prop · G90383 · 1985-12-31 00:00:00 — Fiskeriintendenleni västra distriktet: Miljöskadeulredningenhar i etl särskilt betänkande framlagt förslag om en särskild miljöskadelag. framgår att det i stort sett är skadeståndsreglerna imiljöskyddslagen som förs över i en särskild lag. Förslagetinnebär inga väsenlhga skiUnader när del gäller ersättning för exempelvisskador som orsakas av föroreningar. Man framhåller också all direktiven förutredningen har inskränkt möjligheterna alt föreslå några radikala ändringar igällande rätt. Fiskeriinlendenteni övre södra distriktet: Trotsatt skadeståndsansvaret enligt miljöskyddslagen i princip är strikt, tycks ej skUlnaden enligt huvudregeln i 3 kap, 3 § jordabalken - som fömtsätter vårdslöshet vara särskilt stor. Vad är del då som garanterar 85 atten ny miljöskadelag skulle fungera så mycket bättre gentemot nuvaran- Prop,1985/86:83 de miljöskyddslag. Men eftersom miljöskyddslagen av ärotidsenlig måsle någonting göras. Naturligtvis fungerar den någorlunda sett urnä-ringslivels synpunkt, vilket man även kan utläsa från ett särskilt yttrandeav (näringslivels representant i miljöskadeutredningen). Men sett urden skadelidandes intressen iakttas hänsyn till uppkomna skador(fiskeriintendenlen har stor erfarenhet av koncessionsärenden). anförvidare: "HärtiU kommer atl del i den praktiska verksamheten ,när miljöskyddslagen trädde i kraft, fram lill skett en faktiskrättsutveckling tiU de skadelidandes förmån - inte i motsatt riktning sombelänkandet tycks ge vid handen". Tanken med miljöskyddslagen var dockgod, eftersom den skulle medföra sådana begränsningar i utsläppen att skadornaskulle bli minimala. En chimär - för hur kan man fömtse såväl addkiva somsynergeliska effekter av de otal kemikalier som finns i omlopp inom industrin . använder vi i den industrialiserade delen av världen ca 63 000olika kemikalier. Av dessa har vi dålig eller ringa kunskap om. För varjeår tillkommer dessutom ca 2 000 nya kemiska föreningar från laboratorierna. Imiljöskyddsdomstolen, talar man mest om akuttoxiska kemikaliers effekter, vUketär fullt naturligt, eftersom del är svårt att förutse subletala effekter. Påsikt kan dock de senare ställa tiU med förtret. Helmersontalade om "faktisk rättsutveckling tiU de skadelidandes förmån".Fiskeriintendenlen vUl då erinra om att inget fiskerimål tagits upp ifastighetsdomstolen efler miljöskyddslagens ikraftträdande . Alltså måstedet vara något fel pä lagen. Och felet ligger i det faktum att en skadelidandemåste vara säker för att våga föra målet vidare tillfastighetsdomstolen. I annat fall riskerar han eller hon tUl skillnad frånvattenlagen - att få stå för alla rättegångskostnader. Som exempel kan nämnas,att enbart inom övre södra distriktet finns ett flertal yrkesfiskare som är merän säkra på alt etl förelags utsläpp starkt nedsätter derasfiskefångsler. Men man vågar ej föra ärendet vidare med risk att förlora och fåbetala 10 i rättegångskostnader. Där ligger det stora felet medmiljöskyddslagen. Vad hjälper då sedan all skärpa en lag, Fiskeriintendenlenär av den uppfattningen att hela miljöskyddslagen borde ses över innan manbörjar stifta nya lagar. Dock kan tilläggas att om inget görs åtmiljöskyddslagen, kan en miljöskadelag vara ett bra komplement. Fiskeriintendenleni nedre södra distriktet: Miljöskyddslagenskall i görligaste mån förhindra skador, I praktiken sker det dock nästan aUtiden större eher mindre påverkan av miljön. Del har med nuvarande lagstiftningvisat sig mycket svårt alt kunna få ersättning för dessa skador. Det är därförangelägel alt del sker en förändring i detta avseende. Utredningenmenar att den som driver miljöfarlig verksamhet också skall bära risken för vissa skador som närmast träffar allmänna intressen. De anser det dock inte nödvändigt alt föreslå regler om skadestånd, då 86 miljöskyddsulredningenkommer att lägga fram ett förslag om skyldighet Prop, 1985/86:83 alt återställaförstörd miljö. Det är en brist att inan här inte föreslår några regler.Begreppen