prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — lid ibland behov av all omsätta riktlinjerna ibeslämmelser som lillsländs- 20 PBL:s till-myndighelerna och enskilda haratt följa. Jag övergår nu lillait behandla de lämpning pa stadsolikatyper av bestämmelser till skydd för kulturvärdena som kan medde- ./oinyi t oi bevarandefragor las med stöd av PBL, 20 Föran säkerställabevarandeintressena kan kommunen genom områdesbestämmelser eller beslämmelseri detaljplan - utvidga dentillslåndsplikl som normall gäller - närmare reglerabebyggelsemiljöns utformning - meddela skyddsbestämmelser för särskill värdefull bebyggelse (se 3 kap, 12 5). Jag behandlar först utvidgningen av tillsländsplikten. Inom områden som inte omfattas avdetaljplan krävs enligt PBL normalt inte bygglov för att färga om byggnader,byta fasadbeklädnad eller taktäckningsmaterial eller ulföra ändringar somavsevärt påverkar en yttre. Inom sädana områden krävs normalt inteheller rivningslov. För atl kommunen inom omräden avdetta slag skall få möjlighel att kontrollera atl kulturvärdena inte äventyrasgenom yttre ändringar och rivningar kan tillsländsplikt för sädana åtgärderinföras genom områdesbestämmelser (8 kap, 6 5 första stycket 1 resp, 8 kap. 85 andra stycket). Inom omräden med detaljplan krävsbygglov för omfärgning av en- eller tväbostadshus normalt endast om byggnadenskaraklär därvid ändras väsentligt. Föreskrifter alt tillsländsplikten skallgälla alla omfärgningar kan meddelas i detaljplan (8 kap, 6 8 första stycket2), För byggnader eller samladbebyggelse med särskilt stort bevarandevärde kan bygglovspliklen utökas attgälla även underhållsåtgärder genom såväl områdesbestämmelser som detaljplan (8kap, 68 första stycket 3). 1 områdesbestämmelser ochdetaljplan kan ocksä införas skyldighet att söka marklov för schaktning,fyllning och trädfällning (8 kap. 9 8), Jag vill i det här sammanhangetunderstryka att:kulturhistoriska och miljömässiga överväganden har varit tungtvägande motiv för förslaget att bygglovsplikt skall kunna införas förjordbrukets och andra liknande näringars ekonomibyggnader. Det ligger likamycket i den byggandes intresse som i samhällets att en prövning på dessagrunder i vissa områden kan ske i förväg i stället för att det sker i form avelt ingripande i efterhand. Inom områden där sådana byggnader inte kan antas hanågon påtaglig påverkan på bebyggelsemiljön eller landskapsbilden finns delnaturiigtvis ingen anledning för kommunerna att införa bygglovsplikt. För att säkerställaöversiktsplanens bevarandesyflen kan det i många fall vara naturligt atlomsätta planens riktlinjer i ganska detaljerade bestämmelser om byggnadernasplacering, utformning och utförande, Ocksä när del gäller andra belydelsefullainslag i miljön som parker, gator, torg och andra allmänna platser kan del oftavara skäl atl genom planbeslämmelser precisera bevarandeintressena. Jagåterkommer i specialmotiveringen (5 kap, 7 8 första styckel 4) med vissasynpunkler pä bevarandefrå- Prop.1985/86:1 446 gornas behandling i delaljplan. Här vill jagavslutningsvis ta upp de 20 PBL:s till- skyddsbestämmelser som kan föreskrivas för särskillvärdefull bebyggelse lämpning på siads- (3 kap,12 5) och rivningsregleringen i PBL. bevarandefragor Avsikten medreglerna om skyddsbestämmelser är att kommunerna med ,/i -> :j slöd av PBL skall kunna ge samma skydd åt kulturvärdena ibebyggelsen som enbari kan åsladkommas genom beslut med stödav lagen om byggnadsminnen. Till skillnad frän kulturminnesvårdens speciallagstiftningär skyddsbestämmelserna i avsedda atl lillämpas lör skydd även avvärdefulla bebyggelseomräden. Skyddsbestämmelserna avser säledesi likhet med byggnadsminneski-gens skyddsföreskrifter all förhindra rivningaroch olämpliga ändringar av bebyggelsen. Om skyddsbestämmelser har meddelatsinnebär det att rivningslov inte får lämnas (8 kap, 17 5 andra styckel). Genomatl meddela skyddsbestämmelser kan kommunen således införa ett permanent förbudmot rivning av kulturhistoriskt eller miljömässigt