prop · G90398 · 1985-12-31 00:00:00 — Begär fleraskadestånd i ett sådanl faU, skall det bestämmas som om bara en missgynnats ochdelas lika mellan dem. En arbetssökande kan erhålla skadestånd av en arbetsgivareendast om den arbetssökande sökt den anställning som tvisten rör. Missgynnas en arbetstagare i annat fall i slrid med3 § eller 5 § skall arbetsgivaren belala arbetstagaren skadestånd för denförlusl som uppkommit och för den kränkning som missgynnandet inneburit. Omdel är skäligt kan skadeståndet sällas ned eller helt falla bort, 10 §En arbetsgivare som inte rättar sig efler 3 § kan föreläggas all fullgöra sina skyldigheter, sådanl föreläggande kan förenas med vite. Av föreläggandel skall del framgå hur skyldigheterna skall fullgöras. 11 §Jämslälldhetsombudsmannen skall se lill all denna lag efterievs. Ombudsmannen skall därvid i första hand söka förmå arbetsgivare atl frivilligt följa lagensföreskrifter, 156 12 § Enarbetsgivare är skyldig att på uppmaning av jämställdhelsom- Prop.1985/86:98 budsmannen lämna de uppgifter om förhållandena i arbetsgivarens verk samhet som kan vara av betydelse för ombudsmannens tUlsyn, Därvid gällervad som i 10 § föreskrivs om föreläggande, 13 §Mål om tillämpning av 3-5 och 9 §§ förs i arbetsdomstolen och handläggs enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetslvister. Därvid anses som arbetstagare även arbetssökande och som arbetsgivare även den hos vilken någon har sökt arbete. Detsamma gäller vid tillämpning i en tvist om 3-5 och 9 §§ av reglerna om tvisteförhandling i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, I en sådan tvist får jämslälldhiesombudsmannen föratalan för en enskild arbetstagare eller arbetssökande om den enskilde medgerdel och om ombudsmannen anser del skäligt. När en arbetstagarorganisation harrätt all föra talan för den enskilde enligt 4 kap, 5 § lagen om rättegången iarbetslvister, får dock jämställdhelsombudsmannen föra lalan endast omorganisationen inte gör del. Vad som i den lagen föreskrivs om den enskildesStäUning i rättegången tillämpas även när ombudsmannen för lalan, 14 § Väcker flera arbetstagareeUer arbetssökande skadeståndstalan mot samme arbetsgivare och menar arbetsgivarenall skadeståndet skall delas mellan dem enligt 9 § andra stycket, skall målenpå arbetsgivarens begäran handläggas i samma rällegång. 15 § Handläggningen av ett mål omskadestånd enligt 9 § andra styckel skall på begäran av arbetsgivarenuppskjutas i den mån det behövs för all målet skall kunna handläggas gemensamtmed annan sådan skadeståndstalan, som redan har väckis eller kan komma altväckas, 16 § En enskild som anser atl enarbetsgivare överträtt 35 §§, men som inte företräds av sin fackliga organisalioneller av jämställdhelsombudsmannen har rätt all hos arbetsgivaren få del avdet beslutsunderlag som rör tvistefrågorna. Går arbetsgivaren inte med på detlakan den enskilde vända sig till jämställdhelsombudsmannen som kan utnyttja sinabefogenheter enligt 12 § och med beaktande av sekretesslagens (1980:100)bestämmelser låta den enskilde få del av underlaget. 17 § Förs talan med anledning avuppsägning eller avskedande, skall 34 och 35 §§, 37 §, 38 § andra slyckel andrameningen, 3942 §§ saml 43 § försia siycket andra meningen och andra styckellagen (1982:80) om anställningsskydd gälla i tillämpliga delar. I fråga omannan lalan lillämpas 64-66 §§ och 68 § lagen (1976:580) om medbestämmande iarbetslivet på motsvarande sätt. En sådan skadeståndstalan som avses i 9 §andra styckel får dock inte väckas senare än efler missgynnandeteller, när en organisalion har försuttit denna lid och talan väcks av den somär eller har varit medlem i organisationen, senare än en månad sedan sexmånaderstidenlöpt ul. Talan som förs av jämslälldhetsombudsmannen behandlas som om lalanhade förts av arbetstagaren eller av den arbetssökande på egna vägnar, 18 § fårutfärda föreläggande enligt 10 § eUer 12 §, Innan föreläggande enligt 10 §ulfärdas skall arbetsgivaren samt berörda arbetslagar- ocharbetsgivarorganisationer ges tillfälle lill överläggningar. Godkännerarbetsgivaren föreläggande enligt 10 § eller 12 § inom utsatt tid, gällerdel som om det hade meddelats av domslol, Mol 157 beslut om föreläggande somgodkänts får lalan inte föras. 