prop · G903100 · 1985-12-31 00:00:00 — Min företrädare har tillsatt en interdepartementalarbetsgrupp som bl. a. skall ompröva huvudmannaskapet för TFHS. Jag räknar medalt förslag skall kunna redovisas i denna fråga i nästa års budgetproposition. För att ytterligare säkerställa försörjningen avpiloter för flygvapnets eget behov och bl.a. kompensera för avgångarna tillbolagen har regeringen från /85 då 20stridspiloter fick antas till utbildning ökat antalet till 35 budgetåret1985/86. I årets budgetproposition harjag vidare under anslaget Dl.Flygvapenförband: Ledning och förbandsverksamhet beräknal medel för enytterligare utökning till antagning av 40 slridspiloler budgelårel 1986/87. Enligt min mening är det av yttersta vikt attproblemen rned flygförare för såväl flygvapnets som flygbolagens behov snabbifår en långsiktig lösning. Jag anser som jag har beskrivit ovan att en sådanlösning måste ulgå från atl den totala tillgången på i första hand civila menäven i viss mån militära piloter ökas och att de militära piloterna genom olikaåtgärder stimuleras att stanna kvar i försvaret. I regeringens skrivelse 1984/85:148 om vissaålgärder för att säkerslälla försvarsmaktens behov av flygförare tog minföreträdare också upp de problem som har uppstått när del gällerhelikopterförare för militärt och civilt bruk. Vid mina fortsatta övervägandeni denna fråga harjag funnit att tillgången på helikopterförare i arménskrigsorganisation motsvarar behovel medan en brist finns ifredsorganisalionen. Bristen i fredsorganisationen är dock allvarlig när detgäller tillgången på helikopter-flyglärare. För att behålla erfaren personaloch kunna öka utbildningen av nya helikopterförare har chefen för arménbeslutat att bl. a. åldersgränsen skall höjas till . Jag vill i dettasammanhang också erinra om att de tidigare nämnda särskilda löneåtgärderna somsatts in för flygförarna också omfattar helikopterpiloter inom försvarsmakten.Vidare omfattar den s. k. flygförmånsutredningens förslag ocksåhelikoplerförarna. Jag följer noga ulvecklingen i denna fråga. 1likhet med de flesta av remissinstanserna anserjag alt den nu genomfördautredningen om försvarsmaktens befälsbehov ulgör etl värdefullt utgångsmaterialför framlida överväganden och förslag rörande behovet av militärt befäl. Jag konstaterar atl den långsiktiga inriktningen avomfallningen av för svarsmaktens personal grundades på överbefälhavarens förslag i samband med freds- och krigsorganisationsarbelet års försvarsbeslut. Den har starka kopplingartill de freds- och krigsorganisaloriska målen Prop. 1985/86:100 /92 som lades fast vid försvarsbeslutet. Åldersstrukturen i befälskåren har genom motioneroch utskottsbehandling i kommit i särskild belysning.Överbefälhavaren redovisar sina synpunkter på dessa frågor i sin programplan.De kommer alt bli föremål för fortsatia överväganden inom . En ökning av marinens personalram som chefen förmarinen och överbefälhavaren föreslagil ger beredskapshöjande effekt först pålång sikt. Vid bedömningen av del lotala personalbehovet måsle förslagen frånbefälsbehovsutredningen avseende utnyttjandet av befäl i krigsorganisationenbeaktas. Vidare måste effekterna av överbefälhavarensföreslagna förändring av marinens organisation på lägre regional nivå avseendepersonalbehovet karlläggas. Slutligen måsle den långsikliga inriktningen avubåtsskyddel fastläggas. Frågan bör därför behandlas i samband medförsvarsbeslutel . I likhet med överbefälhavaren anser jag attytterligare överväganden krävs före ell ställningslagande lill chefens förflygvapnet yrkande om förändring av antalet yrkesofficerare i flygvapnet. Minavsikt är atl så långt möjligl la upp principiella personalfrågor av denna arti samband med försvarsbeslutet då bl. a. den krigsorganisaloriskainriklningen på sikl skall behandlas. Jag avser därför att återkomma i dessafrågor i samband med regeringens anvisningar till överbefälhavaren inför nästaprogramplan. Jag anser del viktigt alt redan nu framhållabetydelsen