värdefull bebyggelse.Skyddsbestämmelser kan också innehålla föreskrifter om att värdefulla byggnaderskall underhällas pä etl vissl sätl. Bestämmelserna kan avse bäde en byggnadsyttre och dess inre. Rivningslov skall också kunnavägras i enskilda tillsiåndsarenden, dä ansökningen gäller kulturhistoriskt ochmiljömässigt värdefull bebyggelse (8kap, 16 5). Jag vill erinra om attrivningsregleringen inte bara kan omfatta särskilt värdefull bebyggelse (se 3kap, 125) och hänvisar till vad jag tidigare (avsnitt 13,1,3) har anfört idenna sak. Till ersättningsfrågorna i samband med att skyddsbestämmelsermeddelas och rivningslov vägras ålerkommer jag i det följande. Som framgått redan av dennaöversikt föreligger inte något plankrav enligl PBL för att de grundläggandekraven på bevarande av bebyggelsen skall kunna hävdas. vill jagframhålla del lämpliga i all kommunen ändå i förväg tar ställning tillbevarandefrågorna och alt detta kommer till uttryck i områdesbestämmelser ellerdetaljplaner, 1 vissa fall torde det exempelvis vara ändamålsenligt attnuvarande förordnanden enligt 86 8 byggnadslagen liksom beslut om särskildmiljöhänsyn enligt 38 5 första stycket byggnadsstadgan omvandlas tillbestämmelser i detaljplan eller områdesbestämmelser, inledande översikt överdagens lagstiftning till skydd för kulturvärdena i den fysiska miljön berördejag även de möjligheter som naturvärdslagen ger att säkerställakulturminnesvårdens bevarandeintressen. Avslutningsvis vill jag understrykaatl kulturminnesvärdens och naturvårdens intressen ofta sammanfaller ikulturiandskapel och atl en samlad syn på kultur- och naturvärdena i denfysiska miljön därför bör vara en utgångspunkt för bevarandeplaneringen. Mittkommande förslag att kommunerna skall ges vidgade möjligheter att använda deinstrument för säkerställande som finns i naturvärdslagen bör kunna bidra lillatt denna samordning utvecklas ytterligare. Prop.1985/86:1 447 20.2.4 Ansvars- och kostnadsfördelningen 20 PBL s till- ansvaret för att bevarakulturyärdena i den fysiska miljön måste tas lämpning på siuds-både av demsom äger och brukar mark och byggnader och av staten och jomyelse- ochkommunerna. De grundläggande kraven i PBL pävarsamhet och hänsyn till kulturvärdena är av den arten att de alltid skalliakttas av en fastighetsägare. Dessa krav blir av naturliga skäl mer ellermindre långtgående beroende på hur värdefull en byggnad eller enbebyggelsemiljö är. I vissa speciellt känsliga miljöer kan det exempelvistänkas all kompletteringsåtgärder inte kan uppfylla kraven på hänsyn i 3 kap.och att åtgärderna därför mäste vägras. Nägon rätt till ersättning föreliggerinte när varsamhets- och hänsynskrav av det här slaget hävdas vid planläggningoch tillståndsprövning. Det innebär att PBL i princip ger samma möjligheter somdagens byggnadslagstiftning att hävda bevarandeintressena utan attersättningsskyldighet uppkommer. Till skillnad från dagensbyggnadslagstiftning ger emellertid PBL som jag nämnde möjlighet attmeddela långtgående skyddsbestämmelser med permanenta rivningsförbud försärskilt värdefulla byggnader och miljöer. Dessa skyddsbestämmelser skall ilikhet med beslut att vägra rivningslov vara ersättningsgilla. Jag har förut(avsnilt 18.2.2) närmare behandlat frågor om ersättning dä rivningslov vägrasför att bevara kulturhistorisk eller miljömässigt värdefull bebyggelse och dåskyddsbestämmelser meddelas i en detaljplan eller områdesbestämmelser. Mittförslag i denna del går i korthet ut på. att kommunen blir ersättningskyldig gentemotfastighetsägaren om skadan till följd av vägrad rivning eller skyddsbestämmelserär betydande i förhällande till värdet av den berörda delen av fastigheten. Omsynnerligt men uppkommer vid användningen av fatighe-ten är kommunen skyldigatt lösa den Vad gäller skyddsbestämmelserna förutsätter jag atl rätt tillersättning eller inlösen väsentligen kommer att utlösas av bestämmelserna omrivningsförbud. En eventuellt fördyrat underhåll till följd avskyddsbestämmelser lorde således i normalfallet