prop · G9033 · 1985-12-31 00:00:00 — Prövning av frågor om användningen av marken och vattnet skallsåledes alllid ske på planmässiga grunder, varvid kommunala planer och materialfrån länsslyrelserna tjänar som underlag för bedömningen (se vidarespecialmotiveringen lill 5 kap. 1 §). Sloramark- och vattenområden som inte alls eller endast obetydligt är påverkade av exploateringsföretag eller andra ingrepp i miljön skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt påverka områdenas 154 karaktär. I paragrafen har tagits inbestämmelser om skydd för slora, samman- Prop, 1985/86:3 hängande mark- ochvattenområden som är förhållandevis opåverkade av exploateringsföretag ellerandra ingrepp i miljön. Skälen till atl införa sådana bestämmelser har jagredovisat i den allmänna motiveringen (avsnilt 3.3). Intresseti olika delar av landel för skydd av sådana områden beror naturligtvis påvilken ulveckling som skett i regionen vad gäller ianspråktagande avlandsbygdsområden för ändamål, på efterfrågan vad gällerfriluftsaktiviteter m.m. Under arbetet med den fysiska riksplaneringen harkommuner, länsstyrelser och andra statliga myndigheter ställt samman ettmaterial som är användbart när det gäller atl bedöma vilka områden som kanberöras av bestämmelsen. Av särskill iniresse är de översikter som upprättatsinom länsstyrelserna över lokaliseringen av större exploateringsförelag ochöver utbredningen av s.k, bebyggelsein-fluerade områden. Idenna paragraf, liksom i flera andra paragrafer i 2 kap,, föreskrivs att delintresse som behandlas i paragrafen skall "så långt möjligt" skyddasmot vissa ingrepp. Jag har i den allmänna motiveringen när jag behandladefrågor om vattenbruk (avsnitt 3.5) något utvecklat vilka bedömningar dettauttryckssätt bör föranleda vid konkurrens mellan olika intressen, I uttrycketligger naturligtvis att den avvägning som skall göras mellan det skyddadeintresset och motstående iniressen skall innefatta hänsynstaganden till deprakliska och ekonomiska konsekvenserna av det skydd paragrafen ger. I förstahand är avsikten att ge utrymme i det enskilda fallet för samhällsekonomiskahänsynstaganden, l.ex. med hänsyn till regionalpolitiska ellersysselsättningspoliliska intressen. Även konsekvenserna för berörda enskildaintressen skall vägas in. I uttrycket "så långt möjligt" ligger dockockså att enbart ekonomiska hänsynstaganden inte får äventyra de värden sombestämmelsen avser att skydda, annat än om en samlad bedömning i enlighet med 2kap. I § visar att detta främjar en från allmän synpunkt god hushållning. Iförevarande paragraf liksom i flera andra paragrafer i anges att ett visstintresse skall skyddas mol åtgärder som "påtagligt kan påverka"detta. Med detla uttryckssätt utesluts bagatellartad påverkan. Endast sädanaåtgärder åsyftas som kan ha en bestående negativ inverkan på det aktuellaintresset eller som tillfälligt kan ha myckel stor negativ inverkan på detta. På grund av syftet medförevarande paragraf alt skydda stora, förhållan devis opåverkade omräden mot åtgärder som påtagligt kan påverka deras karaktär, är det endast exploateringsförelag och andra ingrepp av belydan de storlek som berörs av bestämmelsen. Paragrafen torde i första hand bli tillämplig i mål och ärenden som avser l.ex. nyetablering av industriell eller liknande verksamhet, tätorts- och fritidsbebyggelse av större omfatt ning med därtill hörande anläggningar, slörre trafikleder, större lednings företag, gruvor och större takter, terminalanläggningar, upplag och tippar samt farleder och muddringsföretag. Del gäller alltså sådana anläggningar och åtgärder som kan medföra begränsningar i handlingsfriheten för fram tida omdispositioner, ha betydande inverkan på landskapsbilden eller i 155 Prop.1985/86; 3 övrigt ge upphov till väsentliga störningar som bör undvikas iområdena. För gruvor, liksom större takter av sten, grus, sand eller torv, ärlokaliseringsmöjligheterna av naturliga skäl i många fall begränsade, I dessafall bör paragrafen tillämpas endast om del uppenbarligen