prop · G903115 · 1985-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1985/86:115 om ändring i körkortslagen (1977:477) Regeringen att anta det förslag som hartagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet . I propositionen föreslås vissa ändringar i körkortslagensom innebär att körkort skall återkallas i större utsträckning än f. n. vid bl.a. grova hastighetsöverträdelser. Allmänna ombud i körkortsmål föreslås fä rätt att utfärdaföreläggande om varning. Varningen blir gällande endast om den godkänts avkörkorts-havaren. Slutligen föreslås en ändring som innebär möjlighet attlägga alkoholutandningsprov till grund för beslut om provisorisktomhändertagande av körkort. De nya bestämmelserna om återkallelse av körkort föreslåsträda i kraft . Ändringarna i övrigt föreslås träda i kraft den1 . Lagförslaget i denna proposition har i vissa delargranskats av lagrådet. I de lagrådsgranskade delarna innehåller propositionendärför tre huvuddelar: lagrådsremissen (s.5), lagrådets yttrande (s. 17) ochföredragande statsrådets ställningstaganden till lagrådets synpunkter (s. 22).' Den som vill ta del av samtliga skäl för lagförslagetmåste därför läsa alla tre delarna. I 1985/86. Lag omändring i körkortslagen (1977:477) Härigenom föreskrivs i fråga om körkortslagen (1977:477)'dels att 16, 22 och 23 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 47a§,av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Ett körkort skall återkallas l.om körkortshavaren har brutit mot 1 § andra stycketeller 4§ lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott eller 6 kap. 2§första, andra eller tredje stycket järnvägstrafiklagen (1985: 192), 2. om körkortshavaren har brutit mot 5§ lagen om straff för vissa trafikbrott och överträdelsen inte kan anses somringa, 3. om körkorlshavaren genom 3. om körkarlsliavaren i annalupprepade förseelser i väsenllig fall vid förandet av ett molordrivel grad harvisat bristande vilja eller fordon eller en spårvagn har förmåga all rätta sig eflerde be- överskridit högsta tillåtna liasiig-slämmelser som gäller i trafikenshel, kön mot rött ljus, underlåtit alt eller trafiksäkerhetens intresse föriaktta slopplikt, kört om vid överförare av motordrivet fordon ellergångsställe eller brutit mol någonspårvagn, annan från trafiksäkerheissynpunkl väsenllig regel, allt om överträdelsen infe kan anses somringa, 4. om körkorlshavaren i annal 4. om körkorlshavaren genom fall har brutit mol en från irafiksä- upprepade förseelser i väsenllig kerhetssynpunkl väsentlig regel vid grad har visat bristande vilja eller förande av ett molordrivel fordon förmåga alt rätta sig efter de be- eller en spårvagn och överträdelsen stämmelser som gäller i trafikens inte kan anses som ringa, eller trafiksäkerhetens inlresseför förare av motordrivet fordon eller spårvagn, 5. om körkortshavaren på grund avopålitlighet i nykterhetshänseende ej bör ha körkort, 6. om det med hänsyn till brottsliggärning som körkortshavaren har gjort sig skyldig till kan antagas att han ejkommer att respektera trafikreglerna och visa hänsyn, omdöme och ansvar itrafiken eller om han på grund av sina personliga förhållanden i övrigt ej kananses lämplig som förare av körkortspliktigt fordon, 7. om körkortshavarens förutsättningarför rätt att föra körkortspliktigt fordon är så väsentligt begränsade genomsjukdom, skada eller dylikt att han från trafiksäkerhetssynpunkt ej vidare börha körkort, 8. om körkortshavaren ej följerföreläggande att ge in läkarintyg eller bevis om godkänt förarprov, 9. om körkortshavaren ej följerföreläggande att förnya körkort, 10. om körkortshavaren begär att körkortet skallåterkallas. ' Lagen omtryckt 1980:977. - Senaste lydelse 1985: 197. I stället för att körkortet eller körkortstillståndet återkallas skall körkortshavaren meddelas varning i sådana fall som avses i 16§ 2-6, om varningen av särskilda skäl kan anses vara en tillräcklig åtgärd. 