prop · G903131 · 1985-12-31 00:00:00 — Inom ramarnaför de av delägarna sålunda lämnade direktiven omhändertas den löpande driftenav en av delägarna (operatör). KemaNobelAB som anser alt förslaget fått en ändamålsenlig utformning anför: Förutsätterman atl konstaterad gemensam ledning innebär alt självständig rörelse alltidföreligger så har förslaget om ändring i punkten 4 av anvisningarna till 38 §KL fått en med hänsyn lill utgångspunkterna i direktiven ändamålsenligutformning. Ocksåom man - som vi gjort - kommer till slutsatsen aU gällande rätt inle innebärnågot absolut krav på bibehållen egen ledning måste förslaget anses ha fått enändamålsenlig utformning. I våra tidigare framställningar har vi förutsatt altjust ett förtydligande av det ifrågavarande lagrummet kan vara påkallat. KemaNobelAB anför följande beträffande bakgrunden till förslaget och om gällande rätt; Detifrågavarande belänkandet måste anses vara förhållandevis kortfattat ochsummariskt med hänsyn lill komplexiteten hos de frågor som skall lösas. Dettakan säkert åtminstone delvis förklaras av alt utredningen uppställt som mål allbehålla de grundläggande skatterällsliga begreppen oförändrade. Vad somemellertid här särskilt måste framhållas är det förtjänstfulla i att bakgrundenlill utredningsuppdraget har redovisats ut-föriigt. 1 den mån lagförslagetgenomförs torde den i betänkandet redovisade industriella ochföretagsekonomiska bakgrunden komma atl utgöra en för de skattskyldiga och detillämpande myndigheterna värdefull tolkningsbakgrund. dagtecknad skrivelse till regeringen redovisade AB , KemaNobelAB och ingående förutsättningarna för bolagens deltagande i oljeprospeklering.Bolagen framhöll alt statsmakterna på många sätt verkade för alt svenskaförelag skulle la aktiv deli prospeklering efter och utvinning av olja. allmännaombudet för mellankommunala mål hade emellertid givit uttryck Prop. 1985/86:131 för en helt ny tolkning av begreppet "rörelse i utlandet" somstod i direkt strid med statsmakternas intentioner då del gäller prospekleringefter . Mot bakgrund av de redovisade omständigheterna hemställde bolagenall regeringen måtte föranstalta om vidtagande av sådana åtgärder att deoklarheter som föranlett de beskrivna fiskala aktionerna undanröjdes såall svenska förelags prospekteringsverksamhet utomlands ej försvårades. i sammanfattningen (sid 9) anger innehållet i bolagens hemställansker detta med en till synes betydelselös avvikelse från det här redovisadeinnehållet. Det anges nämligen alt bolagen hemställer om "ändrade regler"vid beskattningen av svenska förelags oljeprospeklering i ullandel. I likhetmed () - som i en dagtecknadskrivelse till regeringen redogjort för förutsättningarna för dess dellagandei oljeprospeklering - hemställde alltså bolagen atl den ifrågavarandelagstiftningen måtte klargöras. Del förutsattes således inte att en egentlignyordning var erforderiig. Som exempel på lagstiftning med sådant syfte ochinnebörd från senare lid må anföras den i en lagrådsremiss föreslagnaförtydligande justeringen i 56 § 1 mom. taxeringslagen. Utredningenkonstaterar alt remissbehandlingen av betänkandet Ds B 1981:10 visat attosäkerhet råder om hur gränsen dras mellan grenar (filialer) och självständigtbedrivna rörelser i utlandet. Orsaken till den föreliggande situationen uppgesvara atl KL inle innehåller någon helt tydlig regel om hur gränsen dras. Fråganberördes inte heller särskilt i propositionen (1927: 102) med förslag lill kommunalskallelag.Det framhålls vidare atl i ett senare betänkande (SOU 1950:35) har ullalats atlen förutsättning för att en rörelse skall anses självständigt bedriven tordevara att den har egen bokföring och egen lokal ledning. Någrarättsfall som ger vägledning om vilka omständigheter som kan vara av betydelsevid gränsdragningen mellan filial och självständig rörelse i utlandet finns ejenligt utredningen. Av etl notisfall (RÅ 1978 Aa 216) har utredningentyckt sig kunna utläsa atl etl begrepp "inre sammanhang" har encentral roll. Del