prop · G903100 · 1985-12-31 00:00:00 — Den totala sysselsättningen beräknas ha ökat med 43000 personer1985, trots att antalet sysselsatta genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder harminskat med 25000 personer. Antalet sysselsatta pä den reguljäraarbetsmarknaden har således ökat med närmare 70000 personer. Arbetslöshetenhar reducerats från 1983 fill 1985. Erfarenheterna visar att sysselsättningen inäringslivet påverkas av produktionstillväxten med en betydande eftersläpning.Produktionsökningen i näringslivet 1984 och 1985 och det högakapacitetsutnyttjandet torde därför medföra en fortsatt hög sysselsältningsnivåi näringslivet 1986. Antalet vid arbetsförmedlingarna nyanmälda lediga platservar något högre än . Det talar också för enfortsatt god arbetsmarknad . Därtill kommer en fortsattkraftig sysselsättningsökning i den kommunala sektorn. En viss försvagning avarbetsmarknaden under loppet av 1986 kan emellertid inte uteslutas. Regeringenhäller en hög beredskap för att stödja arbetsmarknaden. 3 Den ekonomiska politikens inriktning 3.1 Finanspolitiken Detövergripande målet för den ekonomiska politiken är att upprätthälla en hög ochjämn sysselsättning och atl skapa förutsättningar för stigande realinkomsterför hela befolkningen. I en ekonomi av typ, med stor utrikeshandel ochen hög internationalisering av företagandet, kan full sysselsättninglångsiktigt bara nås om vi kan bevara och förstärka näringslivetskonkurrenskraft. Den ekonomiska politiken måste därför inriktas på att pressatillbaka prisstegringarna och minska underskotten i utrikesaffä-rerna och istatsbudgeten. Mot den bakgrunden var en skärpning avfinanspolitiken ett viktigt inslag i den omläggning av den ekonomiska politikensom gjordes . Genom att hälla tillbaka den inhemska efterfrågan, ikombination med den förbättring av konkurrenskraften som devalveringmedförde, skulle en överflyttning av resurser från privat och offentlig konsumtionske till förmån för export och investeringar. I flera viktiga avseenden -produktion, investeringar och sysselsättning - har denna omläggning avpolifiken burit frukt. Dessa positiva resultat för produktion ochsysselsättning hade det emel lertid inte varit möjligt att nå om vi inte samiidigt hade minskat de stora 17 finansiellaobalanserna i den offentliga sektorn under den senaste treårs- Prop.1985/86:100 perioden. Det nu föreliggande budgetförslaget innebär att vifortsätter på Bil. 1 den inslagna vägen med att ytterligare minskabudgetunderskottet. Det är nämligen otvetydigt så, alt fortsatt storabudgetunderskott skulle verka uppdrivande på den allmänna prisnivån och påränteläget. Därmed skulle ekonomins konkurrenskraft gröpas ur ochinvesteringsverksamheten hämmas. Statens budgetunderskott som uppgick tilldrygt , motsvarande av BNP, beräknas 1985 ha gått ned till , eller av BNP. För hela den offenfiiga sektorn harsparandeunderskottet minskat från av BNP 1982 till 1985. År1986 beräknas underskottet bli av BNP. Orsakerna till denna utveckling är såväl ökadeskatte- och avgiftsinkomster till följd av ökad fillväxt i ekonomin som enlångsammare utgiftsexpansion än fidigare. och fram t.o.m.1982 ökade de offentliga utgifterna realt med i genomsnitt per är.Denna utveckling har brutits. beräknas ökningstakten till blott0,. För den statliga sektorn är det fråga om en real minskning avutgifterna. En del av minskningen av budgetunderskottet 1985förklaras av atl skatteunderlaget ökar förhållandevis mycket till följd avframför alll en ganska kraftig uppgång av löner och andra hushållsinkomster. Ensådan ulveckling leder visserligen pä kort sikt till en reducering av denofi"entliga sektorns sparandeunderskotl, men på , till följd avförsämrade tillväxlförutsättningar, till ökande underskoll. En central uppgift i regeringensekonomisk-politiska strategi måste därför vara att uppnå enreducering av de offentliga underskotten och låga pris- och löneökningar. Dennaanpassning av löner, priser och offentliga utgifter skall ske utan attarbetslösheten