1 stället för att körkortet eller körkortstillståndetåterkallas, skall körkortshavaren meddelas varning i sådana fall som avses i 16§ 2-6, om varningen av särskilda skäl kan anses vara en tillräcklig åtgärd. Harkörkorlshavaren avsevärl överskrida högsla tUlålna hastighet, får varning istället för återkallelse meddelas endast om det föreligger .synnerliga skäl.Om körkortshavaren har brutit mot 4§ 2 mom. lagen (1951:649) om straff förvissa trafikbrott eller 6 kap. 2§ tredje stycket järnvägstrafiklagen (1985:192) men inte före färdens slut hade förtärt starka drycker i sådan mängd attalkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färden uppgick till 0.8promille, får varning meddelas honom i stället för återkallelse omomständigheterna är mildrande. 23 §'Om körkortshavaren vid förande av ett motordrivet fordon eller en spårvagn hargjort sig skyldig till grov vårdslöshet eller visat uppenbar likgiltighet förandra människors liv eller egendom eller företett tydliga tecken på påverkan avstarka drycker eller annat ämne, eller om han till följd av sjukdom, skadaeller dylikt saknar förutsättningar att föra körkortspliktigt fordon på ett trafiksäkertsätt skall körkortet omhändertas. Misstänks att körkortshavaren vid förande av ett maskindrivet spårfordon på järnväg eller tunnelbana har brutit mot 6 kap. 2 S järnvägstrafiklagen (1985:192), gäller bestämmelserna i andra stycket i tillämpliga delar. Misstänksatt körkortshavaren vid förande av ett motordrivet fordon eller en spårvagnhar brutit mot 4§ lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, och hadehan före färdens slut förtärt starka drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationeni hans blod uppgick till under eller efter färden, skallkörkortet omhändertas sedan analysbeviset liar erhållits. Är det fråga om ettbrott mot 4§ 2 mom. nämnda lag, men uppgick alkoholkoncentrationen inte till0,, skall körkortet inte omhändertas om omständigheterna vid brottetkan anses mildrande. Misstänksatt körkortshavaren vid förande av ett motordrivet fordon eller en spårvagnhar brutit mot 4S lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, och hadehan före färdens slut förtärt starka drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationeni hans blod kan anlas ha uppgått till minsl under eller efierfärden, skall körkortet omhändertas. Är det fråga om ett brott mot 4§ 2 mom.nämnda lag, men kan alkoholkoncentrationen inte antas ha uppgått till 0,8promille, skall körkortet inte omhändertas om omständigheterna vid brottet kananses mildrande. ' Senaste lydelse 1985:431. " Senaste lydelse 1985:197. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. 1985/86: 115 Om det allmänna ombudet anser all varning är entillräcklig ålgärd, får ombudei uifärda ell föreläggande om varning förgodkännande inom viss lid. Har ell föreläggande utfärdats, får ansökan enligt 41 §inte göras förrän tiden för godkännande har gått ut. Ett godkännande är utanverkan om det sker sedan en sådan ansökan har avsänts. Etl godkänt föreläggande gäller som ell domstolsbeslutvilket har vunnit laga krafl. Denna lag träder i kraft, i fråga om 16 och 22 §§ den 1juli 1986, och i övrigt den . I fråga om hastighetsöverträdelsersom har begåtts före ikraftträdandet gäller 22 § i sin äldre lydelse. 1985/86: ii5 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden I. , , ,, , , , , , , R.Carlsson. , , , , Lagrådsremiss om ändring i körkortslagen Gällandeförfattningar om körkort - körkortslagen (1977:477) och körkortsförordningen(1977:722) - trädde i kraft (prop. 1975/76:155, TU1975/76:28, rskr 1975/76:390, prop. 1976/77:113, /77:25, rskr1976/77:334). Bestämmelserna har därefter ändrats (sebl.a. 1979/80:178, /81:1, rskr 1980/81:29 och prop. 1984/85:137,/85:29, rskr 1984/85:384). Vidreformen förutsattes att regeringen och berörda myndigheter skullefölja utvecklingen av lagstiftningen och vidta erforderliga åtgärder. I dennalagrådsremiss redovisas och behandlas bl. a. detta uppföljningsarbete. Iaugusti 1985 överlämnade till angående handläggningen