prop · G903150 · 1985-12-31 00:00:00 — taxering blir det möjligt för ca 4 miljoner skattskyldigaatt använda den nya deklarationsblanketten. förenklas de materiellabeskattningsreglerna bl. a. genom höjda schablonavdrag. Deklarations-och taxeringsarbetet har förenklats också genom andra åtgärder. Fr. o. m. 1985års taxering har man slopat skyldigheten för fysiska personer med fastigheteller rörelse i annan kommun än hemortskommunen att avge en särskildsjälvdeklaration i den andra kommunen. Beslutet innebär en minskaduppgiftsbörda för drygt 500000 skattskyldiga. Vidare har beslutats om attslopa den kommunala taxeringen för juridiska personer fr. o. m. Det innebär bl. a. att även de juridiska personerna slipper att lämnasärskilda självdeklarationer i varie kommun där verksamhet bedrivs och attredovisningen förenklas i den allmänna självdeklarationen. Påuppbördsområdet kan nämnas reformen med samordnad uppbörd av källskatt ocharbetsgivaravgifter som inneburit påtagliga administrativa fördelar för bl. Jagvill i detta sammanhang också erinra om det förslag till skattereform för åren1987 och 1988 som regeringen förelagt (prop. 1985/86:130).Det innebär flera betydande förenklingar, främst genom att sambeskattningen avB-inkomster slopas. Reformarbetetpå skatteområdet i syfte att förenkla för skattskyldiga, arbetsgivare ochmyndigheter kommer att fortsätta med all kraft. I det följande lägger jag framen hel rad förslag som också innebär betydande förenklingar. Förstoch främst föreslås att beskattningen av fysiska personer i andra kommuner änhemortskommunen slopas och att all inkomst i stället beskattas ihemortskommunen. Garantibeskattningenav fysiska personers fastigheter slopas också. Ävendet extra avdraget från inkomst av schablontaxerad fastighet slopas. Denindividuella beskattningen av medlem i bostadsrättsförening slopas också. Räntanpå skatte- och avgiftsbelopp som återbetalas görs skattefri och till följdhärav halveras den nuvarande räntesatsen. Skattefrihetinförs också för ersättningar som utbetalas till vittnen och andra för inställelse vid domstolar och andra myndigheter och som avser resekostnadsersättning, traktamenten och tidsspillan. 1 1985/86. Bilaga 1. del 3 Deadministrativa rutinerna kring de allmänna investeringsfonderna och vissa andrafonder hos företagen förenklas. a. slopas registerföringen hos vissamyndigheter. Vidare avvecklas en del äldre fonder. Slutligen ändras reglerna ominbetalning till . Den nuvarande kopplingen till dagen för avlämnandeav deklaration slopas och i stället införs fasta inbetalningsdagar. Vidare föreslås enklareregler för uppbörd av kvarstående skatt. Det nuvarande förfarandet med uppbördav kvarstående skatt året eftertaxeringsåret ersätts med en ordning med endast ett uppbördstillfälle . I konsekvens med detta föreslås också att arbetsgivarna skall göraskatteavdrag för kvarstående skatt året eftertaxeringsåret i stället för som . Vidare föreslås attsådan kvarstående skatt som en arbetsgivare innehållit genom skatteavdrag skallredovisas i en särskild uppbördsdeklaration avsedd enbart för kvarståendeskatt. Förslaget skall tillämpas första gången i fråga om kvarstående skattsom betalas . Förslagläggs också fram om att slopa bestämmelsen om att energiskatt på elektriskkraft som förbmkas i industriell verksamhet skall utgå efter en högreskattesats för de första av förbrukningen . Betalningsmtinernaför vägtrafikskatt förenklas genom att betalningen skall ske med vanligt inbetalningskorti stället för som genom postförskott. 