19 § Talan omföreläggande enligt 10 § eller 12 § förs inför arbelsdomslo- Prop.1985/86:98 len av jämställdhelsombudsmannen. Sådana mål handläggs enligt lagen (1974:371)om rättegången i arbetslvister. Innan lalan om föreläggande enligt 10 § väcksskall arbetsgivaren samt berörda arbetslagar- och arbetsgivarorganisationer fåliUfälle att överlägga med ombudsmannen, 20 §Talan om utdömande av vite som har förelagts enligt denna lag förs vid arbetsdomstolen efler anmälan av jämslälldhetsombudsmannen. Dennalag träder i kraft den Sammanställning av remissyttranden överdiskrimineringsutredningens delbetänkande (SOU 1983:18) Lag mot etniskdiskriminering i arbetslivet Efterremiss har yttranden över diskrimineringsutredningens (DU) betänkande avgellsav justitiekanslern (), riksåklagaren (), (),överbefälhavaren (), , universitets- och högskoleämbetet(UHÄ), (), arbetsdomstolen (AD), (), arbelarsskyddsslyrelsen, ILO-kommitlén, statens invandrarverk (),jämslälldhetsombudsmannen (JämO), arbets-Uvscentrum, slalens arbetsgivarverk(SAV), slalens arbetsmarknadsnämnd (SAMN), , kammarrätten iJönköping, . Ärkebiskopen, invandrarpolitiska kommittén,samerättsutredningen, ombudsmän. Botkyrkakommun, , , kommun, ,, kommun. , låns landsting.Älvsborgs läns landsting. (), (), och organisationer (SFO), SHIO-Familjeföretagen, kooperativaoch aUmännyl-liga bostadsföretags förhandlingsorganisation (KAB), Landsorganisationeni (LO), (), CentralorganisationenSACO/SR, arbetares centralorganisation (SAC), ,personaladministraliva förening (SPF), (), Fredrika-Bremer-Förbundel, Riksförbundei förinvandrarbyråpersonal, (), Esternasrepresentation i , , Jugoslaviska Riksförbundeioch i , Yttranden har överiämnats av UHÄ från de juridiskafakultelsnämnderna i , och , av SAF från och av LO från , Yttranden över betänkandet har dessulom avgells avSame Älnam, i , Turkiska Arbetarunionen,Grekiska akademikers förening. ochArtister i , Riksförbundei för sexuellt likaberättigande (RFSL),(), Adoplionscenlrum och förInternationell Adoption, KFOoch SFO har avgetl ett gemensamt yttrande. Ensärskild invandrargrupp i diskrimineringsfrågor (SID) tillsatt av bl, a. har efter eget utredningsarbete avgett ett för slag tiU lag mol diskriminering i arbetslivet, Förslagel innehåller syn- 159 punkter på DU: s betänkande. 2 Allmänt Prop. Enklar majoritet av remissinstanserna anser all del finns anledning atl lagstiftamol etnisk diskriminering i arbetslivet. De flesta av dem som tillstyrker elleri varie fall inte motsätter sig lagstiftning betonar atl andraåtgärder i syfte all molverka diskriminering t, ex, information, utbildning ocharbelsmarknadspolitiska insatser är viktigare eller väl så vikliga somlagstiftning. Från dem som är tveksamma eller negativa till lagstiftningframförs bl, a, att en lag på arbetslivels område blir svår att tillämpa, atlden kommer att skapa rättsosäkerhet och atl del finns risk att lagen motverkarsill syfte. Några remissinstanser stöder DU: s uppfattning allredan anslutning till FN: s rasdiskrimineringskonvenlion ulgör etttillräckligt argument för alt tillgripa lagstiftningsåtgärder, ILO-kommitténsom mer ingående analyserar just denna fråga, anser dock alt lagstiftning intekrävs enligt åtagandena i någon av de konventioner som ratificerat,Samma uppfattning har AD och SAF. SAF framhåller bl, a, atl i gällande konventionergörs en klar skillnad mellan dels skyldigheten all ändra och upphävadiskriminerande lagar och bestämmelser, dels skyldigheten all på lämpligt sättmotverka diskriminering. Enligt SAF är lagen om svenskundervisning förinvandrare den helt dominerande orsaken lill diskriminering i arbetslivet,Lagen, som ålägger arbetsgivare en skyldighel alt belala lön till arbetstagareunder ledighet