kompenseras av att fastighetensekonomiska värde ökar genom att dess kulturvärden bevaras. En av huvudtankarna i PBL. är somjag tidigare framhållit, att kommunerna skall få ett ökat ansvar förbevarandefrågorna. garanterar PBL och NRL att staten fär möjligheteratt se lill all kulturvärdena inte äventyras när det galler omräden och objektsom är av riksintresse enligt NRL. Det förutsätts därvid alt staten ansvararför den kunskapsförsörjning som eriordras för urvalet och bevarandet av objektoch områden som är värdefulla i elt nationellt perspektiv. Vid sidan av regelsystemet förbevarande i PBL kommer naturliglvis även i fortsättningen kulturminnesvårdensspeciallagstiftning alt ha slor betydelse för atl ta tillvarakuliurminnesvårdens intressen. 1 vissa fall kan det tänkas uppkomma behov avatl meddela skyddsbestämmelser enligt Prop.1985/86:1 448 PBL för att bevara ell värdefullt bebyggelseomräde därnågon eller nägra 20 PBL:s lill- byggnader redan är skyddade som byggnadsminnen eller byggnadsminnes- lämpning pa siads- Jag har inte ansett del befogat att införa reglersom hindrar atl Z''""' ','"'' bevarandefragor skyddsbestämmelser enligt PBL omlatiarbyggnader som samlidigl har 711 :> 4 skydd enligt speciallagstiftningen. Jag har därvid utgåttfrån att samråds-förfarandet vid den kommunala planläggningen medför atlskyddsbestämmelserna samordnas på ett tillfredsställande sätl från bl, a.fastighetsägarens synpunkler. Skyddsbestämmelserna enligt PBL ochspeciallagstiftningen bör emellertid hällas isär så atl det inte råder nägonoklarhet i frågan om etl eventuellt ersättningsansvar ligger hos staten ellerhos kommunen, PBL ger staten möjlighet attutfärda planföreläggande om det behövs för alt trygga kulturvärdena i ettområde som är av slor nationell betydelse för kulturminnesvärden (12 kap, 6 8),Om ersättningsskyldighet uppkommer lill följd av ett sådant föreläggande, ärstaten skyldig atl kompensera kommunen för dess kostnader för ersättning ellerinlösen (14 kap. 8 5 femte siycket). Det bör också noteras atl staten även kange ekonomiskt slöd direkt till faslighetsägarna enligt bl,a, förordningen(1981:447) om statsbidrag till kulturhistoriskt viirdefull bebyggelse ochförordningen (1983: 1201) om tilläggslån för ombyggnad av bostadshus m, m. Prop.1985/86:1 449 . . 21 Samordiiini; 21 Samordning med annan lägstirtnmg med annan lagstiftning 2LI Nuvarande ordning i huvuddrag 2 f.121.2 Reglerna i byggntidslagsliftningenom samordning mellan lillsländsgiv-ning enligt den lagstiftningen ochtillständsgivningen enligt speciallagar äterfinns i 56 5 I mom.byggnadsstadgan, 1 568 föreskrivs atl vid prövning av ansökanom byggnadslov skall se till atl det tillämnade byggnadsföretaget inte stridermol vissa uppräknade lagar, l.ex. väglagen, naturvårdslagen ochmiljöskyddslagen. Om en äigärd, för vilken söks byggnadslov, är beroende avtillstånd av annan myndighet än , skall nämnden hänvisa sökandenatl söka sådant tillstånd (.578 BS). Samordningen i speciallagar medbyggnadslagstiftningen har i åtskilliga fall lösts pä sä säll att tillståndnormalt inte fär ges till åtgärder som strider mot fastställda planer enligtbyggnadslagen. Planbedömningen ankommer i dessa fall på beslulsmyndigheten. Somexempel pä en sådan reglering kan nämnas 9 5 anläggningslagen där detföreskrivs atl gemensamhelsanläggningar som inrättas inom omräden medfastställd generalplan, stadsplan, tomtindelning eller byggnadsplan skall stå iöverensstämmelse med phinen. Här föreskrivs också att gemensamhetsanläggningar skallinrättas så alt de står i överensstämmelse med vissa andra bestämmelser förmarks byggande och användning. Jag nämnde atl det är beslulsmyndighetenenligt speciallagen som bedömer överensstämmelsen med planer. När det gällerfrågor om att medge avvikelser från bebyggelseplaner vid tillstånds-givningenligt speciallagar har som regel denna rätt lagts på planmyndighe-len. Ävenhär kan reglerna i 9 5 anläggningslagen tjäna som exempel. De innebär attundanlag frän fastställda planer får rnedges