finns emellertid ingenting som stöder antagandel atlregeringsrätten i detta nolisfall utgått från etl i gällande rätt särskiltpreciserat och utmejslat begrepp. Inle heller finns i notisfallel någol stödför anlagandel atl regeringsrätten vid tillämpningen av 38 § KL ochanvisningspunkten 4 lill samma paragraf skulle ha utgått från något begrepp somvore identiskt med del i 18 § KL använda uttrycket "varje förvärvsverksamhetsom är alt anse som självständig rörelse". Medhänsyn till de i tilläggsdirektiven givna förutsättningarna bl. a. departementschefensanvisning all utredningen skulle överväga om förvärvskällereglerna i 18 § KLborde göras direkt tillämpliga vid rörelse i utlandet - ter sig ståndpunktenalt så redan skulle vara fallet enligt gällande rätt såsom minst sagtförvånande. Måhända är det dock endast fråga om val av uttryckssätt. I vårskrivelse den 9juni 1980 talade vi själva om "undanröjande avoklarheter". Härmed gav vi uttryck för vår uppfattning atl det var enotillåtet snäv avgränsning av självständig rörelse i utlandet som de fiskalaföreträdarna intagit. Kommitténuttalar (sid 55) alt det finns goda skäl för uppfattningen all begreppen "självständig rörelse" i 18 § KL och "självständigtbedriven rörelse" i 38 § 2 mom. KL har samma innebörd. Som framgått ovan och av 42 redogörelseni betänkandet saknas varje stöd för att kommunalskalte- Prop. 1985/86: 131 lagensupphovsmän hafl sådana avsikter eller över huvud tagel ägnat frågan någon närmareuppmärksamhet vilket för övrigt framgår av alt det i förstastycket av punkten 4 av anvisningarna lill 38 § KL talas om "rörelse i utlandet" och attdetta i andra stycket ansetts böra utvecklas närmare genom anvisningen"Med rörelse i utlandet avses sådan rörelseverk- samhel som därstädessjälvständigt bedrivits". i stället uttryckt sig så atl goda skäl talar för aU en rörelseskall beskattas enligt samma regler oberoende av om den bedrivs i ellerutomlands skulle vi ej haft något alt invända. Vi kan härvid erinra om all vi ivår framställning till regeringen framhållit just viklen av skaltemässigneutralitet. Ett sådant ställningstagande skulle dessutom ha utgjort ett svarpå den av departementschefen i tilläggsdirektiven framställda huvudfrågan omdet är motiverat atl även i fortsättningen göra skillnad mellan olika former avverksamhet i utlandet eller om man bör gå över till ett system som innebär atten rörelse beskallas enligl samma regler oberoende av om den bedrivs i Sverigeeller utomlands. Ioch för sig kan det anses stå i överensstämmelse med svensk rältskäl-lelära atlfylla ut ett regelverk genom alt i efterskott förse en lagregel med motiv och atlkonstruera samband mellan olika lagregler som inte var uppenbara för dem somdellog vid lagstiftningens tillkomst och all detta likväl inte behöveruppfattas som en förändring. Gällande rätt har endast "förtydligats"eller "klarlagts". Det är i sådana fall fråga om en tillåten rättsligfikfion. I ett lagstiftningsärende bör man emellertid för tydlighels skullnämna saker vid deras rätta namn. Som framgår av vår kommentar tillikraftträdandebestämmelserna (avsnitt 1.4 nedan) hade detta varit särskiltpåkallat med hänsyn till den retroaktiva tillämpning som de nya bestämmelsernai punkten 4 av anvisningarna lill 38 § KL avses få. Denfrihet som utredningen ansett sig ha när den på angivet sätt fyller ut gällanderätt genom att göra 18 § KL direkt tillämplig på ullandsfallen står i skarpkontrast lill den bundenhet till ordalydelsen i punkten 3 av anvisningarna lill18 § KL som utredningen gett uttryck för. Än viktigare är emellertid - somframgår av del följande - atl utredningen inle grundar sitt ställningstagandepå en analys av de bestämmelser i 18 § KL jämte anvisningar som den ansettskola tillämpas även i utlandsfallen. skattelagstiftning som gällde hade inga föreskrifter meddelatsom avgränsningen av särskilda förvärvskällor. Avsikten bakom KL:s indelning isärskilda förvärskällor inom bl. a. inkomstslaget rörelse har varit atl skapanaturliga skattetekniska