prop · G903170 · 1985-12-31 00:00:00 — För detta ändamål har den som leder ingripandetmöjlighet enligt 34 § att påkalla medverkan från andra statliga och kommu- ,nala myndigheter som har lämpliga resurser. Vad som avses med olyckshändelser har närmare berörts ispecialmotiveringen fill 2 §. Att kommunen skall ingripa då faran för en olyckshändelseär överhäng ande innebär inte en skyldighet för kommunen att allmänt vidta åtgärder på förhand för att förhindra händelser som kan leda till skador. I del enskilda fallet kan ett skeende emellertid utveckla sig så atl det går att förutse händelser som kan föranleda skador. Detla gäller särskilt vid naturhän delser såsom stormar, översvämningar och jordskred. Om olyckshän delser i sådana fall kan befaras vara förestående, skall kom munen vara skyldig att ingripa och vidta åtgärder som förebygger eller begränsar skador. Annorlunda förhåller det sig om andra samhällsorgan har pålagts uppgiften alt avvärja händelser som kan leda till skador. Till polisens uppgifter hör enligt 2 § I polislagen (1984: 387) atl förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen och säkerheten. Om del befaras att ett brott, som innebär allvarlig fara för liv eller hälsa eller för 65 5 1985/86. omfattande förstörelse avegendom är förestående, är det Prop. 1985/86: 170 polisens uppgift attavvärja brottet eller att bereda skydd mot det. innebär att polisen t. ex.vid etl hot om alt låta en sprängladdning detonera skall leta efler ochoskadliggöra sprängladdningen. en sådan situation är attingripa när olyckshändelsen inträffar. sådana fall är detgivetvis nödvändigt att en räddningsstyrka kommer till platsen föratt förbereda ett ingripande. Dä har den möjlighet att biträda polisen iarbetet med att bereda skydd mol det befarade brottet. Enligtparagrafen är kommunen inte skyldig att ingripa i fall som avses i 25-28 §§,dvs. då det är fråga om flygräddningstjänst, fjällräddningstjänsl, sjöräddningstjänsteller räddningstjänst vid utsläpp av radioakliva ämnen. Attstaten i dessa fall har det primära ansvaret behöver inte innebära att kommunenkan förhålla sig passiv. Om kommunen har lämpliga resurser kan dessa behöva lasi anspråk. Bestämmelsen i 34 § innebär nämligen också att kommunen på begäranav en räddningsledare för statlig räddningstjänst är skyldig att delta iingripandet med personal och utrustning, om inte den egna verksamhetenallvarligt hindras av det. 7§ Varje kommun skall svara för att åtgärder vidtas inom kommunen så att bränderoch skador till följd av bränder förebyggs. Kommunen skall också främja annanolycks- och skadeförebyggande verksamhet i kom- Paragrafenmotsvarar fill en del 2 § brandlagen samt 9 och 53 §§ i kommitténs förslag. Avparagrafen framgår att ansvaret för den brand- och brandskadeförebyggandeverksamheten ligger pä kommunerna. Paragrafen innehåller också en bestämmelseom alt kommunerna skall främja annan olycks- och skadeförbyggande verksamhet. Denviktigaste åtgärden för att hindra och begränsa skador är att förebygga attskador uppstår, dvs. se till atl olyckshändelser inte inträffar och, om olyckanär framme, ha vidtagit åtgärder som minskar skadornas omfattning. Uppgiftenatt förebygga olyckor åvilar många myndigheter. Tillsynenenligt miljöskyddslagen (1969:387) av miljöfarlig verksamhet utövas av statensnaturvårdsverk och länsstyrelserna samt, i vissa fall, miljö- ochhälsoskyddsnämnderna. Arbetarskyddsstyrelsenoch dess regionala myndigheter skall se till alt arbetsmiljön utformas så attbetryggande säkerhet ges mot bl. a. olycksfall. I tillsynen ingår attkontrollera att skyddsåtgärder vidtas mot skada genom