för svenskundervisning, medför atl arbetsgivarna undviker allanställa invandrare, SAF anser all om den lagen ändras bortfaller automatisktden enda form av etnisk diskriminering som har väsentlig omfattning på densvenska arbetsmarknaden. En ändrad finan-seringsform för svenskundervisningenär i varje fall ett självständigt skäl atl avvakta med andra ålgärder tills mankan visa all del fortfarande finns arbetsgivare som i första hand anställersvenskar i valet mellan lika meriterade sökande med olika etnisk tillhörighet.Enligt SAF har DU hell förbigått dessa frågor i sitt resonemang om behovet avlagstiftning. Om flertalet remissinstanser på olika grunder anserall del finns ett behov av lagstiftning, är många dock mer eller mindrekritiska lill utredningens lagförslag, Särskill gäller delta i fråga omutredningens bestämning av begreppei etnisk tillhörighet och förslaget omgenerellt diskrimineringsförbud. Följande kan nämnas om inställningen bland olikagrupper av remissinstanser. De flesta myndigheter som tillfrågats är positivatill lagstiftning, anser att skälen för lagstiftning överväger, Verkelanför bl, a, följande. Den föreslagna lagen skulle markera statsmakternasbestämda avståndstagande från etnisk diskriminering. Den enskilde måsle kunnakänna statsmakternas uttryckliga stöd och veta atl del finns rättsligamöjligheter atl reagera om han blir utsatt för diskriminering. En lagstiftningbör också bidra till en långsiktig normgivning på områdel. Vissa former avindirekt diskriminering (såsom underlåtenhet alt beakta utländsk utbildningeller yrkeserfarenhet samt Ivåspråkighet) betraktas av många sannolikt inte Det går all peka på omständigheter som gör delovisst om den föreslagna Prop. 1985/86:98 lagen är etl hell ändamålsenligt sättalt mer generellt främja utsatta invandrares ställning på arbetsmarknaden.Vissa arbetsgivare kan komma atl välja anställningsmeloder som gör det möjligtatl ulan synlig diskriminering undvika all anställa invandrare, I vissa fallkan lagen medföra all arbetsgivarna tvingas till en mer formaliserad prövningvid anställning m, m. Detta kan ytterligare försvåra för sådana invandrare somhar svaga meriter. Utredaren framhåller också atl ell renodlatdiskrimineringsförbud skulle omöjliggöra för arbetsgivare att som kunnavälja en sämre meriterad invandrare framför en bättre meriterad svensk. Hanbetonar därför att möjlighet till positiv särbehandling måste föras in i lagen.Det finns emellertid skäl all ifrågasätta, om avtal om posiliv särbehandlingenligt paragraf 8 i den föreslagna lagen verkligen kommer atl slutas i störreomfattning när en tvingande lagstiftning införs i övrigt. Man bör vara vaksampå atl lagstiftning kan molverka sill eget syfte eller få hell oavseddakonsekvenser. Några av myndigheterna anser att del är tveksamt omlagstiftning är den rätta metoden all komma till rätta med diskriminering, bl,a, JK, kammarrätten i och Arkebiskopen. AMS anser all en lag moletnisk diskriminering i dagslägel inte skulle förbättra invandrarnas arbetsmarknadssituation,AMS understryker det önskvärda i att parterna på arbetsmarknaden i första handlöser problem rörande diskriminering genom avtal och föreslår alt man avvaktarmed etl ställningstagande till lagförslaget till dess alt parterna prövatmöjligheten alt finna gemensamma lösningar. Först om sådana inte kommer tillstånd inom rimlig tid bör lagstiftning övervägas, ÖB ställer sig tveksam lilllagförslaget och anser atl del i varje fall inte finns behov av en lag inomförsvarsmaktens område. Flertalet av tillfrågade kommuner och landstingstöder också tanken på lagstiftning. Några kommuner, däribland ochGöteborg, är tveksamma och anser all en avialslösning skuUe vara bättre. ÄvenKommunförbundel är tveksamt men motsätter sig inte all en lag införs. När det gäller arbetsmarknadsorganisationerna ärbilden mera otydlig. Även om många kan länka sig lagstiftning i någon form, synes flera föredra andra lösningar, TCO är tveksam till om lagstiftning är del bästa sättet