av körkortsmål. Körkortsmålen i förvaltningsdomstolarnaoch allmänna ombudens resurser - Två statistikundersökningar. Rapporten var utarbetad av i samarbete medlänsstyrelsernas organisationsnämnd och avsåg att närmare följa upp vissafrågor i 1978 och körkortslagstiftning. Rapporten byggde i huvudsakpå två enkätundersökningar. bör fogas till protokolleti detta ärende som bilaga I (innehållsförteckning, tabeller och bilagorutelämnade). till rapporten fogad skrivelse anförde - mot bakgrund avrapportens innehåll - att möjligheterna att varaktigt minska tillströmningen avkörkortsmål till länsrätterna borde undersökas. Enligt domstolsverketsuppfattning kunde därvid en översyn av 16 och 22§§ körkortslagen dvs.bestämmelserna om återkallelse och varning - över- Enligt verketsmening borde de allmänna ombuden få möjlighet att Prop. 1985/86:115 beslutaom varning och institutet erinran kunna tas bort. skrivelse börfogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2. Domstolsverketsskrivelse och rapport har remissbehandlats. Remissyttranden har avgetts avkammarrätterna i och , , trafiksäkerhetsverket,länsstyrelsernas organisationsnämnd, länsstyrelserna i Stockholms.Kristianstads. för trafiksäkerhetens främjande, advokatsamfundoch . Ensammanställning av remissyttrandena har upprättats i kommunikationsdepartementetoch finns tillgänglig i ärendet (dnr RS 1601/85). Våren1984 antog en proposition om regeringens befattning medbesvärsärenden (prop. 1983/84:120, KU 23, rskr 250). Med anledning av dettainleddes ett översynsarbete i i syfte bl.a. att begränsaantalet besvärsärenden hos regeringen. Under propositionens behandling uttaladeriksdagen att det var befogat att regeringen i någon form redovisar resultatetav översynsarbetet för . 1985/86:100 bil. 2 har i enlighet medriksdagens önskemål getts en redogörelse för hur arbetet med regeringens delegeringsarbetebedrivs inom . 1 samband därmed förutskickades attjag i detta sammanhang närmare skulle redovisa delegeringsarbetet på körkortsförfattningarnasområde. Jagkommer alt i det följande bl.a. ta upp mina överväganden med anledning avdomstolsverkets skrivelse (avsnitten 2.3-2.8). Därefter kommer jag att ikorthet redogöra för delegeringsarbetet på körkortsförfattningarnas område(avsnitt 2.9). Denundersökning som och länsstyrelsernas organisationsnämnd hargjort visar enligt min mening att den nuvarande körkortslagstiftningen i de flestaavseenden fungerar i överensstämmelse med vad som förutsattes vid de senastelagstiftningsreformerna. Deallmänna ombuden förebringar i de allra flesta fall den grundläggande utredningeni körkortsmålen vilket medför en rationell handläggning i domstolarna. Dengenomsnittliga handläggningstiden har, såsom framgår av domstolsverketsrapport, sjunkit från till 3.7 månaderår 1984. Domstolsverketsrapport ger inte något svar på frågan om prövningen av körkortshavarenslämplighet numera görs mer individualiserad och nyanserad . Jag haremellertid följt rättstillämpningen och inte funnit skäl till något annatantagande än att lagstiftningen också i detta avseende fungerar i stort setttillfredsställande. Närdet gäller körkortsingripanden vid enstaka allvarligare trafiköverträdelser -främst hastighetsöverträdelser - har jag däremot funnit vissa avgöranden somger mig anledning att ta upp frågan om den nuvarande lagstiftningen behöverändras. I den allmänna debatten har det också ifrågasatts om rättstillämpningenstår i överensstämmelse med vad som uttalades i samband med den nuvarandelagstiftningens tillkomst. framgår att de senaste körkortsreformerna inte haftnågon effekt när det gäller måltillströmningen till länsrätterna. Någonnämnvärd minskning har inte skett. Som konstaterar är detnaturligtvis vanskligt att göra någon närmare analys av orsakerna till dettaförhållande. Jag delar emellertid uppfattning att det sannoliktförhåller sig så att tidigare förslag inte varit direkt inriktade på att minskamåltillströmningen på det sätt som uttryckt förhoppning om (TU1980/81:1 s. 21). Utifråndessa allmänna synpunkter kommer jag i det följande att behandla frågan om dennuvarande körkortslagstiftningen behöver ändras när det gäller grunderna för körkortsåterkallelse.Jag lägger också fram ett förslag i syfte att förtydliga reglerna på området(avsnitt 2.2). Vidare föreslårjag vissa ändringar i körkortslagen i syfte attvaraktigt minska tillströmningen av körkortsmål till länsrätterna (avsnitt 2.3och 2.4). Slutligen redovisar jag delegeringsarbetet påkörkortsförfattningarnas område (avsnitt 2.9). 