2 Garantibeskattning och beskattningsort 2.1 Huvuddragen i reformen Mittförslag: Garantibeskattningen av fysiska personers fastigheter slopas liksomtidigare skett i fråga om fastigheter som ägs av juridiska personer. Detextra avdraget från inkomst av schablontaxerad fastighet slopas. Beskattning iutbokommun slopas så att all inkomst beskattas i hemortskommunen. Kommitténsförslag: har i sitt slutbetänkande SOU 1986:4-6 föreslagit attgarantibeskattningen av fysiska personers fastigheter slopas och attfastighetsskatten för småhus höjs från 1,till 2,. Vidare har kommitténföreslagit att räntor avseende småhus i annan kommun än hemortskommunen skallfå dras av under inkomst av kapital. Skälen för mitt förslag:De förslag jag nu tar upp avser garantibeskattningen av fastigheter, det extraavdraget vid villabeskattningen och beskattningsorten. Garantibeskattningeninnebär att ett garantibelopp motsvarande 1,av fastighetens taxeringsvärdeskall tas upp som en särskild inkomstpost vid taxeringen tillkommunal inkomstskatt och inräknas i underlaget för Prop. 1985/86: 150skatteberäkningen. Eftersom avdrag medges med motsvarande belopp i Bil. 1den mån nettointäkten räcker till (s. k. procentavdrag), leder garantibeskattningentill ökad skatt effektiv garantibeskattning - bara om nettointäkten avfastigheten understiger garantibeloppet. Vidberäkningen av inkomsten av en schablontaxerad en- eller tvåfa-miljsfastighetfår ägaren göra ett extra avdrag på . om han är mantalsskriven påfastigheten för beskattningsåret eller taxeringsåret. Vidden kommunala taxeringen av fysiska personer beskattas inkomst avjordbruksfastighet och annan fastighet samt realisationsvinst vid försäljningav fastighet i den kommun där fastigheten är belägen. Inkomst av rörelse somdrivs från ett fast driftställe beskattas i den kommun där detta är beläget.Saknas fast driftställe beskattas inkomsten i rörelseidkarens hemortskommun.Övriga inkomster (av tjänst, kapital och annan tillfällig förvärvsverksamhet änfastighetsförsäljning) beskattas alltid i hemortskommunen. Saknar denskattskyldige hemortskommun i riket sker sådan beskattning som annars skulleägt rum i hemortskommunen i för gemensamt kommunalt ändamål. Vidinkomstberäkningen i en kommun medges inte avdrag för underskott iförvärvskälla som skall beskattas i annan kommun, det s. k. kommunalaavdragsförbudet. Underen lång följd av år har garantibeskattningen, som är en rest av äldre tidersskattesystem, varit föremål för kritik och tankar på ett slopande har förtsfram i olika sammanhang. Genom lagstiftning slopadesgarantibeskattningen av juridiska personers fastigheter (prop. 1984/85:70, SkU23, rskr 110, SFS 1984: 1060). Såväl i det sammanhanget som därefter har fråganom slopande av garantibeskattningen även av fastigheter som ägs av fysiskapersoner aktualiserats. Bostadskommitténhar i sitt slutbetänkande tagit upp frågan och föreslagit attgarantibeskattningen slopas. Betänkandet är på remiss. Det finnsgivetvis skäl som talar för att invänta remissutfallet. Med hänsyn till denlånga tid under vilken frågan har varit föremål för diskussioner och det närasambandet med frågan om beskattningsort som jag strax skall ta upp och där ettställningstagande inte bör skjutas upp anser jag övervägande skäl tala för attnu också ta ställning till garantibeskattningen. Garantibeskattningeninnebär en påtaglig komplikation i skattesystemet och utgör den väsentligasteavvikelsen mellan taxeringen till inkomstskatt och taxeringen tillstatlig inkomstskatt. Dess syfte att tillförsäkra kommunerna en stabilskatteinkomst från fastigheterna har försvagats. Skatteformen har redanavskaffats såvitt gäller juridiska personers fastigheter. Åtgärder i syfte atteliminera garantibeskattningens effekter har vidtagits av vissa skattskyldigaoch det finns skäl anta att omfattningen härav kan komma att öka. Enligt min meningär tiden nu inne att avskaffa denna beskattning också i fråga om fysiskapersoners fastigheter. Genom att sålunda beräkning av procentavdrag ochgarantibelopp upphör uppnäs en betydande förenkling. Närdet sedan gäller finansieringsfrågan anser jag till skillnad mot bo stadskommittén att ett slopande av det extra avdraget i första hand bör 55 komma i fråga. Härigenomuppnås ytterligare en förenkling av beskatt- Prop. 1985/86: 150 ningen,eftersom det extra avdraget visat sig medföra komplikationer i det Bil. Det extra avdraget medges också i mycketstor utsträckning just samma kategori som träffas av en effektivgarantibeskattning. Ävenefter