enheter. Såsomsärskild förvärvskälla inom inkomstslaget rörelse anses enligt 18 § KL varjeförvärvsverksamhet som är att anse såsom självständig rörelse. Del börunderstrykas att detta är den grundläggande och enda egentliga lagbestämmelseni KL vari avgränsningen av särskild förvärvskälla inom inkomstslaget rörelsebehandlas. Den kortfattade lagtexten måste därför tolkas utifrån den ovanangivna avsikten med dess fill-komst. Till hjälp vid tolkningen ochtillämpningen av den ifrågavarande bestämmelsen finns vidare de vägledandesynpunkterna i punkten 3 av anvisningarna fill 18 § KL. Innehålleti anvisningspunkten är i huvudsak detsamma nu som vid införandet av kommunalskaltelagenår 1928. Vid olika tillfällen har dock texten omredigerats. Förstastycket i anvisningspunkten, som anger all en förvärvskälla i regel föreligger om rörelse bedrivits huvudsakligen med den skaltskyldiges egen arbetskraft, torde sakna varje betydelse för verksamhet som bedrivs i aktiebolagsform. Andra stycket ianvisningspunkten fyller funktionen atl ange problem- Prop. 1985/86:131ställningen: Om rörelsen bedrivs med användande av nedlagt kapital elleravlönad arbetskraft kan ej sällan spörsmål uppstå om verksamheten är att hänföratill en och samma förvärvskälla eller flera särskilda förvärvskällor. Försti tredje stycket återfinns anvisningar av mer stipulaliv karaktär. Där anges atlom särskilda slag av förvärvsverksamhet är till arten helt olika och utan någolegentligt inre sammanhang, dessa är att anse som särskilda förvärvskällor. Delanges vidare all verksamhetens särskilda grenar i sådant fall framträder såsomekonomiskt sett särskilda förelag. Fjärdestycket anger att saken ligger annorlunda till om de olika förvärvsgrenarnaframträder såsom ett enhetligt företag genom alt de företer ett inre sammanhang. Delhittills refererade i innehållet i anvisningspunkten skulle kunna sammanfattasenligt följande; Olikaförvärvsgrenar hänförs lill en och samma förvärvskälla om de företer etlsådant inre sammanhang all de ekonomiskt sett framträder såsom etl enhetligtföretag. Innehålleti övrigt i anvisningspunkten upptas av mer eller mindre utförliga exempelavsedda att tjäna till vägledning vid avgränsningen av "särskildförvärvskälla" respektive "enhetligt företag". Det måsteunderstrykas att del således inle varit lagstiftarens mening att skapa etlsärskilt skatterätlsligt företagsbegrepp vars innebörd skulle kunna utläsasgenom bokstavstolkning, analogier eller motsatsslut utifrån texten i anvisningspunkten. Attden exemplifierande delen av innehållet i anvisningspunkten skulle kunna vanlolkasinsåg redan vederbörande departementschef vid lagstiftningens tillkomst. I detursprunglig lagförslaget hade nämligen angivits "idkar någon bådejärnförädlings- och Iräförädlingsrörelse, föreligga åter särskildaförvärvskällor". I propositionen 1927; 102 medtogs inte detta exempeleftersom departementschefen ansåg all "del syntes kunna föranleda en försnäv tillämpning av regeln om driftkomplex såsom en enda förvärvskälla" (prop.sid 343). Detförtjänar vidare understrykas atl de i anvisningspunkten redovisade aspekternapå l.ex. "inre sammanhang" har som självklar utgångspunkt svensktnäringsliv med den struktur detta hade . Det är därför likasjälvklart att del moderna näringslivet med t. ex. en mängd nya former församverkan inte skall bedömas utifrån 1920-lalels uppfattning om betydelsen av l.ex.gemensam ledning. Detsaknas dessutom varje stöd för anlagande att lagstiftare ansett atl etlabsolut krav på gemensam ledning skulle upprätthållas. Vad som sägs ianvisningspunkten är enligt dess ordalydelse endast atl gemen-samhet i ledningej ensamt är tillräckligt för att konstituera en gemensam förvärvskälla. Om"gemensam ledning" hade varit att uppfatta såsom ett nödvändigt lagrekvisitså hade tillika delta rekvisil tarvat en närmare analys och beskrivning. Detförhållandet all varken anvisningspunkten eller förarbetena anger vad som skallförstås med "ledning" eller "gemensam ledning" utgör ytteriigarebelägg