prop · G90310 · 1985-12-31 00:00:00 — anseratt bestämmelsen om polishämlning bör utgå ur skollagen. Kommunen anför: Genomgång av är vis serligen en plikt men i dagens samhälle måste denna utbildning främst ses som en förmån eller en rättighet. Utbildningen ska ske i samarbete med 92 hemmet (1 kap. 3 6). Om sådana ytterlighetsåtgärdersom polishämtning skulle bli aktueUa tordesådant samarbete ha blivk hek omöjligt. medpolis skulle inte förbättra möjligheterna samarbete. verkamed andra medel än polishämtning. Dagens skola har tUlgång tUl BUaga 5 personal med medicinsk,social och psykologisk skolning och det är genom elevvärdspersonalen somproblem med skolk och liknande måste lösas. Bestämmelsenom polishämtning grundar sig på en förlegad syn pä skolans rolli samhällets tjänst. Att regler om polishämtning fmns beträffande personersom ska fullgöra sin värnplikt, svårt mentalsjuka personer eller personer som dömts Ullfängelse är fortfarande möjligt att motivera. det gäller barn ochungdomar som ska utbildas i skolan synes denna Skolstyrelsen förordar att den utgår ur Enligt5 kap. II 8 krävs synnerliga skäl för polishämtning. Ljusdalskommun finner det trots vUlkoret om synnerliga skäl stötande att en elev skallkunna hämtas med biträde av poUsmyndighet och anser att paragrafen bör utgå.Enligt torde det vara mycket ovanligt att elever hämtas till skolanmed polishjälp. Det kan enligt kommunen ifrågasättas om ens synnerliga skälkan motivera en sådan åtgärd. SEH-kommitténerinrar om att kommittén i sitt yttrande över PM 29 som sin uppfattning anförtatt någon sankUonsmöjlighei bör finnas gentemot föräldrar som av tredska inteiakttar sin skyldighet att tillse alt skolpliktigt barn fuUgör sin skolgång.Kommittén anser att endast vite bör finnas kvar som tvångsmedel. Skolledarförbundetär övertygat om att i de fall en samförståndslösning om elevs skolplikt ejkunnat nås del inte heller torde vara möjligt att få en UllfredsstäUande ochslutlig lösning genom att tillgripa tvångsmedel. I stället bör i sådana enstakasituationer samhäUet ingripa med åtgärder inom det barnavårdande området.Förbundet anser därför principiellt att vitesbestämmelser m. m. i nuvarande 398 skollagen bör upphävas. RHSuttalar att den nuvarande oUdsenliga bestämmelsen om polishämtning av elevsnarast bör humaniseras. Hovrättenför : Av betänkandet (s. 143) framgår alt del iutbildningsdepartementet bearbetas ett förslag från skoladministrativakommittén att bestämmelserna om vite och hämtning helt skulle utgå eller att ivart fall möjligheterna till hämtning av en skolpliktig elev skulle avskaffas.Hovrätten vill i detta sammanhang endast som sin mening uttala att detförefaller hovrätten naturligt att skolplikten, dvs. skyldigheten att delta iutbildningen i , motsvaras av möjligheter för skolmyndigheterna att inom ramen för betryggande rättssäkerhetsgarantier - se till att vårdnadshavareoch elever uppfyller denna skyldighet. Meningen är ju också att dessaextraordinära möjligheter inte skall användas annat än i undantagsfall när allaansträngningar har misslyckats att på frivillig väg åstadkomma att ett skolpliktigtbarn verkligen får sin utbildning i . Enligtden nuvarande skollagens 39 8 tredje stycket är föreskrifterna om tvångsmedel inle tillämpliga beträffande deltagande i s.k. särskild under visning. anser att undantagsregeln är onödig och föreslår att den utmönstras. Kammarrätten i tillstyrker 93 Åtskilligaremissinstanser.har yttrat sig över utredningens förslag att skolstyrelsen(inte som länsskolnämnden) skall förelägga vite samt att länsrätten på talanav skolstyrelsen (inte som länsskolnämnden självmant) skall avgöra om viteskall utdömas och om hämtning skall ske. Även remissinstanser som helst ser atttvångsmedlen avskaffas har yttrat sig i dessa frågor. Vissaremissinstanser har ulan närmare kommentarer uttryckligen godtagitutredningens förslag om nya regler för handläggningen av ärenden om vite ochhämtning. Till dessa remissinstanser hör länsskolnämnderna i ochVärmlands lån samt