endast om hartillstyrkt det, 21.2 Behov av ändrade samordningsregler Frågor om samordning mellanbyggnadslagstiftningen och annan lagstiftning har diskuterats i olikasammanhang under senare är. Bl, a, har i samband med lagstiftningsärendensom rör fysisk planering pekat pä behovel av samråd och alt samordningsfrågornabör belysas ytterligare i arbetet med en ny byggnadslagsliftning, (Se t,ex, NU1977/78:47 med anledning av prop, 1977/78:86 med förslag till lag om vissarörledningar m, m. jämte motion,) 1 PBL ges kommunerna en starkställning när det gäller att bestämma om förändring och bevarande av tätorteroch bebyggelse i övrigt samt om markanvändning som hör samman medbebyggelseutvecklingen i kommunen, 1 princip skall staten kunna bestämma ominriktningen pä kommunens planering endast i frågor som rör områden avriksintresse eller mel-15 1985186. 1985/86:1 450 Denna starka ställning förkommunerna bör na- 21 Samordning turligtvis komma till uttryck även i andra lagar som reglerar prövning av >"ed annan företag som kan påverka den fysiska planeringen i kommunen, 1",' '"'"*', När det gäller samordning avhandläggningen av ärenden som skall prövas enligt flera lagar är del av stortintresse för den som ansöker om tillstånd lill ett företag att beslutsprocessenblir så rationell som möjligt. Det är viktigt att tillståndsfrågor som berörflera lagstiftningsområden i görlig mån samordnas. Som jag närmare skallbehandla i specialmotiveringen (8 kap. 25 8) bör det ankomma påbyggnadsnämnden atl upplysa den som söker lov om vilka tillstånd i övrigi somkan erfordras. Samordningen mellan PBL och annanlagstiftning rör sålunda dels behovet av en sammanvägning av olika anspråk påanvändning av mark- och vattenområden - det planpolitiska intresset - delsbehovet av en för den enskilde enkel och rationell process i de fall då enåtgärd är prövningsplik-tig enligt både PBL och någon annan lag - man kan härtala om dubbelprövningsfallen, 1 det fortsatta resonemanget delarjag upp samordningsfrågorna i dessa två led, 21.3 Det planpolitiska intresset Samordningen mellan byggnads- ochplanlagstiftningen och andra lagar gäller främst frågor om tillstånd lillverksamheter av olika slag, t, ex. tillstånd enligt vattenlagen ellerkoncession enligt minerallagen. Konflikter kan emellertid uppkomma även isamband med beslut om markanvändningsrestriktioner enligt olika lagar närbesluten skall fattas av olika organ. Ett beslut av omnaturvårdsområde enligt naturvårdslagen kan t,ex, strida mot kommunensintentionerom markanvändningen. Som jag nämnde får kommunen enstark slällning när det gäller sådana markanvändningsfrägor som kan styrasgenom PBL, Staten kommer inte längre att ha kontroll över inriktningen påkommunernas fysiska planer annat än när områden av riksintresse enligt NRL intesäkerställs eller när det är nödvändigt all samordna markanvändningen mellanolika kommuner. Avsikten med reformen är ju också att kommunerna själva -sålångt det är möjligt från statens synpunkt - skall ha del avgörande inflytandetnär det gäller bebyggelseutvecklingen i vid mening i kommunen. Mot den härbakgrunden bör, som också PBL- utredningen har föreslagit, planbesluten enliglPBL påverka tillståndsprövningen enligt olika speciallagar, Detla bör gällaoavsett om ett företag skall prövas bäde enligt en speciallag och enligt PBLeller endast enligt speciallag. 21.3.1 Detaljplan och områdesbestämmelser När det gäller detaljplaner bör - ilikhet med vad som oftast gäller -beslut enligt speciallagar inie få slridamol planerna. Prop.1985/86:1 451 som nu anförtros beslulsmyndigheten i varjetillslåndsärende med rätt för l Samordning kommunen att klaga i denordnihg som anges i resp, lag. Héli naturligt bör '"'' annan denmyndighet som har att falla beslul enligl en speciallag vid tveksamhet ti7 i_7i 7 -> samråda med kommunen. Som jag redovisat tidigare skalldetaljplaner, för vilka genomförandetiden har gått till ända, fortsätta attgälla till dess att kommunen ändrar eller upphäver planen. Kravet päöverensstämmelse