prop · G903110 · 1985-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1985/86:110 om kronoholmarnas framtida disposition Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . lpropositionen föreslås riktlinjer för den framtida dispositionen av de s. k.kronoholmarna. Riktlinjerna föreslås omfatta både bebyggda och obebyggdaholmar. Riktlinjerna innebär - i linje med den praxis somutvecklats - att staten även bör äga en kronoholme om denna behövsför statligt ändamål eller om den är av riksintresse för naturvården,kulturminnesvården eller friluftslivet enligt riktlinjerna i den fysiskariksplaneringen. Om holmen saknar nämnvärd betydelse för dessa intressen bör enskilda,efter erforderlig fastighetsbildning, kunna få köpa mark på den. Kommunernaskall ha förvärvsföreträde. Köpeskilling och övriga försäljningsvillkor skallbestämmas på marknadsmässiga grunder. Kronoholmarna skall förvaltas rationellt. Marken pådem skall av staten upplåtas på marknadsmässiga villkor i för ändamålet lämplignyttjande-rättsform. Naturvårdens, kulturminnesvårdens och friluftslivetsintressen skall beaktas i enlighet med riktlinjerna för hushållning med markoch vatten. Även fiskenäringens intressen skall beaktas. Om det saknas sådanaintressen av nämnvärd betydelse och om det inte finns förutsättningar för enrationell förvaltning, bör en försäljning övervägas. Yrkesfiskares rätt enligt förordningen (1950:597)om fiskerätten vid vissa kronan tillhöriga havsstränder, skär och m. m.att avgiftsfritt uppföra byggnader på kronoholmarna föreslås upphöra förframtiden. Fisket med röriiga redskap vid dessa föreslås förbli frittgenom ändring i lagen (1950:596) om rätt till fiske. Lagändringen föreslåsträda i kraft . Fisket med fasta redskap vid kronoholmarna fårsom ske endast efter tillstånd. Fisket med rörliga eller fasta redskapskall således inte påverkas av en eventuell försäljning. 1 1985/86. 1propositionen föreslås domänverket bli central statlig förvaltningsmyn- Prop.1985/86: 110 dighet för de bebyggda och obebyggda kronoholmar som stårunder kammarkollegiets inslruktionsenliga tillsyn, om inte någon annan statligmyndighet av särskilda skäl bör förvalta dem. Den statliga förvaltningsmyndighetenskall samråda med » fiskerimyndighelerna och domänverket iförsäljningsärenden. Förslag till Prop. 1985/86: 110 Lag om ändring i lagen (1950: 596) om rätt till fiske Härigenom föreskrivs i fråga omlagen (1950:596) om rätt till fiske dels att 21 § skall ha följande lydelse,dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 5 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Vid sådana havsstränder samt ihavet belägna skär och som ägdes av staten och som dåinte hörde liU något hemman eller innehades på särskilda villkor gäller, istället för vad som föreskrivs i 5 §, följande bestämmelser. Varje svensk medborgare får fiskamed rörligt redskap. Fastaredskap får sållas ul endasl efler tUlstånd av den myndighet och på de vUlkorsom regeringen bestämmer, om inle något annal är särskilt föreskrivet. Utlänning, som sedan minst två Utlänning, som är stadigvarande bosatt här i ri- årär stadigvarande bosatt här i ri ket, är likställd med svensk med- ket,är likställd med svensk med borgare med avseende på fiske en- borgaremed avseende på fiske en ligt föreskrifterna 6-20 a §§. ligtföreskrifterna 5 a-20 a §§. I övrigt må den som ej är svenskmedborgare bedriva fiske enligt nämnda föreskrifter endasl i den mån regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer sä medgiver. Denna lag träder i kraft den I juli1986, då förordningen (1950:597) om fiskerätten vid vissa kronan tillhörigahavsstränder, skär och m. m. upphör att gälla. 