prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — Om den ställde säkerheten skulle återkallas avutställaren eller tas i anspråk för indrivning, upphör tillståndet atl gälla,och utsikterna för en eljest möjlig återhämtning blir i praktiken obefintliga.Detta befaras kunna inträffa, trots att varken ekonomisk brottslighet,bristande laglydnad eller benägenhet all fullgöra uppbörds-skyldigheter ensifrågasatts i sammanhanget. Systemet skulle därmed få effekler, som inte tersig förenliga med dess egentliga syfte. Skulleemellertid de ekonomiska förutsättningarna visa sig otillfredsställande vid entillståndsprövning av den tilltänkta verksamhelen, må sökanden kunna erbjudasmöjUghet att ställa säkerhet för att undvika beslut om avslag på ansökan. Kravpå sådan säkerhet måste då vara tidsbestämt för högsl , under vilkasökanden får tillfälle att visa sin skötsamhet. Säkerhetens belopp bör intevara schablonmässigt bestämt utan bör anpassas till det enskilda fallet. Förslagetav kommissionen mot ekonomisk brottslighet om säkerhel av generell naluravvisas av säväl principiella skäl, som av skäl som ökade kostnader,inkräktande på kreditulrymme och risk för ökad byråkrati. Videtablering bör ingen krävas på generell säkerhel för en viss typ av koslnader iform av avgifter och skatter. En sådan ytterligare inskränkning i näringsfrihetenär betänklig. De avgifter och skatter som sådan säkerhet skulle garanteras,prioriterar ytterligare en fordringsägare framför andra. Engenerell säkerhel i form av bankgaranli innebär ytterligare kostnader förrörelseidkaren. Bankavgifterna kan för samtliga yrkesutövare inom branschenuppgå till avsevärda belopp åriigen. Vid en avgift om tillkommersåledes koslnader på för yrkesutövarna. Kravetpä generell bankgaranti innebär en ytteriigare administrativ belastning påförelagaren, liksom rimligen en förhands- och efterhandskontroll hosmyndigheien. Den ökade byråkratin detta kan leda till, står inte i rimligproportion till den fördel kommissionen för sin del räknar med atl garantinskulle kunna komma att få. 4.28 : Prop. Videlar kommissionens uppfattning all åtgärder måsle vidtas för atl komma tillrätta med nuvarande problem med eftersläpning och reslföming av skatter ochavgifter. Åtgärder måsle sättas in på etl stadium än vad som ärfallet . Eltkrav på bankgaranti för framlida skalleskulder och avgifter torde därvid kunnauigöra ell effektivt medel för all åtminstone delvis komma till rätta medangivna problem. Kravet på bankgaranti kan emellertid utgöra ett försvårandeeller hindrande element vid nyetablering av småföretag. Mot bakgrund härav kanifrågasättas om inte beloppsgränsen bör kunna anpassas lill behovel inomrespektive bransch. ovanpå en dyrbar maskininvestering kan på ellavgörande säll försvåra nyetablering. Samtidigtskulle bankgarantin naturligtvis innebära en ekonomisk belastning även företablerade småföretag. Man skall i detta sammanhang också ha i åtanke atl bankgaranlininkräktar på förelagets utrymme för övriga krediter och garanlier i banken.Bankgarantin till säkerhet för skatter och avgifter kan således göra att företablerade förelag nödvändiga, kredilfinansierade nyinvesteringar ochmoderniseringar försvåras eller hell omöjliggörs. och nystartade förelag i praktiken kommer att bli tvungnaalt ställa full säkerhet molsvarande den sökta bankgarantin, så kommer den altfå samma effekt som om kravet på lägsta aktiekapital fördubblades och ett kravpå "aktiekapital" på infördes för övriga förelagsformer.Vi vill erinra om den långa övergångslid som var nödvändig vid höjningen avlägsta aktiekapital från 5000 lill för alt undvika alll för storanegativa effekter. Försvåradnyetablering för framför allt yngre samt försvårade ekonomiska villkor försmåföretagare - innebärande bl.a. svårigheter att utveckla och moderniseraföretagen - går stick i stäv mot vad statsmakterna i andra sammanhang villåstadkomma. Förslagetom ekonomiska garantier syftar till alt säkra samhällets krav på skatter ochavgifter. Eftersom elt