atl komma till rätta med etnisk diskriminering i arbetslivet, TCO anser all det, innan lagstiftning aktualiseras, bör prövas alt bl, a, avialsvägen stärka de etniska minoriteternas ställning. Även LO och anser atl en avtalslösning av dessa frågor är atl föredra. Eftersom ett avlal inte kommit tiU stånd tillstyrker de dock lagstiftning, LO ullalar all det finns diskrimineringssiluationer där del i dagslägel är svårt att uppnå lösningar på annal sålt än genom lagstiftning. Del gäller främst i anställningssituationer, men också vid det stora anlal småförelag som slår utanför del traditionella avtalsområdet, SACOISR tillstyrker lagförslaget men uttalar också att en tillämpning av lagen kommer all bli komplicerad, /SR föreslår därför all en utredning tillsatts med uppdrag all över väga en sammanföring av arbetsrättslig lagstiftning rörande t, ex, tjänste- tillsätlning, omplacering och uppsägning lill en enhetlig lag, SAF, och tar klart avslånd från tanken på lagstiftning, SAF är myckel kritisk mot diskrimineringsulredningens förslag och också 161 11 1985/86. motdess sätt att genomföra utredningsuppdraget och motivera sitt ställ- Prop.1985/86:98 ningstagande. SAF anför bl, a, följande. Utredningen har bl, a, så långt möjligt söktundvika meningsfullt samråd med arbetsmarknadens parter och i synnerhet all meddessa diskutera alternativ till lagstiftning, SAF har icke beretts tillfälle träffa utredningenmer än vid två lillfällen, del första på ett mycket tidigt stadium, det andradå arbetet (vilket utredaren själv påpekade) i praktiken redan var avslutat. Utredningens vägran atl träffa parterna är särskiltanmärkningsvärd mot bakgrunden av utredningens direktiv. Enligt direktiven skulle utredningsarbetet inriktaspå frivillig partsamverkan: "Del bör liksom i första handanförtros åt arbetsmarknadens parter all frivilligt och i samverkan se tillall diskriminering förhindras på arbetsmarknaden". Därefter angav direktiven två förutsättningar förall utredningen skulle få frångå frivilliglinjen. För det försia skulle"starka skäl" föreligga. För det andra: "Bedömningen av behovelav lagstiftning mol diskriminering på arbetsmarknaden bör ske efler samråd medarbetsmarknadens parter", SAF konstaterar att utredningens sått atl fullgörasitt uppdrag rimmar illa med vad som uttalats i direktiven. Del allvariiga äremellertid atl utredningens nonchalans mol direktiven, dess alllför tidiga fixeringvid lagstiftning saml dess vägran all lyssna på arbetsmarknadens parter harmedfört atl belänkandet ulgör ell myckel ensidigt underlag för remissinstansernasbedömning och statsmakternas beslul, SAF är för sin del övertygad om alt lokal frivilligpartsamverkan med stöd av de centrala parterna är del ulan jämförelseeffektivaste sättet alt förebygga och hindra etnisk diskriminering, SAF haraldrig avvisat initiativ i denna riktning och är fortsatt beredd alt diskuterasådana ålgärder. Deflesta remissinstanserna stöder förslaget om en civilrätlslig lag mot etniskdiskriminering, som reglerar förhållandet mellan arbetsgivare oeh arbetstagare.Några få ifrågasätter dock om inte en straffrältslig reglering vore attföredra. vid Stockholmsuniversitet anser att det finns skäl all överväga en straffrältslig regleringäven av förhållandena i arbetslivet. Nämnden anför bl, a, följande. Det är långt ifrån säkert atl en straffrättsligreglering skulle verka mera olyckligt på relationerna på arbetsplatsen om man därvid avser förhållan dena mellan de lokala fackliga organisationerna och arbetsgivarna. De anställdas inflytande över personalpolitiken som kommer lill uttryck i medbestämmandelagen och i medbestämmandeavtal innebär atl frågor om diskriminering i många fall kommer alt hanleras på del lägsta fackliga planet, alltså just mellan de lokala organisationerna och arbetsgivaren. Detta gäller även om jämslälldhelsombudel har ell primärt ansvar för all lagen efterievs. En hantering av frågorna i icke-facklig ordning skulle 162 kunna innebära en mindre belastning på