1 fråga om upplåtelser som skettenligt förordningen eller motsvarande äldre bestämmelser gäller dock de äldrebestämmelserna till dess att rät-lighetsinnehavaren har upphört med sittyrkesfiske. Senaste lydelse 1985: 138. Utdragur protokoll vid regeringsammanträde Prop.1985/86: 110 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden 1. , , ,, , , , , , R. ,, , , , Hulterström. Proposition om kronoholmarnas framtida disposition StatsrådenFeldt och anmäler förslag om kronoholmarnas framtida disposition.Anförandena redovisas i underprotokollen för finans- ochjordbruksdepartementet. Statsrådet hemställer att regeringen genomproposition föreslår att anta de förslag som han och statsrådetLundkvist har lagt fram. Regeringenansluter sig till föredragandenas överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredragandena har lagtfram. Regeringen beslutar att de anföranden och förslagsom redovisas i underprotokollen skall bifogas propositionen som bilagorna Ioch 2. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27februari 1986 Föredragande: statsrådet Anmälan till proposition om kronoholmarnas framtidadisposition De s.k. kronoholmarna är sådana staten tillhöriga holmaroch skär i och i de stora insjöarna, vilka varken hör under någothemman eller innehas under särskilda villkor. Som kronoholme räknas i det följandeäven andra öar som tillhör eller får anses tillhöra staten. Kronoholmarnaförekommer längs hela den svenska kusten, främst i läns ochGöteborgs och läns skärgårdar, samt i de stora insjöarna. En del av demförvaltas av olika statliga myndigheter. De flesta har dock inte någon särskildförvaltningsmyndighet utan står under tillsyn av kammarkollegiet. Sedan gammalthar kronoholmarna haft väsentlig betydelse för fiskenäringen eller som lots-och fyrplatser. har de fått ökad betydelse för naturvården och detröriiga friluftslivet. Både kommuner och enskilda har framfört önskemål ommarkförvärv på kronoholmarna. För privatpersoner har det som regel gälltfriköp av tomtmarken till de byggnader som de äger. Staten har i allmänhetintagit en restriktiv hållning till önskemålen. Med stöd av regeringensbemyndigande tillkallade chefen för budgetdepartementet ensärskild utredare (chefsrådsmannen ) med uppdrag att utreda fråganom kronoholmarnas framtida disposition, dvs. om och i vad mån bebyggd marklämpligen kunde överlåtas till kommuner och enskilda med beaktande av bl.a.naturvårdens och yrkesfiskets intressen samt att belysa konsekvenserna i en radolika hänseenden av sådana överlåtelser. 1 uppdraget ingick även att pröva hurden statliga förvaltningen av kronoholmarna borde organiseras ,liksom de allmänna principerna för denna förvaltning. Utredaren, som arbetatunder namnet , avlämnade betänkandet (Ds Fi1983:12) Kronoholmarnas framtida disposition. Till protokollet i detta ärende börfogas dels en sammanfattning av betänkandet som bilaga l.l, dels en förteckningöver remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena som bilaga1.2. Jag avser nu att föreslå riktlinjerför kronoholmarnas framtida disposition på grundval av bl.a. det framlagdabetänkandet. denna dag avser chefen för attbehandla vissa lagstiftningsfrågor som främst gäller hur yrkesfisketsintressen skall kunna tas till vara om staten överiåter en kronoholme helteller delvis. 1ärendet harjag särskilt samrått med cheferna för justitie-, försvars-, Prop. 1985/86: 110 kommunikations-, jordbruks-, bostads-, industri- ochcivildepartementet. 2 Överväganden och förslag 2.1 Allmänna utgångspunkter Någonklart avgränsad och entydig definition av begreppet kronoholme finns inte. Ennaturlig bestämning finns i förordningen (1950:597) om fiskerätten vid vissakronan tillhöriga havsstränder, skär och m. m. 1 den talas det om kronantillhöriga och skär i som inte hör till något hemman ellerinnehas under särskilda villkor. Utöver de som omfattas av den nu nämndaförordningen finns det öar som staten äger och som förvaltas av statligamyndigheter under särskilda villkor, exempelvis gamla fyr- och lotsplatser.Dessa öar inryms i det följande under kronoholmsbegreppet, liksom statentillhöriga öar i de större insjöarna och de som staten förvärvat. Jag vill i detta sammanhang påpeka att om viss markpå en kronoholme överlåts till enskilda, förlorar inte holmen sin karaktär avkronoholme. Om, å andra sidan, staten förvärvar viss mark på en holme, gördetta inte holmen till en kronoholme. 