prop · G903176 · 1985-12-31 00:00:00 — 1985/86:176 _ om ändring i vapenlagen (1973:1176) p 1985/86: 176 Regeringen föreslårriksdagen att anta det förslag som har lagits upp bifogade utdrag urregeringsprotokollet , På regeringens vägnar SvanteLundkvist Ipropositionen föreslås att I § vapenlagen (1973:1176) kompletteras med enföreskrift om att lagens bestämmelser om skjutvapen skall tillämpas även påapparater eller anordningar som är konstruerade för att med elektrisk strömbedöva en person eller tillfoga honom smärta och som är avsedda atl bäras ihanden, Förslagel syftar till atl fä kontroll över spridningen av s. k.elektriska impulsgivare eller el-pistoler. Vidareföreslås en ändring av vapenlagens bestämmelser om ullåning av vapen medinnebörd atl vapen vid jakt får lånas ut till någon som inte har avlagtjägarexamen, om vapnet skall användas under upplålarens kontroll. Lagändringarnaavses träda i kraft den . 1 1985/86. Förslag till Prop, 1985/86: 176 Lag om ändring i vapenlagen (1973: 1176) Härigenom föreskrivs att I och 22 §S vapenlagen (1973:1176) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1§' Med skjutvapen förstås i denna lag 1, vapen med vilket kula, hagel, harpun eller annanprojektil kan skjutas ut med hjälp av krutladdning, kolsyreladdning, komprimerad luft eller annat liknande utskjulningsmedel, 2. apparat eller anordning som beträffande verkan ochändamål är jäm förlig med vapen som avses under 1. Vad som sägs om skjutvapen gäller åven a, obrukbart vapen, som i brukbarl skick skulle räknassom skjutvapen, b, löst slutstycke, ljuddämpare, eldrör, pipa tillskjulvapen eller trumma till revolver och c, annan anordning som möjliggör att till ettskjulvapen användes annan ammunition än vapnet är avsett för. Bestämmelserna om skjutvapen tiUämpas också på apparatereller anordningar som är konstruerade för all med eleklrisk slröm bedöva enperson eller lillfoga honom smärta och som är avsedda att bäras i handen. 22 §' Den som är berättigad att inneha skjutvapen fårtillfälligt låna ut vapnet till annan under följande villkor, nämligen 1, Utlåning fårske endast , högst . 2, Vapnet fårlånas ut endast för samma ändamål som innehavarens tillslånd avser, 3, Låntagarenskall ha fyllt aderlon år. Vapen får dock utlånas till den som är under aderlonär, om a) vapnet skallanvändas vid övning eller tävling som äger rum under kontroll av en sådansammanslutning som avses i 8 §, b) vapnet skallinnehas och användas under upplåtarens uppsikt och det år fråga om annat vapenän enhandsvapen eller helautomatiskt vapen samt låntagaren har fyllt femton är,eller c) utlåningenavser sådant luft- eller fjädervapen som avses i 5 § andra stycket och vapnetskall innehas och användas under upplåtarens uppsikt. 4, Ullåning av pistol eller annat enhandsvapen ellerkulsprutepistol eller annat helautomatiskt vapen får ske endasl för användning i upplålarens närvaro eller för övning eller tävling som äger rum under kontroll av en sådan sammanslutning som avses i 8 §. om inte låntagaren själv är berätti gad atl inneha ell vapen av samma typ. ' Senaste lydelse 1981: 1360, - Senaste lydelse 1981:1360, Prop,1985/86: 176 5, Om del för att en enskild skall få tillslånd att inneha etl visst slag av skjutvapen enligt särskilda föreskrifter krävs atl han skall ha avlagt skytteprov eller genomgått viss utbildning eller på annat sätt visat att han är lämplig alt inneha vapnet, får ett sådanl vapen lånas ut endast till den som uppfyller samma krav. Vad nu sagts gäller dock ej när vapnet skall användas enbart för provskjulning. övning eller tävling på skjutbana. 