att återställa redan förstörd miljö och att vara skadeståndsskyldiggentemot allmänna intressen täcker inte varandra. Oavsett att man återställermiljön l.ex, atl avlägsna fiberbankar och dylikt kan när det gäller inverkan påaUmänt fiske, driften vid en anläggning direkt påverka fiskbeståndet. Delborde då på samma sätt som gäUer enligt vattenlagen finnas skyldighet till enavgift för fiskefrämjande åtgärder. Det allmänna fiskeintresset har enväsentligt sämre ställning enligt miljöskyddslagen än i vattenlagen. Del ärvisseriigen positivt att man kan vänta en förändring när del gäller altåterställa miljön men detta torde inte täcka behovet av fiskevårdsålgärder lillföljd av miljöpåverkan utom i etl myckel begränsat anlal faU, I den avutredningen föreslagna miljöskadelagen bör därför tagas in regler om ersättningäven för skada på aUmänna intressen. Avslutningsviskan sägas att utredningens förslag endast för ersättningsfrågorna för miljöskadoren liten bil framåt och att mer genomgripande förändringar måste till om skadori t, ex, vattenmiljön skall kunna ersättas i full omfattning och utan alltförvidlyftiga processer. Ett krav ur fiskets synpunkt bör vara att det finnsgrundläggande undersökningar som kan visa på förhållandena före en skada. Finnsinte sådana är det endast då det inträffar mycket allvariiga eUer direkt akutaskador som det går atl bevisa. 1.16Länsstyrelsen i :' Genomden föreslagna miljöskadelagen samordnas skadeståndsreglema i miljöskyddslagenoch 3 kap. jordabalken. I jämförelse med dessa lagar innehåller den nya lagenvärdefulla klargöranden i flera hänseenden, Väsenfiigt är bl. a. alt kravet påbevisning av orsakssammanhanget mellan skadegörande handling och skada lindras.Välbetänkt är också förlängningen av preskriptionstiden från 10 lill 25 år.Detta är värdefullt, eftersom vissa sjukdomar som orsakas av mUjöfaklorer, t,ex, cancer, framträder först . finner de föreslagnaförbättringarna i skadeståndsskyddet genomgående väl motiverade och kan i alltväsentligt tiUstyrka utredningens förslag. Trotsdet förbättrade skydd för skadelidande som förslaget medför kvarstår emeUertidvissa luckor i den enskUdes skydd. Det torde t, ex, även ibland blisvårt all finna orsaken tiU miljöskador och vissa negativa hälsoeffekter. Enskada kan t, ex, vara följden av utsläpp från flera förorenare. Även ombeviskraven lindras kommer man i etl skade-ståndsrättsligt system ej ifrån att skadelidandei en del fall inte kan påräkna ersättning, trots att sambandet med miljön kansynas uppenbart. Ett sätt atl komma till rätta med detta problem är alt skapaetl försäkrings- eller 'i har till sitt yttrande bifogat dels en skiljaktigmening samt dels yttranden från kronofogdemyndigheten i och Skåneshandelskam- Utredningenhar diskuterat detta i ett principieUt intressant Prop. 1985/86:83 avsnitt ochkommit fram till att subsidiärt ansvariga fonder skulle vara den mest praktiskaoch från statsfinansiell synpunkt mest fördelaktiga lösningen. Fonderna skulleendast utnyttjas om ersättning inte kan erhållas genom skadeståndstalan mot enpresumtivt ansvarig eller genom försäkring. En ytterligare fördel med denna typav fonder skuUe vara alt de kan samordnas med del förslag tiU återställande avförstörd miljö som miljöskyddsutredningen avser all framlägga. Skiljaktigmening av ledamöterna , Enhgtvår mening skall följande ändringar och lUlägg göras i länsstyrelsensyttrande: Iyttrandets andra mening utgår ordet "värdefuUa", Iyttrandet utgår tredje och efterföljande meningar i första stycket saml andrastyckets tre första meningar och ersätts med: "Genomden föreslagna miljöskadelagen samordnas skadeståndsreglerna imiljöskyddslagen och 3 kap, jordabalken. I jämförelse med dessa lagarinnehåller den nya lagen klargörande i flera hänseenden. Utredningenföreslår en förlängning av preskriptionstiden från 10 till . En sådanpreskriptionstid finns inte i något annat civilrättsligt sammanhang. Det kanej vara välbetänkt med en sådan specialbeslämmelse. ställer sig därförtveksam