1 vissa fall kan till en och sammaregisterfastighet höra både strandmark som är belägen på fastlandet och enutanför liggande holme. Utredaren har ansett att riktlinjerna inte bör tillämpaspå sådana , eftersom det är av värde att ha en enhetlig förvaltning av ensådan registerfastighet. Jag delar denna uppfattning. Om det i något fallskulle uppstå kolliderande syften med förvaltningen av den fasta egendomen påland och den tillhörande holmen bör man dock överväga att ombilda holmen självständig registerfastighet. Utredaren har, i linje med sitt uppdrag, behandlatendast bebyggda kronoholmar. Flera remissinstanser, däriblandfortifikationsförvaltningen, , kammarkollegiet och domänverket,har förordat att även obebyggda kronoholmar omfattas av de föreslagnariktlinjerna för dispositionen av kronoholmarna. Jag delar denna uppfattning,främst därför att förvaltningen blir mest rationell på detta sätt. Sålundaingår ibland både obebyggda och bebyggda kronoholmar under samma fastighetsregisterbeteckning.Dessa bör behandlas på ett enhetligt sätt samt förvaltas av samma huvudman.Riktlinjerna bör således avse försäljning och upplåtelse av såväl bebyggda somobebyggda kronoholmar. Enallmän grundprincip är att förvaltningen av statens fasta egendom skall ske såeffektivt som möjligt. Om förutsättningar för en rationell förvaltning saknas,bör en avyttring av egendomen övervägas, för såvitt denna inte av andra skäländå bör behållas i allmän ägo. Detta innebär att både försälj- ningar och upplåtelser av statligt ägd mark påkrÖhÖholmarna skall grundas Prop. 1985/86: 110 på rationella överväganden medbeaktande av de samhällsintressen som på ett eller annat sätt är kputna tilldem. 1 fråga om dispositionen av statens fasta egendom har kronoholmarnaintagit en särställhirig. Sålunda har uttalade intressen från privata husägareom friköp av mark på kronoholmarna som regel mötts av stark restriktivitettill avyttring från myndigheternas sida. Detta har framför allt berott på destarka och ofta sammanfallande samhällsintressen som är knutna tillkronoholmarna. Jag skall därför uppehålla mig något vid arten och omfattningenav dessa motstående intressen. FrUidsboendekommUtén (SOU 1982:23)har gjort en enkätundersökning som bl.a. visade att 4Ö till av de somarrenderade tomtmark för fritidshusändamål av privata jordägare önskade friköpasin tomt. De främsta skälen uppgavs vara en tryggare rättsställning ochmöjligheter att belåna fritidshuset. har undersitt arbete erfarit liknande skäl bakom önskemålen från många husägare somarrenderar tomtmark av staten på kronoholmarna. Intrycket har dock, enligtutredaren, varit att den statliga förvaltningen aV kronoholmarna upplevs somövervägande positiv av de bosatta och att någon allmän opinion inte tordefinnas för förändring i dispositionen av dem. Förhållandena, och med dem önskemålenom friköp varierar dock mellan olika regioner, delvis beroende på olikakulturgeografiska betingelser. En ofta i standardhänseende m. m. ganska enkelbebyggelse med därav följande förhållandevis begränsade kreditbehov på kronoholmarnai landets nordliga delar står sålunda i viss kontrast till förhållandena ilandets södra och västra skärgårdsområden. Utredaren har uppehållit sigutförligt vid frågan om bostadsarrenda-torers rättsliga ställning gentemotmarkupplåtaren-staten enligt gällande arrendelagstiftning. Reiit allmänt harhan kunnat konstatera att det finns ett tillfredsställande besittningsskyddförde husägare vars arrende grundas på skriftliga arrendeavtsl. Givet är dockatt en arrendator inte kan anses ha samma starka ställning som en ägare. En omständighet som kan fåbetydelse för viljan att friköpa tomtmark pä kronoholrriarna aromdet skulle öppnas möjlighet att utnyttja även byggnader som står på ofri grundsom kreditsäkerhet. har i sitt betänkande (SOU1984:22) Panträtt i registrerad nyttjanderätt lagt fram ett förslag bl.a. om enregisterpanträtt som skulle kunna lösa eller