av att så långt möjligl all militär personal är krigsplacerad vidkrigsförband, så att personalen i slörsta möjliga utsträckning kan disponerasdirekt efler mobilisering. Yrkesofficersaspiranter m.fl. bör varakrigsplacerade lägst på den nivå de är grundutbildade för. Jag ansluter mig lill utredningens uppfattning allanlalet yrkesofficerare i fred - utom vad avser nivå 7 (fänrikar) -principiellt sett måsle bestämmas utifrån behovel i krig. Utredarenunderstryker all de militära personalramarna l.ex. inte bör påverkas avberedskapsskäl så länge del i de fredsorganisaloriska ramarna finns enrationaliseringspotential jämfört med de krigsorganisatoriska behoven. I denmån särskilda förhållanden under fredstid, t. ex. beredskapstjänslgöring i fredi förening med fredslida arbetstids- och semesterbeslämmelser m. m. skullemotivera etl slörre antal yrkesofficerare i fred än vad krigsorganisationenmedger, bör detta enligt min mening i första hand försöka mötas med andraåtgärder. Ulredningen har vidare pekat på möjlighelerna atl i ökadutsträckning utnyttja civil personal för kvalificerade uppgifter ifredsorganisalionen som utförs av militär personal. Förtidsavgångarna bland vissa kategorier avyrkesofficerare är för när varande besvärande. Del är angelägel atl de förtidsavgångna yrkesoffice rarna kan komma krigsorganisationen till godo i så stor utsträckning som möjligt. sätt att i viss mån vidmakthålla deras krigsanvändbarhel är en anställning på reservstat. Jag förordar därför atl antalet reservstatstjänsler ulökas lill att omfatta 200 tjänster på nivå 4 och högre. Vidare bör, såsom utredningen föreslår, ca 430 reservstatstjänsler för officerare i nivå 5 41 tillkomma.Tillkomsten av den nya reservstalen förutsätter enligt utred- Prop. 1985/86:100 ningen att besparingar kan göras i fråga om fredsanställd personal så attBil. 6 totalkostnaden för personal inte ökas. Jag bedömer att entjänstgöringsperiod som för närvarandegäller är högt tilltagen. Den bör - inte minsl av ekonomiska skäl - kunnasänkas såsom utredaren förordat. En motsvarande anpassning avförmånerna bör då göras. Det bör enligt min mening ankomma på regeringen attmeddela närmare bestämmelser belräffande reservstaternas omfaitning ochutformning. I likhel med utredningen anserjag att en tredje -frivillig tjänstgöringsperiod bör införasför särskilt lämpade reservofficerare i nivå 5 som är eller avses blikrigsplacerade vid vissa högre stabs- och underhållsförband. Frågan huruvidareservofficerare i nivå 5 skall krigsplaceras i de aktuella förbandslyperna ochanställas för en tredje period bör prövas av resp. försvarsgrenschef Jag räknaremellertid med att anlalet reservofficerare som anställs för en tredjetjänstgöringsperiod blir relativt begränsat. Jag är däremot tveksam lill atl förlängatjänstgöringsskyldigheten för reservofficerare i nivå 4 (majorer) som är äldreän genom att införa en fjärde tjänstgöringsperiod. Den nuvarandetjänstgöringsskyldigheten bör därför tills vidare behållas för denna kategori. Beträffande förslaget att i större utsträckning änför närvarande utnyttja civil personal i olika specialistbefattningar påcentral och högre regional nivå saml alt omvandla ett antal militära ijänstertill civila inom huvudprogrammet Operativ ledning, vill jag påminna om att ensärskild utredningsman har förordnals bl. a. för alt överväga dessa frågor. Jag delar vidare utredningens uppfattning att delär för tidigt att nu ta ställning lill införandel av utvidgade möjligheter lillavgångsbidrag, avgång med åriig ersättning eller delpension. Jag kan i huvudsak ansluta mig till utredningensförslag om vilka befattningar som i krigsorganisationen bör innehas av olikakategorier av befäl, såsom yrkesofficerare, reservofficerare och värnpliktigaofficerare, liksom de nivåer på befattningarna som utredningen utgått ifrån.