fåtal företagare svarar för de stora skulderna blirgarantin utan egentiig effekt i dessa fall och därför i praktiken meningslös.De många små företagen, som betyder relativt Utel i skattesammanhang, belastasmed ytterligare en pålaga. För branschen totalt tas tio gånger mer ut isäkerhet än vad skatteskulden torde vara. Ibetänkandet föreslås alt måleribranschen skall omfattas av krav på ekonomiskagaranlier för skatter och avgifter. Dessa garantier skulle enligt betänkandetkunna utformas som vanliga bankgarantier och uppgå till perföretag. Sombakgrund till förslagel redovisas att måleribranschen har en hög andelrestförda företag. Av drygt 6000 förelag inom branschen var 1300 förelag restförda enligt det s, k, . Deekonomiska garanlier som föreslås kommer naturligtvis alt inkräkta 113 på måleriföretagenskreditmöjligheter i övrigt. kan naturligtvis Prop. 1985/86: 126tfrågasättas om just är etl tillräckligt högt belopp för atlgarantera ell företags betalningar av skatter och sociala avgifter. Förmodligenär beloppet i de flesta fall för lågt valt. Man kan dessulom ifrågasätta om deföretag som bedrivit seriös verksamhei verkligen skall blitvungna att på grund av andras misskötsamhel avstå från en del av sittkreditutrymme. Etl alternativ skulle då vara alt endast ställa krav påekonomiska garanlier i de fall då förelagen misskött inbetalningar av skatteroch sociala avgifter. Vadgäller garantibeloppels storlek tycks detta enligt utredningen vara enavvägning mellan å ena sidan vikten av att upprälthålla goda förutsättningarför etablering av seriösa företag och å andra sidan statens inlresse av allkunna driva in skaller och sociala avgifter. Det faktum att kravet påekonomiska garantier omfattar samtiiga förelag inom branschen förklaras framförallt av all systemet annars ej skulle fungera. Om endast de företag sommisskött inbetalningar av skatter och sociala avgifter skulle omfattas avskyldigheten atl teckna en bankgaranti skulle reglerna bli meningslösa eftersomdessa företag knappast skulle ha möjlighet att åstadkomma någon bankgaranti.Dessulom skulle enligt belänkandet de ekonomiska garantiernas preventivaeffekt utebli. anser mol bakgrund av den problembild som tidigare tecknats förmåleribranschen atl krav på ekonomiska garanlier kan vara en lämplig ålgärd.Vi vill emellertid också understryka alt åtgärden är svår alt fullständigtbedöma konsekvenserna av och därför kan visa sig nödvändig att så småningomompröva. Man bör enligt vår mening beakta inte bara de effekter som förslagelhar på de restförda beloppen för skatter och avgifter utan vad som händer medde cirka 6000 företag som finns näringslivskodade. Skulle del t. ex. visasig alt en slor andel av de nu registrerade förelagen försvinner in i enhelsvart verksamhei kommer visserligen de restförda beloppen att minska mensamtidigt kommer skalte-och avgiftsundandragel atl öka med samma belopp. Avdenna anledning vill föreslå att effekterna avförslagel om ekonomiska garanlier efler ikraftträdandet särskill studeras. DenIredje delen i näringstillständsprövningen utgörs av en ekonomisk garanti.Förslaget går ul på att alla näringsidkare i de branscher som omfattas avnäringstillstånd skall tvingas ställa en bankgaranti på . Denna garantiskall m.a.o. gälla även dem som skött sina åtaganden gentemotsamhället. Om kommissionens förslag genomförs kommer cirka 53000 företag attbehöva ställa i bankgaranti, vartUI kommer cirka 80miljoner kronor i garantiavgifter. Redandel av regeringen antagna förslaget om nya rutiner för källskall ocharbetsgivaravgifter kommer atl minska likviditeten inom näringslivet med cirka7 miljarder kronor. Detta kommer främst att drabba de mindre och medelstoraföretagen som har betydligt sämre soliditet än de stora industriföretagen.Ovanpå detta skall läggas förslag. sjunkerinvesteringarna inom mindre och medelstora foretag. Genom Eko-kommissionensförslag skulle investeringar minska ytterligare genom att förelagens kapitalsteriliseras i form av bankgarantier. Förslagetom