underlättakreditsäkerhetsproblemen för enskilda husägare på kronoholmarna. f. n. i . Även om man beaktar att en delomständigheter kan komma att minska benägenheten att friköpa mark,är en utgångspunkt för mina förslag till riktlinjer att enskilda husägare äveni framtiden kommer att finna det fördelaktigt att söka friköpa tomtmark påkronoholmarna. Till detta kommer den efterfrågan som uppstår om det skulle blimöjligt att även köpa obebyggd mark för ny fritidsbebyggelse påkronoholmarna. Å andra sidan gör sig betydandesamhällsintressen gällande i fråga om förfogandet över mark och vatten i kustområdena. Sålunda har ett av de 1 främstaskälen till statens restriktiva inställning varit hänsyn till yrkesfis- Prop.1985/86: 110 kets intressen. Ytteriigare ett tungt vägande skäl har varit attnaturvårdens och friluftslivets intressen fått enallt större genomslagskraft, framför allt genom den fysiska riksplaneringen ochdärtill knuten översiktsplanering. Men även allmänna markpolitiska övervägandenhar inverkat. Friköp av tomtmark på kronoholmarna har bedömts av en del somolämplig privatisering av marken med åtföljande risker för bl. a.markspekulation och försämrad tillgänglighet för allmänheten till öarna. Dennagrundinställning återspeglas till en del även i remissopinionen. De av fastställda riktlinjerna förhushållning med mark och vatten inom ramen (or den fysiska riksplaneringen(prop. 1972: 111. CU 35, rskr. 348 och prop. 1978/79: 213, CU 41) tar bl. a.upp hur fritidsbebyggelsen bör få utvecklas inom s. k. obrutna ochhögexploaterade kustområden och hur naturvårdens och friluftslivets intressenskall beaktas i skärgården. Riktlinjerna har varit översiktliga och förutsatten fortsatt, mera preciserad planering på kommunnivå. En sädan har ocksägenomförts. I praktiskt taget alla kommuner finns numera s. k. kommunöversiktersom bl.a. innehåller riktlinjer för prövningen av byggnadslovsärenden utanfördetaljplanelagda områden. Ett syfte med den kommunala skärgårdsplaneringenhar varit att säkerställa naturvårdsintressen eller tillgång till orördskärgårdsnatur för kommuninvånarna. Andra syften har varit att planera förförbättrade hamnförhållanden, anordningar för vatten och avlopp eller andraanordningar av betydelse för friluftslivet. I byggnadslagstiftningen ochnaturvårdslagstiftningen har tillkommit bestämmelser för attstärka naturvårdens och friluftslivets intressen inom bl.a. skärgårdsområdena.Sålunda har tätbebyggelsebegreppet i byggnadslagen fått ett vidgattillämpningsområde som all bebyggelse skall lämplighetsprövas. Vidare kan nämnas att tillämpningsområdet förstrandskyddsbestämmelser genom ändring i naturvårdslagen vidgats i syfte attstärka bl.a. skärgårdsområdenas tillgänglighet för allmänheten. I förordningen (1971:727 senast ändrad 1982:863) omförsäljning av staten tillhörig fast egendom, m.m. (1971 årsfastighetsförsäljningsförord-ning) föreskrivs en samordning av den statligalångsiktsplaneringen och den kommunala översiktsplaneringen av de framtidamark- och lokalbehoven (12 §). Den framtida markdispositionen skall såledesvara klarlagd för det fall att kommunernas behov av statlig mark församhällsbyggnadsändamål aktualiseras. Med den innebörd somtätbebyggelsebegreppet har fått blir bestämmelsen om den kommunalaföreträdesrätten till förvärv därmed brett tillämplig. Regeringen har förelagt ett förslag tilllag om hushållning med naturresurser m.m. (prop 1985/86:3). Genom detta lagförslag avses de av fastlagda riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen upphöjas till lag. I lagförslaget bestäms vidare bl. a. statens intressesfär i förhållandetill kommunerna i frågor om användningen av mark och vatten samt den fysiska miljön i övrigt. Lagen utgör i sin tur en väsentlig förutsättning för 8 den decentralisering av ansvaret för planläggningen av denlokala miljön Prop. 1985/86: 110 som föreslås i den nya plan- och bygglag(prop. 1985/86: 1) som också har förelagts . De båda lagförslageninnebär således bl. a. att bestämmelserna