tiUäts öka. Den bild av den ekonomiska utvecklingen somredovisas i denna finansplan lyder på en måttlig tillväxt i den svenskaekonomin 1986. Något utrymme för att med ökade statsutgifter temporärt försökastimulera fram en högre aktivitet finns emellertid inle. En ökning av deoffentliga utgifterna, eller ökad utlandsupplåning, skulle tvärtom rubbaförtroendet för den ekonomiska polifiken. Infiationsförväntningarna skulledrivas upp. Det skulle uppstå risk för spekulativa valutautflöden som skulletvinga fram en höjning av ränteläget. Finanspolitiken måste i stället inriktas på ensädan avvägning visavi penningpolitiken all fömtsättningar skapas för enlättare penningpolifik. Den nuvarande situationen med en realränta på ärinte långsiktigt förenlig med en utveckling mot ökad balans i den svenskaekonomin. Därför mäste finanspolitiken ha en stram inriktning. I enlighet med den ekonomisk-poUtiska strateginmåste vi fortsätta atl vrida över resursanvändningen till mer export och investeringar. Därige nom kan bylesbalansunderskottet förbytas i det överskott som krävs för att utlandsskulden skall kunna minskas och handUngsfriheten öka för den ekonomiska politiken. Del samlade inhemska sparandel måste vara så stort att det dels finansierar en nödvändig utbyggnad av produktionskapa citeten, dels genererar elt långsiktigt bytesbalansöverskott. deöverskottmåsle fill slor del komma tiU ständ genom alt den offentliga Prop. 1985/86:100 sektorns finanser förbättras, även om också ett ökat hushåUssparande, Bil. 1 som i sig är önskvärt, kan ge elt bidrag härtUl. Arbetet med att förbättra statsfinanserna måstemålmedvetet fuUföljas. Det samlade skattetrycket bör inte ökas, varför denfortsatta anpassningen i allt väsentligt måste ske på utgiftssidan. Dettainnebär att de offenfiiga utgifternas andel av BNP måste nedbringas. Underden första delen av 1985 ledde försvagningen av bytesbalansen och stegringen avdollarkursen lill ett omfattande valutautfiöde. Detta nödvändiggjorde enåtstramning av penningpoUtiken. Diskontot höjdes från 9,5 fill11,och straffräntan höjdes från 13,5 till 16 %, somutlåningstaket för banker och finansbolag sänktes frän . Isyfte att begränsa den snabba tillväxten av den privata konsumtionengenomfördes också vissa skärpningar i vUlkoren för bl.a. avbetalnings- ochkontokortskrediter. Genom åtgärderna kom den svenska räntenivånatt ligga betydligt högre än den som rådde i omvärlden. Räntemarginalengentemot eurodol-larräntan vidgades för till . förstärktes emeUertid bytesbalansen, och den sänkning av dollarkursensom inletts fortsatte . Efter ett utflöde pä inemot 10miljarder kr. fram tiU dess åtgärderna vidtogs , uppvisadeåterstoden av året ett stabilt valutainflöde. De korla räntorna kunde därföråter sänkas i flera steg. Vid slutet av året hade penningmarknadsräntornanedbringats fill . som helhet var valutaflödena i stort setti balans, dvs. underskottet i bytesbalansen motsvarades av ett privatkapitalinflöde av ungefär .samma storlek. Utvecklingen har såledeslegat väl i linje med målet att undvika ett långvarigt valutautfiöde. Statensnettoupplåning utomlands var visserligen betydande, ca , mendå den motsvarades av en uppbyggnad av valutareserven av ungefär sammastorlek, var den väl förenlig med ambitionen att staten ej skall låna utomlandsför atl kompensera ett privat kapitalutflöde eller ett bytesbalansunderskott. Utvecklingen mot en mer flexibel ochmarknadsanpassad penningpolitik och färre kvantitativa regleringar har pågättsedan 1982. avskaffades Ukviditetskvoterna för bankerna ochunder ändrades placeringsplikten för försäkringsbolagen ochAP-fonden till ett krav på bruttoförvärv istäUetför innehav av prioriteradeplaceringar. Genom dessa båda reformer skapades väsentligt bättreförutsättningar för en utvecklad kapitalmarknad. I samband med den penningpolifiska åtstramningen imaj 1985 slopades rekommendationen om bankernas utläningsräntor, som varit i kraft i stort sett ulan uppehåll . avskaffades även utlå- ningslaket för banker, finansbolag