2.2 Grunderna för återkallelse av körkort Mittförslag: Jag föreslår att det görs en redaktionell ändring i den bestämmelse ikörkortslagen (16 §) som anger grunderna för återkallelse av körkort. Syftetmed ändringen är att bestämmelsen bättre skall ge uttryck för när körkortsåterkallelsebör ske och därigenom hindra att rättstillämpningen utvecklar sig i en inteavsedd riktning. Skälenför mitt förslag: Som jag har redovisat har jag följt praxis i körkortsmålenoch därvid funnit vissa avgöranden som gett mig anledning att nu ta upp fråganom den nuvarande lagstiftningen behöver ändras. De avgöranden som jag här avserhar gällt frågan om körkortsåterkallelse vid enstaka allvariigaretrafiköverträdelser - främst grova hastighetsöverträdelser. Jag har i dessamål iakttagit en tendens till praxis som inte alltid svarar mot de principersom ligger bakom den nuvarande lagstiftningen. Förutsättningarnaför återkallelse av körkort anges i 16§ körkortslagen. De punkter som äraktuella (3 och 4) härrör då godkände vissa riktlinjerför en körkortsreform (prop. 1975/76:155, , rskr 390). I samband därmeduttalade den dåvarande departementschefen (prop. 1975/76:155 s. 92) angåendefrågan om körkortsingripanden vid vissa allvariigare trafiköverträdelser: Förslagetom skärpt praxis när det gäller ingripanden mot vissa allvariigare trafiköverträdelserhar tillstyrkts eller lämnats utan erinran av remissinstanserna. Kritik haremellertid riktats bl.a. mot att kommittéförslaget i denna delär alltför vagt och att del är svårt att skilja de båda återkallelse- Prop.1985/86:115 grunderna från varandra. Förslaget att även passagerares körkortskall kunna återkallas vid allvarligare trafiköverträdelser har intekommenterats närmare vid remissbehandlingen. Frågan om körkortsingripande vid vissa allvarligaretrafiköverträdelser behandlades tilläggsdirektiv till kommittén.Chefen förjustitiedepartementet framhöll däri att överträdelser av den typ somkörning mot rött ljus, omkörning strax före eller på övergångsställe, färd utpä huvudled utan att iaktta stopplikt och väsentligt hastighetsöverskridande m.m.-oavsett trafikfaran i det enskilda fallet - visar en påtaglig brist i förarensinsikter om och förståelse för vad trafiksäkerheten kräver. För egen del vill jag framhålla det som väsentligt atttrafikförseelser av det slag som det här är fråga om bekämpas med kraft. Deutgör brott mot de grundregler som måste iakttas för att trafiksäkerheten skallkunna upprätthållas. Erfarenheten visar också att överträdelser av angivet slagförekommer i utbredd omfattning med inte sällan allvarliga konsekvenser somföljd. De är av den art att medtrafikanter som drabbas oftast inte har någonmöjlighet att värja sig. I och med att regelöverträdelsen har skett är riskenstor för att en allvarlig olycka är ett faktum. Oskyddade trafikanter - såsomvid övergångsställen - kan bli offer för dessa överträdelser. Jag delar alltsåkommitténs uppfattning att man, när det gäller körkortsfrågan, måste seallvarligt på brott mot grundläggande trafikregler, vilket naturligtvis inteinnebär att man skall åsidosätta kraven på en med hänsyn till omständigheternanyanserad bedömning i enlighet med vad jag har angivit i den allmännaöversikten. När det gäller den redaktionella utformningen avbestämmelserna om körkortsingripande vid enstaka trafikförseelse delar jag denuppfattning som flera remissinstanser har att bestämmelserna enligtkommittéförslaget är alltför vagt utformade