kommun. Beträffandede remissinstanser som har ett mera preciserat tillstyrkande eUer som harinvändningar kan här nämnas följande. Förslagetatt det skall ankomma på skolstyrelsen att förelägga vite tillstyrks av vissaremissinstanser. Åtskilliga förordar emellertid att denna befogenhet skallligga kvar hos länsskolnämnden. Ett argument som anförs i detta sammanhang äratt skolstyrelsen inte framstår som en neutral instans utan som vårdnadshavarens"motpart". Tillde remissinstanser som uttryckligen godtar att skolstyrelsen får förelägga vitehör kammarrätten i samt länsskolnämnderna i , ,och . anser all det iskolförordningen bör tas in en föreskrift om alt skolstyrelsen för kännedom skaUtiUställa vederbörande länsskolnämnd förelägganden om vite. Tilldem som anser att vitesföreläggande bör ankomma pä länsskolnämnden hör länsskolnämndernai , , , , och , ,, och . Länsskolnämndeni upplyser alt vitesföreläggande har före-kommk i ganska få fall iBlekinge län. Vite har inte dömts ut i något faU. I de ärenden omvitesföreläggande som länsskolnämnden handlagt har motsatsförhåUandetmellan vårdnadshavare och skolstyrelse varit mycket starkt och fixerat. Ettutpräglat partsförhållande har förelegat. Under sådana omständigheter kan detinte anses lämpligt alt tilldela den ena parten, skolstyrelsen, en sädanmaktbefogenhet som vitesföreläggande innebär. Fråga huruvida vite skallföreläggas bör prövas av en myndighet som inte har varit indragen i detuppslitande motsatsförhållandet. avstyrker därför utredningensförslag att befogenheten att förelägga vite skall överföras från länsskolnämndtill skolstyrelse. Länsskolnämndeni anför liknande synpunkter: Enligt nämndens mening bör länsskolnämndenäven fortsättningsvis förelägga vite, I den konflikt mellan hem och skola somleder till en situation där föreläggande av vite blir aktueUt, har som regelredan den lokala skoUed-ningen och skolstyrelsen agerat i förhåUande vårdnadshavarenoch betraktas av denne som partisk och prestigebunden. Efter en handling, somav vårdnadshavaren lätt uppfattas som maktövergrepp, är del svårt attåterställa normala relationer meUan hem och skola. lämpligareatt en mera "oparUsk" instans handlägger frågan om vitesföre- Prop.1985/86: 10 läggande. Länsskolnämndeni har samma inställning: Vårdnadsha- Bilaga 5 vare, som av tredskahindrar elev från att gå i skola, har som regel kommit i konflikt med skolan. Idessa fall är det oftast lättare att lösa problemen om en tredje part som länsskolnämndenmed såväl lokal som allmän skolkännedom - går in. Att den ena av de tvåparterna som är i konflikt med varandra har rätt att tillgripa tvångsmedel ärinte lämpligt och torde vara besvärande för det fortsatta samarbetet mellan hemoch skola. har myckel goda erfarenheter av nuvarande system.Sedan 1973 har länsskolnämnden i endast ett fall behövt besluta om sankUon.Övriga till nämnden anmälda faU har kunnat lösas genom bl, a. personligakontakter från länsskolnämnden. Om utredningens förslag hade gällt hadeskolstyrelserna tvingats förelägga sju vårdnadshavare vite . Länsskolnämndeni län finner det tvivelaktigt om möjligheten att förelägga vite skallutövas pä skolstyrelsenivå. Det finns dä risk för att man alltför snabbt, innanalla vägar är prövade, hamnar i en skualion där endast ett vitesföreläggandeåterstår. ser inga nackdelar med nuvarande ordning, då nämndenkan både förelägga och utdöma vke. Det har tvärt emot visat sig att deinblandade parterna i sådana ärenden ser nämnden som en neutral part med vUkenman kan diskutera fram en lämplig lösning. Det är endast i undantagsfall sådanaärenden leder UU ett vitesföreläggande. i lån är av liknande skäl tveksam tUl förslagetom att skolstyrelserna skall ges rätt att förelägga vke. Om en vårdnadshavareav tredska hindrar sitt barn att gå i skola finns en konflikt meUan vårdnadshavarenoch den lokala skolmyndigheten. Att den ena parten i en sädan konflikt förfogaröver ett tvångsmedel är knappast lämpligt. Tillgrips tvångsmedlet fördjupassäkert konflikten. har den