relationerna påarbetsplatsen, Prop. 1985/86:98 menar också all den fackligaorganisationen på det lokala planet kan bli försatt i en särskill svårsituation när del gäller frågor om etnisk diskriminering, en silualion somkanske ofta kan vara besvärligare än när det gäller frågor om jämställdhetmellan män och kvinnor. Intressekonflikter synes vara ofrånkomliga, lägger fram etteget förslag lill rättslig reglering som går ut på att straffbestämmelsen i 16kap, 9 § görs tillämplig även på arbetsmarknaden och allskadeståndslagen tillförs en bestämmelse om rätt lill skadestånd av samma slagsom allmänt skadestånd inom arbetsrätten för den som utsatts för olagadiskriminering. Även KFOISFO förespråkar enstraffrättslig reglering, KFO/SFO anför bl,a, följande. Vi delar utredningens uppfattningatt bör förbjuda etnisk diskriminering på arbetsmarknaden i enlighetmed FN: s rasdiskrimineringskonvenlion. Enligt vår mening är del lämpligastall regeln i om olaga diskriminering utvidgas lill alt omfattaäven förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare/arbetssökande. All såinte blev fallel redan vid regelns tillkomst motiverades vid del tillfälletbland annat med atl arbetsmarknadens parter i försia hand avialsvägen skullesöka lösa nu aktuella problem. När utredningen slår fasl aft problem med etniskdiskriminering förekommer inom arbetslivet kan del konstateras allarbetsmarknadens parter inom våra respektive områden sedan brotls-balksregelnstillblivelse inte upptagit förhandlingar om att träffa avtal i denna fråga.Avtalsvägen torde således inte vara framkomlig för alt komma till rätta meddel enligt utredningen förekommande diskriminerings-problemet. Del är i dellägel naturligt atl la fasta på lagstiftarens intentioner frånbrollsbalksregelns tillkomst 1970 och sålunda förorda en komplettering avdenna regel, anser atl detskulle vara önskvärt all ha tillgång lill diskrimineringsulredningens förslagtill vitalisering av gällande straffbestämmelser när man lar ställning lillvilken typ av lagstiftning som är lämpligast. Enligt tingsrätten bör dessalagstiftningsfrågor samordnas. Några remissinstanser anser atl etlförbud mol etnisk diskriminering i arbetslivet bör omfatta även andra än arbetsgivare. Juridiska fakultets nämnden vid univershet anser atl del är en allvarlig brist alt den föreslagna lagen endast är inriktad på diskriminerande handlingar av ar betsgivaren, däremol inte på diskriminerande handlingar av arbetskamra ter, skyddsombud och andra med befogenheter på arbetsplatsen, i Slockholm anser också att en lag bör gälla även andra aktörer på arbetsmarknaden, SID presenterar ett eget lagförslag baserat bl, a, på studier av motsvarande lagstiftning i och dess tillämpning, Förslagel omfattar förutom arbetsgivare även fackliga organisationer och arbetsförmedlare. Del bygger delvis på DU: s förslag men innehåller bl, a, ell mer vidsträckt skydd mot diskriminering, SID: s förslag stöds av flera invandrarorganisationer som alltså uttalar sig för alt man bör införa en lag som omfattar även fackliga organisationer och arbetsförmedlare, Samma åsikt framförs av SAC. anserati en lag mol etnisk diskrimine- 163 ring i arbetslivet bör omfatta även fackföreningar. Enligthovrätten är det Prop. 1985/86:98 för den enskilde av minsl lika stortintresse alt få fackföreningens stöd i olika konflikter i arbetslivet som attbli jämlikt behandlad av arbetsgivaren, Endasl några få remissinstanser harinvändningar mol del föreslagna syflel med lagen, nämligen all främjalikabehandling i arbetslivet av alla, alltså även majoritetsbefolkningen,Arbelslivscenirum kan förslå de elisk-moraliska grunderna för dettaställningstagande. Målsättningen är dock enligt arbelslivscenirum rimlig endastom föreslagna aktiva åtgärder får sådant konkret innehåll all del är fråga omposiliv särbehandling. Del finns annars risk all lagen kan utnyttjas avsvenskar på etl för minoriteterna ogynnsamt sätt. iLund anser inte atl svenskarna i behöver någol skydd mol