slopandet av det extra avdraget återstår ett visst skattebortfall genomavskaffandet av garantibeskattningen. De uppkomna skattelättnaderna börbeaktas vid de bostadspolitiska överväganden som avses ske pågrundval av bostadskommitténs betänkande och remissvaren över detta. Bostadskommitténhar vidare, i syfte att för i första hand fritidshusen undanröja effekterna avdet kommunala avdragsförbudet, föreslagit att räntor avseende småhus i en annankommun än hemortskommunen skall få dras av under inkomst av kapital. Verkningarnaav det kommunala avdragsförbudet på ett annat område, nämligen i fråga ompartrederier, har varit föremål för behandling i (SkU1985/86:28), varvid förutsattes att regeringen övervägde om inte det kommunalaavdragsförbudet borde få en mer generell lösning än bostadskommitténföreslagit. Andraexempel på verkningarna är att en skattskyldig vid flyttning till en annankommun ofta inte kan utnyttja ett underskott på en villa ,eftersom beskattning då sker i den tidigare hemortskommunen, något som kanmedföra en betydande likviditetspåfrestning. Avdragsförbudet drabbar också enskattskyldig som driver en rörelse i form av enskild firma i en kommun och bori en villa i annan kommun, medan motsvarande problem inte uppkommer för den somdriver verksamheten i aktiebolagsform. Jagdelar uppfattningen att frågan om det kommunala avdragsförbudet bör ges engenerell lösning. Den tidigare mycket stränga uppdelningen av inkomster påolika kommuner kan inte längre anses motiverad, eftersom fördelningen numerainte har samma ekonomiska betydelse för kommunerna. Liksom i fråga omgarantibeskattningen har vissa skattskyldiga möjligheter att genom olikaåtgärder eliminera de ogynnsamma verkningarna. Enligt min mening är denlämpligaste lösningen att beskattningen i annan kommun än hemortskommunen (s.k.utbokommun) helt avskaffas och att alltså all inkomst beskattas i denskattskyldiges hemortskommun. Härigenom uppnås också en avsevärd förenkling vidbeskattningen genom att uppdelning av inkomster och avdrag på olika kommunerinte längre behöver ske samt att taxeringen till statlig och till kommunalinkomstskatt kommer att helt överensstämma. Slopandetav garantibeskattningen och det extra avdraget medför ett skattebortfall för kommunerna på ca 760 milj. kr. och en ökning av statens inkomster med ca 360 milj. kr. Härtill kommer en minskning av skatteut jämningsbidragen med ca 75 milj. kr. Kommunerna bör ges en särskild kompensation för intäktsminskningen. I fråga om kommunerna utanför skatteutjämningssystemet krävs ytterligare undersökningar för att närmare beräkna utfallet för de enskilda kommunema. Eftersom kommunernas inkomster med det ikraftträdande som föreslås inte påverkas 56 bören sådan undersökning knytas till taxering. Slopandet av beskattningen i utbokommun innebär i förstahand en viss Prop. 1985/86: 150 omfördelning av inkomster mellan kommunernaäven om ett visst skatte- Bil. 1 bortfall också uppkommer genom ökademöjligheter att utnyttja underskottsavdrag. Åtgärden har märkbar betydelseendast för ett fåtal kommuner utanför skatteutjämningssystemet. En närmareundersökning av effekterna bör även här göras i anslutning till 1987 årstaxering. För det fåtal kommuner som kan få ett mer påtagligt skattebortfallbör ett särskilt stöd ges övergångsvis genom extra skatteutjämningsbidrag. Jag avser att återkomma till de kommunalekonomiskafrågorna . De nya reglerna bör tillämpas års taxering.Beskattning i hemortskommunen i stället för i utbokommun kan leda till högreskatt, nämligen om skattesatsen i hemortskommunen är högre. Reglerna kan därförinte ges retroaktiv verkan. Det är emellertid till stor del fråga omförbättringar för de skattskyldiga. Redan på grund härav men också med hänsyntill de administrativa komplikationer det innebär att tillämpa två systemparallellt vid samma taxering är det angeläget att skattskyldiga med bmtnaräkenskapsår också kan omfattas av de nya reglerna så långt möjligt. Det hardärför inte funnits möjlighet att avvakta