erfarenheten att uppkomnakonflikter har kunnat lösas genom olika ingripanden och personliga kontakterfrån nämnden ulan att vitesförelägganden och polishämtning har behövttillgripas. Om den ordning som utredningen nu föreslår hade gällt, är detsannolikt att vilen och polishämtningar skuUe ha förekommit i flera fall därsädana sanktioner har kunnat undvikas med den nu rådande ordningen. Länsskolnämndernahar ingående kunskaper om skolans värld. Om sankUonsbestämmelser fortfarandeskall ingå i skollagen förordas därför att det även skall ankommapå länsskolnämnd att besluta om föreläggande av vite. iGöteborgs och lån erinrar om sitt yttrande över PM 29 och tar upp även en annan aspekt: Nämnden ansåg i yttrande (8 148) att nämnderna även fortsättningsvis borde ha vissa beslutsbefogenheter i fråga om en elevs skolgång och även möjlighet att kunna tillgripa någon form av sankUon. Rätten tiU vitesföreläggande kunde vara en sådan. Enligt nämndens mening finns således skäl som talar för alt besluten om vitesföreläggande ligger kvar hos nämnderna. Nämnden ser därvid emellertid inte den fiskala delen som den viktigaste frågan om var beslutet skall ligga ulan snarare det förhållandet att bestämmelsen tillför- 95 Prop.1985/86: 10 säkrar ett sådant ärende att komma under nämndens handläggning. Densituation som råder när ett vitesföreläggande ifrågasätts kännetecknas som BUaga 5 regelav bl. a. låsta positioner mellan vårdnadshavaren och skolstyrelsen. Länsskolnämndenkan då, vid sin behandling, gä in som en ny samtalspartner, som i bästa fallbåda parterna är lyhörda för, varvid nya Ullfällen kan skapas för bearbetningoch upplösning av konfliktsituationen. förslag skall länsrätten och inte som länsskolnämnden avgöraom vite skall utdömas och om hämtning skall ske. Det skaU ankomma päskolstyrelsen att hos länsrätten föra talan om sådana åtgärder. Utredningenhar anfört rättssäkerhetsskäl tiU stöd för överflyttningen frän länsskolnämndenlUl länsrätten. Vissaremissinstanser instämmer i att länsrätten bör bli beslutsmyndighet. Främsträttssäkerhetsaspekter anförs därvid, ÅlskUliga remissinstanser förordaremellertid att länsskolnämnden fortfarande skaU avgöra ärenden om utdömande avvite och hämtning. Som skäl anförs främst att den nuvarande ordningen harfungerat UllfredsstäUande och att länsskolnämndema har ingående kunskaper omskolan. Man menar också alt erforderliga juridiska kunskaper finns hos nämndema. Tillde remissinstanser som uttryckligen godtar förslaget att länsrätten skall dömaut vite hör kammarrätten i , SÖ, länsskolnämnderna i ,, , , , och samtStockholms kommun. Och lill de remissinstanser som uttryckligen godtarförslaget att länsrätten skall besluta om hämtning hör SÖ, länsskolnämnderna iBlekinge, , , , och ,, /SR och . Stockholmskommun tUlstyrker utredningens förslag i fråga om vite och hämtning. Det ärinte rimligt alt helt överlåta hithörande frågor pä de kommunala myndigheterna.Utredningens förslag att beslut om extraordinära åtgärder skall fattas avlänsrätt fyUer bättre kraven pä rättssäkerhet. Länsskolnämndeni : I fråga om utdömande av vite anser nämnden i och för sig atträttssäkerheten är väl tillgodosedd vid nämndens handläggning av en sådanfråga, närmast med hänsyn lill att en av nämndens ledamöter är domstolserfarenjurist. Nämnden kan dock se vissa fördelar i alt länsrätten med sin störreerfarenhet på detta område handlägger dessa ärenden. Länsskolnämndeni anför att länsrätten har erforderlig kompetens och erfarenhetbeträffande sådana tvångsåtgärder som polishämtning. i bör det vara på talan av länsskolnämnd,inte skolstyrelse, som beslul om polishämtning skall fattas. Till de remissinstansersom anser att länsskolnämnden bör kvarstå som beslutsmyndighet i fråga om utdömande av vite hör länsskolnämnderna i , , , och lån. Och tiU de remissinstanser som anser att länsskolnämnden bör kvarstå 96 som beslulsmyndighel i fråga om hämtning hör länsskolnämndernai Gäv- Länsskolnämndeni anser att utredningens förslag Prop. 1985/86: 10 skuUemedföra