finns realistiskaalternativ att tillgodose de behov som föreligger i den berörda regionen frånandra gruvor eller takter. Jagvill här nämna att lagrådet särskilt behandlat begreppet "exploateringsföretag".Lagrådel anför bl. a. följande: Inu förevarande lagrådsremiss avses med exploateringsföretag enligt specialmotiveringenlill denna paragraf etablering av industriell eller liknande verksamhet,tätorts- och fritidsbebyggelse av större omfattning med därtill hörandeanläggningar, större trafikleder, större ledningsföretag, gruvor och störretakter, terminalanläggningar, farieder och muddringsföretag. Avspecialmotiveringen till 2 kap. 4 § framgår atl med exploateringsförelagförstås också företag av mycket mindre omfattning. När det på s. 210 talas om"små exploateringsföretag" synes därmed avses l.ex. Också en enstaka byggnad synes omfattas av begreppetexploateringsförelag och detta även om byggnaden endast utgör komplettering avbefintlig bebyggelse. Å andra sidan säger departementschefen - någotmotsägelsefullt på s. 228 att företag som har endast obetydlig omfattninginte anses som exploateringsförelag. Det är enligl lagrådels mening tveksamt ombegreppet "exploateringsföretag" är sä entydigt att det bör användasi lagtext. Lagrådel har emellertid inte kunnat finna något kort och pregnantuttryck som är alt föredra. Ordel "exploateringsförelag" har längeanvänts i arbetet med den fysiska riksplaneringen. Uttrycket är alltså välkänt just i samband med hushållning med naturresurser och kan knappast vållamissförstånd när del används i NRL. Genom ytterligare uttalanden avdepartementschefen bör emellertid innebörden av de ovan nämnda nägolmotsägelsefulla uttalandena klargöras. Jagvill med anledning av lagrådets yttrande endasi framhålla att även förelag somhar liten omfattning är att hänföra till exploateringsförelag. Jag återkommertill denna fråga i specialmotiveringen till 3 kap. I §. Vissaområden på landsbygden, som endast obetydligt är påverkade avexploaleringsföretag, kan vara av betydelse som friområden mellan tätortereller som rekreationsområden o. d. Det kan i dessa och andra fall vara avbelydelse att undvika även smärre ingrepp som, om de förekommer i slörre antal,kan få stor inverkan på det skyddsvärda området. Grunder för skydd av sådanaområden även mot mindre ingrepp, t. ex. enstaka byggnader, finns i andrabeslämmelser i NRL, bl. a, 2 kap, 4 och 6§§. Jag vill framhålla att den nuföreslagna 2 § inte är avsedd alt användas för att styra bebyggelsens normalautveckling, t, ex. viss ulvidgning av befintlig bebyggelse, eller för attpåverka brukningsformerna i jord- och skogsbruket. Omett större exploaleringsföretag aktualiseras i den typ av område som avses i2§, bör utredning göras av möjligheterna att i slällel lokalisera verksamhetenfill områden som redan är påverkade, dvs. i anslutning till samlad bebyggelse,till industri- och arbetsområden eller inom korridorer i landskapet som redanhar tagits i anspråk för trafikleder eller ledningar. 1985/86; 3 Mark-och vattenområden som är särskilt känsliga från ekologisk synpunkl skall sålångl möjligt skyddas mot åigärder som kan skada naturmiljön. Iparagrafen har tagits in bestämmelser om skydd för omräden som är särskiltkänsliga från ekologisk synpunkl. Vad som ligger i ekologibegrep-pel har jagberört i specialmoUveringen till I kap, I §, Demark- och vattenområden som skall ges elt skydd genom 3 § är, som jag också haruttryckt i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.3), främst områden medinstabila produktionsförhållanden och ogynnsamma åter-växlförutsältningar,områden som inrymmer växt- och djurarter som är utrotningshotade samt områden iövrigt som är särskilt ömtåliga och som inrymmer särskilda ekologiskavärden, har betydelse som genbank eller dyl. Etl viktigt syfte medbestämmelsen är aU slå vakt om den genetiska mångfalden i naturen genom skyddav arter vilkas existens är hotade. Denkänslighet mot försurning som kännetecknar stora områden i landet, t, ex, dekalkfatliga områdena på och