till denna förlängning. Enviss uppmjukning av beviskraven i miljömål har redan ägt mm i rättspraxis.Någon ytteriigare hndring bör ej genomföras lagstiftningsvägen med hänsyn tillde komplicerade och svåröverskådliga förhållanden som föreligger inommiljöområdet. stäUer sig därför tveksam även till den föreslagnahndringen av beviskravet. Länsstyrelsenfinner emeUertid de föreslagna förbättringarna i skade-slåndsskyddet angelägna.Etl sätt att komma tiU rätta med...". Handelskammarenansluter sig till del särskUda yttrande som avgivits av direktören . SamfundettUlstyrker förslaget om införande av en miljöskadelag. Vad utredningen anfört ifråga om obligatorisk försäkring mot sprängskador respektive försäkrings- ochfondlösningar föranleder inget yttrande från samfundet. 1.18 : Prop. Miljöskyddslagensoch jordabalkens regler om skadeståndsansvar på del miljörättsliga området harunder årens lopp visat sig medföra åtskiUiga praktiska tUlämpningssvårigheterbåde från materiell och processueU synpunkt. Motdenna bakgmnd är utredningens förslag att i en särskild lag sammanföra regler omskadeståndsansvar på miljörättens område en principiellt riktig lösning.Riksförbundet tillstyrker följaktligen i princip införandet av en mUjöskaddag, Utredningenhar i betydande omfattning uppehållit sig vid frågor kring personskador tillföljd av miljöfarlig verksamhet. Det bör här framhåUas att det i allmänhettorde krävas en icke obetydlig, kontinuerhg, skadhg påverkan under lång tidför atl personskada skall uppkomma i dessa fall. Enligt riksförbundetsuppfattning, som vinner stöd av internationell erfarenhet, är risken för skadapå personer som ej kontinuerligt vistas inom det område där den miljöfarligaverksamheten bedrivs däremot begränsad. Detbör understrykas atl de lUlslåndsgivande myndigheterna har ett mycket stortansvar när del gäller att bedöma en verksamhets miljöfar-hghet. Reglerna omskadestånd bör därför ses som ett komplement tiU miljöskyddslagensbestämmelser. Enöversyn av miljöskyddslagens skadeståndsregler har länge varit ett starktönskemål. förslag är enligt mening ettlämpligt underlag för ändrad lagstiftning. Det förefaller ändamålsenligt attskadeståndsbestämmelserna bryts ul ur miljöskyddslagen och bildar en egen lag.En miljöskada, ersättningsbar enligt förslagets regler, kan också falla undernågon annan ersättningsanordning. Dels kan skadan vara av den arten att denersätts som l.ex, trafikskada. Dels finns miljöskador redan nu i vissutsträckning med i t, ex, ersättningssystem av trygghetsförsäkringens typ. Detkan i det fortsalla lagstiftningsarbetet behöva ytterligare klarläggas huransvaret i den nya lagen förhåller sig tUl redan existerande skydd. Inledningsviskan noteras alt utredningens förslag att bryta ut ersättningsreglerna förmiljöskador till en särskUd lag synes ändamålsenligt. Det kräver dock särskilduppmärksamhet och noggrannhet vid tolkningen av de båda lagarna. Analys avkonsekvenserna av förslagel saknas i betänkandet men bör utföras i eventuellproposition. Förslagetinnebär ytterligare ett steg bort från del gamla skadeståndsan svaret för imissioner som utmärktes av ett grannelagsrättsligt perspektiv med krav pä varaktig, störande verksamhet och rätt till skadestånd i första hand för ägare av fastigheter i närheten. Miljöskyddslagen innebar en viss 89 uppmjukninghärvidlag genom inskränkning av varaktighetsrekvisitet tiU Prop. 1985/86:83"inte helt tillfälliga störningar" från en verksamhet och enutvidgning av kretsen av ersättningsberätligade, inte minst genom de uttalandenom tillämpningsområdet, som förekommer i lagens motiv. Förslagel lUl mUjöskaddaggår vidare på samma väg bl,a, genom avskaffandet även av kravet på atlstörningen inte skaU vara helt lillfällig och genom ganska vittgåendemotivullalanden om vilka som skaU kunna få ersättning. Det finns numera inte såmycket kvar av det som utmärkte det traditioneUa immissionsansvarel. Enanknytning lever dock vidare främst i två hänseenden, dels genom utgångspunktenatt ersättning