bankgaranti drabbar de minsta företagen hårdast. För enmansförelag är . På många mindre orter är del dessa företag som upprätthåller service för medborgarna. Genom ytterliga- '1'* repålagor riskerar glesbygden försämrad service och minskad konkurrens Prop.1985/86: 126 och därmed högre priser. Föralla dem som står i begrepp att starta egen firma och'därmed skapar sin egenutkomst och förhoppningsvis också andras, innebär kravel pä enexlra säkerhet på . en ytterligare belastning. Förslaget kan ur dennasynvinkel sägas vara direkt nyföretagsfientligt. Kravetpå ekonomiska garanlier innebär alt företagaren skall ställa säkerhet med50000 kr. för eventuella skatte- och avgiftsfordringar. Det synes svårt atlmotivera att en skötsam företagare under en lång lid skall behöva hålla enbankgaranli. Förutom den kostnad som delta innebär kan en bank normall inteställa en sådan garanti utan säkerhet för beloppet. Företagaren får därföravvara säkerheter som skulle kunna användas som underiag för kredit. En sådanspärr kan väsentligt försvåra eller lill och med omöjliggöra etablering avsmåförelag. Kommitténs förslag belräffande del genereUa kravet på garanti ärdärför hell oacceptabelt, Enav de i 3 § angivna förutsättningarna för näringstillstånd i berörda branscherär all näringsidkaren kan ställa en bankgaranti för statens fordringar molhonom i vissa avseenden. Beträffande delta krav kan för det försia anmärkas alldel inte synes acceptabelt atl en borgenär - staten -på detta sätt genom lagskaffar sig säkerhel för sina fordringar, medan andra borgenärer - exempelvisleverantörer - kan ha avsevärda svårigheter att få säkerhet för sinafordringar. Bankgarantiernaär avsedda atl täcka fordringar som ännu inte har uppkommit. När garantinställs vet man alltså inte något om de fordringsbelopp som kan bli aktuella.Del synes därför inte meningsfullt att försöka bestämma etl belopp på garantinoch del belopp om . som har angetts i betänkandet kan motiveras likalitet som varje annal belopp. Kommissionensynes dra för slora växlar på bankernas möjligheter att genom sinkredituppföljning uppmärksamma brister i näringsidkares betalningsförmåga ochbelalningsvillighet. Erfarenheterna har nämligen visat atl belalningsförsummelsernormalt först drabbar det allmännas fordringar, varför bankerna oftauppmärksammar brister i en kunds betalningar lill del allmänna såsom del försiatecknet på ekonomiska svårigheter. Del vore därför naluriigl, alt i syfte attså tidigt som möjligt stoppa insolvenl företagande, utnyttja deninformationskälla som skatte- och kronofogdemyndigheterna utgör, en möjlighelsom kommissionen synes ha underskattat. I3 § andra stycket anges all aktuella garantiförbindelser genast fär utsökas,vilket enligt motiven (s. 379) betyder atl någon särskild exeku-lionstkeldessförinnan inte behöver faslslällas. Detta avviker från vanliga borgensregleroch från de garantier som bankerna f. n, arbetar med. avvisartanken på all införa denna nya typ av garantier, som bankerna kan förmodasogärna vilja teckna, Etlproblem med de krav som skall kunna ställas enligt lagen är att dessa riktar sig mol varje näringsidkare inom berörda branscher dvs. även de skötsamma näringsidkarna. Det synes svårt alt motivera varför en skötsam näringsidkare skall behöva vidmakthålla en bankgaranli. Enligt förslagel skall elt företag ha sin bankgaranti liggande även sedan del under myckel lång lid visat sig fullgöra alla sina förpliktelser. En sådan garanti drar enej obetydlig kostnad. Dessutom gäller att en Prop. 1985/86: 126 bank normaltinte torde kunna ställa en sådan garanti utan att skaffa sig säkerhel förgarantin. Näringsidkaren tvingas därför att under lång lid avvara säkerheter,vilka annars skulle kunna användas som underlag för kredit. Små och nystartadeförelag har ofta svårigheter atl ställa säkerheter, varför ett sådant passivtutnyttjande av befintliga säkerheter avsevärt kan försvåra företagelsmöjligheter att skaffa sig krediter. Detta kan störa eller allvarligt skadaförelagets möjlighet atl driva rörelsen. En effekt av förslaget kan bli attnyetablerade förelag tvingas skaffa elt eget kapital som med 50000 kr.