i och , ingernaturligtvis stor oro, särskilt för den långsikliga skogsproduktionen och förfisket. Det är dock inte avsikten alt så slora områden, som ju motsvarar helalandsdelar, genom 3 § skall ges ett skydd i detta avseende som sträcker siglängre än vad som följer av miljöskyddslagens regler. Begränsade omräden, som iell landsdelsperspekliv är särskill känsliga för försurning, bl. a. vissa sjöaroch vattendrag, bör däremol kunna skyddas mol exploateringsföretag eller andraingrepp som kan medföra molsvarande negativa konsekvenser från ekologisksynpunkt. Även sådana mark- och vattenområden som skadats genom tillförsel avtungmetaller eller av giftiga ämnen och som därför blivit avsevärt mer sårbaraän andra områden i en viss region bör omfattas av paragrafen. Urskogsområdenoch omräden med skyddsskog eller ädellövskog uppfyller enligt min mening dekriterier för ekologisk känslighet som jag berörde och bör därför omfattasav paragrafen. Sådana områden får genom bestämmelsen ett skydd mot tillståndsplikligaexploateringsåtgärder och bestämmelsen kompletterar därmed del skydd områdenahar genom skogs-vårdslagsliftningen och ädellövskogslagen (1984:119). Detär naturligtvis inte möjligt att generellt för de områdestyper som här berörtsange vilka typer av åtgärder som kan inverka skadligt på naturmiljönstillstånd. Detla måste bedömas med utgångspunkt i naturmiljöns känslighet föringrepp i de olika områdena och ingreppens beskaffenhet. Innebördenav begreppet "så långl möjligt" har jag kommenterat ispecialmoliveringen lill 2 kap. 2§. Kunskapom de omräden som avses med förevarande paragraf finns hos kommuner,länsstyrelser, fiskenämnder, lantbruksnämnder och skogs-värdsstyrelser. Dettorde normalt komma att framgå av kommunernas översiktsplaner och avlänsstyrelsernas planeringsmalerial vilka områden inom resp, län som bedömsvara särskilt känsliga från ekologisk synpunkt. Det bör observeras att skyddetenligl 3 § utgår från överväganden om Prop.1985/86; 3 naturmiljöns känslighet och inte som bestämmelserna i 6§ frånområdenas särart från vetenskaplig eller rekreativ synpunkt. Detankommer på länsstyrelser och kommuner att bl. a. genom planläggning enligtPBL ange inom vilka områden som särskild hänsyn behöver tas med lanke på markensoch vattnets känslighet från ekologisk synpunkt. börefter samråd med , lantbruksstyrelsen och lämnaunderlag i fråga om vilka ekosystem och vilka växt- och djurarter som böruppmärksammas i länsstyrelsernas och kommunernas arbete. Brukningsvärdjordbruksmark får las i anspråk för bebyggelse eller anläggningar endast omdet behövs för atl tillgodose väsentliga samhällsintressen och detta behov intekan tillgodoses på ett från allmän synpunkt tillfredsslällande sätl genom attannan mark tas i anspråk. Skogsmarksom har betydelse för skogsnäringen skall så långt möjligt skyddas mot åtgärdersom kan pålagHgt försvåra ell rafionellt skogsbruk. Ienlighel med vad jag har föreslagil i den allmänna motiveringen (avsnilt 3.4)innehåller paragrafen bestämmelser som innebär att brukningsvärd jordbruksmarkoch skogsproduktionsområden som har betydelse för skogsnäringen skall ges ettsärskilt skydd mol exploateringsföretag av olika slag. Paragrafens/Ö/-5/astycke innebär att brukningsvärd jordbruksmark inte fär tas i anspråk förbebyggelse och anläggningar som kan anordnas på ett från allmän synpunkttillfredsställande säll på annan mark. Del är endasi väsentligasamhällsintressen som kan motivera avsteg från bestämmelsen och då endasi underförutsättning atl del aktuella exploateringsintresset inte kan tillgodoses påett från samhällels synpunkt tillfredsställande sätt på annan mark. Iöverensstämmelse med vad som förordades när riktlinjerna om jordbruksmarkeninfördes i den fysiska riksplaneringen, skall med brukningsvärd jordbruksmarkavses mark som med hänsyn till läge, beskaffenhet och övriga förutsättningar ärlämpad för jordbruksproduktion. Begreppet har således samma innebörd som enligllagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark. Avförsta