och att det är svårt att skiljamellan de i punkterna 3 och 4 angivna grunderna. Jag förordar därför attnormerna för körkortsingripanden vid enstaka trafiköverträdelse sammanförs ien regel. Behov av att utvidga möjligheterna till körkortsåterkallelseför annan än föraren vid färd med motordrivet fordon föreligger inte enligt minmening. Med beaktande av det anförda föreslårjag att körkortsåterkallelseskall ske om körkortshavaren vid förande av motordrivet fordon har åsidosatt enfrån trafiksäkerhetssynpunkt väsentlig förpliktelse. Gentemot gällandebestämmelser i 51 § första stycket 4 innebär detta den skillnaden att rekvisitet"grovt åsidosättande" faller bort. Detta skall ses mot bakgrunden avvad jag har anfört om vikten av körkortsingripande vid brott mot särskiltbetydelsefulla trafikregler. Beträffande dessa är det fråga om åsidosättandeav krav i hänseenden som är väsentliga från trafiksäkerhetssynpunkt oberoendeav om överträdelsen med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet kanbedömas som grov eller inte. Under bestämmelsen bör hänföras bl. a. de fall avolovlig körning som föranleder körkortsingripande. Detta brott liksom övrigatrafikförseelser kan naturligtvis också komma att hänföras under nästföljandepunkt som avser upprepad trafik-brottslighet. För egen del anser jag att de uttalanden som jag nu harrefererat väl återspeglar även min uppfattning av hur man bör se på frågan om körkorts ingripanden vid allvarliga överträdelser (16§ punkt 4 körkortslagen). Min övertygelse - liksom min företrädares - är att dessa typer av överträ delser måste motverkas med kraft och att körkortsingripanden är ett effek tivt medel. har det satts i fråga om rättstillämpningen i f dagstår i överensstämmelse med de principuttalanden som min företrädare gjorde1976. För min egen del har jag funnit att vissa avgöranden inte är förenligamed de angivna riktlinjerna. Mankan konstatera att den omredigering av bestämmelsen som min företrädareförordade 1976 inte kom till stånd. Anledningen härtill var att man vidutarbetandet av författningsmaterialet eftersträvade att i de delar, där denförordade körkortsreformen inte föranledde ändringar, i möjligaste månbibehålla dispositioner och formuleringar som var inarbetade genom den dågällande lagstiftningen (se prop. 1976/77:113 s. 51 och 54). Jag vill inte utesluta attden tendens i praxis som jag har iakttagit kan hänga samman med att lagtexten intekom att följa den disposition som förordades i principuttalandet. Jag föreslårdärför - för att markera allvaret i de förfaranden som avses i 16§ punkt 4 -att den nuvarande punkten 4 placeras före den nuvarande punkten 3. Härigenomkommer de allvarliga överträdelserna - såsom körning mot rött ljus, omkörningpå eller strax före övergångsställe, färd ut på huvudled utan att iaktta stoppliktoch allvarliga hastighetsöverträdelser - att få den framträdande plats som ärnödvändig. Sådana överträdelser är otvivelaktigt exempel på handlingar som geranledning att allvarligt ifrågasätta körkortshavarens lämplighet. När detgäller hastighetsöverträdelser anserjag att överskridanden av den tillåtnahastigheten med mer än . är av den arten att tillämpning av I6§ punkt4 bör komma i fråga. I vissa fall - jag tänker då på begränsningar till lågahastigheter såsom l.ex. utanför skolor m.m. kan redan ettöverskridande med . anses vara av den karaktären. Vadjag nu har sagt innebär naturligtvis inte att man i dessa fall skulle avståfrån att göra den individualiserade bedömning som körkortslagstiftningenallmänt förutsätter. Bedömningen kan - och bör - naturiigtvis påverkas avomständigheterna i det enskilda fallet. De exempel jag har nämnt bör ses somuttryck för min syn på när återkallelse bör vara aktuell under normalatrafikförhållanden. Jag vill också peka på att - enligt 22§ första stycketkörkortslagen - körkortshavaren skall meddelas varning endast "omvarningen av särskilda skäl kan anses vara en tillräcklig åtgärd". Dettainnebär att återkallelse skall