kan komma ifråga även för ren förmögenhetsskada utan atl denersättningsberättigade drabbats av någon till honom själv hänförlig person-eller sakskada, Miljöskadeansvaretinnefattar ganska olikartade element och frågor. Ur denna synpunkt är detangeläget att lagtexten bygger på en så tydlig begreppsbildning som möjligt, såatt lagens innebörd i görhgaste mån kan utläsas utan studier av motiven. Detkan ifrågasättas om inte terminologin i lagen kan göras något lydh-gare.Miljöskyddslagens distinktion meUan störning och olägenhet försvinner sålundai förslaget till miljöskadelag och ordet skada blir ett överordnat begrepp försåväl person- eller sakskada som annan olägenhet, som emellertid måste vara avekonomisk betydelse och därför närmast är att klassificera som renförmögenhelsskada. Den mycket aUmänna användningen av ordet skada i lagtextenger inte önskvärd klarhet om vilka ohka skadetyper som kan varaersätlningsgiUa, Ett förtydligande skuUe därför vara om ordet skada i 1 § iförslaget tUl lagtext utbyttes mot "person- eller sakskada eller renförmögenhetsskada", Följaktiigen bör även i 3 § andra stycket uttrycket"skada som uppkommer utan samband med atl någon lider person- ellersakskada", bytas mot "ren förmögenhetsskada ersätts endast ometc", I 4, 5 och 7 §§ talas om "person- och sakskador" ipluralis. Det förefaller dock lämpligare atl i enlighet med terminologin iskadeståndslagen i singularis tala om "person- eller sakskada". Isakkunnige , , särskilda yttrande lämnasåtskilliga kommentarer och erinringar lill utredningens förslag. Förbundethänvisar till dessa uppfattningar och anser därmed också att utredningensförslag inte bör läggas tiU grund för proposition. Specielltstarka invändningar kan resas mot förslagel om preskriptionstidens förlängningtih , vilket också innefattar förslag om en genomgripande förändringav produktansvaret till följd av kemisk - eUer fysikalisk-kemisk inverkan. Attsamtidigt föreslå en i lag reglerad genereU lindring av beviskraven tUl förmånför skadelidande i de ofta mycket komplicerade orsakssammanhang, som gällerhär, ger sammantaget lagförslaget en anmärkningsvärt stark prägel av godtycke. Utredningenbaserar förslagen om skärpt lagsttftning på en abstrakt problemuppfatlning när man diskuterar behovet av att förbättra skadeli- 90 dandes situation i sambandmed miljöskador. En mera ingående analys av Prop. 1985/86:83skadestatistiken m.m. skulle med all sannolikhet gett utredningen en bättregmnd att stå på i fråga om problemens slmklur, omfattning etc. Det skuUe t,ex,ha visat att sprängstensskador inte har den betydelse, som föresvävarutredningen. Denföreslagna lagregeln om hndring av beviskraven (2 §) går väsentligt mycketlängre än praxis. Det rör sig om en lagregel som i sin generella utformning apriori fömtsätter atl det som svårligen eller inte alls kan bevisas på (dentekniska och natur-) vetenskapens nuvarande ståndpunkt ändå i juridisk bemärkelsekan komma att anses vara "tUlräckligl bevisat" för atl göraföretagare ansvarig för miljöskada. DelförefaUer som om det statistiska sannolikhelsbegreppel som kan användas itekniskt-nalurvetenskapliga bedömningar av miljöeffekter eller dos-effekt-sambandinte utan vidare är kongment med det juridiska sannolikhetsbegreppet("sannolikt i sig"). Dettaskall förvisso inte tolkas så att industrin vUl undandra sig sitt iförekommande fall självklara skadeståndsansvar. Industrins gemensamma policy ärsnarare en så generös inställning som möjligt i dessa ersättningsfrågor. Dencentrala frågan är emellertid - med hänsyn till de unika svårigheter som gälleri fråga om bevisning i dessa sammanhang - var man ska sätta gränsen mellanföretagens ansvar för ofrånkomligt flerdimensionella mUjöskador och detindustrialiserade samhäUets gemensamma ansvar inom ramen för etableradeskyddsnät i form av olika socialförsäkringar o.d. Detär ett väsentligt steg att transformera rättsregel enligt praxis lUl lagregelmed generell verkan. Enligt vår uppfettning måsle bevisvärderingens målalltjämt