fall, ras, brand,explosion, elektrisk ström eller liknande. Lagen(1985:426) om kemiska produkter har lill syfle att förebygga att skador påmänniskors hälsa eller i miljön förorsakas av kemiska ämnens inneboendeegenskaper. Tillsyn över efterlevnaden av den lagen utövas av fleramyndigheter. Pätrafikens område har trafiksäkerhetsverkel ansvaret för den olycksförebyggandeverksamheten. Ansvaretför att byggnader blir säkra åvilar byggnadsnämnderna. Medså många myndigheter - av vilka här endasl några har exemplifie- räls - med ansvar förolika områden går det inte att dra en skarp gräns Prop. 1985/86: 170 mellan ansvarsområdena.Del är därför angeläget att vidga samarbetet Genom andra meningen i denna paragraf läggs ett särskilt ansvarpå kommunerna atl främja samarbetet och verka för alt brister iskadeskyddet vid olika anläggningar rättas till, t. ex. genom påpekande till denansvariga myndigheten. 8 § Kommunerna skall ta till vara möjligheterna alt utnyttja varandras resurser för räddningstjänsten och för förebyggande verksamhet enligt 7 §. Paragrafenmotsvarar delvis 12 § i kommitténs förslag men har ingen motsvarighet ibrandlagen. Dennaparagraf innehåller en uppmaning till kommunerna alt samverka med varandraifråga om räddningstjänsten och i frågor som rör förebyggande åtgärder motsåväl bränder som skador till följd av bränder. Som framgår av den allmännamotiveringen är det meningen att kommunerna själva utan inblandning frånstatens sida skall bestämma innehållet i och formerna för samarbetet. Somframgått av den allmänna motiveringen har genom Svenska kommunförbundetsförsorg bildats regioner för samverkan inom räddningstjänsten. räddningsregioner bör ge goda möjligheter att utveckla samarbetet mellankommunerna så att räddningstjänsten och den förebyggande verksamheten blir effektiv. 9 § I varje kommun skall det finnas en räddningsnämnd och en rädd ningskår. Kommunenfår filisätta en särskild räddningsnämnd eller uppdra åt en annan nämnd attvara räddningsnämnd. Om inte detta har skett, är kommunstyrelsenräddningsnämnd. Kommunenfår komma överens med en annan kommun om alt ha en gemensam räddningskår.Kommunen får också träffa avtal med en annan kommun om att de uppgifter ikommunen, som enligt denna lag ankommer på , skall hell ellerdelvis ombesörjas av den andra kommunens räddningskår. Försiasiycket motsvarar 11 § första siycket i kommitténs förslag och fill en del 3och 4 §§ brandlagen. Andra slyckel motsvarar 3 § första stycket brandlagen och8 § i kommitléns förslag. Tredje slyckel har viss motsvarighet i 6 §brandlagen och 13 § kommitténs förslag. Paragrafeninnehåller bestämmelser om hur förvaltningen av räddningstjänsten skallorganiseras. Kommunen kan inrätta en särskild räddningsnämnd eller uppdra åten annan nämnd atl vara räddningsnämnd. Kommunstyrelsen får ettsistahandsansvar för räddningstjänsten. Kommunstyrelsen blir nämligenräddningsnämnd om en särskild räddningsnämnd inte inrättas och uppgiften inteanförtros åt någon annan nämnd. Räddningskårenskall sköta hela den kommunala räddningstjänsten dvs. alla olika slag avkommunal räddningstjänst inom kommunens hela område. Tredje styckel gerkommunen rätt att komma överens med en annan kommunom att ha en gemensam räddningskår. Det ger också möjlighet för kommunen att helt eller delvis överiåta räddningskårensarbetsuppgifter Prop. 1985/86: 170 till en annan kommun. Detta innebär försloch främst att kommunen kan överlåta till en annan kommun att sköta allräddningstjänst i hela kommunen. Kommunen kan också överlåta ät den andrakommunen att hålla en eller flera räddningsslyrkor i en del av kommunen elleratt utföra vissa av