Överbefälhavaren har i sin perspeklivplan del 2 (ÖB 85) lämnat synpunkter påutnyttjandet av yrkesofficerare i krigsorganisationen. Vidare behöver behovetoch omfattningen av mobiliseringsreserv m. m. övervägas ytterligare. Jag ärdärför inte beredd atl nu lägga fram förslag till totalram för yrkesofficerareunder 1980- och 1990-lalen. Denna fråga har också samband medkrigsorganisationens sammansättning och storlek. Häremot svarande personalbehovbör därför inte läggas fasl förrän i samband med nästa försvarsbeslut. Högrestabsulbildning vid och högre inlendentutbildning m. m. Riksdagenfattade (prop. 1977/78:24, FöU 10, rskr 179) beslul om ny befälsordning fördel militära försvarel. I beslutet förutsattes att militär högskolans högre kurs även i fortsättningen i allt väsentligt skulle motsva- 42 ra dittillsvarande högrekurser vid och ha i stort samma Prop. 1985/86: 100 mål,inriklning och längd som dessa. Beträffande övrig vidareutbildning Bil. 6för alt lillgodose behovet av personal för speciella uppgifter, t. ex. specialutbildningtill viss krigsbefaltning och övergångsutbildning angavs i riksdagsbeslutetalt denna ulbildning borde ha i slort samma former som i dåvarandebefälsordning. I likhet med befälsbehovsutredningen anser jag detangeläget att den kvalificerade militära personalen i åldersläget upp lill 44år kan utnyttjas i den direkta förbandsproduklionen. Därför bör den skolmässigautbildningen av detta skäl så långt möjligt begränsas till vad som erfordrasför förbandsproduktionen och ledningen av prioriterade förband i krig. Jaganser alt överbefälhavarens förslag om inrättande av en ettårig högre stabskursvid tillgodoser de nämnda kraven. Vid mina överväganden rörande överbefälhavarensförslag till utbildningsstruktur för den högre slabsulbildningen vidmilitärhögskolan harjag granskat om det finns alternativ som bättre tillgodoserbehovet atl kunna utnyttja yrkesofficerarna i den direktaförbandsproduktionen. Jag har därvid övervägl en utbildningsmodell som innebären gemensam försia årskurs för samlliga elever vid den högre slabskursen. Denförsta årskursen i förening med långvarig och väl vitsordad tjänstgöring påkompanichefsnivån bör kunna ge kompetens för vissa befattningar på bataljonschefsnivånfrämst vid egen försvarsgren. Den som vill få vidare kompetens och underlag fören fortsatt karriär i centrala och högre regionala staber bör fortsätta denhögre utbildningen med en andra årskurs antingen eller efter elt uppehållför tjänstgöring vid förband under något eller . Överbefälhavaren har anmält alt han avser genomföraen närmare översyn av vissa frågor i den nya befälsordningen under budgetåret1987/88. Jag utgår från atl även ulformningen av den högre utbildningen vidmilitärhögskolan därvid kommer alt prövas bl.a. med utgångspunkt från då vunnaerfarenheter. I avvaktan på denna översyn bör den utbildning somöverbefälhavaren har föreslagit påbörjas och bedrivas enligtde former m. m. som har föreslagits åtminstone fram lill dess översynen hargenomförts. Jag har erfarit att högre intendentutbildningenligt överbefälhavarens tidigare nämnda förslag har påbörjats vid försvaretsförvaltningsskola . Jag anser i likhet med överbefälhavarenatt sådan utbildning i kombination med väl vitsordad praktisk tjänstgöring börfå vara kompetensgivande för befordran till överstelöjtnants eller kommendörkaptenstjänslegrad i befattning för intendent. Enligt min mening har frågan om hur denhögre intendenlutbildningen bör utformas och i vad mån denna skall varanivåhöjande elt vissl samband med den övriga utbildningen inom försvaretsinlendenlkår och fortifikalionskåren samt övrig stabs- och förvaltningstjänst.Jag anser det angelägel att utvecklingsmöjligheterna las till vara även föryrkesofficerare i befattningar för ställföreträdande plutonchef resp.plutonchef (fredsnivå IV resp. III) och häremot svarande befattningar ikrigsorganisationen. Därmed öppnas vissa möjligheter att föra överpersonal från Irupptjänst till exempelvis försvarets 43 intendentkåroch fortifikationskåren samt lill övriga befattningar inom Jag avser senare atl återkomma lill regering- Prop.1985/86: 100 en med förslag till grunder för hur äldre yrkesofficeraresövergångsutbild- Bil. 6 ning bör regleras i den nya befälsordningen. 