vara att utredningen om de faktiska omständigheterna i målet måsteleda till övertygelse. Denna princip måsle ligga lill gmnd för allskadeståndsrättsUg lagstiftning, Somcentral intresseorganisation för importhandeln berörs ochdess medlemsföretag mera indirekt av utredningens förslag. Vivill från denna utgångspunkt starkt understryka angelägenheten avinternationell harmonisering av lagstiftningen på mUjöområdel och motsätteross särskilt förslagel om förlängning av preskriptionstiden. Här föreliggerredan på dagens kunskapsnivå utomordentUgt vanskliga bevisföringsproblem, sommot bakgmnd av fortsall vetenskaplig utveckling torde bli än mer komplicerade. Vianser alt utredningens förslag inte bör läggas lUI gmnd för en proposition ochansluter oss tUl de synpunkter som framförts i Industriförbundsremissyttrande . 1.23Lantbrukarnas riksförbund (LRF): Utredningensförslag innebär bl. a. all MLs skadeståndsregler bryts ut och sammanförsmed JBs skadeståndsregler för grävningsarbete m.m. i en 91 särskild miljöskadelag.Härigenom vinnes ökad klarhet om vilka ersätt- Prop, 1985/86:83 ningsregiersom gäller vid miljöskador. En annan fördel med den begagnadelagstiftningstekniken är alt, i motsats till vad varit fallet, endomstol, fastighetsdomstol, blir behörig att handlägga samtiiga skadeståndsmålavseende miljöskador. Miljöskadelagenutgår, liksom nuvarande ML, från att den som bedriver miljöfarlig verksamhethar alt svara för skador föranledda av verksamheten oavsett om han förfaritvårdslöst eller inte, TUl miljöfarlig verksamhet hänförs härvid mångaverksamheter som i sig inte kan betraktas som farliga, LRF har i yttrande övermiljöskyddsutredningens delbetänkande "Förorening av mark ochgrundvatten" protesterat mot att tiU miljöfarlig verksamhet hänförts bl,a, spridning av nalurgödsel och konstgödning. Ävenom LRF delar miljöskadeutredningens uppfattning att den som drabbas avmiljöskada skall äga rätt till full ersättning för sin skada föranlederinnehållet i föregående stycke förbundet att framhålla att utvecklingen intefår drivas dithän att lönsamheten inom i sig föga farliga näringsgrenar äventyras.Utan att framlägga lagförslag därom uttalar miljöskadeulredningen ibetänkandet den uppfattningen att bl, a, allemansrätten skullekunna åsättas etl ekonomiskt skydd. Härigenom skulle privatperson som hindradesi sin utövning av aUemansrätlen kunna kräva ekonomisk ersättning förolägenheten. På samma grunder skulle det allmänna kunna kräva ersättning förolägenheten i fråga. De uppfattningar som utredningen i dessa sammanhang gerullryck för avvisas bestämt av förbundet. MedmUjöskada avses enligt lagförslaget skada som drabbar den störandeanläggningens omgivning. För lantbrukets del gäller att verksamheten bedrivs påhela den bmkade fastigheten. De avgränsningsproblem som sammanhänger med dettafaktum har inte tillräckligt beaktats av utredningen. Problemet måste klarasut i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Det kan inte accepteras attlantbrukare som iakttagit vad på honom ankommer för atl undvika olägenheteråläggs skadeståndsansvar mot person för miljöskada i fall där personenuppehåller sig inom fastigheten med stöd av allemansrättshga regler. Enutgångspunkt för utredningens arbete har varit att förbättra den skadelidandesmöjligheter till ersättning för miljöskador. För alt uppnå denna effektföreslås i miljöskadelagen bl,a, en lindring av beviskravet såvkt gällerorsakssambandet mellan miljöstörningen och den uppkomna skadan. Förslaget ståri överensstämmelse med tendenser inom domstolspraxis . Medhänsyn härtill och dä otvivelaktligen betydande bevisproblem ofta uppstår imål om ersättning för miljöskador godtar LRF utredningens förslag härvidlag. Trotsden lindring i beviskravet som föreslås ställer sig utredningen tvivlande till om ett effektivt skydd mot miljöskador kan tillskapas inom ramen för skadeslåndsrätten. Ett alternativ skulle kunna vara atl tillskapa ett system med obligatorisk försäkringsplikt. Ett annat alternativ skulle