och bostadsinstitut. Olika former av kvantitativa utlåningsbegränsningar hade då varit i kraft i omkring . infördes en s. k.räntetrappa för bankernas upplåning i riks- Prop. 1985/86:100 banken, varigenomräntan stiger med upplåningens storlek. Dessutom höjs Bii. 1 kassakraven från 1tUl från den 13 janauri 1986, samiidigt som ränle-gottgöreJsen för dessamedel slopas. De olika åtgärderna sammantagna förutses medföra en effektivarekonkurrens mellan olika institut och därvid stärka bankernas ställning pämarknaden, som räntestyrning underlättas. Kassakravenavses dämpa bankernas benägenhet att öka sin ufiäning. Redan lidigare har fillväxten ipenningmängden varit en dålig indikator pä likvidUetsutveckUngen i ekonomin,bl. a. pä grund av en rad strukturella förändringar som skett . 1 och med att ulläningstaket för bankerna avskaffats kanpenningmängdens tillväxt komma att påverkas kraftigt genom att en del av dekrediter som kanaliseras utanför banksektorn överförs tUl bankerna.Denna tillväxt i penningmängden speglar inte någon förändring avlikviditetsutvecklingen inom den totala ekonomin. Det finns anledning att räknamed att överföringen av krediter till banksystemet kommer att ske successivtoch sträcka sig . Finansieringen av statensbudgetunderskott har underlättats genom introduktionen av nyauppläningsinstrument, såsom riksobligationer, statsskuidväxlar ochallemanskonton. har budgetunderskottet nedbringats. ärmöjlighelerna att tUlgodose statens länebehov utan stora påfrestningar påkreditmarknaden goda. En bedömning av hur upplåningen kommer atl fördela sigpå olika upplåningsförmer framgår av tabell 3. Tabell 3 Finansiering av statens lånebehov 19841986 Nettobelopp, miljarder kr. Statens budgetunderskott' 74 59 50 Valutaförluster på statliga utlandslån 11 8 4 Statens lånebehov 63 51 46 28 O 25 därav: företags och kommuners insättningar i 9 16 9 kassakravsmedel - - 8 övrigt 19 -16 8 Inhemsk marknad därav: prioriterade obligationer ' Budgetunderskottet anges här enligt riksgäldskontoretskassamässiga principer och skiljer sig något från det budgetunderskott somriksrevisionsverket redovisar. Hushällens betydelse förstatsupplåningen har ökat starkt. väntas hushällen svara för ungefär en tredjedel av statens upplåning. Allemanssparandetförväntas öka i omfatlning liU följd av den extra in- Prop. 1985/86: 100sättning med högst . som medges utöver.ordinarie belopp under Bil. 1försia kvartalet 1986, medan netloupplåningen genom premie- ochsparob-Ugafioner väntas bli något mindre än . Finansieringen i motsvaras till störstadelen av en ökning i näringslivets och kommunernas inneslående medel pä kontoni saml av bankernas kassakravsmedel. NäringsUvets och kommunernas inneslåendemedel på konton i kommer således alt öka men tillväxtenblir betydligt lägre än under föregående år. Återstoden av finansieringen iriksbanken motsvaras av behållna vinstmedel och ökning av denutelöpande sedelvolymen. Det resterande uppläningbehovet läcks genomförsäljning av riksobligationer och statsskuidväxlar på marknaden. Denna delav stalsupplåningen förväntas bli mindre än under lidigare år. Bmtloupplåningenblir dock betydande, eftersom stora volymer statspapper, särskiltstatsskuldväxlar, förfaller till inlösen . Vid nyupplåningen kommerstörre vikt att läggas vid alt statsskulden konsolideras. Detta avses ske genomatt riksob-ligalionernas andel av bmtloupplåningen ökas. Skattesystemethar en rad viktiga uppgifter. Skatterna skall finansiera den offentligasektorns utgifter. Skattesystemet skaU bidra till att utjämna inkomster ochförmögenheter. Det är vidare angeläget att skattesystemet utformas så attproduktiva insatser i form av arbete, förelagande och sparande uppmuntras,medan spekulativa beteenden och länefinansierad konsumtion motverkas.Skattesystemet bör ocksä kunna användas inom slabiliseringspoUtiken. Etl ytterligare krav som bör fillmätas slor vikt äratt skattesystemet bör förenklas. Det är av en rad skäl angeläget att skattesystemetär enkelt, robust och begripligt. har en rad förändringar skettav skattesystemet utifrån dessa syften. Med inkomstskattereformen 1983-1985 bröts enlångvarig utveckling med ständigt sfigande marginalskatter. Marginalskatternahar sänkts i så gott som samfiiga inkomstskikt, i vissa fallmed . , när marginalskatlereformen är genomförd, ärdet bara av samtliga inkomsttagare som har en marginalskatt somöverstiger . Motsvarande andel 1982 var . 