5, Om det för alt en enskild skall få tillstånd all innehaelt visst slag av skjutvapen enligt särskilda föreskrifter krävs att han skallha avlagt skytteprov eller genomgått viss utbildning eller på annat sått visatalt han är lämplig alt inneha vapnet, får ell sådant vapen lånas ut endast tillden som uppfyller samma krav. Vad nu sagts gäller dock ej när vapnet skallanvändas enbart för provskjutning, övning eller tävling på skjulbana. Detgäller inte heller när vapnet används vid jakt under förutsättning alt delinnehas under upplåtarens omedelbara kontroll. Vapenhandlare får lill spekulant, som fyllt aderlon år,för provskjutning på skjutbana utlåna vapen under de förutsättningar som angesi 4, Vapenhandlare fär därvid anlita annan person som godkänts av polismyndighetenalt närvara vid provskjulning. Den som med stöd av denna paragraf lånar ut skjutvapentill någon som har sitt hemvist i en stat som har tillträtt den europeiskakonventionen om kontroll av enskilda personers införskaffandeoch innehav av skjutvapen (den europeiska vapenkonventionen), skall omedelbartanmäla det till polismyndigheten, om inte vapnet skall innehas och användas avlåntagaren endasl inom . Regeringen kan föreskriva undanlag frånanmälningsskyldigheten för vissa typer av vapen. 1, Denna lagträder i kraft den , 2, Innehar någonvid lagens ikraftträdande en sådan anordning som avses i I § Iredje stycket ochsom enligt äldre bestämmelser fick innehas ulan tillstånd men som inte får detenligt de nya bestämmelserna, får han inneha anordningen utantillstånd till eller, om ansökan om tillstånd har gjorts föresistnämnda tidpunkt, till dess ansökningen har blivit slutligl prövad. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , , , ,Hjelm- , , , , , , , , , , , , , Lagrådsremiss om ändringar i vapenlagen (1973:1176) skrivelse lill regeringen har hemställt om lagstiftningsåtgärdermot vissa apparater som utsänder elektriska impulser, s, k, elektriskaimpulsgivare eller el-pisloler. Skrivelsen har remissbehandlats. Ensammanställning av remissyttrandena har upprättats i ochbör fogas som bilaga 1 lill protokollet i delta ärende. har i en skrivelse till regeringen hemställt all reglerna i 22§ vapenlagen (1973: 1176, VL) om utlåning av vapen ändras så att s, k.uppsiktsutlåning vid jakt kan ske även lill personer som inte har avlagtjägarexamen. Skrivelsen har remissbehandlats. En sammanställning avremissyttrandena har upprättats i och bör fogas som bUaga2 lill protokollet i detta ärende. Delär av utomordentligt stor vikl alt innehav och bruk av vapen är föremål för enbetryggande kontroll frän det allmännas sida, så alt missbruk ocholyckshändelser motverkas. Lika givet är alt kontrollen inte bör få en sädanutformning alt det legitima bruket av vapen onödigtvis försväras. Vapenlagsliftningenär därför föremål för fortlöpande uppmärksamhet, och det är naturligt alt denfrän tid till annan undergår vissa ändringar. kan man förutse atlandra ändringar än de som jag strax skall gå över till att behandla kan bliraktuella inom en nära framlid. Sålunda har till justitiedeparlementetöverlämat en utedning om start vapen, vapenrepliker och signal vapen. Därframlagda förslag syftar bl. a till att komma till rätta med de allvariigaproblem som föranleds av att vissa tillståndsfria vapenlyper kan ändras tillfungerande skjutvapen och användas i brottsliga sammanhang (jfr JuU 1978/79:1),Uiredningen är föremål för remissbehandling. Jag får senare anledningatt återkomma i den frågan. 2 Elektriska impulsgivare . inledningsvis omnämnda skrivelsen har påpekat att fråganom polisens metoder att i akuta situationer hindra våldsanvändning undersenare tid har uppmärksammats i massmedia. Detta har lett bl.a. till en förnyaddiskussion om polisens beväpning och om vilka hjälpmedel som polisen böranvända i sådana situationer. Styrelsen har enligt vad som uppges ävenkontaktats av företag som velat saluföra olika tekniska hjälpmedel. Vidareanförs atl flera företag för styrelsen har demonstrerat apparater, som kanbäras i handen och som utsänder synnerligen kraftiga elektriska impulser (cirka50 ). När en sådan apparat (eleklrisk impulsgivare) berör eller kommernära en människokropp överförs de elektriska impulserna lill denna. Följdenblir atl den som utsålts för impulserna drabbas av