i naturresurslagen skall ligga tillgrund för planer och beslut enligt den nya samt beslutenligt naturvärdslagen. Slutligen vill jag nämna det inflytandesom det allmänna utövar vid fastighetsbildning på kronoholmarna. Enförutsättning för försäljning av mark på en kronoholme skall, som jagåterkommer till senare i mitt anförande, vara att fastighetsbildning först harskett. I 3 kap. fastighetsbildningslagen finns de allmänna lämplighets- ochplanvillkor som skall vara uppfyllda. Bl.a. skall fastighetsbildningen skeutifrån ett planmässigt betraktelsesätt och vara samordnad med byggnadslagensoch naturvårdslagens lämplighetsbestämmelser. Sammanfattningsvis har således statoch kommun ett utomordentligt stort inflytande på den bebyggelse och denmarkanvändning som kan komma i fråga på kronoholmarna. Detta inflytande kommeratt förstärkas ytterligare om förslagen till ny plan- och bygglag och lag om hushållningmed naturresurser antas av . 2.1.3 Yrkesfisket m. m. Som chefen för närmare återkommertill i sitt anförande har kronoholmarna sedan gammalt haft stor betydelse föryrkesfisket. Behovet av kronoholmarna som fasta uppehållsorter under fiskesäsongenvar särskilt utmärkande tidigare. Genom den strukturomvandling som har skettinom fiskenäringen, där antalet fiskeföretag har minskat som fartygenhar blivit större och tekniskt mer utvecklade, torde detta behov numera inte hasamma tyngd. har dock kronoholmarna stor betydelse för fisket medfasta redskap, särskilt längs . har nyaverksamheter såsom mussel- och fiskodling m. m. i statens enskilda eller iallmänt vatten ökat i omfattning. Fiskeriidkare och sammanslutningarav yrkesfiskare har haft författningsgrundad rätt attutnyttja kronoholmarna avgiftsfritt för de byggnader, bodar m.m. som harbehövts för fisket. har ifrågasatt om dennaförfattningsenliga avgiftsfrihet längre är motiverad. Enligt gällande fiskerättsligalagstiftning kan en ändrad disposition av kronholmarna medföra ändradeförutsättningar för yrkesfisket både med rörliga och fasta redskap i vatten somhör till dem. Konkurrensen om fiskeplatserna är hård. Det har därför betydelsevem som får bestämma om fiske vattnen kring kronoholmarna. Chefen förjordbruksdepartementet tar upp frågan i sitt anförande. 2.1.4 Upplåtelse med nyttjanderätt Tomtmark på en kronoholme kan, såvitt gällernyttjanderätt, upplåtas antingen med arrende eller tomträtt. har gjort en grundlig genomgång av de båda upplåtelseformernas tillämpbarhet på 9 kronoholmarna.Jag skall därför som bakgrund till mina förslag i korthet Prop. 1985/86:110 sammanfatta för- och nackdelarna med resp. upplåtelseformer. Tomträtten står äganderätten nära.Den ger ett starkt besittningsskydd och medger belåning. En fördel för denenskilde husägaren är att denne slipper binda kapital i markförvärv ochexploateringskostnader, bl.a. för den erfordliga fastighetsbildningen. Enfördel för markägaren är att en uppkommande markvärdestegring tillgodoförs denne,dvs. Markägaren har möjlighet att i tomträttsavtalet föreskriva hurmarken skall användas eller ställa upp villkor för bebyggelsens utformning,t.ex. i kulturhistoriskt värdefulla fiskelägesmiljöer. Den vanligast förekommandeupplåtelseformen på kronoholmarna är arrendet, dvs. den enskilde husägarenarrenderar den mark på vilken hans byggnad är uppförd. Det finns f n.åtskilliga arrendeavtal mellan staten och enskilda husägare, framför allt iNorrbottens och men även i och län.Kronoholmsutredningen har konstaterat att de villkor som brukar användas idessa avtal i stort sett kan anses vara lämpliga och väl anpassade till deförhållanden som råder på olika orter. En brist är dock att det i många fallfortfarande saknas skriftliga avtal. I andra fall åter råder det omotiveratstora skillnader i upplåtelsevillkoren olika markförvaltande statligamyndigheter emellan. Andra skillnader i upplåtelsevillkoren beror, som jagtidigare berört, på den sedan gammalt gällande rätten för yrkesfiskare attavgiftsfritt utnyttja kronoholmarna eller på grund av att det funnits skäl attgenom fördelaktiga arrendeavgifter stödja åretruntboende i skärgården. En viktig fråga för utnyttjandet avkronoholmarna är, om och i vilken utsträckning det är möjligt att skydda denibland kulturhistoriskt värdefulla miljön. Dels kan detta ske på privaträttsligväg. 