1986 genomförs den förenklade självdeklarationen. Isamband därmed höjs schablonavdraget under inkomst av tjänst till 3000 kr.Kostnader för arbetsresor blir på nytt fullt avdragsgiUa. För flertalet löntagare innebär dessa förändringar enviss skattesänkning. fär kommuner med hög kommunalskatt ettriktat stöd förut satt alt de sänkt den kommunala utdebiteringen i motsvarande män. Där med kommer spännvidden i det kommunala skatteuttaget mellan olika 21 Den genomsnittliga kommunala utdebi- Prop. 1985/86: 100 teringen sjunker något 1986, vilket är första gängen pä 30 är. har ett antal förändringarinom företagsbeskattningen genomförls. Utrymmet för lagernedskrivningar harreducerats som bolagsskatten har sänkts. Vidare har de särskildainvesierings-och forskningsavdragen slopats. Dessa förändringar har inneburitalt basen för företagsbeskattningen har vidgats, som skattesatsenhar sänkts. Den kommunala beskattningen av juridiska personer har upphört. Under den gångna mandatperioden har ett flertalförändringar genomförts, som inneburit stora förenklingar av skattesystemet.Den mest genomgripande är den tidigare nämnda reformeringen avlöntagarbeskatt-ningen. 1 och med att delta system införs, kommer nära 4miljoner inkomsttagare alt kunna använda sig av den förenkladesjälvdeklarationen. Förenklingsarbetet har ocksä manifesterats i attpunktskatter har förenklats eller slopats. Det gäller exempelvis förkassettskatlen, som har sänkts och förenklats, och lotterivinstskatten, som haravskaffats. Reformeringen av skattesystemet måste nu drivasvidare. En viktig utgångspunkl är att det totala skattetrycket bör hållas istort sett oförändrat. Det innebär, atl den fortsatta förbättringen av denoffentliga sektorns sparande i allt väsentligt måste ske genom att deoffentliga utgifterna begränsas. Skattetrycket mäts vanligen med den s.k.skattekvoten, dvs. de totala skatternas andel av BNP. Skattekvoten har under enföljd av år legat pä eller strax . Jag vill dock erinra om attskattekvoten är ett mycket grovt mätt. Skattekvoten kan sålunda fluktuera övertiden till följd av förskjutningar mellan vinstandel och löneandel i ekonomin,förändringar i konjunkturiäget m. m. utan att skattesatserna har förändrats.Det kan ifrågasättas om sådana fiuktuationer av skattekvoten avspeglar någraförändringar i skattetrycket. Ambitionen om ett i stort sett oförändratskattetryck utesluter självfallet inte alt skattesystemet kan behöva ändras iåtskilliga avseenden och att vissa skatter kan komma atl höjas och andrasänkas. I budgetpropositionen föreslås endast tvä smärreskatteförändringar. Arbetsmarknadsavgiften föreslås bli höjd fr. o. m. 1987 med0,i syfte atl finansiera förslaget om höjning av dagpenningeninom arbetslöshetsförsäkringen, det kontanta arbetsmarknadsstödet och utbildningsbidragen.Vidare föreslås i förenklingssyfte alt vinstskatten slopas päpremieobligationer som emitteras . Avkastningen bör justeras ned iden utsträckning som motsvaras av den borttagna skatten. Regeringen kommer att lägga framflera förslag på skatteområdet. Ett sådant förslag, som bör läggas fram inomkort, gäller förändringar av inkomstskatten. Syftet är att lägga fast vilkaskatteskalor som skall gälla såväl 1987 som 1988. Därmed skulle deskattemässiga förutsättningarna för löneförhandUngarna inför de kommande treåren läggas fast. Det förslag lill reformering avskatteutjämningssyslemet som presenterats av en statlig utredningskapar förutsättningar för att ylteriiga- reminska skillnaderna i den kommunala utdebiteringen. Beslut om detta Prop.1985/86: 100 bör kunna tas . Regeringen avser vidare att under våren 