en onödig byråkraUsk "vända" över länsrätten. Länsskolnämndeni lån: Ur rättssäkerhetssynpunkt finner nämn- Bilaga 5 den att lekmannainflytandetoch Ullgång till juridisk sakkunnighet i länsskolnämnden tillika med nämndenskännedom och kontakter med skolväsendet inom länet bör vara helt betryggande. Handhavandetav denna ärendetyp vittnar med aU tydlighet om att uppgiften bör ligga kvar. Länsskolnämndeni lån är mycket tveksam till förslaget att länsrätten i stället för länsskolnämndenskall i förekommande fall utdöma förelagt vite. Som regional myndighet förlänets skolväsen bör länsskolnämnden också ha god aUmän kännedom om olika slagav skolproblem och därmed också goda förutsättningar att besluta beträffandeutdömande av vite. Länsskolnämndeni anser inte att det föreliggande förslaget skulle innebäranågon förbättring i jämförelse med nuvarande bestämmelser. ärnämligen genom gäUande instruktion Ullförsäkrad sakkunskap, eftersom den avlänsstyrelsen utsedde ledamoten skaU vara en i allmän tjänst anstäUdförvaltningsjurist eller domare och föredraganden i nämnden anUngen är juristeller har annan förvaltnings-rättslig UtbUdning. förfogar överstor fackkunskap om skolan och har goda möjligheter att på olika sätt komma lilltals med parterna i ärenden av den här arten och har underlag för ett merinformellt handlingssätt än en domstol. i anseratt länsskolnämnd bör kvarstå som beslutsmyndighet, eftersom den av utredningenåberopade rättssäkerheten rimligtvis inte blir bättre tillgodosedd genom denföreslagna nyordningen. iKronobergs län: fackkunskap om skolan och möjlighet tiU ett mer informellt handlande än en domstol torde vara en stor fördel i handläggningen av nu aktuella ärenden. anser det därför olämpligt att utbyta ett väl fungerande system. I utredningen hänvisas till alt domstolsprövning skulle medföra bättre rättssäkerhet vid utdömandet av sanktionerna vite och polishämt ning. I den s. k. SAK-propositionen har liknande motiveringar anförts när del gäller överflyttning av besvärsprövning från länsskolnämnd till SÖ. viU hävda alt rättssäkerheten också torde vara Ullgodo- sedd vid behandling, i länsskolnämnd, 1 nämnden finns en ledamot med juristutbildning och i regel är även föredragande tjänsteman jurist. Be- svärsprövningsärenden m. m. som f. n. åligger länsskolnämnden innefattar i regel också lämpHghetsaspekter där en fackmyndighet med fältanknyl- ning torde ha vida bättre möjlighet än t. ex. en central myndighet att bedöma riktigheten i ett handlande. Delta är också en viktig del i rättssä kerheten. Som exempel kan fråga ställas om rättssäkerheten blir störte om två tjänstemän på SÖ avgör besvärsärende om elev skall fä påbörja skol gång därest en skolstyrelse (förtroendenämnd) ej medgivk detta, än om motsvarande besvärsärende avgörs av en länsskolnämnd i plenum. vill med det nu sagda framhåUa att förändring ar inte bör genomföras uUfrån allmänna generella uttalanden om rätts säkerhetsaspekter. 7 1985/86. 1985/86: 10 Länsskolnämndeni vill för sin del hänvisa tUl atthos länsskolnämnderna finns både ledamöter och tjänstemän som är BUaga 5 juridisktsakkunniga, varför rättssäkerheten torde vara tillgodosedd också vidhandläggning i nämnderna. Ärenden om utdömande av vite har varit sällsynta hos länsskolnämndeni . Länsskolnämndeni anser att det i skolförordningen bör tas in föreskrifter omatt skolstyrelsen för kännedom skaU tUlställa vederbörande länsskolnämndframställningar länsrätten om utdömande av vite och hämtning. Påmotsvarande sätt bör länsrätten genom bestämmelse i någon expeditionsförordningeller i skolförordningen åläggas att översända kopia av beslut till nämnden. Enligt39 8 i den nuvarande skollagen skall beslut om vitesföreläggande gä iverkställighet utan hinder av besvär. Detsamma gäller beslut om att elev skaUhämtas UU skolan med biträde av polismyndighet. I utredningens lagförslagföreskrivs beträffande vitesföreläggande alt "ett sådant föreläggandeskall följas" (5 kap. 10 8 första stycket andra meningen) ochbeträffande