1regeringens skrivelse 1984/85:202 om den offentliga sektorns förnyelse ochprop. 1984/85:219 om den statliga personalpolitiken framhålls betydelsen av enökad personalutveckling för atl den statliga verksamheten -även i tider avstram budgetpolitik - skall kunna utvecklas och effektiviseras.Personalutbildning och personalrörlighet är därvid centrala inslag. För demilitära tjänstemännen finns ett väl utvecklat system för personalutveckling.Delta omfattar återkommande varvad teoretisk ulbildning och praktisktjänstgöring. De militära tjänstemännen följs upp genom kontinuerlig personal-och bemanningsplanering. För den militära personalen bedömer jag atl del idella avseende är jämförelsevis väl sörjt för deras utveckling. Etl motsvarandesystem för de civilt anställda inom försvaret saknas. Förbättringar behöveråstadkommas för dessa. Regeringen har därför tillsalt ensärskild utredningsman för en översyn av utvecklingsmöjligheterna för dencivila personalen inom försvarsdepartementels område. Utredningsmannen harnyligen påbörjat sitt arbete. Delta skall enligt direktiven vara avslutat undervåren 1987. Jag räknar med all utredningsmannen skall lämna konkreta förslaglill förbättringar i dessa avseenden för den civila personalen. För den militära personalen är, enligtöverbefälhavarens uppfattning, geografisk rörlighet både ett vissl inslag ipersonalutvecklingen och en nödvändighet för att lillgodosekrigsorganisationens behov av bred kompetens. Den enskildes möjligheter tillflyttning har dock under det senasle decenniet påtagligt försvårats.Överbefälhavaren har därför lämnat regeringen förslag till vissa åtgärder sombör vidtas. Även statens arbetsmarknadsnämnd (SAMN) och statens institut förpersonalutveckling (SIPU) har på uppdrag av regeringen överlämnat förslag lillbl.a. Därutöver har inom regeringskanslietgenomförts en kartläggning av tänkbara åtgärder inom försvarsdepartementetsområde. Överbefälhavaren har vidare uppdragit åt försvarsmaktens myndigheteratt vidta ett stort antal konkreta åtgärder för atl underlätta de omstationeradessociala anpassning på den nya orten (arbete för anhöriga, barnomsorg m.m.). Regeringen har mot denna bakgrund i oktober 1985uppdragit åt försvarets civilförvaltning att redovisa förutsättningarna föratt i vissa fall ge personal ekonomisk ersättning vid försäljning av bostad isamband med flyttning. Vidare har regeringen uppdragit åtförsvarets personalnämnd att med slöd av försvarels civilförvaltning lämnaförslag lill åtgärder som kan behövas för att biträda anhöriga till tjänstemäni samband med omstationering saml atl bedriva försök med sådana åtgärder. Vissa förbättringar behöver sannolikt vidtas även inom det rent kolleklivavtalsreglerade området. Det ligger därför ett ansvar på arbets marknadens parter om förbättringar, inom del lotala utrymmet, skall bli 44 möjliga redan som elt resullal av avtalsrörelse. 1985/86: 100 Närdet gäller åigärderna för att behålla försvarsmaktens flygförare erinrar ' jagom vad jag har redovisat. Härutöver har försvarsmakten för närvarandebesvärande problem med förlidsavgångar bland vissa kategorier militära ochcivila tjänstemän. Avgångarna är särskilt påtagliga bland i huvudsak trekategorier, yrkesofficersaspiranter och nyutexaminerade yrkesofficerare,officerare i teknisk tjänst samt officerare med högre stabsutbildning. Blandden civilanställda personalen är det särskilt svårt alt rekrytera, och inleminst behålla, främst högskole- och gymnasieingenjörer, systemerare/programmerare,ekonomer saml läkare. Att ovan angivna personalkategorier kan bibehållasinom försvarsmakten är enligt min mening av avgörande betydelse för attvidmaklhålla och utveckla krigsorganisationen. En ökad rekrytering blirsannolikt nödvändig för all kompensera för den förtidsavgångna personalen. Jagbedömer att det finns etl belydande samband mellan löne- ochanställningsvillkoren