för att lagstiftaren inte hafl några sådana avsikter. Över huvud tagetär det betecknande att innehållet i den ifrågavarande anvisningspunkten intenärmare utvecklats eller kommenterats i förarbetena till KL, vilket förklarasav att ambitionen endast varit att ge en allmän vägledning vid tillämpningen avbestämmelsen i 18 § KL. Slutsatsenav vad ovan anförts är alltså att något särskilt skatterätlsligt ledningsbegrepp inte finns. Frågan huruvida en eller flera förvärvskällor skall anses föreligga måste istället avgöras med utgångspunkt från faktiskt föreliggande organisations-, marknads-, produkt-, integrations- och an- 44 Samarbete eller samverkan mellan förelag kan avsevarierande frågor Prop. 1985/86: 131 och ta sig myckel olika uttryck. I vissafall kan företagen i en bransch ha myckel långtgående och detaljrika avtal meden gemensam leverantör om marknadsföring. Det enskilda företagets möjligheteratt sedan avtalet ingåtts själv välja försäljningskanaler eller sättet altgöra reklam för produkterna kan härvid vara kraftigt begränsade. Likväl tordedet uppfattas som både långsökt och direkt felaktigt om någon hävdade atl delenskilda förelaget härigenom frånhänt sig ledningen över den aktuella verksamhetenpå sådant sätt alt den inte skulle kunna konstituera gemensam förvärvskällatillsammans med annan verksamhetsgren inom företaget. Tvärtom förhåller delsig ju så att samgåendet är en från förelagsekonomiska utgångspunkter nödvändigförutsättning för ekonomisk tillväxt i den egna och med övrig verksamhetintegrerade förvärvskällan. Dagspressen är en av flera branscher där långtgåendeprisöverenskommelser förekommer och t.o.m. uppmuntras av presstödsorganen.Inte heller i dessa fall - där alltså etl företag för alt kunna åstadkomma enprisändring är beroende av de andra förelagens samtycke - torde med fog kunnahävdas atl det enskilda företagel frånhänt sig ledningen över sin verksamhet. Inom expansiva branscher blir del allt vanligare all etlenskilt förelags organisation inte räcker till för nya respektive utvidgadeåtaganden. Det förekommer då att ett annat företag ålar sig s.k. managemeniansvarför det förstnämnda förelaget vilket innebär atl den dagliga, operativa verksamhetenkommer aU skötas av en utomstående part. Beslut av mer principiell ochlångsiktig betydelse förutsätts fallas av del förstnämnda företagets styrelsesedan de managemenlansvariga tagit fram underlagen för besluten och utvärderatdessa. Om man, som här skett, går igenom och analyserar olikaaspekter på mer eller mindre långtgående samverkan mellan förelag inser mansnart atl bibehållandet av en egen ledning i aktuellt hänseende inte utesluteratt tämligen långtgående samverkan sker beträffande t. ex. produktinriklning,marknadsföring, prissättning och operaliv ledning. Det väsentliga torde istället vara atl den verkställande direktören och styrelsen barett oavvisligtansvar gentemot aktieägarna och andra intressenter även beträffande denverksamhetsgren där samverkan sker med utomstående. Det är således uppenbart atl frågan huruvida ett enhetligtföretag föreligger i det enskilda fallet måste besvaras utifrån den ibetänkandet (sid. 66) angivna ambitionen all gränsdragningen skall varaanpassad lill formerna för dagens företagsamhet. Det är ävenledes uppenbart atl den inställning iförevarande fråga som vissa beskattningsmyndigheler givit ullryck för (se sid.2 ovan) inle har stöd i vare sig lagstiftning, förarbeten eller rättspraxis. , som stöder förslaget, anser atlden föreslagna ändringen i punkt 4 av anvisningarna fill 38 § KL inte är fillräcklig.1 den angivna punkten har föreslagits en ändring införd med innebörden all manskall bortse "från den omständigheten att del föreligger gemensam ledningi projektet". anser att denna skrivning inte ärtillräcklig ulan föreslår följande lydelse "- bortse från varje gemenskapi ledning, förvaltning eller annat gemensamt förhållande i övrigt". anför följande beträffande deförhållanden som råder inom sjöfarten och om hur dessa ur skallesynpunkl