stycket följer att det i ärenden som rör tillstånd lill exploaleringsföretagsom berör brukningsvärd jordbruksmark måsle utredas om inte en lokalisering avföretagel på tillfredsställande sätt kan ordnas på annan mark. Meduttrycket "tillfredsställande" avses att lokaliseringen av exploateringsföretagelskall vara fullt godtagbar från samhällsbyggnadssynpunkl. Självfallet inrymsdäri atl den alternativa lokaliseringen skall vara tekniskt och funktionelltlämplig samt ekonomiskt rimlig. Det ianspråktagande somåsyftas i första siycket innefattar åtgärder som på ett varaktigt sätl drarmarken ur biologisk produklion. alt tänka pä utbyggnad avbostadsområden, industrier, upplag, vägar, 158 ledningar osv. Som jag påpekade i den allmänna motiveringen (avsnitt3.4) bör det däremol varaförenligt med första stycket alt använda jordbruks- Prop. 1985/86; 3 markför koloniområden med odlingslotter. Detsamma bör gälla komplettering avbefintlig bebyggelse med ytterligare någon enstaka byggnad. Iöverensstämmelse med förslaget i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.4) har iparagrafens andra stycke tagits in en beslämmelse som skall slä vakt omskogsbrukets produktionsområden. Innebördenav begreppen "så långt möjligt" och "påtagligt påverka" harjag kommenterat i specialmotiveringen till 2 kap. 2§ som innehåller motsvarandebegrepp. Sompåpekats av länsslyrelsen i kan även små exploaleringsföretagleda till inte ringa komplikationer för ett rationellt bedrivet skogsbruk. Detär inte bara kravet på hänsyn till den tillkommande byggnaden och verksamheteni och intill den som påverkar möjligheten atl sköta skogen. Småexploaleringsföretag kan också föra med sig betydande intrång för skogsbruketgenom väg- och ledningsdragningar. Det bör här också strykas under att även nyabyggnader och anläggningar som inte berör skogsmark kan föranledaintrång i en rationell skogsproduktion. Däremot torde det normalt inte orsakanågra påtagliga olägenheter om befintlig bebyggelse i skogsområdenkompletteras med ytlerligare någon bebyggelse. Avvägningenmellan jord- och skogsbruksintressel resp. exploaterings-intresset fallernaturligtvis ibland ut till exploaleringsinlressenas fördel. När så är falletbör man självfallel se till att anläggningar m. m. lokaliseras och utformas såatl jordbrukels eller skogsbrukets intressen skadas så litet som möjligl. Vidprövningen bör då markens kvalitet för biologisk produklion tillmätasbetydelse. a. bör beaktas hur marken har klassificerats, dessarronderingsförhällanden m. m. Detankommer på lantbruksnämnden och skogsvårdsslyrelsen alt i samråd medlänsstyrelsen se till att det finns erforderligt kunskapsunderlag i fråga omvilka områden som inrymmer brukningsvärd jordbruksmark resp. produktionsområdensom har betydelse för skogsnäringen. Beträffandeden brukningsvärda jordbruksmarken finns en god kunskap i kommunerna pä grundav det skydd för den marken som riktlinjer i den fysiska riksplaneringennu innehåller. När det gäller skogsmarken behövs i flertalet kommuner etlbättre underlag för alt bedöma den hänsyn som skall tas lill skogsbruketsiniressen. Skogsvårdsstyrelserna bör kunna ställa sådant underlag tillkommunernas förfogande. Mark-och vattenområden som har betydelse för rennäringen eller yrkesfisket ellerför vattenbruk skall så långl möjligt skyddas mot älgärder som kan påtagligtförsvåra näringarnas bedrivande. Områdensom är av riksintresse för rennäringen eller yrkesfisket skall skyddas motåtgärder som avses i första stycket. Iparagrafens första stycke har i enlighet med förslaget i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.5) tagits in bestämmelser om skydd för mark- och vattenområden som har betydelse för rennäringen eller yrkesfisket eller för 159 1985/86; 3 Rennäringbedrivs frän Treriksröset i norr lill socken i Området omfattar i slort sett hela , ochJämtlands län samt delar av och län.Renskötselområdel omfattar bäde statlig och enskild mark. Renskötseln utövasmed olika intensitet i olika delar av området beroende på