remissvaren över bostadskommitténsbetänkande. De nya reglerna kan nu tillämpas på beskattningsår som påbörjasden eller . De nu framlagda lagförslagen avser endast de grundläggandeparagraferna i den föreslagna reformen. Åtskilliga ytterligare ändringarbehöver göras. Jag avser att återkomma med dessa förslag. Kommunalskattelagen (1928:370) 2§ Ändringen beror på att garantibelopp för fastighet intelängre skall utgöra underlag för inkomstskatt. I och med att garantibeskattningen slopas kommer den vidfastighetstaxeringen beslutade skatteplikten för en fastighet inte längre attfå samma betydelse för den kommunala inkomstbeskattningen. Fastighetstaxeringenkommer dock i många fall att ha betydelse vid inkomstbeskattningen. Exempelvisberäknas inkomsten av schablontaxerad annan fastighet på gmndval avtaxeringsvärdet. Vidare har beskattningsnaturen betydelse för i vilketinkomstslag inkomsten skall beskattas. En erinran om detta har tagits in i ställetför övriga nuvarande bestämmelser i första stycket. Se avsnitt 4 och 5. 25 §3 mom. Prop. Ändringeninnebär att det extra avdraget vid beräkning av inkomst av " annan fastighet på vilkenden skattskyldige är bosatt avskaffas. Somen direkt följd av att garantibeskattningen av fastigheter slopats har det s.k. procentavdraget avskaffats. 47och 47 a §§ Bestämmelsernaom garantibeskattning av fastigheter i 47 § har upphävts. Till lagrummet har istället med en smärre justering flyttats definitionen på taxerad inkomst, somfömt fanns i 47 a §. Enav huvudpunkterna i den aktuella reformen är att fysiska personer och dödsbonskall beskattas för all inkomst i hemortskommunen eller i avsaknad av sådan i för gemensamt kommunalt ändamål. En konsekvens härav är att demycket detaljerade reglerna om beskattningsort och fördelning avbeskattningsunderlag mellan kommuner har kunnat upphävas. Denya bestämmelserna om beskattningsort har tagits in i 56 § och innebärföljande. Den som är bosatt eller stadigvarande vistas i landet under någon delav inkomståret beskattas i hemortskommunen för all den inkomst för vilken hanär skattskyldig till inkomstskatt här i enlighet med bestämmelserna omskattskyldighet i 53 §. Genom att beskattningsorten knyts till begreppethemortskommun kommer de som flyttar in i eller ut ur riket att beskattas ihemortskommunen för all inkomst som är att hänföra till det beskattningsår in-eller utflyttningen sker. Detta innebär en förändring i förhållande till vadsom gällt då in- resp. utflyttningsdagen varit avgörande för ominkomsterna skall beskattas i någon viss kommun eller i för gemensamtkommunalt ändamål. Vidare innebär de nya reglerna att de som inte är bosattaeller stadigvarande vistas här i riket beskattas i för gemensamtkommunalt ändamål för all inkomst som skall beskattas här. Nuvarande undantagför viss anställningsinkomst slopas alltså. Somen konsekvens av att beskattning av inkomst skall ske i hemortskommunen behövsinte längre bestämmelserna om fördelning av den beskattningsbara inkomsten påförsamlingar i s. k. utbokommun. Bestämmelserna om bestämmande av hemortskommunanvänds för att avgöra i vilken församling i hemortskommunen som beskattningenskall ske. Sekommentaren till 56 §. 1985/86: 150 Bil. Punkt2 av anvisningarna till 38 § Se avsnitt 3. Bestämmelsenhar upphävts, se kommentaren till 47 §. Bestämmelsenhar upphävts, se kommentaren till 60 §. PunktI av anvisningarna till 66 § Se kommentaren till 56-59 §§. 