ett krampliknande tillstånd.Om impulserna överförs än enbart , fallerpersonen omkull. Kramptillståndet fortsätter därefter som regel i minsl 2030sekunder. Under denna lid är personen hell försvarslös. Så vill är känt upplever personen därefter inte några fysiskaobehag, och fysiska skador tycks inte uppkomma till följd avimpulsöverföringen. Priset för apparaten uppges understiga 1 OOO kr. Som driflkällakan användas vanliga 9-voltsbatterier som saluförs i allmänna handeln. Företagenföreslår enligt styrelsen alt polisen skall utrustas med sådana apparater föratt snabbt kunna lillfälligt oskadliggöra våldsamma personer vidomhändertaganden. Apparaterna lämpar sig också enligt företagen som skydd förpersoner som löper särskild risk att bli utsatta för angrepp, t. ex. bankbud, taxjchaiifförer,kassörskor m.fl. Man har från förelagens sida hävdat att det finns en stormarknad för produkterna. Enligt företagens mening är apparaterna inte attbetrakta som vapen, varför de skulle kunna säljas fritt. Styrelsenuppger vidare att man har för avsikt att närmare studera de elektriskaimpulsgivarna inom ramen för det tekniska och taktiska metodutvecklingsarbetet.Styrelsen anser dock atl man redan nu bör överväga om det kan finnas risk föralt apparater av detta slag kommer till brottslig användning, om de spridsbland allmänheten. Enligtstyrelsens mening är denna risk mycket stor. Just de grupper som apparaterna i försiahand skulle skydda torde bli de mest utsatta. Alt t. ex. råna elt bankbudskulle bli betydligt enklare . Gärningsmannen kan blanda sig medandra gångtrafikanter och nästan obemärkt sätta apparaten mot bankbudetskropp. När denne faller omkull och blir liggande försvarslös i 20-30 sekunderkan tillgreppet fullbordas. Motsvarande tillvägagångssätt kan användas vid t.ex. väskryckningar. Enligt styrelsen kan även polismän bli en utsatt grupp, omapparaten sprids t. ex. bland narkomaner eller ungdomsgäng som ofta uppträder ordningsslörande.Det finns också stora risker för att apparaten används i rent trakasserandesyfte. Medhänsyn lill det anförda anser styrelsen att del är synneriigen angeläget att ätgärdersnarast vidtas för att förhindra att apparater av detta slag sprids blandallmänheten, De elektriskaimpulsgivarna lorde under vissa omständigheter kunna las Prop, 1985/86: 176i beslag, Detla är dock enligt styrelsen inte fillräckligl för att förhindra atlapparaterna sprids lill kretsar som kan befaras använda dem i brottsligt syfte. Styrelsenframhåller vidare alt man har övervägt om apparaterna kan anses falla under beslämmelsernai vapenlagen. För detta krävs att en eleklrisk impulsgivare kan anses vara etlskjutvapen enligt definitionen i I § första stycket VL, Därmed avses, förutom"rena skjulvapen" enligt första punkten, även apparat eller anordningsom beträffande verkan och ändamål är jämförlig med "rena skjutvapen"(andra punkten). En elektrisk impulsgivare skulle möjligen kunna räknas som ensådan apparat som avses i andra punkten. Saken kan dock vara föremål för olikabedömningar. Språkligt faller det sig enligt styrelsen dock inte hell naturligtatt kalla en eleklrisk impulsgivare för skjutvapen. Inte heller lagmotiven ger nägonsäker ledning för en sådan tolkning. Medhänvisning till det anförda hemställer styrelsen att regeringen prövar omelektriska impulsgivare av nu aktuellt slag omfattas av beslämmelserna ivapenlagen. Om regeringen finner att så inte är fallet hemställer styrelsen altregeringen skyndsamt överväger att lagstifta mot impulsgivarna. Detla skullekunna ske exempelvis genom atl I § VL kompletteras med en bestämmelse avinnebörd, att med skjutvapen jämställs en apparat som kan bäras i handen ochsom är konstruerad för atl med en elektrisk ström bedöva en person eller vällasmärta. Omelektriska impulsgivare sålunda med eller utan komplettering av 1 § VL -faller under vapenlagen uppnås enligt styrelsen en tillfredsställandereglering. Impulsgivarna kommer då att