årstid, naturligaförhållanden, tradition och konkurrerande intressen. Elt underlag för atlbedöma vilka mark- och vattenområden som har betydelse för rennäringen och somavses i paragrafens första stycke finns i planverkets och lantbruksstyrelsensrapport Rennäringen i kommunernas planering och i detutredningsmaterial som planverket tidigare publicerat i samråd medlantbruksstyrelsen och (44 samebyars redovisningav renskötselns markanvändning, rapport 20). Materialet har bearbetats ochsammanfattats pä en karta över renskötselns intresseområden (bilaga tilllantbruksslyrelsens och statens planverks rapport 44:5 Rennäringen ikommunernas planering). Närdet gäller fiskenäringen kan åtskilliga vattenområden och vallendrag habetydelse. För att förstå fiskets speciella planeringsförutsättningar måste mankänna lill de komplicerade biologiska system som reglerar arternas utbredning iett vattenområde. Påverkan pä en fiskart kan ge konsekvenser förandra fiskslag. Många ekonomiskt viktiga fiskarter företar långa lek- ochnäringsvandringar, vilket medför att fångst-områden ofta kan ligga långt frånreproduklionsområdena. De flesta fiskarter förflyttar sig mellan olika miljöerunder levnadsperioden, under olika årstider eller . Till bilden avfiskets planeringsproblem hör också att vattnet ständigt är i omlopp. Olika förfisket skadliga ingrepp kan således få återverkningar långt frånstörningskällan. De områden som är av betydelse för fisket är främsi lek- ochuppväxtområden samt landnings-och fångstplatser. Det inventeringsmaterial förde olika länen som ställts samman av och fiskenämnderna är välägnat att åskådliggöra vilka omräden som är av belydelse för fiskenäringen.Lagrådet har i sill yttrande pekat på alt det föreslagna skyddet endast avserfiskenäringen och då inskränkt till det yrkesmässiga fisket, medan däremotfritidsfisket och vad som brukar kallas husbehovsfiske inte skall åtnjuta någotskydd enligt 5§. Pä lagrådets förslag har därför i både första och andrastyckena ordel "fisket" byns ul mot "yrkesfisket".Begreppet yrkesfiske får i detta sammanhang inte ges en för snäv innebörd. Detbör förutom heliidssyssel-salta yrkesfiskare också omfatta andra för vilkasförsörjning fisket har väsenllig belydelse. Avden allmänna motiveringen (avsnilt 3.5) framgår vad som avses med begreppetvallenbruk. De områden som används för sådan produktion eller för vilkatillstånd lill produktion har getts, skall normall omfattas av bestämmelserna iförsta stycket. Enliglförsta stycket skall de områden som avses, så långt möjligl skyddas mot sådana åigärder som påtagligt kan försvåra näringarnas bedri vande. Bestämmelserna avser atl ge ett grundskydd för näringarna mot åigärder i samhällsbyggandet och i annan verksamhet som innebär oåter kalleliga ingrepp i de avsedda mark- eller vattenområdena eller som i andra 160 avseenden påtagligt försvårar näringarnasbedrivande. innebäratt en sökande i ett mål eller ärende som avser åigärder med Prop. 1985/86:3sädana negativa effekter behöver redovisa utredning som klarlägger altpraktiskt och ekonomiskt rimliga alternativ inte finns. Vad som ligger ibegreppen "så längl möjligl" och "påtagligt försväi-a"berörs i specialmotiveringen till 2 kap. 2 § som innehåller molsvarandebegrepp. Paragrafensandra stycke behandlar det skydd som bör ges åt områden som är av riksiniresseför rennäringen eller yrkesfisket. Åtgärder som skulle påtagligt försvåranäringarnas bedrivande får inte tillåtas inom dessa områden. Skyddetför rennäringen i paragrafens andra stycke syfiar till att bibehållaförutsättningarna för näringen genom att ge de viktigaste områdena inom varjesameby ell särskill skydd. Betydelsen av olika markområden inomrenskötselområdel varierar starkl. Skyddet skall la sikte på sådana områden somdet med hänsyn till skilda led i rennäringens utövande i olika samebyar ärsärskill angelägel att skydda. Sådana områden kan omfatta l.ex.flytlningsleder, kalvningsland samt vissa områden med särskilt godabetesförhållanden. Vid bedömningen av vilka områden som