1986förelägga förslag till ändringar inom arvs- och gåvobeskattningen. En kommitté har tillkallats för attfortsätta översynen av företagsbeskattningen. Ett viktigt syfte är att prövamöjligheten att åstadkomma en mer likformig beskattning av arbeie och kapital,dvs. de produktionsfaktorer som skapar produktionsresultatet. Kommitténsarbete bör också ge vägledning för om regeringen skall gä vidare pä den redananträdda vägen som innebär ell bredare underiag och sänkta skattesatser. Andraviktiga syften är att beskattningen skall möjliggöra en ökad röriighet förkapitalet, att den skall befrämja investeringar och alt den skall kunnaanvändas i stabiliseringspolitiskt syfte. Arbetet med att förenkla skattesystemet bör drivasvidare. Denna strävan bör komma fill uttryck inom såväl inkomstbeskattningensom företagsbeskattningen, kapitalbeskattningen och vad gäller olikapunktskatter. 3.4 Sysselsättnings- och fördelningspolitiken Ettav den ekonomiska politikens viktigaste mål är atl åstadkomma en rättvisfördelning av levnadsstandarden. En hög och jämn sysselsättning och ett fastpenningvärde är två avgörande förutsättningar för att nå en jämnare fördelning avvälfärden. En bestående ekonomisk tillväxt skapar möjligheter att höjarealinkomsterna för befolkningen och till att göra särskilda insatser förutsatta grupper. De finansiella obalanser som alltjämt råder i densvenska ekonomin utgör ett hot både mot den fulla sysselsättningen och motmöjligheterna att bedriva en ambitiös fördelningspolitik. Stora budgetunderskott driver på infiationen. Meden högre inflafions-takt försämras industrins konkurrenskraft och hotassysselsättningen. En hög och bestående infiationstakt medför också atttUlgångarna omfördelas till de redan välbeställdas förmån. Därmed finns detrisk för att klyftorna och de sociala spänningarna ökar mellan olika grupper isamhället. Denekonomiska politiken har varit inriktad på att stärka desvenska företagens konkurrenskraft. Denna politik har givit resultat. Bådeproduktion och investeringar i industrin har ökat snabbt. har sysselsättningen i industrin ökat med ca 30000 personer.Antalet sysselsatta i den privata tjänstesektorn har ökat med 25000 personer. har del av finansieringsskäl varitnödvändigt att bromsa den tidigare myckel snabba expansionen i den offentliga sektorn. Det har medfört en långsammare ökning än tidigare i och statlig syssel sättning, ökningen uppgår ändock till 50000 personer tiU 1985. ökade dentotala sysselsättningen med 43000 Prop. 1985/86: 100 personer. Det börframhållas att detta skedde samfidigt som antalet syssel- Bil. 1 satta iberedskapsarbeten, ungdomslag m.m. minskade med ca 25000 personer.Sysselsättningsläget på den öppna arbetsmarknaden har således genomgått enavsevärd förbättring. Antalet arbetade timmar har underden senaste konjunkturuppgången ökat betydligt snabbare än under nägonhögkonjunktur . Förklaringen lill detta ligger, förutom i flersysselsatta, i en längre medelar-betsiid. Trots att arbetskraftsutbudet ökathar det varit möjligt att minska arbetslösheten under senare är. I november1985 var av arbetskraften utan arbete. Den öppna arbetslösheten har underkonjunkturuppgången 1983-1985 sjunkit med 25000 personer jämfört med enminskning om 10000 personer under konjunkturuppgången 1978-1980. Även den doldaarbetslösheten, som omfattar dem som skulle ha sökt arbete om möjlighet funnits,har sjunkit väsenlligl mer under den senaste konjunkturuppgången. Sammantaget visar dessa siflror attsysselsättningspolitiken varit framgångsrik. Också vid en internationelljämförelse är de uppnådda resultaten goda. Förvärvsintensiteten är högre ocharbetslösheten lägre än i de fiesla jämförbara industriländer. Den förhållandevis gynnsammautvecklingen till trots finns del fortfarande problem pä arbetsmarknaden. Detgäller bl.a. ungdomarnas, de arbetshandikappades och de längtidsarbetslösasproblem liksom bristande tillgång på arbetskraft inom vissa kategorier. För att förbättra arbetsmarknadensfunktionssätt har ett antal ätgärder vidtagits på senare år.Arbetsmarknadsverket har avsatt stora resurser för att effektiviseraförmedlingsverksamheten. 