vara den normala åtgärden medan meddelande avvarning förutsätter att det föreligger särskilda skäl. 2.3 Allmänna ombudets befogenheter Mittförslag: Det allmänna ombudet i körkortsmål får rätt att meddela varning. Domstolsverketsförslag överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser med undantag av trafiksäkerhetsverket tillstyrkereller lämnar förslaget utan erinran. anser bl.a. att detinte finns någon klar praxis i varningsfallen vilket enligt verket borde krävasför att de allmänna ombuden skall få har anfört att det finns skäl Prop.1985/86:115 för att flytta över beslutsbefogenheten pä sätt harföreslagit. Enligt förbundet bör därvid övervägas om"varningsområdet" bör utvidgas till att avse situationer före återkallelsenivånsamt vidare om föreskrift skall ges om ansökan till länsrätt vid tveksamhet omvarning kan meddelas i stället för återkallelse. Kammarrätten i haruttalat att det hade varit önskvärt om utvecklat sitt förslag idenna del och lagt fram ett förslag till lagtext. Enligt kammarrätten måste nu ytteriigareutredning vidtas. tillstyrker förslaget underförutsättning dels att varningen blir gällande först sedan den godkänts av körkortshavaren,dels att körkortshavare som inte godkänt föreläggandet sedermera inte skallbehöva riskera annat körkortsingripande än varning i länsrätten. Idetta sammanhang vill jag upplysa att frågan om de allmänna ombuden bör fåmöjlighet att besluta om varning också har tagits upp i en rapport om länsstyrelsernasarbetsuppgifter utarbetad av statskontoret på regeringens uppdrag. 1 rapportenLänsstyrelsernas arbetsuppgifter - förenkling och avveckling, 1985:53, som den20 överlämnades till regeringen, instämmer statskontoret idomstolsverkets förslag. Skälenför mitt förslag: Vid körkortsreform förutsatte att de nyabestämmelserna skulle minska antalet körkortsmål. Minskningen blev ocksåansenlig under allmänna ombudens första verksamhetsår. Någon varaktig minskninghar emellertid inte kommit till stånd. visar atttillströmningen av mål ökat kontinuerligt under senare är. var antaletmål nästan lika stort som . Man kan alltså konstatera att reformen närdet gäller måltillströmningen på inte haft den av förutsattaeffekten. Närdet gäller de allmänna ombuden får anses klariagt att dessa i hög grad bidragittill att effektivisera processen i körkortsmålen. Jag konstaterar i likhet meddomstolsverket och remissinstanserna att de allmänna ombuden fungerar väl ochatt det i princip inte fmns några invändningar mot att ge dem mer omfattandeuppgifter. Motbakgrund av dessa konstateranden uppkommer frågan om den resurs som de allmännaombuden utgör kan tas i anspråk för att minska tillströmningen av mål till länsrätterna.En utgångspunkt är därvid att en minskning av antalet ärenden inte är ettsjälvändamål. Rättssäkerhetens och trafiksäkerhetens krav måste tillgodoses.Såsom domareförbundet framhållit är det viktigt rent principiellt attdomstolarna i första hand får ägna sina krafter åt de mera ingripandeåtgärderna. Avlastas domstolarna de fall där varning framstår som entillräcklig åtgärd - fall som trots allt inte är så ingripande - kan de ägnamer tid och därmed större omsorg åt återkallelsefallen. Ettförslag om att de allmänna ombuden skall få besluta om varning väcktes redan är 1984 i en skrivelse till från allmänna ombudens referensgrupp. Många remissinstanser - bl.a. - motsatte sig av olika skäl refe rensgruppens förslag. När nu frågan väckts på nytt av kan jag konstatera att remissutfallet generellt sett är mer positivt. Referensgruppen motiverade sitt förslag bl.a.med att det fanns "klara varningsfall" i regeringsrättens praxis.Många remissinstanser ifrågasatte dock om detta påstående var riktigt ochmotsatte sig främst av denna anledning referensgruppens förslag. För minegen del konstaterar jag att det är tveksamt om man någonsin kan komma därhänatt praxis i körkortsmål kan sägas vara helt klar och entydig. En orsak härtillär självfallet principen om en individualiserad bedömning.