överstiger del som eljest kunde behövas. Detta skulle självfallel få enprohibitiv verkan på nyetablering inom berörda branscher. anserdet oacceptabelt att alla förelag i en bransch på detta sätt skall behövaavsätta resurser bara därför att vissa förelag i samma bransch visatmisskötsamhel. Kravetpå ekonomiska garantier genom ställandet av bankgaranli uppfattar LRF somsynnerligen besvärande för mindre förelag och dä särskilt vid nyetableringar.Eftersom, vilket ju kommissionen själv säger i betänkandet, bankernaregelmässigt kommer att begära full säkerhet för bankgaranlin, kommer ettkreditulrymme på samma belopp som bankgaranlin all ianspråktas. Självklartkräver det nyetablerade företaget ytterligare finansiella resurser. Kravet påbankgaranti lorde därför i många fall kunna bli ett avgörande hinder företablering av ett nytt företag. 1 sammanhanget kan anmärkas atl om alla de ca20000 företag som kommissionen säger kan komma att beröras av näringstillståndskulle ställa bankgaranli på skulle det sammanlagda beloppet uppgåtill och den årliga kostnaden för företagen till mellan 15och , Detintressantaste villkoret är den ekonomiska garantin enligt p. Detta villkortorde i praktiken komma att bli del mest ändamålsenliga. Beloppet skall - föralla företag - vara . Det kan tyckas för slorl för eltlilel och för litet för ell stort förelag. Beträffande frågan om garantien kanvara för slor för små företag kan nämnas alt . motsvarar inkomstskattoch egenavgifter för en företagare med en nettointäkt om . 50000 kr.motsvarar också momsen på en försäljning av storleksordningen . Garantibeloppetkan därför inte anses för stort. bör gälla för företag meden brultoomsättning understigande 20 basbelopp (f. n. För störreföretag bör garantien vara minsl . Riksförbundetkonstaterar vidare, atl i avsnitt 13 "ekonomiska garantier" som säkerhetför framtida skatter, tullar och avgifter föreslås garantiförbindelse utfärdadav bank. Däremot nämns ingenting om de olika garantier som under detövergripande begreppet kreditförsäkring meddelas av svenskakreditförsäkringsföretag. redogör därför i bilaga allmänt förnågra omständigheter som belyser kreditförsäkringens roll i kreditväsendet. Medhänsyn till vad som anförs i bilagan konstaterar riksförbundet att kreditförsäkring är en garanliform som är jämställd med vad bankerna kan 1 '6 erbjuda,varför i lagtexten bör ingå att garanti ställd av en bank eller Prop.1985/86: 126 kreditförsäkringsbolag skall godtas som fullgod säkerhet. Bilaganhar följande innehåll: Kreditförsäkringbedrivs i försäkringsföretag med svensk koncession. Verksammapä marknaden med full koncession är Svenska Kredit-försäkringsaktiebolagetoch Vegete Kreditförsäkringsaktiebolag. Kreditförsäkringbedrivs jämväl i begränsad omfattning av ömsesidig sakförsäkring ochFörsäkringsaktiebolaget . 1 sammanhanget bör också nämnas altäven AMFK, Arbelsmarknadsför-säkringar, ömsesidigt kreditförsäkringsbolag, ochFPG, Försäkringsbolaget , ömsesidigt, klassas somkreditförsäkringsbolag men endast arbetar inom sektorn kreditförsäkring förpensionsförpliktelser för svenskt näringsliv. De tvä sislnämnda bolagensverksamhet inom denna sektor är mycket omfattande. Internationelltsett är kreditförsäkringen en fulll ut accepterad och betydelsefullverksamhet. Hos t.ex. våra grannländer och är den marknadsmässig!dominerande. I länder som är det motsvarigheten lillkredilförsäkringsbolagen ("surety companies") som står för garantiverksamheteni vad avser entreprenad- och leveransgarantier. I , liksom i de flestaeuropeiska länder föreligger en konkurrenssituation med bankerna på dessaområden. Det kan nämnas atl belräffande s. k. kommersiella garantier är detstörsta kredilförsäkringsbolagel, ,volymmässigt i paritet med de största affärsbankerna. Kreditförsäkringsbolagenhar också erforderlig organisation, kompetens och vana att företakreditbedömningar och