etniskdiskriminering, SAF anser att arbetslivet i Sverigeredan är omgärdat av en alltför rikhaltig flora av lagar, något som leder lillformalisering, effeklivilelsför-lusler och risker för rättssäkerheten, DU: sförslag skulle myckel väsentligt öka förelagens lagstiflningsbörda och tvingadem atl formalisera såväl arbetsledning som personal- och rekryleringspoUlik,Enligt SAF aktualiserar lagförslaget frågan hur långt arbetsrättsliglagstiftning kan drivas utan all företagsverksamheten utsätts för aUvarligaskadeverkningar, SAF anför vidare bl, a. Det bör framhållas atl hknandespeciallagstiftning med samma rätl skuUe kunna krävas mol diskriminering påandra grunder. Av ratificerade konventioner omfattar i sammautsträckning bl, a, socialt ursprung, fackligt medlemskap, religiös tro ochpolitisk uppfattning. Andra möjliga grunder är t. ex, socialt, psykiskt ellerfysiskt handikapp saml ålder. Ett nätverk av sådana korsvis svårförenligalagar som arbetar utifrån skilda utgångspunkter och kriterier skulle tvingaförelagen atl utnyltia alll störte del av knappa resurser lill intern juridikoch byråkrati istället för till produktivt arbete. Enligt HCK bör det starkt övervägasatt införa också en lag mot diskriminering av handikappade i arbetslivet, I några remissyttranden diskuterasfrågan om det inte vore lämpligare med en allmän diskrimineringslag förarbetslivet i stället för flera olika lagar som skyddar olika grupper. EnligtRFSL borde en sådan lag göras tillämplig även på diskriminering av homosexuellai arbetslivet, Metallindustriarbetareförbundelanser det hell klart atl vissa grupper på arbetsmarknaden har en myckel svårställning. Dit hör kvinnor, invandrare, handikappade, ungdomar m,fl, grupper,EnUgt förbundels uppfattning är del viktigt atl de fackliga organisationernahar stöd i lag eller avlal för att kunna tillvarata dessa gruppers intressen,Förbundel ifrågasätter därför om del inte vore på sin plals med någon form avallmän diskrimineringslag. Del mest önskvärda vore dock enligtMelallinduslriarbetareförbundet all uppnå ell avlal med arbetsgivarna i dessafrågor. iSlockholm tar också upp denna tanke. Nämnden framhåUer all, om lagstiftaren besiämmer sig för att genomföra en lagstiftning i linje med utredningens förslag, del kan finnas skål all överväga en allmän lagstiftning mol diskriminering i arbetslivet. lagkunde enligt nämnden omfatta dels de fall som är reglerade i Prop. ,anslällningsskyddslagen, dels andra fall av orättvis behandling av arbetstagare,särskill vid anställning och befordran. ellallmänt förbud mol diskriminering inte skulle innebära något radikalt nytti förhållande till de utomrättsliga normer som redan tillämpas på Även Ärkebiskopen, kammartätten i ochSveriges advokatsamfund berör tanken på en allmän diskrimineringslag.Ärkebiskopen framhåller att ojämlik behandhng i arbetslivet kan förekomma ocksåpå andra gmnder än könstillhörighet och etnisk tillhörighet. Ärkebiskopentfrågasälter om diskrimineringsulredningen tillräckligt beaktat frågan om ensådan ändring av gällande lagstiftning atl all diskriminering på aUaområden och på alla gmnder förbjöds. Kammarrätten i anser att, om enlagstiftning skall införas, del kan ifrågasättas om den inte borde ha generellkaraktär och avse all all behandling på arbetsmarknaden skall ske efler sakligagrunder. Kammarrätten förklarar sig dock inse all en sådan ordning ärkomplicerad att genomföra och ägnad att öka krånglet, personaladministraliva förening förordaren komplettering av främjandelagen i stället för en ny diskrimineringslag.Därmed skulle enligt SPF bl, a, diskrimineringsfrågan få en mindre individuellprägel och sysselsättningsfrågan i stort för etniska gmpper fokuseras. De allra flesta remissinstanserna godtar atl lagenstillämpningsområde begränsas lill arbetslivet. Några lar dock upp frågan ominte tillämpningsområdet borde vara mera vidsträckt, JämO anser atl utredningen borde ha närmareutvecklat skälen lill varför en lag bör begränsas tiU just arbetslivet ocharbetsgivare.