omfattas av tillämpliga bestämmelser ivapenlagen. Det innebär bl.a. atl innehav, införsel till riket och handelkräver tillstånd av polismyndigheten samt att straffpåföljd och förverkande kanfölja om beslämmelserna överträds. Styrelsenpekar vidare på att det inom vissa verksamhetsområden kan tänkas förekommaapparater, som har en funktion liknande de nu aktuella impulsgivarnas men somanvänds på ett helt godtagbart sätt, t. ex. i medicinskt syfte eller för altbedöva djur vid slakt eller vetenskaplig forskning. Del lorde då enligtstyrelsen i de flesta fallen vara fräga om apparater som inte faller underdefinitionen i 1 § VL vare sig i den nuvarande lydelsen eller med denkomplettering som föreslagits frän styrelsens sida. Det innebär alt del ipraktiken endast i sällsynta undantagsfall torde bli aktuellt förenpolismyndighet atl ge tillstånd beträffande en elektrisk impulsgivare.Vägledning till polismyndigheterna kan ges i form av allmänna råd från styrelsen. Praktiskttaget alla remissinstanser har anslutit sig till uppfattningall ätgärder bör vidtas i syfte atl kontrollera spridningen av apparater av delslag som avses i skrivelsen. De allra flesta anser all delta förutsätter enlagändring. Meningarnagår däremot något i sär när det gäller vilken metod som bör 6 användas för atl uppnå deneftersträvade kontrollen. Flertalet remissin- Prop. 1985/86: 176 stanser hardock ställt sig bakom förslag atl låta vapenlagensregelsystem bli tillämpligt på elektriska impulsgivare. (), länsslyrelsen i saml polismyndigheterna iGöteborgs, och polisdistrikt hör till dem som har uttalat sigi denna riktning. Justitiekanslern() synes för sin del inte vilja helt avvisa tanken på en reglering inomvapenlagens ram. Han förordar emellertid all man i försia hand litar till deingripandemöjligheter som gällande beslags- och förverkanderegler ger. JKpekar också pä möjligheten alt ingripa med stöd av 4 § marknadsföringslagen (1975:1418),vilken ger befogenhet alt förbjuda näringsidkare att lillkonsument för enskilt bruk salu-hålla en vara som på grund av sina egenskapermedför särskilda risker för skada pä person eller egendom. Kammarrätteni anser inte atl impulsgivarna bör föras in under vapenlagensregelsystem. Enligt kammarrätten är del svårt all jämställa impulsgivare medskjutvapen, vartill kommer alt del lillståndsförfa-rande som regleras ivapenlagen framstår som mindre lämpligt för impulsgivare. Kammarrätten anseratt en särskild lagstiftning atl föredra, BRÅpekar på möjligheten att använda förordningen (1959:312) om förbud mot vissastiletter m. m. som förebild om en särskild lagreglering skulle bli aktuell. .Självvill jag först konstatera alt frågan huruvida de elektriska impulsgivarnafaller in under vapenlagens nuvarande regelsystem ler sig svårbedömd. Klart äremellertid atl vapenlagen inte i praktiken har tillämpats på dessa apparater,trots atl viss marknadsföring av dem redan har ägl rum här i landet. Enokontrollerad spridning av de elektriska impulsgivarna vore självfalletsynnerligen otillfredsställande. I den män det över huvud laget finns någollegitimt användningsområde för sädana apparater måste ju detta varautomordentligt begränsat. Däremot finns det, som harframhållit, en risk för alt elektriska impulsgivare kan komma att användas ibrottsliga sammanhang. Bl, a. skulle polisarbetet kunna försvåras avsevärt, omman i kretsar som tämligen ofta blir föremål för ingripanden skulle utrustasig med apparater av del här slaget. De skulle också kunna användas somhjälpmedel vid överfall mot exempelvis taxichaufförer, bankbud ochkassapersonal i butiker. Attsom JK har varit inne på förlila sig på möjligheten för marknadsdom stolen alt meddela förbud mot alt saluföra apparaterna till enskilda perso ner bedömer jag inte som tillräckligt. I den mån fömlsållningar skulle finnas alt meddela elt sådant förbud, skulle ju delta kunna riktas bara lill en bestämd näringsidkare. Ett system som innebär alt apparaterna