vara att införa ett avgifisfinansierat fondsystem. Utredningen avstår dock från att framlägga lagförslag i någon av dessa riktningar, LRF vUl uttala all vad utredningen anför i betänkandet inte ger stöd för uppfattningen att behov av obligatorisk försäkring eller fondsystem förehgger, I vart fall 92 måste effekterna av denföreslagna miljöskadelagen klarläggas före det atl Prop, 1985/86:83 systemetmed en skadeståndsrältslig reglering av miljöskador kompletteras. Utredningensförslag lill ändring av preskriptionslagstiftningen avstyrks av LRF, Förbundetifrågasätter visserligen inte att behov av en förlängd preskriptionstid förmiljöskador kan föreligga men konstaterar att den föreslagna lagändringenkommer atl omfatta också andra rättsområden. Effekten av en förlängdpreskriptionstid för produktskadcr har inte klarlagts av utredningen. Medhänsyn till miljöskadelagens utformning och innehåU finner LRF i likhet medutredningen att det inte föreligger behov av en särskild lag för reglering avsprängningsskador. Förslagettill ny miljöskadelag överensstämmer till stora delar med de regler som gäller enligt ML, Den begagnade lagstiftningstekniken att sammanföra MLsskadeståndsregler med de regler på området som återfinns i 3 kap, JB föranlederingen erinran från LRFs sida. Tvärtom finner förbundet att det är till fördelmed en samlad skadeståndslagstiftning på miljöområdet. Positivt är också allfastighetsdomstol enligt förslagel bhr behörig att handlägga aUa mål avseendeersättning för miljöskador. Pånågra punkter går dock utredningens förslag utöver vad som kan anses varagällande rätt. Som de mest väsentliga förändringarna vill förbundet betecknaförslagen till mUdring av beviskravet såvitt gäller orsakssambandet vidmiljöskada och den förlängda preskriptionstiden för vissa skador av denna art. Miljöskadeutredningensbetänkande innehåUer åtskiUiga uttalanden om vad som far anses varagällande rätt på miljöskadeområdet ävensom om vilken rättstillämpning som börgälla. De regler som härvid berörs är i många fall av stort intresse förlantbruket. Som ovan sagts har utredningsarbetet väsentligen inriktats på industrinsförhållanden. LRF finner det bl.a. mot denna bakgrund inte möjligt att i dettaremissyttrande beröra alla de detaljfrågor som kan få avseende på lantbruket.Det är dock ett önskemål från LRFs sida att förbundet bereds tillfälle atl ilämplig form framföra dessa kompletterande synpunkter, därest utredningenslagförslag läggs lUl grund för proposition i ämnet. Föreliggandebetänkande med förslag till mUjöskaddag är i stort sett alldeles utmärkt. Delundanröjer oklarheter i gällande rätt och ger en samlad reglering somdel löser rådande missförhållanden, när det gäller fommfrågoma. 1.25Stockholms kommun:' Prop. DetframhåUs helt riktigt i utredningen att skadeståndsreglema inte utgör deviktigaste rättsreglerna i skyddet av miljön. Del väsentliga är all förhindraskador. Skadeståndsreglerna kan dock säkerligen bidra till ökade ansträngningaralt hindra miljöskador. Liksom remissinstanserna ser jag det som ändamålsenligtmed en särskild miljöskadelag och positivt med den speciella genomlysningskadeståndsfrågorna fält genom utredningen. Jagkan dock konstatera - vilket miljö- och hälsoskyddsnämnden och juridiskaavdelningen även gjort - alt det finns fler oklarheter och tveksamheter iutredningens förslag som bör övervägas och penetreras ytterligare införpropositionsskrivningen. Det gäller bland annat ansvarsfrågorna,störningstyper som omfattas av lagen, väsentlighetskravet och vissaövergångsbestämmelser. Jagfinner del också - liksom miljö- och hälsoskyddsnämnden - angeläget att ettutredningsarbete som erfordras för att kunna föreslå ett försäkrings- eUerfondsystem som träder in som ett skydd för skadelidande kommer tillstånd. Särskiltuttalande av borgarråden () och (): Beträffandehuvudregeln om strikt ansvar anser vi alt del inte finns någon anledning attkommunen skall få en mildare behandling än andra som orsakar miljöskador ellermiljöolägenheler.