3 Den individuella schablonbeskattningen avbostadsrättshavare Mitt förslag: Denindividuella beskattningen av medlem i bostadsrättsförening slopas. Kommitténsförslag: har i sitt delbetänkande SOU 1984:3436 tagit uppfrågan om ett slopande av beskattningen och i slutbetänkandet SOU 1986:4-6 lagtfram ett sådant förslag. Remissyttrandena:Samtliga remissinstanser som tagit upp frågan i sina remissvar överbostadskommitténs delbetänkande anser att beskattningen bör omprövas ellerslopas. Skälenför mitt förslag: Genom lagstiftning (prop. 1978/79:209, SkU1979/80:11, rskr 42, SFS 1979:1017) infördes en individuell beskattning avmedlem i bostadsrättsförening. Reglerna innebär att medlemmen som intäkt avkapital skall ta upp av värdet av andelen i bostadsrättsföreningen till dendel detta värde överstiger . Bostadskommitténhar beräknat skatteinkomsterna från den individuella medlemsbeskattningen tillhögst 5 milj. kr. Av kommitténs material framgår också attmedlemsbeskattningen kommit att särskilt rikta sig mot bostadsrätter i småhus,eftersom taxeringsvärdena på dessa fastigheter relativt sett är högre.Kommittén har också pekat på att de fördelar med personlig avdragsrätt sombeskattningen var avsedd att motverka har reducerats genominkomstskattereformen. Dessutom orsakar beskattningsformen administrativaproblem. Enligt min mening utgörvad kommittén anfört och de redovisade omständigheterna starka skäl för attden individuella schablonbeskattningen av medlemmar slopas. Eftersom frågantagits upp redan i kommitténs delbetänkande och i remissvaren över detta anserjag att det inte är nödvändigt att avvakta remissvaren också överslutbetänkandet. Inte heller det förhållandet att kommittén i sammanhangettagit upp frågan om en ändrad värdering av bostadsrättsföreningarnasfastigheter utgör något hinder, eftersom de synpunkter kommittén fört fram intekan föranleda någon ändring av taxeringsvärdena . Jagföreslår alltså att bestämmelserna i punkt 2 av anvisningarna till 38 §kommunalskattelagen om den individuella schablonbeskattningen av medlemmarnaslopas. 1985/86: 150 4 Skattefrihet för restitutionsränta Mitt förslag:Räntan på restituerade skatte- eller avgiftsbelopp görs skattefri och på grundhärav halveras räntesatsen så att den motsvarar halva diskontot. Skälenför mitt förslag: I vissa fall skall betald skatt eller avgift återbetalastill den skatt- resp. avgiftsskyldige. för återbetalningen kan vara t.ex. nedsättning av en taxering eller ändring av ett felaktigt avgiftsbeslut.Bestämmelser om att ränta skal! utgå på det belopp som återbetalas finns iåtskilliga författningar. Sådan ränta betecknas ibland restitutionsränta.Räntesatsen för visst kalenderår är lika med diskontot vid utgången av närmastföregående kalenderår. Räntan är skattepliktig inkomst. Fr.o.m.1987 års taxering är den ränta som utgår på överskjutande preliminär skatt(ö-skatteränta) skattefri. Ö-skatteräntan företer många likheter medrestitutionsräntan och kan i princip anses utgöra en särskild form avrestitutionsränta. Flera av de skäl som motiverar skattefrihet för ö-skatteräntangäller också i fråga om skattefrihet för restitutionsräntan. Skattefrihetinnebär t. ex. att den skattskyldige inte behöver redovisa räntan i sinsjälvdeklaration. När det gäller den förenklade självdeklarationen blirföljden att tilläggsuppgift inte behöver lämnas. Vidare förenklas granskningenav deklarationerna. Några bärande skäl för att skilja på ö-skatteränta ochrestitutionsränta när det gäller skatteplikten föreligger inte. Räntan pårestituerade skatte- och avgiftsbelopp bör därför göras skattefri. Skattefrihetenmedför ett inkomstbortfall för det allmänna och den nuvarande räntesatsen bördärför - i likhet med vad som bestämdes beträffande ö-skatteräntan - halveras.Förslaget blir därigenom i huvudsak kost-nadsneutralt för såväl det allmännasom de skattskyldiga. Förslagetföranleder ändring i 19 § kommunalskattelagen samt i 61 och 61 a §§ lagen(1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 69 § 2 mom. uppbördslagen (1953:272),36 § 3 mom. lagen (1958:295) om sjömansskatt, 22 § tullagen (1973:670), 5 kap.14 § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 40§ lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter och 24 § lagen(1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare. De nya reglerna bör gälla fr.o. m. och tillämpas i fråga om ränta som belöper på tidefter ikraftträdandet. Under ett övergångsskede kommer det att finnas räntorsom delvis är hänförliga till tiden före ikraftträdandet. Enligtövergångsbestämmelserna kommer en sådan ränta att till viss del utgå enligt enhögre räntesats och i den delen vara skattepliktig. I vissa fall skall numeraupphävda författningar tillämpas i fråga om äldre förhållanden. Räntor somutgår med stöd av en sådan upphävd författning är skattepliktiga även till dendel räntan belöper på tid efter den . 