och förmågan atl rekrytera och behålla vissayrkeskategorier. Lönepolitiken är sålunda ell av de medel som slår lillförfogande när del gäller atl bemästra personalförsörjningsproblemen. Jag bedömer det mol denna bakgrund befogal atldiskutera vissa ålgärder för särskill konkurrensutsatla yrkeskategorier.Sådana satsningar anser jag väl kunna ligga inom ramen för den lönepolitik somregeringen lidigare gett uttryck för i sin proposition 1984/85:219 om denstatliga personalpolitiken. Även ell stort antal andra åtgärder måste vidtas påkort sikl för alt personalförsörjningsproblemen skall kunna bemästras. Modernmateriel skapar endast en del av förutsättningarna för krigsförbanden alt lösasina uppgifter. En effektiv utbildning är enligt min uppfattning lika avgörandeför förbandens förmåga härvidlag. Jag vill därför gärna understryka överbefälhavarensuppfattning om nödvändigheten av att värnpliktsulbildningen är rationell ocheffektiv. Detta är en av de komponenter som påverkar den värnpliktigesmotivation och som därigenom skapar förutsättningar för ell gottutbildningsresullat. Arbetet med det av överbefälhavaren initieradeeffekliviietsprogrammet bör därför enligt min uppfattning ges hög prioritet. Grundutbildningen av värnpliktiga genomförs underinnevarande och nästkommande budgetår på del säll som angavs i 1982 årsförsvarsbeslut. På grund av att antalet 18-åringar alltjämt är slorl, får mångavärnpliktiga vänta två till med atl fullgöra sin grundutbildning. Föratt minimera antalet "två- och treåringar" utbildas såmånga värnpliktiga som fredsorganisationens resurser medger. Härigenom kan,förutom normal omsättning av faltförbanden, även den personella kvaliteten ietl antal av de viktigaste lokalförsvarsförbanden förbättras. 1983års värnpliktsutbildningskommitté har ijuli 1985 avgivit betänkan- det(SOU 1985:36) Värnplikten i samhället i vilket lämnas förslag avseende Prop.1985/86: 100 bl.a. utökad och fördjupad informafion om vår säkerhetspolifik,värn- Bil. 6 pliktsulbildningens civila meritvärde saml åtgärder ägnade attminska antalet anstånd vid främsl krigsförbandsövningar. Betänkandet harremissbehandlats och förslagen övervägs inom regeringskansliet.Jag avser föreslå regeringen att återkomma till i de avseendengenomförandet av kommitténs förslag så kräver. 1984/85:100 angav min företrädare atlplanerad repetilionsutbildning var tillfredsställande beträffande armén ochflygvapnet saml otillräcklig för marinen. I direktiv till överbefälhavaren () angav regeringen alt repetitionsulbildningen inom marinensuccessivt skulle förstärkas och för försvarsmakten i sin helhet planerasenligt det modifierade utbildningssystemet och i en omfatlning som motsvaras avinriktningen försvarsbeslut. Med vår relativt sett kortagrundutbildning är detta nödvändigl bl.a. för att befästa inlärda färdigheteroch samträna förbanden så atl dessa kan lösa sina uppgifter eftermobilisering. Repetilionsutbildning i tillräcklig omfattning är därför enförutsättning för trovärdigheten i vårt värnpliktsförsvar. Ställning till ettförändrat utbildningssystem inom marinen bör tas försvarsbeslut. Iavvaktan härpå godtar jag överbefälhavarens planeringsinriktning avseende repetitionsutbildning.Jag vill, liksom min företrädare, betona vikten av att utbildningen bedrivseffektivt och rationellt. Den enskildes uppoffring gentemot civilt värv, familjm.m. kan härigenom upplevas som mer meningsfull. Med hänsyn till de privat-och nationalekonomiska konsekvenserna av repetitionsutbildningen bör detenligt min mening ställas krav på en förbättrad effektivitet. Jag avser attnoga följa utvecklingen härvidlag. I värnpliktslagen förutsätts atlkrigsförbandsövningar inom armén sker vid ett sammanhängande övningstillfälle. Efterförslag i prop. 1983/84:59 har beslutat om försök med uppdelning avkrigsförbandsövningar inom armén (FöU 1983/84:10, rskr 119). I en särskild lag(1983:1080) om försök med uppdelning av krigsförbandsövningar inom armén hartagits in bestämmelser som medger