skallbedömas: finnerdet i detta sammanhang angelägel all klargöra Prop. 1985/86: 131 vilkaförhållanden som råder inom sjöfarten och hur dessa ur skallesynpunkl skallbedömas, av del skälet all noterat bristande insikt hos vissaskattemyndigheter i denna fråga. Underden senaste har i ökad omfattning träffats samar-betsavlalmellan rederier i olika länder för att i pooler samordna dessa rederiersresurser i gemensamma aktiviteter inom sjöfarten. Anledningen lill del ökadeantalet pooler är atl investeringskostnaderna inom sjöfarten dramatiskt ökat,vilket inneburit att många rederier hafl att välja mellan att samarbeta medandra rederier eller lämna marknaden. Många rederier har upprätthållit tillexempel linjeverksamhet inom samma eller näraliggande trafikområden och förmerparten av dessa rederier har det varit nödvändigt att gå in i poolsamarbeteför att inte bli utkonkurrerade. Mot bakgrund av del samarbete som finns sedangammall inom sjöfartsnäringen i de olika sjöfarlskonferenserna har del varitförhållandevis lätt atl komma till överenskommelser om poolsamarbete för attpå så sätt bibehålla eller eventuellt förbättra avkastningen av gjordainvesteringar. Utan poolsamarbete i linjesjöfarlen hade det med visshet varitomöjligt för svensk linjesjöfart all upprätthålla linjetrafik inom ett flertaltrafikområden. har poolsamarbeten även kommit lill stånd inomtank- och bulksjöfarten. Parterna i en pool måste givelvis manifesteraprinciperna för sitt samarbete i etl avtal. Sådana avtal är av mycketvarierande omfattning. Poolavtalinom sjöfarten reglerar en samordning av resurser. För att kunna utnyttja dessaresurser krävs en organisation som motsvarar en sedvanlig rederiorganisalionmed bokföring och redovisning av poolens intäkter, kostnader och resultat.Ansvarig poolmanager finns alllid och poolen har också en kontorsorganisaiion.Del är självklart nödvändigt att beslut i vissa för poolens verksamhet vikligafrågor fallas gemensamt. Betänkandetbehandlar enbart samarbelsavtal som berör annan verksamhet än sjöfart. Dettaär i och för sig väl motiverat, eftersom förhållandena för sjöfarten tillhuvudsaklig del genom de speciella sjöfartsartiklarna i avtal om undvikande avdubbelbeskattning reglerat ifrågavarande förhållanden för sjöfartens del. 42, 2.3.1, tredje stycket, sägs att "utlandsverksamhet bedrivs dockmera sällan i direklägd form annat än vad gäller entreprenad-och oljeprospekteringsverksamhet".För sjöfartens del torde det kunna påslås att utlandsverksamhet regelmässigtbedrivs i direklägd form såsom detta definierats på sid. 32 i betänkandet,nämligen "utan förmedling av ett utländskt dotterbolag eller någon annanutländsk juridisk person". Sjöfartsartikelni dubbelbeskattningsavtalen är helt entydig. Beskattningsorl är den ort därrederiets verkliga ledning finns. Detta gäller inle bara om det enskildaföretaget ensamt bedriver verksamhet, utan även när verksamheten bedrivs i poolsamarbete.Vid bestämmandet av var beskattning skall ske, bortser man alltså från delföreliggande samarbelsavtalet och behandlar de i samarbetet ingående rederiernasom helt oavhängiga. Del är alltså orten för respektive rederis verkligaledning som är avgörande för var beskattning skall ske. Genom sjöfartsartikelnhar respektive land avstått från beskattningsrätten av inkomst av sjöfart ävenom rederiet ifråga skulle ha fast driftställe i det andra landet. Redareföreningenhar för sin del inga invändningar all göra mot det förslag som lagts fram i betänkandet, men vill göra följande påpekande. Under punkten 3.2 behandlas beskattningen av direklägd verksamhet ut omlands enligt dubbelbeskattningsavtalen. I detta avsnitt sägs atl inga avtal finns där man genomgående använt credil of lax-metoden, samt att i de credit-avtal ingått i vissa fall bibehållits exemplmetoden för 46 rörelseinkomst från fast driftställe. Del torde därförförekomma avtal där Prop. 1985/86: 131 credil-metoden används beträffande rörelseinkomsl.1 de fall den utländska avräkningsbara skatten vid någol tillfälle