1985/86: 150 Bil. 5 Skattefrihet för vittnesersättningar Mitt förslag:Skattefrihet införs för vittnesersättningar o.d. som utgår vid inställelseinför domstol eller annan myndighet och avser resekostnadsersättning,traktamenten och tidsspillan. Skälenför mitt förslag: utbetalas ett stort antal ersättningar för vittnensoch andra personers inställelse vid domstol. Det rör sig för varie mottagare iallmänhet om ett relativt ringa belopp som uppbärs vid ett enstaka tillfälle.Ersättningarna medför betydande administrativa problem i beskattningshänseende.Jag föreslår därför att ersättningar till vittnen och andra för derasinställelse till domstolar och andra myndigheter nu görs skattefria. I fråga om den närmareavgränsningen av de ersättningar som bör omfattas av skattefrihet vill jaganföra följande. Skattefriheten bör endast avse ersättning för sådana kostnaderför inställelse till domstol eller andra myndigheter som tillerkänts vittneeller annan med stöd av en bestämmelse i lag eller annan författning. Vidarebör skattefriheten endast gälla ersättning för nödvändiga kostnader för resa(reseersättning) och uppehälle (traktamente) samt ersättning för mistad inkomsteller annan ekonomisk förlust (ersättning för tidsspillan). Detta innebär attutanför det skattefria området faller t. ex. den ersättning som en sakkunnigfår för de kostnader och det arbete han lagt ned på uppdragets fullgörande.Skattefriheten avser inte när någon uppträder yrkesmässigt, t. ex. enoffentlig försvarare. Däremot är det inte något hinder för skattefriheten attavgivande av vittnesutsaga har sin gmnd i vederbörandes yrkesutövning såsom ifråga om poliser, trafikvakter och butikskontrollanter. Enligtde författningar som reglerar rätten till ersättning gäller att den skall utgåantingen med skäligt belopp eller med belopp som anges i förordningen(1982:805) om ersättning av allmänna medel till vittnen m. m. Någonbeloppsmässig övre gräns för skattefriheten behövs inte. De nya bestämmelserna omskattefrihet bör tas in i 19 § kommunalskattelagen. De nya reglerna bör gällafr. o. m. den . 6.1 Inledning ''- ' Undersenare år har företagen gjort stora avsättningar enligt lagen (1979:609) omallmän investeringsfond. Vidare har fonder av obligatorisk karaktär kommit till(vinstfonder, särskilda investeringsfonder och förnyelsefonder). En följd harblivit en ökad belastning hos i första hand tillståndsmyndigheten statensindustriverk (SIND). Ipromemorian (Ds Fi 1986:6) Investeringsfonderna har mot denna bakgmnd gjorts enöversyn av de administrativa rutinerna kring investeringsfonderna. För enredovisning av nuvarande förhållanden hänvisas till promemorian (kapitel 2 och3). En sammanställning av remissyttranden har upprättats ochfinns tillgänglig i lagstiftningsärende (dnr 320/86). Ipromemorian konstateras att det är angeläget att SIND koncentrerar sinainsatser vad gäller investeringsfonderna till tillståndsgivningen. Förslagläggs fram om att SIND:s skyldighet att föra register över fonderna skallslopas. Motsvarande föreslås för länsstyrelsernas del. Ett annat förslag i promemorian- som innebär förenklingar för i första hand - är att vissa äldrefonder skall återföras till beskattning. Ipromemorian föreslås också en ändring av reglerna om inbetalning tillriksbanken vid avsättning till allmän investeringsfond. Inbetalningsdagen skallinte som vara kopplad till tidpunkten för att lämna deklaration. I ställetinförs fasta inbetalningsdagar. Ett anstånd med att lämna deklaration skallalltså i fortsättningen inte medföra motsvarande anstånd med inbetalningen tillriksbanken. Syftet är i första hand att skapa större rättvisa företagenemellan. En effekt av förslaget bör också bli att ett antal ansökningar omanstånd bortfaller.