1 allt större utsträckning sker förmedlingsarbetet inära kontakt med företagen. Ökade insatser har också gjorts påarbetsmarknadsutbildningens område. Utbildningens inriktning har förändrats.Idag spelar s. k. flaskhalsutbildningar, direkt inriktade på områden där delråder brist på arbetskraft, en stor roll. Av dem som genomgått AMU haren högreandel fått nya jobb. Dessutom har flyttningsbidragen höjts. Sammantaget hardessa och andra ålgärder medfört att lediga jobb tillsatts snabbare än vidtidigare konjunkturuppgångar. Omfattande insatser har ocksågjorts för att förbättra ungdomarnas situation på arbetsmarknaden. Mellan 1982och 1985 har arbetslösheten för 16- 19-åringar nedbringats från nivåer till knappl , bl. a. tack vare insatser inom skolans område och genom des. Ungdomarnas situation förtjänar emellertid fortsatt starkuppmärksamhet. Alla ungdomar upp till skall beredas plats igymnasieskolan. Arbetsförmedlingens resurser för uppföljning av ungdomar iarbetslag har frän och med förstärkts. Jobbsökarakliviteter utgör nu ettobligtoriskt inslag i ungdomslagen. Målet är att ungdomarna så snabbt sommöjligl skall få ett ordinarie arbete. Förslaget tiU statsbudget innebär att åtgärderna påarbetsmarknadspoli tikens område fullföljs i enlighet med tidigare rikfiinjer. De grupper som prioriteras är ungdomar, långtidsarbelslösa och handikappade. - Det rekryteringsstöd som infördes har bedömls vara 24 mindreeffektivt, när tillväxten och arbetskraftseflerfrägan dämpas un- Prop.1985/86:100 der 1986. Stödet avvecklas därför fills vidare. 1 ten i näringslivet kan även fortsättningsvisanvändas för att ge praktik inom näringslivet åt grupper med särskUda problem. Dennya som införs 1986 bör öka möjlighetema förlänsarbetsnämnderna att bättre anpassa arbetsmarknadsutbildningen lillavnämarnas krav och de arbetssökandes behov. Arbetslöshetsersättningenoch utbildningsbidragen höjs. Reglernaför lönebidrag föreslås bli ändrade, så att fier handikappade skall få arbeteinom näringslivet. Det gäller också reglerna för s.k. näringshjälp, som syfiartill att underiätta för handikappade att starta egna förelag samt bidrag tillarbelshjälpmedel åt handikappade. Chefen för kommersenare att mer i detaljutveckla de olika förslagen i årets budgelproposUion. Inflationensogynnsamma effekter pä fördelningen av levnadsstandarden är väl belagd. Ihägnet av ett växande budgetunderskott, som drev upp priser och räntor, kundeunder väldiga förmögenhetsomfördelningar äga rum. Sålundaomfördelades åtskUliga miljarder kr. vaije år mellan sparare och låntagare, närinflationslakten var mnt . Dessa omfördelningar varslörre än de som sker via de flesta fördelningspoUfiskl motiveradeIransfereringssystem. Mot denna bakgmnd är det en storfördelningspolilisk framgång atl inflationen nu är på väg alt dämpas. Därmedkan omfördelningen av förmögenheter från sparare lill låntagare minskasväsentligt. Skattesystemet har förändrats . SärskUtviktig frän fördelningspolilisk synpunkt är den begränsning i avdragsrältensom var en del i den inkomstskattereform som genomfördes . beslut alt fr.o.m. höjaschablonavdraget frän . har störst betydelse förlöntagare med låga eller genomsnittliga inkomster. höjs pensionernamed på basis av prisutvecklingen , vUketbetyder att pensionerna stiger mer än konsumentprisindex. Vidarehöjs de statliga och kommunala bostadsbidragen i två omgångar, den 1 juli 1986och . har antalet socialbidragstagare ökat.TiU en del beror ökningen sannolikt pä att den nya socialtjänstlagen ger flerrätt att begära samhällets hjälp. Detta är i linje med målet att ge allamänniskor lika goda förutsättningar att leva sina liv. Införandet av den nya socialtjänsfiagen försvårarstatisfiska jämförelser över tiden. Ökningen av antalet socialbidragstagare beror emellertid också på de ekonomiska svårigheter som den svenska ekonomin brottats med . Under flera är var tiUväxten myckel låg.