inte får innehas utan särskilt tillstånd skulle som jag ser det vara betydligt mer effektivt. Jag har mot bakgrund avdel anförda kommit fram lill atl man bör ingripa Prop. 1985/86: 176 lagstiftningsvägenför att få kontroll över spridningen av dessa apparater. Dealternativ som då erbjuder sig är atl antingen reglera frågan i en särskild lageller att komplettera vapenlagen så atl det blir klart att apparaterna fallerin under dess regelsystem. har för sin del förordat densistnämnda lösningen. Styrelsen har därvid hänvisat till all lagen genomföreskriften i I § första stycket 2 är tillämplig inte bara på skjutvapen utanäven på apparat eller anordning som beträffande verkan och ändamål är jämförligmed skjutvapen. Styrelsen har ifrågasatt om inte lagen lill följd av den föreskriftenredan nu är tillämplig pä dessa apparater. Men eftersom det inte ter sig heltnaturligt att utan vidare jämställa impulsgivare med skjutvapen har styrelsenförordat att I § VL kompletteras. Förslagethar vunnit anslutning hos flertalet remissinstanser. Kammarrätten i Sundsvallförordar dock atl frågan regleras i en särskild lag och anför som skäl alt detär svårt atl jämställa de elektriska impulsgivarna med skjutvapen och alt deltillståndsförfarande som gäller enligt vapenlagen inte lämpar sig för den härtypen av apparater. Självärjag närmast benägen alt ansluta mig lill den uppfattning som har framförts avrikspolisstyrelsen och majoriteten av remissinstanserna. Del har som jag serdet påtagliga fördelar att inordna apparaterna under det färdiga och välfungerande regelsystem som vapenlagen erbjuder. Den lagstiftningen är f.ö.redan nu tillämplig på föremål som åtminstone belräffande användningsområdeoch verkningssätt ligger ganska nära de elektriska impulsgivarna, exempelvis burkarmed tårgasspray. Reglerna om krav på tillstånd och en sträng behovsprövning haräven med avseende på sädana föremål fungerat utan några större problem. Omvapenlagen görs tillämplig på elektriska impulsgivare, får de inte innehas utansärskilt tillstånd av polismyndigheten. Vidare fär sådant tillstånd meddelasbara om sökanden kan visa all han har behov av apparaten. Tillstånd kommer ocksäall krävas för alt få föra in dem till landet och för alt få driva handel meddem. Dessa bestämmelser är straffsanktionerade. Av vad jag förut har anförtframgår attjag har svårt att se atl del f. n. finns något nämnvärl utrymme föralt meddela tillstånd av aktuellt slag. Rentlagtekniskt kan olika vägar väljas för att undanröja varje tvivel om att vapenlagenskall lillämpas på impulsgivarna. En utväg skulle kunna vara alt i 1 § försiastycket 2 nämna dessa som exempel på sådana apparater och anordningar somenligt punkten skall anses jämförliga med skjutvapen. Å andra sidan har någraremissinstanser pekat på all del renl språkligt ter sig mindre naturligt attrubricera impulsgivarna som direkl jämförliga med skjutvapen. Med en sådanutgångspunkt lorde del vara lämpligare atl i elt nylt stycke i paragrafen slå faslatl vad som sägs om skjutvapen även gäller impulsgivarna. Jag förordar densenast nämnda vägen. Jagföreslår mot bakgrund av det anförda att 1 § VL kompletteras med etl nylt slyckeenligt vilket bestämmelserna i lagen om vapen även skall gälla elektriskaapparater som är konstruerade för atl bedöva en person eller tillfoga honomsmärta och som är avsedda att bäras i handen. Detkan tänkas förekomma liknande apparater på marknaden som är så utformade atl någon risk för missbruk inte föreligger och som har ett 8 Del kan gälla apparater som används för Prop. 1985/86: 176 medicinsktbruk eller vetenskapliga ändamål eller inom slakterinäringen. Sådana apparatertorde i enlighel med vad har anföri som regel falla utanförvapenlagens tillämpningsområde med den formulering som jag nu föreslär.Styrelsens uppfattning har också lämnats utan erinran av praktiskt tagel allaremissinstanser. Delagändringar som jag här föreslår bör träda i kraft den . I enlighelmed den ordning som förut har tillämpats i liknande fall bör en övergångsbestämmelsemeddelas i samband med alt de elektriska impulsgivarna förs in under vapenlagenstillämpningsområde. Den bör innebära atl en sådan anordning får innehas ulantillstånd fram till den eller tills en gjord ansökanhar blivit slutligt prövad, i den mån vapenlagen i nuvarande lydelse inteinnebär alt det föreligger ett tillståndskrav. Övergångsvis kan alltså alltjämtfrågan komma upp i vad mån de elektriska impulsgivarna redan nu faller undervapenlagen. 