uppgifter i kommunen. Det är således ocksåmöjligt att enbart överlåta uppgiften som räddningschef. De olika slagen avpartiella överlåtelser kan givetvis kombineras. En överlåtelse avräddningskårens samtliga arbetsuppgifter innefattar även de uppgifter somankommer på räddningschefen i denna hans egenskap och de uppgifter som ankommerpå honom i hans egenskap av räddningslédare, 10 § I fråga om en särskild räddningsnämnd skall gällaföljande föreskrifter i 3 kap, kommunallagen (1977:179) 2 § om antaletledamöter m, m,, 3 § förstasiycket om valbarhet m. m., 4 § om rätt tillledighet från anställning, 5 § förstastycket om mandattid, 5 § tredjestycket om verkan av ledamots avgång, 6 § om ordförandeoch vice ordförande, 7 § om tid ochplats för sammanträde samt om närvarorätt vid sammanträde, 8 § om suppleantstjänstgöring m. m., 9 § förstastycket om beslutsförhet, 10 § ombeslutsförfarande och protokoll, 11 § om delgivningm.m., 12 § om reglementeoch delegation. För skall dock inte gälla 3 kap. 5 §första siycket eller 6 § kommunallagen. Paragrafen motsvarar 3 a § brandlagen. Till en delmotsvaras paragrafen av 10 § i kommitténs förslag. I försia slyckel görs bestämmelserna i 3 kap.kommunallagen (1977: 179) om kommunstyrelses organisation och arbetsformertillämpliga på särskild räddningsnämnd. Samma hänvisning finns i lagstiftningenom andra specialreglerade kommunala nämnder. I andra slyckel föreskrivs undantag för kommuni fräga om mandattid och val av ordförande och vice ordförande. Det finns ingalagregler i dessa hänseenden för de specialreglerade nämnderna i Slockholmskommun. Om detta finns det i stället föreskrifter i etl reglemente som antagitsav kommunfullmäktige. Belräffande val av ordförande gäller för Stockholmskommun bestämmelserna i 3 kap. 17 och 18 §§ kommunallagen. Detkan anmärkas att beslämmelserna om jäv i den föreslagna, nya förvaltningslagen(se prop. 1985/86:80) skall tillämpas i samtliga ärenden hos räddningsnämnden,oavsett om kommunstyrelsen är räddningsnämnd eller annan nämnd har fått iuppdrag att vara räddningsnämnd. 11 §Uppdrag att besluta på räddningsnämndens vägnar får inte omfatta föreläggandeneller förbud vid vite eller verkställande av ålgärd pä den försumligesbekostnad. fårmeddela den som utan att vara tjänsteman hos Prop. 1985/86: 170 kommunenfullgör uppgifter åt nämnden befogenhet att på nämndens vägnar meddela i verksamhetenerforderliga förelägganden och förbud enligt 56 § första siycket. Förstaslyckel motsvarar 10 § tredje stycket i kommitléns förslag och har ingenmotsvarighet i brandlagen. I3 kap. 12 § andra stycket kommunallagen (1977:179) finns en generell delegationsrätt.Enligt lagrummet får kommunstyrelsen, om fullmäktige beslutar det, uppdra åt ensärskild avdelning, bestående av ledamöter eller suppleanter i styrelsen, åt enledamot eller suppleant eller ät en tjänsteman hos kommunen atl på styrelsensvägnar besluta i en viss grupp av ärenden. Beskaffenheten av dessa ärendenskall anges i reglemente för kommunen eller i ett särskilt beslut.Delegationsbeslämmelsen gäller även oreglerade nämnder. Bestämmelsen har genom10 § försia stycket också gjorts tillämplig på särskild räddningsnämnd. Föreskriftengör det möjligt alt delegera beslutanderätten i vissa ärenden till bl. Delegation bör dock inte kunna ske av befogenheter altbesluta om allvarligare ingrepp i enskildas rätt. Ärenden rörande föreläggandevid vite eller verkställande av åtgärd på den försumliges bekoslnad har därförenligt första styckel undantagits från delegafion. Utformningen av stycketinnebär att det inte heller är tillåtet att överlåta beslutanderätten i sådanaärenden till