följa upp sina engagemang. Riskbegränsningi bolagsordning, återförsäkring och konsolideringsgrad för altkreditförsäkringsbolagen svarar för ingångna förpliktelser. Grunden härför ärsjälvfallet också bolagens ställning som försäkringsföretag underförsäkringsinspekiionens lillsyn. Delta förhällande kommer även lill ullryck ien grundläggande modell för hur lagstiftaren ur säkerhetssynpunkt bedömt olikas. k. placeringar, nämligen i banklagens bestämmelser i kapitaltäckning, 57 §lagen (1955: 183) om bankrörelse. Här omnämns fordran på försäkringsförelag medsvensk koncession under grupp A, för vilken placering eget kapital ej fordras. Statiigamyndigheter, kommuner, landsting, institutioner, förelag, banker ochorganisationer är i vitt skilda sammanhang förmånstagare på kreditförsäkringar. Gårman därefter in närmare på de olika formerna för kreditförsäkring finner manföljande tre olika instrument. Garanti som etl företag kanställa för ett åtagande, s. k. borgensförsäkring eller försäkringsgaranli.Denna garanliform är som säkerhel likvärdig med en garanti av bank och kanutgöra säkerhet bl, a, för en entreprenörs eller leverantörs kontraktsenligaförpliktelser. Dessa avser vanligen rätta fullgörandet av en entreprenad ellerleverans, garantiansvaret samt återbetalningsskyldighelen för ett uppburetförskott. Garantiformen kan också utgöra säkerhel för betalningsskyldighet iandra fall, t, ex. researrangörs eller reseagents förpliktelser enligtresegarantilagen (1972:204). Av 3 § nyssnämnd lag framgår atl säkerheten skallbestå av en av bank eller försäkringsbolag utfärdad belalningsutfästelse. Garanti för lån som avlastar enlångivare risken, s, k, hypoteksför-säkring eller försäkringsgaranti. Garantinutformas i form av proprieborgen och innebär att försäkringsgivaren blirprimärt ansvarig för låntagarens skuld. Även denna garantiform är ell alternativtill garanti ställd av bank, Kundkredkförsäkring, som är etlskydd mol förluster på kundford- 117 ringarom betalning uteblir frän en kund eller denne går i konkurs eller Prop.1985/86: 126 begär ackord. Denna form av kreditförsäkring påminner mer omförsäkring i traditionell mening, då försäkringstagaren köper sig elt skydd motkreditrisker. Försäkringstypen torde inte vara aktuell i förevarande sammanhang. Vadgäller systemet med bankgaranti finns det mycket som talar för kommissionensidé atl det skulle medföra att bankerna skulle bli mer aktiva, när del gälleralt på elt tidigt stadium stoppa oseriösa företagare, har med samma argumenti ett annat sammanhang föreslagit att förmånsrättsordningen vid konkurs bordeändras så att bankerna fick ta större risker och därmed ocksä göra noggrannarekredilprövningar. Närdet gäller förslaget om ekonomiska garantier vill förbundet särskill erinra omföljande. Detsynes som om bankerna med den nu gällande förmånsrätlsordningen ofta lämnarkrediter utan tillräcklig prövning, när gäldenären ställer förelagsinteckningsom säkerhet för lånet. Del sker i vetskap om att i händelse av gäldenärenskonkurs kommer företagsinteckningar först av de allmänna förmånsrätterna. I defall konkursboet har anställda som under uppsägningstid kan producera varoreller tjänster till samma värde som förelagsinteckningarna kommer den verkligarisken därför i praktiken att drabba staten genom lönegarantin. Detfinns skäl atl varna för att därest bankgarantier lämnas motföretags-inteckningar som säkerhet kommer garantin i mänga fall att vara ettslag i luften, efiersom staten slutligen kommer att ersätta bankens åtaganden.För att erhålla en effektiv kreditprövning är det därför nödvändigt attantingen ett förbud uppställs mot att lämna bankgaranti mot företagsinteckningsom säkerhet eller alt bankgarantin, oberoende av vilken säkerhel som stäUts,placeras sämre i förmånsrällshänseende än vad som följer av 12 §förmånsrällslagen. Beträffandeförslaget om ekonomiska garanlier i övrigt vill förbundet framhåUa delnödvändiga i att göra en bedömning av konsekvenserna från bransch till bransch, Målareförbundethar