3 Uppsiktsutlåning av vapen vid jakt Medverkan gäller ett krav på alt personer som villägna sig åt jakt skall ha avlagt s. k. jägarexamen. Syslemet fungerar så atl tillslåndför innehav av skjutvapen för jaktändamål inte får beviljas med mindre än atlsökanden för polismyndigheten företer bevis om alt han har avlagt jägarexamen.Reformen genomfördes på gmndval av ett principbeslut av (prop.1977/78: 141, JoU 28, rskr 323) genom ändringar av föreskrifterna ivapenkungörelsen (1974:123, VK) om förutsättningar för vapenlillslånd (5 a §). Reglerom utlåning av skjutvapen finns i 22 och 23 §§ VL, I korthet innebär dessaregler följande. Ettskjutvapen får inte lånas ul på längre lid än . Lånet får inte skeför annat ändamål än del som är avsett med innehavarens lillslånd. Vidare måstelåntagaren ha fyllt . Dock får ullåning ske lill personer som är under 18år, om vapnet skall användas vid övning eller tävling som äger rum underkontroll av vissa närmare angivna skytteorganisationer. Rör det sig om annatvapen än enhandsvapen eller helautomatiskt vapen, får utlåning ske till den somhar fyllt , om del skall innehas och användas under upplålarens uppsikt(22 § första stycket 3 b). Särskilda regler gäller också i fråga om utlåning avdels luft- och fjädervapen, dels enhandsvapen och helautomatiska vapen och omvapenhandlares utlåning av vapen till spekulanter för provskjutning. Omdet för att en enskild skall få tillstånd att inneha ett visst slag av skjulvapen krävs alt han skall ha avlagt skytteprov eller genomgått viss utbildning eller på annat sätl visat atl han är lämplig alt inneha vapnet, fär ett sådanl vapen enligt 22 § försia stycket 5 VL lånas ut endast lill den som uppfyller samma krav. Undantag från den sislnämnda regeln gäller, om vapnet skall användas enbart för provskjutning, övning eller tävling på skjutbana, 9 Det bör påpekas att en liknande bestämmelse fanns redan iden vapen- Prop. 1985/86: 176 förordning (1949: 340) som ersattesav vapenlagen. Bestämmelsen tog då sikte enbart pä sådana vapen som fickanvändas för älgjakt, s, k, klass l'Vapen, och avsåg avlagt prov förälgskyttemärke, 1 23 § VL föreskrivs bl, a, att skjulvapen inte får lånasut till någon som har fått skjutvapen förverkat eller tillstånd till innehavåterkallat, om inte låntagaren är berättigad att inneha ett vapen av den typsom lånet avser. Ett vapen får inte heller lånas ut till någon som kan antaskomma att missbruka del, I sin skrivelse påpekar att föreskrifternaom jägarexamen, vilka alltså trädde i kraft den , sammanställdamed bestämmelserna i 22 § VL innebär all var och en som skall låna vapen förjaktändamål antingen skall inneha eget tillstånd för vapen av samma typ som detlånade eller skall ha avlagt de delprov för jägarexamen som krävs för denaktuella vapentypen. Enligt förbundet är en sådan ordning inte ändamålsenligvid uppsiktsut-läning av vapen i samband med jakt. Förbundet anför bl. En av anledningarna ofta åberopad lill att jägarexameninfördes är att den utbildning av blivande jägare som lidigare varit den tillalla delar vanligaste, nämligen far-son upplärningen, numera fått en mera undanskymdplats i det atl elt tämligen slorl antal personer blir intresserade av jaktäven långt upp i åldrarna. Därtill kommer att urbaniseringen och ändradejaktförhållanden, ändrad jakflig struktur, m m även innebår att far-son upplärningennumera totalt sett spelar en mindre roll.