dem som avses i andra stycket. Det är att märka att undantagengäller oavsett vilket organ som är räddningsnämnd: särskild räddningsnämnd,annan nämnd som har fått i uppdrag atl vara räddningsnämnd ellerkommunstyrelsen. Andrasiycket har en viss motsvarighet i 13 § 1 mom. brandstadgan och gerräddningsnämnden möjlighet att överlåta befogenheten att meddela föreläggandenoch förbud till den som utan att vara tjänsteman hos kommunen fullgöruppgifter åt räddningsnämnden. De som i första hand kommer i fråga för sådandelegation är skorstensfejarmästarna och deras biträden. Dessa är i regel intekommunala tjänstemän. Det kan också förekomma alt brandsyn förrättas av andraän kommunala tjänstemän. Den som förrättar brandsyn bör då ha möjlighet att meddelaerforderiiga förelägganden om avhjälpande av de brister söm konstateras vidbrandsynen. Som framgår av första stycket är det inte tillåtet att delegerabefogenheten att meddela vitesförelägganden eller beslut om verkställande avåtgärd på den försumliges bekostnad. 12 § skall göra de räddningsinsatser som kommunen har ansvaret för enligt denna lag. Kommunenfår överlåta åt någon annan att göra räddningsinsatser som kräver särskildkompetens. Paragrafensförsta slycke har ingen motsvarighet i brandlagen eller i kommitténs förslag.Andra styckel motsvarar till en del 6 § brandlagen och 13 § i kommitténsförslag. Av första stycket framgåratt det är som har ansvaret för Prop. 1985/86: 170räddningsinsatserna. Enligtandra stycket är det ocksä möjligt för kommunen alt på enskilda överlåta vissaräddningsinsatser som kräver särskild kompetens t, ex, bekämpning av oljaeller andra skadliga ämnen. Del är inte tillåtet för en kommun alt överiålahela ansvaret för räddningstjänsten på etl enskilt organ. Delär att märka att kommunen har ansvaret för etl räddningsingripande även om detutförs av någon på grund av avtal enligt andra styckel. I13 § finns en bestämmelse som gör det möjligt för en kommun alt i vissa andrafall träffa avtal om överlåtelse av en del av räddningstjänsten. 13§ skall bestå av en räddningschef och en eller fleraräddningsslyrkor. I kan också ingå räddningsvärn. Omdet vid en anläggning inom kommunen har organiserats en särskild enhet förräddningsinsatser vid anläggningen, får kommunen träffa avtal med ägaren ellerinnehavaren av anläggningen om att enheten skall ingå som räddningsstyrka iräddningskären. Ensädan enhets räddningsinsatser är att anse som räddningstjänsl enligtdenna lag också när insatserna görs inom den egna anläggningen. Förstaslyckel motsvarar 11 § andra stycket i kommitténs förslag och lill en del 4 §första styckel brandlagen. Andraslyckel motsvarar 6 § brandlagen och 13 § i kommitténs förslag. Tredjestycket har ingen motsvarighet i brandlagen eller kommitténs förslag. Förstastycket innehåller bestämmelser om organisalion. Avbestämmelserna framgår att det i stor utsträckning ankommer på kommunernasjälva att bestämma organisationens utseende. Det enda som är obligatoriskt äratt det skall flnnas en räddningschef och minst en räddningsstyrka. I övrigtstår det kommunen fritt att organisera flera räddningsstyrkor och attorganisera räddningsvärn. Räddningsvärn motsvarar brandvärn enligt brandlagen. Somframgått av den allmänna motiveringen är huvudregeln att den kommunalaräddningstjänsten skall skötas av kommunala räddningstjänstorgan. Vid vissaanläggningar kan det bedrivas verksamheter som kräver särskildaräddningsresurser i form av personal och utrustning, t. ex. brandstyrkor vidvissa industrier eller större trafikflygplatser. Det kan i vissa fall varalämpligl atl sådana resurser knyts till den kommunala