med detaljplanen bör därför gälla även för älgärder som vidtasefter genomförandetidens utgång, 1 vissa fall bör det emellertid öppnasmöjlighet för en specialmyndighet att meddela ett villkorat tillstånd, om enkommun i ett ärende förklarar att planen skall upphävas eller ändras sä att ettföretag som strider mot gällande plan kan genomföras. Möjlighet bör också finnasför specialmyndigheter att medge vissa avvikelser från gällande planer. Försådana medgivanden bör gälla samma förutsättningar som i bygglovsfallen, dvs,mindre avvikelser bör få medges, om de är förenliga med syftet med planen, 1 områden utan detaljplaner somsåledes endast omfattas av översiktsplanen - kan kommunen genomområdesbestämmelser med bindande verkan styra efterkommandemarkanvändningsbeslut enligt PBL på ett i vissa avseenden liknande sätt somgenom detaljplan. Bygglov får i princip inte lämnas, om en ansökt åtgärdstrider mot områdesbestämmelser. I likhel med vad jag har förordat ifråga om detaljplaners verkan bör områdesbestämmelserna få motsvarande effektpå beslut enligt speciallagar som på beslut om bygglov. 1 mina förslag till ändringar iannan lagstiftning tar jag upp den närmare utformningen av reglerna omdetaljplanens och områdesbestämmelsernas slällning vid beslut enligl olikaspeciallagar. När det så gäller förhållandetmellan översiktsplanen och speciallagar, bör samordningsfrågorna behandlas påett annat sätt. Översiktsplanen behandlar först och främst mål och riktlinjerför en lämplig bebyggelseutveckling i kommunen. I översiktsplanen kommer ocksåatt finnas redovisningar av kommunens syn på markanvändningsfrågor i ettvidare perspektiv för att bebyggelsen och dess omgivning i kommunen skall blitillfredsställande för kommuninvånarna. Del är knappast möjligt att, utöverdet obligatoriska innehållet, förutse hur översiktsplanerna kommer att utformas.Det blir beroende pä vilka behov kommunerna anser sig ha av att redovisa sinsyn på markanvändningsfrågorna. Översiktsplanens rikUinjer är somjag har framhållit ett uttryck för överväganden inom den allmännasektorn - staten och kommunen -som är grundade pä de allmänna bestämmelserna i2 kap. Översiktsplanen utgör ett beslutsunderiag med förhandsupplysningar frånsamhällets sida om vilka allmänna intressen som kan komma att vägas in vidframtida beslut om markanvändningen. Även om översiktsplanen inte är bindande Prop.1985/86:1 452 vare sig för myndigheter eller enskilda, måste mankonsialera - som jag 21 Samordning ocksä nämnde tidigare - atl ettdokument av översiktsplanens karaktär, med annan som redovisar denplanerade utvecklingen i kommunen och som har anta- ''!'\"l'"'-! ], gits av kommunens beslutande församling, i praktikenfår stor belydelse vid beslul i markanvändningsfrågor. Den slarka slällning som kommunernanu föresläs fä i markanvändningsfrågor, som kan styras med stöd av PBL, färnaturligtvis inte utan vidare brytas genom att tillstånd med stöd av annanlagstiftning lämnas lill verksamheter m,m. som är hell oförenligt medkommunens planering för bebyggelse och därmed sammanhägande frågor. Vid min behandling av frågan om lovtill ny bebyggelse utanför områden med detaljplan diskuterade jag den betydelseöversiktsplanen kan ha vid beslul i enskilda ärenden (avsnitt 12,2,4), 1specialmotiveringen (8kap, 12 8) belyser jag med några exempel hur bygglovsprövningeninom omräden med olika slags riktlinjer kan utfalla. Del synsätt jag i dessasammanhang har gett uttryck för i fräga om översiktsplanens betydelse förefterföljande bygglovsbeslut bör i allt väsentligt kunna anläggas även påbeslut enligt annan lagstiftning än PBL, Jag tar upp den frågan i samband medatt jag lägger fram förslagen ändringar i annan lagstiftning. Med den ställning somöversiktsplanen nu föresläs fä är det inte möjligt all använda den modell somulredningen har föreslagit för kopplingen mellan kommunens översiktligaplanering och prövningen av frågor om tillstånd enligt annan marklagstiftning.Utredningsförslaget innebär pä denna punkt att tillsiåndsarenden