varit ganska ointresserat av ekonomiska garantier i samband medföretagsstart. Förbundet anser att även en person utan större ekonomiskatillgångar eller bra kontakter med banker ska ha möjlighet alt starta företag.Vi inser dock atl en ekonomisk garanti kan ha en preventiv verkan. Vi vill dockföreslå alt garantin inte endast skall kunna ske genom bankkontakter. En normalborgensförbindelse bör vara godtagbar. Kravetpå ekonomiska garanlier för framtida skatter och avgifter synes vara en framkomlig väg alt hindra lycksökare och oseriösa företagare att etablera sig i branschen och förbundel har också lidigare rekommenderat att etl sådant krav borde gälla för transportbranschen. Väsentligt är att 1'8 ihågkommaatl förelagaren ingalunda nödgas åderlåta sitt rörliga kapital, Prop. 1985/86:126 vad som fordras är att han inför banken framstår som kreditvärdig till ettgarantibelopp på . Det är vår uppfattning alt en blivandeföretagare som av bank på affärsmässiga grunder inte kan anses kredkvär-dig förnämnda garantibelopp bör hindras alt etablera sig i en så kapkalkrä-vandebransch som transportnäringen. Kostnaden för garantins vidmakthållande (ca1000 kronor per är) måsle anses försumbar och bör på intet sätl hämma dennyetablerade företagarens konkurrenskraft. Förslagetall ställa krav på ekonomiska garanlier är det mest effektiva i betydelsen atlmolverka all företagare genom oegentligheter eller försummelse bygger upp storaskulder till samhället. viktigt inslag är all del är fråga om bankgaranli,vilket medför att banken gör kreditprövning på affärsmässiga grunder med vissregelbundenhet. Detta kommer bl.a. att resultera i alt varningssignaler kommertidigare under ell företags verksamhetsperiod och därmed förhindrar alllförslor skuldbörda vad gäller skatter och avgifter innan missförhållandenuppmärksammas. Dethuvudsakliga antalet företagare fullgör punktligt sina betalningar av skalleroch avgifter. Därtill kommer atl en del av det restförda beloppet lorde härrörafrån ursäktliga misslag i samband med redovisningarna eller beträffandeinnehållet i gäUande bestämmelser. Endasl en mindre del av det restfördabeloppet är beroende av lagstridigt eller illojalt beleende från oseriösaföretagares sida. Med hänsyn härtill bör enligt samfundels mening någotgenerellt krav på bankgaranti till ett belopp av inte uppställassåsom kommissionen tänkt sig. Inombankerna behandlas bankgarantier på samma sätt som den vanliga kredkgivningen.Delta gäller även i fråga om kravel på betryggande säkerhel för bankensgaranliförpliklelse. Kommissionens krav på ställande av bankgaranti förnäringstillstånd innebär därför ianspråktagande av företagarens belåningsbaraföretagsförmögenhet med alla de nackdelar detla medför för såväl företag somnäringsliv. Antaletföretagare som berörs av kommissionens förslag om näringstillstånd, utgör -såsom redan framgått av vårt remissyttrande - ej mindre än omkring 51000. Omenvar av dessa företagare skall ställa bankgaranli om , tagesdärmed i anspråk omkring 2,5 miljarder av de berörda förelagens bankmässigabeläningsmöjligheter. Den årliga kostnaden för bankgaranti brukar utgöra två av garantins belopp. Räntesatsen påverkas av arten av den ställdasäkerheten. Den årliga merkostnaden för företagen kan därför beräknas tillomkring 50 ä . Den kostnad som därmed läggs på företagen är iflertalet fall hell onödig, efiersom merparten av förelagen lojalt ochpunktiigt fullgör sin betalningsskyldighet gentemot det allmänna. Eftersombankgaranti enligt banklagen normalt kräver betryggande sä kerhet, kan det komma att finnas företagare såväl bland etablerade som bland nytillträdande som har svårigheter att ställa den föreslagna bankga ranlin, Särskill inom servicebranscher av aktuellt slag finns det företagare som, ehuru de lojalt betalat skaller och avgifter, inte har de bankmässiga säkerheter som kräves för en bankgaranti. All av sådant skäl hindra dem från all fortsätta eller starta en rörelse framstår enligt samfundets mening som slötande.