räddningstjänsten.Enligt andra stycket kan en kommun träffa avtal med ägaren eller innehavaren aven sådan anläggning om atl den särskilda styrkan eller enheten skall ingå somräddningsstyrka i . Detta gäller bara ägare eller innehavare avsådana anläggningar där räddningsresurserna främst har skapats för atl mötaolyckshändelser i anläggningen. Det skall således inte vara möjligt attöveriåta räddningstjänsten till entreprenörer. Att vissa särskilda uppgifterinom räddningstjänsten dock kan lämnas över till entreprenörer framgår av 12 §andra styckel. Altenheten ingår som en räddningsstyrka i innebär 70 givetvis alt dess räddningsinsatser utanför den egnaanläggningen är kom- Prop. 1985/86: 170 munal räddningstjänst. Kommunen hardärmed det yttersta ansvarel för ledningen och utförandet av räddningsinsatsen.Vid olyckshändelser inom en anläggning vid vilken det finns en räddningsenhetär kommunen i princip bara skyldig att ingripa när räddningsenheten inte kanbemästra situationen. Ingår enheten pä grund av avtal som räddningsstyrka i kommunensräddningskår, kan det i ett sådant läge uppstå tvekan om det är den som svararför anläggningen eller om det är kommunen som har ansvaret för ledningen ochutförandet av räddningsinsatsen. För att det inte skall råda någon oklarhet idessa avseenden föreskrivs i andra stycket att enhetens räddningsinsatser äratt anse som också när insatserna görs inom den egnaanläggningen. 14 § En räddningsstyrka skall bestå av anställdpersonal som genom utbildning och erfarenhet har nödvändig kompetens för sinauppgifter. Ett räddningsvärn skall bestå av personal som har uttagitspå grund av tjänsteplikt. Paragrafen motsvarar 11 § Iredje stycket i kommitténsförslag och till en del 4 § första stycket brandlagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om rekryteringen avpersonal till räddningsstyrka och räddningsvärn. Föreskrifterna i förstastycket innebär atl en räddningsstyrka inte kan bestå av frivillig personal.Personalen i räddningsstyrkan måste vara anställd. Därmed avses anställning påheltid eller deltid. Första stycket innehåller ett krav alt personalen iräddningsstyrkan skall ha förvärvat nödvändig kompetens genom utbildning ocherfarenhet. Närmare bestämmelser om utbildning och kompetens kommer atlmeddelas som verkslällighetsföreskrifter till lagen. Räddningsvärnets personal får enligt andra siycket intevara anställd utan skall rekryteras på grund av tjänsteplikt. En föreskrift omtjänsteplikt för tjänstgöring i räddningsvärn finns i 44 § tredje stycket. Avden framgår att i första hand frivilliga skall tas ut för tjänstgöring iräddningsvärn. Förebyggande ålgärder mol brand 15 § skall svara för atl brandsynoch solning utförs regelbundet. Paragrafen motsvarar 7 § brandlagen och 54 § förstastycket i kommitténs förslag. 16 § Brandsyn skall avse kontroll av brandskyddetvid byggnader eller anläggningar som bestäms av regeringen eller den myndighet som regering en utser. En myndighet som utövar lillsyn enligt 54 § kan besluta om brandsyn också i andra fall. Brandsyn skall förrättas av särskilda brandsyneförrättaresom utses av räddningsnämnden. Paragrafen motsvarar 12 §1 och 3 mom. brandstadgan samt 55 och 57 §§ Prop. 1985/86: 170 i kommitténsförslag. Enligt första stycket ankommer del på regeringen eller den myndighetsom regeringen utser alt bestämma vilka byggnader och anläggningar somregelbundet skall kontrolleras genom brandsyn. Därvid bör främst komma i frågasådana byggnader och anläggningar där risken för bränder är särskilt stor ellerdär bränder kan orsaka svåra eller omfattande skador. På grund av särskildaomständigheter i det enskilda