beslut om hämtning att "ett sådant beslut får verkställas ävenom det överklagas" (5 kap. 11 8 andra meningen). Universiteteti reagerar mot formuleringen "Ett sådant föreläggande skallomedelbart följas" i 5 kap. 10 8 första stycket andra meningen. Dettapåpekande anser universketet vara onödigt eftersom det framgår av sista stycketsamma paragraf vad följden blir om inte föreläggandet följs. Kammarrätteni : Hämlningsfallen är ofta av ytterst känslig beskaffenhet,exempelvis vid motsättningar pä grand av religiös tro. Om skolplikten redanförsummats krävs vidare så speciella insatser att brådskan attverkställa ett hämtningsbeslut ej är alldeles påfallande. Med hänsyn tiU delsagda fär kammarrätten föreslå att sista meningen i 118 skall utgå. Om någon verkställighelsbestämmelselikväl skulle anses erforderlig bör bestämmelserna i 21 kap. 12 S föräldrabalkensamt i 17, 18, 20 och 24 5§ kungörelsen (1967:715) med föreskrifter om tiUämpningenav 21 kap. fä utgöra förebUd. Kammarrätteni : Ordet "hindrar" i 10 S första stycket synes olämpligt.Meningen bör väl alltjämt vara att en viss akUvket kan krävas av vårdnadshavaren(jfr ordet tUlse i 5:9 förslaget UU skoUag). En bättre formulering - med nu gäUande39 S som förebild - synes vara: Fullgör ett skolpHktigt barn ej sin skolpliktoch beror underlåtenheten på tredska av vårdnadshavaren, får denne avskolstyrelsen vid vite föreläggas - etc. anser att "av tredska" är svårförståeligt för flertalet svenskar och rekommenderar i stället t. ex. "utan rimligtskäl". 98 Också anser att ordet "tredska"bör utgå. munen bör första meningeni 5 kap. 10 8 första stycket få följande lydelse: "Vårdnadshavare,som underiåter att tillse att skolpliktigt barn fullgör sin Prop. 1985/86:10 skolplikt...". 7.6 Alternativa kurser m.m. Dennuvarande skollagens 24 och 25 SS har efter det att utredningen lade fram sittförslag ändrats med anledning av övergången till den nya läroplanen förgrundskolan (Lgr 80). Efterändringarna föreskrivs följande i paragraferna. Utöver den för alla elevergemensamma undervisningen anordnas enligt 24 S andra stycket pä grundskolanshögstadium olika kurser med hänsyn till skilda intresseinriktningar hoseleverna. Pä samUiga stadier anordnas undervisning för elever med behov avsärskilt stöd. Alternativ i fråga om kurser i väljs enligt 25 8första stycket av elevens föräldrar, dvs, vårdnadshavare, efter samråd medeleven och sedan upplysningar lämnats av skolan. I 25 8 andra stycketföreskrivs all uttagning till sådan undervisning för elever med behov avsärskilt stöd som avses i 24 8 andra stycket andra meningen sker genom skolansförsorg. Föreskrifternai 24 § andra stycket första meningen motsvaras i skolförfattningsutredningensförslag av bestämmelser med följande lydelse: "Utbildningen skallanordnas sä att olika behov och intresseinriktningar hos eleverna kan tUlgodoses. "Föreskrifterna i 25 8 saknar motsvarighet i utredningens lagtextförslag. Vadgäller bestämmelsen om alt "utbildningen skall anordnas sä att olika behovoch intresseinriktningar hos eleverna kan tillgodoses" förordar SÖ överväger att ge formuleringen en något mer begränsad karaktärgenom ett tillägg av ungefär följande innehåll: " tillgodoses enligtde grander som bestämmer såsom underlag för regeringens beslut omläroplan för /specialskolan". Länsskolnämndeni tillstyrker den förenkling som 5 kap. 13 8 innebär i förhållandeUll motsvarande bestämmelse i skollagen vid tiden för utredningens förslag. Beträffande25 5 i den nuvarande skollagen anför SÖ att det enligl verkets mening inte äralldeles givet att regeln om en föräldrarnas rätUghet att välja (pä barnensvägnar) skall utmönstras ur lagen - och kanske även uteslutas frän annanförfattningsreglering, något som utredningen inte alls berör. Till problemethör också regeln i andra stycket av nuvarande 25 8 skoUagen om att det ärskolan inte föräldrama som bestämmer om en elevs uttagning tillspecialundervisning. (De närmare reglerna i skolförordningen 5:38 begränsarnumera vissa procedurregler tiU