skallunderställas regeringens prövning så snart en kommun påstår att ett företaginte är förenligt med den översiktliga planeringen. Alt utredningsförslagetinte kan utnyttjas har emellertid enligt min mening begränsad betydelse,eftersom förslaget i många fall lorde kunna leda lill en omotiveradbeslutsomgäng. De myndigheter som skall pröva ärenden enligt speciallagar äroftast väl förtrogna med planmaterial och kan i tveksamma fall inhämtayttrande frän planmyndigheterna. Dessutom är att märka alt besvärsordningenenligt de speciallagar, för vilka en anknylning till kommunernas översiktsplanbör komma i fråga, i stort sett genomgående innebär att regeringen ärslutinstans. Syftet med utredningsförslaget - att ästadkomma enregeringsprövning - kan således normalt uppnås med hjälp av gällandebesvärsregler i speciallagarna. 21.4 Förfarandet vid dubbelprövning Även om man bör sträva efter attundvika dubbelprövning, är detla i åtskilliga fall inte möjligt att nå. Mångaverksamheter, vilkas tillåtlighet skall prövas enligt någon speciallag, kräverocksä byggnader eller andra anläggningar som skall prövas enligl PBL. Somexempel kan nämnas en fabrik som är prövningspliktig enligt bäde PBL ochmiljöskyddslagen. Vissa speciallagar innehåller å andra sidan regler omtillståndsprövning. Prop.1985/86:1 453 där prövningsgrunderna är näraliggande eller i detnärmaste identiska med 21 Samordning prövningsgrunderna i PBL. I sådänäfall bör naturligtvis övervägas om det med annan inte räcker med prövningenligl en av lagarna. Som jag har fram- "f'l' "'"hållit (avsnitt 5.4.3) bör sålunda väglagens regler om avstånd lill väg för nyabyggnader upphävas när PBL träder i kraft, eftersom trafiksäkerhetsfrågornaocksä vägs in i bygglovsprövningen. Åtskilliga åtgärder kommer även ifortsättningen atl kräva tillstånd enligt olika lagar och av olika myndigheter.En särskild fråga är då i vilken ordning tillståndsprövningen skall göras.Härmed sammanhänger också frågan hur beslul enligt olika lagar skall bringas isamklang med varandra. 1 remissyttrandena över PBL-förslaget framförs olikaåsikter i dessa frågor. Vissa inslanser menar att tillstånd enligt speciallagenskall föreligga innan bygglov ges. medan andra hävdar att bygglov ellerförhandslov skall finnas innan slutlig prövning enligt speciallagen görs. 1 vilken turordningtillståndsprövningen skall göras är i första hand en fråga som har att göra medutredningskostnaderna. Enligt min mening bör det, i likhet med vad som nugäller, i princip stå en sökande fritt att ansöka om tillstånd i den ordninghan själv bedömer vara lämplig. När ett förelag projekteras torde det ofta varamöjligl alt konstatera vilka led i tillståndsprövningen som blir avgörande förföretagets tillkomst. Med frihet för sökanden att välja prövningsordning kanman dä välja att steg för steg ta fram underlag för myndighetsprövningen, Imänga fall är kommunens intresse i ett företag främst planpolitiskt medan dentekniska granskning som skall göras, l.ex, med stöd av miljöskyddslagen, är avunderordnad betydelse för kommunen, I ett sådant fall kan det vara fördelaktigtför en sökande att genom ett förhandsbesked enligt PBL fä lokaliseringsfråganprövad innan ett omfattande arbete med den tekniska detaljprojekteringenutförs, Å andra sidan kan ibland utfallet av den planpolitiska bedömningen varaberoende av vilka villkor som en specialmyndighet föreskriver, 1 sädana fallkan en sökande riskera alt fä avslag pä en ansökan om förhandsbesked, om haninte först driver sitt ärende hos specialmyndigheten. Del tveksamma ledet iprövningen av en verksamhet kan ocksä vara reglerna i en speciallag, varför delav den anledningen kan vara lämpligt att begära den prövningen först. Några allmänna regler omprövningsordningen bör således inte ställas upp, 1 den mån sädana frågor ärkomplicerade kan man utgä från att de diskuteras mellan sökanden, olikatillståndsmyndigheter och kommunen. Vilken effekt skall då etl Ullståndenligt en speciallag ha pä en efterföljande prövning enligt PBL?