecklas lika bra i myndighetsform. Viinstämmer i den uppfattning som framförs i promemorian angående olämpligheten idet andra alternativet om atgärdsförslag och organisatorisk lösning. Omriksdagen beslutar enligt vad som förordas i promemorian att inordnamyntverket under på samma sätt som AB , med andra ord attmyntverket blir ett av helägt dotterbolag, vill TCO peka på vadverksledningskommittén har formulerat angående en "koncerntanke" vadavser affärsverkens verksamhet. Motsvarande synsätt bör kunna gälla inomområdena sedel- och myntproduktion. Organisationsförändringar bör således hasin utgångspunkt i koncernbegreppet och utformas på ett sådant sätt attsamordning av verksamheterna uppnås vad gäller styrning m. m. TCOförutsätter att all personal vid myntverket erbjuds anställning i den nyaverksamhetsformen. 1985/86:4 2.7 Myntverketär , till följd av ett riksdagsbeslut, lokaliserat till anser att oavsett vilken organisationsform som väljesför framtiden bör lokaliseringen av myntproduktionen bibehållas på denna ort. Fleraolika förslag till organisationsform kan övervägas för en framtida myntproduktionsenhet.Förbundet vill dock särskilt understryka vissa grundläggande faktorer somförbundet anser väsentliga för valet av organisationsform. - Enbartproduktion av mynt är ej tillräckligt utan ytterligare produktions volymer måste tillföras om antalet sysselsättningstillfällen ska kunna bibehållas. - präglar mynten medanstansning och kantrullning görs av råämnesleverantören. För att öka den egnaproduktionsvolymen kan eventuellt ytterligare led i tillverkningskedjan frånråämne till färdigt mynt behöva överföras till . - har enlagerhållning av mynt som är alldeles för stor. Den upptar lagerutrymme somskulle kunna användas till annat. Vid eventuell övergäng till annanorganisationsform och sedvanlig beräkning av lagervärde måste dettaförhällande regleras. Motbakgrund av ovanstående anser att börövergå till en egen enhet, för produktion av mynt, inordnad under . Motivenför förbundets ställningstagande är främst att samorganisering med Brukkan tillföra ytterligare arbetsuppgifter och att vissasamordningsvinster uppnås. Förbundet anser att utredarens förslag om att ettsärskilt bolag för myntproduktion skall bildas, innebär att företagsenhetenblir alltför liten och därmed mycket sårbar för även smärreproduktionsförändringar. En utbrytning av sedeltryckeriet frän ochen samtidig samorganisering med mynttillverkningen till en särskild enhet inomRiksbanken skulle, enligt förbundets uppfattning, innebära minskade förutsättningarför lyckosamma arbete på exportmarknaden, vilket i sin turskulle kunna leda till minskade sysselsättningstillfällen vid . Utredningenredovisar tre olika organisatoriska lösningar: - att verksamhet försin som en avdelning i och att AB sedeltryckeri avskiljsfrån bolaget och förs in i samma avdelning i , - att verksamhetinordnas i samma juridiska person som sedeltryckeriet eller som underordnadjuridisk person till AB , -att underordnas pä samma sätt som för närva- Prop.1985/86: 4 TumbaBruk delar i hög grad utredarens uppfattning att det första alternativet kanavföras ur diskussionen. Värdetryckeriet inom säljer avsin produktion pä öppna marknaden, varav ca hälften på export, ochexportandelen kommer att öka ytterligare. Utredarenförordar för sin del att organiseras som aktiebolag direkt underRiksbanken, bl. a. med den motiveringen att det vore önskvärt att bibehålla enkonkurrens mellan mynt och sedlar. Detta är ett argument som vi inte kanförstå. Ioch med att blir huvudman och ensam ansvarig för mynt-ochsedelutgivningen skapas alla förutsättningar för en sakligt grundad bedömningav den optimala fördelningen mellan de tvä betalningsmedlen mynt/sedlar. 1avvägningen mellan dessa betalningsmedel får hänsyn tas till skillnader iproduktionskostnader, livslängd och hanteringskostnader inom ochsamhällsekonomin i övrigt, liksom även till allmänhetens preferenser. Väsentligtför en effektiv produktion såväl i som i är vidare attplanerings- och omställningstiden blir tillräckligt lång. TumbaBruk finner för sin del att utredarens mellanalternativ, dvs. att Myntverketsamordnas i samma juridiska person som , erbjuder den bästalösningen. Vi delar exempelvis utredarens uppfattning att ett moderbolag föradministration av och är helt onödigt. Enligt våruppfattning skulle verksamhet kunna administreras inom ramen förvår nuvarande organisation. Myntverkets lokalisering i anser vi intemedföra några väsentliga komplikationer. 1anslutning till detta vill vi också uttrycka som vår uppfattning att TumbaBruks erfarenheter av marknadsföring skulle kunna bli till nytta även förMyntverket. Vid kontakter med och besök hos potentiella köpare avsedlar vore det ofta av värde att även kunna diskutera mynt. Vidare anser videt inte uteslutet att erfarenheter av marknadsföring kan vara avintresse vid försäljning av medaljer och motsvarande. Våraegna odelat positiva erfarenheter av att arbeta i aktiebolagsform gör detnaturligt för oss att ansluta oss till utredarens förslag om aktiebolagsformäven för , och om sä befinnes önskvärt i anslutning till AB TumbaBruk. 1985/86:4 3 Lagstiftningsfrågor