1 detta fall har valet av upplåtelseform, arrende eller tomträtt, vissbetydelse. Dels kan det ske på offentligrättslig väg genom den tillstånds- ochdispensprövning som finns reglerad i bl. a. byggnadslagstiftningen eller genomde förordnanden enligt naturvårdslagen som finns till skydd för sådana miljöer. Av intresse i detta sammanhang äratt byggnadsåtgärder skall utföras i enlighet med gällande planbestämmelser. Jumer detaljerade dessa är, desto större är förutsättningarna för att i detkonkreta fallet även kunna ta kulturhistoriska och miljömässiga hänsyn. F. n. finns det endast några fåexempel på byggnadsplaner som reglerar bebyggelsemiljön på kronoholmarna och de som finns avser bebyggelse som huvudsakligen är avsedd för bostadsändamål. Någon stadsplan eller något stadsplaneförslag som rör kronoholmarna finns inte. Från kulturhis torisk och miljösynpunkt gäller främst föreskrifterna i 38 § byggnadsstad gan, som gör det möjligt att ställa särskilda krav på en bebyggelse inom områden som utgör en värdefull miljö, samt de s.k. utomplansbestäm melser som finns i 29§ byggnadsstadgan, där det bl.a. föreskrivs att byggnader inte får uppföras med mindre platsen för den tillämnade bebyg gelsen kan anses lämplig från allmän synpunkt. Dessa allmänna regler i byggnadslagstiftningen kan sedan kompletteras med riktlinjer i en kom munöversikt som i sin tur åter kan utgöra en grund för mera detaljerade områdesplaner och planutredningar. Regeringens förslag till ny plan- och 10 bygglag (prop. 1985/86:1) innehåller förslag ombestämmelser till skydd för Prop. 1985/86: 110 kulturhistoriska och miljömässigavärden som ersätter reglerna i byggnadslagen och byggnadsstadgan. Genom förordnande med stöd av lagen(1960:690) dm byggnadsminnen och naturvårdslagen kan ett kulturhistorisktvärdefullt fiskeläge ges skydd. kan i ett sådant beslut meddelaförbud mot att uppföra byggnader eller utfärda föreskrifter i fråga ombefintliga byggnader. I ett sådant beslut kan också ingå tillståndsplikt somrör formgivning, färg- och materialval m. m. Oberoende av upplätelseform. dvs.tomträtt eller arrende, har alltså stat och kommun möjligheter att genomoffentligrättsliga åtgärder hävda kulturminnesvårdens intressen påkronoholmarna. haruppehållit sig relativt utförligt vid frågan om möjligheterna att genom arrenderesp. tomträtt på privaträllslig väg, dvs. genom avtalsvillkor, hävdakulturminnesvårdens intressen på kronoholmarna. Av betydelse för valet avupplåtelseform från markägaren - statens synpunkt är sålunda i vad mån ennyttjanderättshavare är skyldig att i ett avtal godta detaljerade villkor ombebyggelsens utformning, exempelvis om dessa skulle medföra ökade kostnader förunderhåll m. m. av den byggnad, som han själv äger. Det är med andra ord frågaom sådana villkor kan anses skäliga i arrendelagstiftningens mening (10 kap. 6§JB). Utredaren, liksom arrendenämnderna i och i menar att arrendenämndenvid en rättslig prövning skulle söka vägledning i de offentligrättsligaföreskrifter som finns inom plan-, bygg- och naturvårdslagstiftningen ochdärpå grundad planering. De villkor som därvid har stöd får anses som skäliga. För de flesta avfiskelägesmiljöerna torde det vara möjligt att i ett arrendeavtal åstadkomma entillfredsställande reglering av bebyggelsen från bevarandesynpunkt. Detsammagäller i fråga om tomträtt (se 13 kap. 4§JB). Det finns flera statliga myndigheter som förvaltarkronoholmar. Den myndighet som har verksamhet eller intressen att bevaka på enkronoholme har i allmänhet också ansvaret för den. Sålundaförvaltar/or/i/f/tfl-tionsförvaltningen och sådana öar somanvänds förförsvars-respektive sjöfartsändamål. Öar som är av betydandenaturvårdsintresse förvaltas ofta av .