den typ av specialundervisning som sker isärskild undervisningsgrupp.) Det spörsmål som dennuvarande 25 8 skollagen reglerar är alltså huru vida det är den enskUde eller samhäUet-skolan som skall ha del huvudsakli ga avgörandet, när olika alternativ i utbildningen finns enligt bl. a. läropla nen. När skollagen kom till , samUdigt som grandsko lan definiUvt skulle genomföras och äldre skolformer avvecklas, utgjorde 25 8 ett centralt stadgande i lagen. Den markerade den radikala förändring i skolsystemet, som det ansågs innebära när vi gick över "från urvalsskola 99 Prop.1985/86:10 tiU tiUvalsskola", Det skulle ju inte längre såsom förbl.a. det äldre realskolsystemet vara skolan-samhället som genom begränsning avplats- BUaga 5 antal,genominträdesprov, betygskrav m.m. bestämde om barnet skulle få prövapå en utbildning som omfattade t. ex. flera främmande språk; rätten attmisslyckas förbehölls den enskilde och hans föräldrar. Detkan mot denna bakgrund vara berättigat att överväga om inte en motsvarighet -om också något moderniserad - till nuvarande 25 § skollagen bör ha sin platsäven i en ny skollag. Detpraktiska behovet av klara besked bör under aUa förhållanden föranleda enförfattningsreglering. kommer även framöver att rymma en hel delalternativ, även om valet bland dessa inte har samma avgörande betydelse somförr för möjligheterna till fortsatta studier efter . Om ett valdock har rätt stor betydelse för framtida möjHghe-ter och ett sådant val skallankomma på den enskUde, torde i grundskoleåldrarna beslutanderätten få lov attanges ankomma på värdnadshavarna. 7.7 Befrielse från vissa inslag i utbildningen SÖförordar en modifiering av skrivningen "befrias frän att deka i religiösainslag i utbildningen, om eleven ..." tUl ",.. befrias frän att deltai undervisningen i religionskunskap och religiösa inslag i utbildningen iövrigt, om eleven ..." Universiteteti finner, att uttrycket "religiösa inslag" är alltför diffustoch svårt att definiera. Ett så allmänt uttryckssätt kan ge anledning tilltolkningssvårigheter och missuppfattningar. Eftersom någon ändring i sak inteär avsedd bör den nuvarande formuleringen i skollagens 27 8 kvarstå oförändrad. TCO:5 kap. 14 8, 6 kap. 17 § och 7 kap, 3 8 anger att elev pä begäran av vårdnadshavarebefrias från att deltaga i religiösa inslag i utbildningen om eleven tillhörett trossamfund som av regeringen fått tillstånd att i skolans ställe ombesörjautbildning i religionskunskap. TCO anser begreppet religiösa inslag alltföroprecist. Del kan t. ex. ifrågasättas om begreppet täcker reUgionsundervisning.1 Lgr 80 anges att företrädare för föreningar och trossamfund kan medverka iskolans arbete. Kravet på saklighet och allsidighet gäller dä det samladeutbudet. Föreningar med bestämda program, exempelvis religiösa samfund, ska harätt att verka för sin uppfattning. Vad som utöver detta kan anses varareligiösa inslag är tveksamt. Den tidigare skrivningen i skollagens 27 8 är attföredra. Ludvikakommun ifrågasätter om bestämmelsen alls behövs med hänsyn till attundervisningen i de samhällsorienterande ämnena bedrivs på sätt som skeroch som innebär alt dellagande i religionsutövning inte är aktuellt. Göteborgsstadskansli har invändningar mot utredningens förslag till 5 kap. 14 8 och anför: I regeringsformen 2 kap. 1 8 punkt 6 anges att varje medborgare är gentemot det allmänna tillförsäkrad religionsfrihet: frihet att sammansluta sig med andra i trossamfund och utöva sin religion (posi tiv religionsfrihet). Vidare föreskriver regeringsformen 2 kap. 2 S att varje 100 medborgare är skyddad mot att myndighet tvingarhonom att tillhöra trossamfund(negativ religionsfrihet). Enligt religionsfrihetslagen kan medlem av göra anmälan om utträde om man inte längre vUl tillhöra kyrkan. Villnågon vinna inträde i kan ansökan göras om sådant. För den somstår under annans vårdnad och ej fyllt göres ansökan eller anmälan av vårdnadshavaren.Ansökan eller anmälan för barn som fyllt fär göras endast om barnetsjälvt samtyckt därtill.