skulleöverstiga den svenska skatten, bör därför finnas en rätt all inom förslagsvisen sexårsperiod få avräkna den överskjutande delen av den utländska skatten. Den rättspraxis som utbildats och som innebär att det inresammanhanget mellan svensk verksamhet och verksamhet i utlandet anses brutetgenom atl vissa beslut i väsentliga frågor måste fallas gemensamt på grund av samarbelsavtal,har följaktligen inle varil tillämplig på samarbelsavtal inom sjöfarten. Ettavtal om undvikande av dubbelbeskattning kan endast lindra effekten av internskaltelag. Enligt Redareföreningens bestämda uppfattning innebär sjöfartsarlikelni dubbelbeskattningsavtalen en för sjöfarten mildare tillämpning av internsvensk rätt. Trots alt den föreslagna lagstiftningen får effekt även påsamarbelsavtal inom rederinäringen, finner del nödvändigt ochangelägel all understryka de särregler som därutöver enligt dubbelbeskattningsavtaletgäller för sjöfarten. Sammanfattningsvis förutsätter altspecialregleringen i dubbelbeskattningsavtalen rörande inkomstbeskattningen avsjöfart bibehålles. i län, som inle heller harnågot att erinra mot att anvisningarna lill 38 § KL kompletteras, anser ocksåall del föreslagna tillägget är otillräckligt för att uppnå avsedd effekt ochanför: Vid gränsdragning mellan självständig rörelse och filial iutlandet är en med andra förelag gemensam ledning i ullandel av verksamhetenendast en av de faktorer som konstituerar en självständig rörelse. Även delförhållandel alt en verksamhet i ullandel är artskild från verksamheten iSverige eller saknar samband genom varuleveranser eller tjänster konstituerar enligllänsstyrelsens mening att fråga är om självständig rörelse i utlandet. Enligldenna utgångspunkt skulle lagförslaget vara tillräckligt för alt konsortierutomlands i byggnads- och anläggningsbranschen normalt ska betraktas somfilialer. Däremot kan oljeprospekteringsverksamhet i joint utomlandsknappast bedömas som filialer för AB , och ABmed den föreslagna lagtexten. förordar följaktligen ett ytteriigareförtydligande i anvisningarna lill 38 §. Liknande tankegångar framförs av i Malmöhuslän som anför: delar de skatteavräkningssakkunnigasuppfattning att av drag bör medgivas för underskott som uppkommer vid joint venluresam- verkan för företag som bedriver oljeprospeklering saml byggnads- och anläggningsverksamhet i utlandet. Laglekniskt bör detta emellertid kunna lösas på ett mera tillfredsställande sätt än vad som föreslås i betänkandet. AU beteckna AB ;s, ;s och ;s oljeprospeklering i främmande länder såsom en gren (filial) av deras rörel ser inom riket är ologiskl eftersom dessa bolag inle bedriver någon sådan eller liknande verksamhet här i landet. Det är svårt att se ett sådant inre sammanhang mellan dessa bolags rörelser i och oljeprospekle- ringen i utlandet atl gemensam förvärvskälla och filialförhållanden skulle vara för handen. Mellankommunalaskatterätten och kammarrätten har ansett alt oljepro- Prop. 1985/86: 131 spekteringensom ett svenskt aktiebolag bedrev i samarbete med svenska och utländska bolagutgör självständigt bedriven rörelse på grund av alt bolaget inte ensamt hadenågon bestämmanderätt beträffande denna verksamhet. Det kan ifrågasättas om inledomstolarna skulle ha kommit till samma domslut även om anvisningarna till 38 §KL haft den lydelse som skatteavräkningssakkunniga föreslår i betänkandet. Allbortse från om "del föreligger gemensam ledning i projektet" tordeinte vara tillräckligt för alt filialverksamhet skall anses föreligga. LRF,SHIO-Familjeföretagen. ochSvenska tillstyrker i och för sig förslaget men önskar mergenomgripande ändringar i lagstiftningen. SAF och Svenska handelskammarförbundetinstämmer i vad som i frågan anförs i yttrandet från . Delegationenvill till att börja med framhålla del angelägna i att svenska företagsverksamheter i utlandet inte motverkas av svensk skattelagstiftning.Nyetablering är som regel förenad med stora kostnader och man får normall räknamed underskott under etl uppbyggnadsskede.