alt sådana övningar för värnpliktiga i befattningarför plutons- eller kompanibefäl den 1 mars 1984-den 30 juni 1986får delas upp på delövningar om sammanlagt . I enlighet med nämnda lagbedriver chefen för armén försök med uppdelning avkrigsförbandsövningar på två övningstillfällen. Försöken omfattar högsl 750värnpliktiga plutonsbefäl och kompanibefäl och har som syfte dels att ge deberörda värnpliktiga ett ökat ansvar för utbildningens genomförande, dels attvisa om en uppdelad tjänstgöring minskar de värnpliktigas behov av anstånd.Lagen medger atl försöken bedrivs fram till . Enligt vad jag harinhämtat kommer en utvärdering av försöken alt finnas tillgänglig under hösten 1986för alt ingå som en del av underiaget för försvarskommitténs kommandeslällningslaganden beträffande värnpliktsutbildningen. I avvaktan härpå voredet enligt min mening olyckligt alt avbryta försöken vid utgången av den nuvarandeförsöksperioden, speciellt som erfarenheterna av dem bedöms som goda. Jagförordar därför alt försöken med nuvarande inriktning och omfatt- Prop.1985/86: 100 ning får bedrivas även den I juli 1986-den 30 juni1988. 6 Liksom under nuvarande försöksperiod bör det högsta anlalettjänstgöringsdagar för de berörda värnpliktiga minskas med två så att deylleriigare in- och ulryckningsdagar som försöken innebär inte medför alt devärnpliktiga måste vara borta från sin civila verksamhel under längre lid änom övningen genomförs i en följd. Förslag till lag om ändring i lagen (1983:1080) omförsök med uppdelning av krigsförbandsövningar inom armén har i enlighel meddet anförda upprättats inom försvarsdepartementet och bör fogas tillprotokollet i delta ärende som bilaga 6.2. Med hänsyn till att lagförslagetinnebär en begränsad förlängning av pågående försöksverksamhel och är teknisktenkelt torde lagrådels hörande i ärendet sakna belydelse. Jag vill någol beröra frågan om rekryteringen avfältpräster lill försvars-maklens krigsorganisation. rekryterasdessa genom överföring av värnpliktiga som genomgått grundutbildning och minslen krigsförbandsövning i någon annan befallning. Såväl präster inom som pastorer m. m. ur andra trossamfund tas i anspråk. Tillgången påpersoner för uttagning till fältpräst är otillräcklig iförhållande till behovet, som uppgår till ca 35. Delta torde enligt vadjag har inhämtat till en del sammanhänga med atl en ökande andel av de somprästvigs är kvinnor och att manliga präster, frikyrkopastorer m. m. i ökadomfaitning begär och erhåller vapenfri tjänst. Regeringen uppdrog ål överbefälhavarenall se över bestämmelserna rörande ulbildning m. m. för militär- ochfältpräster. Överbefälhavaren har redovisat sina överväganden medanledning av uppdraget och föreslår bl.a. atl behovel av fältpräster till endel skall tillgodoses genom grundrekrylering av värnpliktiga som avser allutbilda sig till präster och pastorer m. m. Dessa skulle därvid enligtöverbefälhavaren ges möjlighet atl fullgöra sin värnpliktstjänstgöring utanvapen, vilket bedöms komma atl öka rekryteringsmöjlighetema. Överbefälhavarenanser vidare all utbildningen av grundrekryterade fältpräster av ekonomiska ochorganisatoriska skäl bör samordnas med utbildningen avpersonalvårdsassistenter. Jag delar överbefälhavarens uppfattning altrekryteringen av fältpräster kan förbättras genom de redovisade förslagen ochföreslår att de genomförs. Jag finner det dock angeläget att understryka attbefrielse från vapenutbildning under värnpliktstjänstgöring är etl undantagsom endast gäller den som i egenskap av t.ex. fältpräst i enlighet medinternationella konventioner enbart får använda vapen i självförsvar. Enövergång till grundrekrytering av fältpräster kräver vissa ändringar ivärnpliklslagen (1941:967). Förslag lill lag om ändring av värnpliktslagen harupprättats inom försvarsdepartementet och bör fogas lill protokollel i deltaärende som bilaga 6.1. Med hänsyn lill att lagstiftningsfrågan är teknisktenkel torde lagrådets hörande i ärendet sakna betydelse. 1985/86: 100