skall anses vara av riksiniressebör beakias näringens behov av sammanhängande betesområden och fillgång tillalternativa betesområden inom de olika årslidsmarkerna samt alternativaflyttningsleder. Vinterbetesmarkernas särskilda betydelse för renskötseln börsärskilt beaktas. Som regel har storleken och kvaliteten pä dessa marker enavgörande betydelse för del antal renar som kan hällas. Delär områden av delta slag som det är av stor betydelse frän nationell synpunklatt skydda mot förändringar. Det bör härvid observeras att även förhållandevisbegränsade åtgärder kan avsevärt försvåra renskötseln. Tillde områden som är särskilt betydelsefulla för del yrkesmässiga//Aé-r hör vissafängslomräden för de fiskarter som har stor betydelse för näringen. Hit hörockså sådana områden som har väsentlig betydelse för produktionen av dessafiskarter, bl. a, lek- och uppväxtområden. Det kan gälla områden av skiftandeslag. För lek och uppväxt fordras ofta vattenområden med speciellaförutsättningar, t. ex. grundområden eller djuphålor ute till havs eller grundavikar vid kusten eller strömmande vatten. 1 undantagsfall kan etl vattendrag isin helhet vara av sådan slor belydelse som här åsyftas. Somjag har framhållil i den allmänna motiveringen ankommer det pålantbruksslyrelsen och atl efter hand komplettera sitt befintligakunskapsunderlag med nya bedömningar om vilka områden som kan anses vara avsådan särskilt slor betydelse för rennäringen resp. yrkesfisket som avses iandra stycket. Mark-och vattenområden som har belydelse från allmän synpunkt på grund av områdenasnaturvärden eller kulturvärden eller med hänsyn till friluftslivet skall sälångt möjligl skyddas mol åtgärder som kan påtagligt skada nalur- ellerkulturmiljön. Behovet av områden för friluftsliv i närheten av tätorter skallsärskilt beakias. 11 1985/86. 1985/86; 3 Områdensom är av riksiniresse för naturvården, kulturminnesvården ellerfriluftslivet skall skyddas mot åtgärder som avses i första styckel. Somhar framhållits i den allmänna motiveringen (avsniti 3.6) måste sådana åtgärderså långt möjligt undvikas som påtagligt skulle skada värden i natur- ochkulturmiljön som har betydelse från allmän synpunkt och som inte kan återskapaseller ersättas om de en gång förstörs. Bestämmelser härom har tagits in i 6 §.Paragrafens utformning har jag behandlat i den allmänna motiveringen. Förstastycket anknyter i allt väsentligl till gällande ordning. I 9§ byggnadsstadganfinns sålunda bestämmelser om att bebyggelse med särskilt värde ur historiskeller kulturhistorisk synpunkt eller ur skönhetssynpunkt såvitt möjligt skallbevaras. Vidare föreskrivs i fråga om naturmiljön att områden med särskildnaturskönhet eller säregna naturförhållanden samt områden som är särskiltlämpade och behövliga för friluftsliv såvitt möjligt skall bevaras. I förslagetlill PBL återfinns ingen motsvarighet till dessa bestämmelser. Del har nämligenförutsatts att en reglering med motsvarande innebörd skall göras i NRL pä detsätl som föreslås. Deområden som berörs av bestämmelsen i första stycket finns i allt väsentligtkartlagda i kommunala planer samt i utredningar och program som upprättats hoskommunerna och länsstyrelserna. Inomett område av betydelse från naiurvårdssynpunkt kan bevarandevärdet ligga i t.ex. etl rikt fågelliv, en ovanlig flora eller en kombination av egenskaper somgör området värdefullt för förståelsen av naturen. Bevarandevärdet hos eltområde av intresse för friluftslivet kan hänga samman med goda möjligheter tillbad, fritt strövande i obebyggda områden, goda förutsättningar förfritidsfiske, båtliv och camping, goda förutsättningar för vinlersporl o, d.Hos områden av betydelse för kulturminnesvården ligger bevarandevärdet ofta iäldre värdefull bebyggelse eller i karaktären hos elt odlingslandskap med desskombination av brukningsformer inom jord- och skogsbruket, bebyggelsensstruktur, fornminnen och andra lämningar av äldre bosättningar. Ofta ärbevarandevärdena gemensamma för naturvården, kulturminnesvården ochfriluftslivet.