fallet kan det vara befogal med brandsyn även vidandra byggnader eller anläggningar och vid andra tillfällen än som framgår avföreskrifterna orii brandsyn. I stycket finns en bestämmelse som gör delmöjligt för en tillsynsmyndighet att besluta om brandsyn i sådana fall. Begreppetbrandskydd är inte definierat i lagen. Därmed menas ätgärder som syftar tillatt eliminera risker för brand och skador till följd avbränd. I brandskyddetkan ingå anbringande av brandvarnare, anvisningar om ulrymningsvägar,anskaffning av släckningsutrustning etc. Som framgår av 41 och 43 §§ sträckersig skyldigheten atl hålla brandskydd bara lill vad som i varje enskilt fall ärskäligt med hänsyn till kostnaderna. Åtgärder som är mer ekonomiskt betungandeän som är skäligt med hänsyn lill del avsedda syftet får alltså inteföreskrivas. Enligt12 § 1 mom. brandstadgan skall brandsyn förrättas av brandchefen eller av brandbefälsom han har förordnat därtill. Av andra siycket "ramgär att det ärräddningsnämnden som förordnar brandsyneförrättare. I Je flesta fall torderäddningschefen eller något annat räddningsbefäl utses tillbrandsyneförrättare. Etl förordnande om att förrätta brandsyn kan kombinerasmed ett delegationsuppdrag alt besluta om föreläggande eller förbud i samtligaeller i vissa av de brandsyneärenden som förordnandet avser. 17 §Genom sotningen skall eldstäder och andra fasta förbränningsanord ningar, som inte är inrättade för eldning liteslutande med gas, och därtill hörande rökkanaler samt imkanaler göras rena. I samband med sotning skall det som rengörs samt skorstenar och tak med därtill hörande bygg nadsdelar kontrolleras frän brandskyddssynpunkl. En tillsynsmyndighet kan besluta om sådan kontroll av brandskyddet också i andra fall. Sotningoch kontroll enligt första stycket av brandskyddet skall utföras avskorstensfejarmästare eller skorstensfejare som biträder skorstensfejarmästaren.Räddningsnämnden får i fråga om speciella anläggningar och enstaka avlägsetbelägna bostadshus medge att någon annan utför sotningen och kontrollen. Paragrafenmotsvarar 12 § 2 och 3 mom. samt 17 och 18 §§ brandslad-gan. 1 kommitténsförslag motsvaras paragrafen av 3, 8 och 9 §§ förslaget till lag omsotningsverksamheten. 18 §Kommunfullmäktige får föreskriva att avgift skall eriäggas för brandsyn och för sotning. Paragrafeninnehåller etl bemyndigande till kommunen att meddela före skrifter om avgifter för brandsynen och för sotningen. Såvitt gäller solningsavgiften motsvarar paragrafen 20 § brandstadgan 72 ochtill en del 20 § i kommitténs förslag till lag om sotningsverksamheten. 1985/86: 170 fråga om brandsyneavgiften har paragrafen ingen motsvarigheti nuvarande ordning eller kommitténs förslag. 19 §Den som förrättar brandsyn och den som utför sotning och kontroll av brandskyddet enligt 17 § har rätt att få tillträde till den anläggning som berörs. De har också rätt att få de upplysningar och handlingar som de behöver. Polismyndighetenskall lämna det biträde som behövs. Paragrafensförsta slycke motsvarar 68 § andra stycket i kommitténs förslag till lag omsamhällets räddningstjänst och 12 § i förslagel till lag omsotningsverksamheten och har en viss motsvarighet i 18 a § brandlagen. Enligt2 kap. 6 § regeringsformen är vaije medborgare gentemot det allmänna skyddadmot bl. a. husrannsakan eller liknande intrång. Denna rättighet kan enligt 2kap. 12 § begränsas genom lag. Förevarande paragraf innebär en sådanbegränsning genom att den ger de som förrättar brandsyn och de som utförsotning och kontroll av brandskyddet enligt 17 § rätl atl med biträde avpolisen få tillträde till den anläggning som berörs. Det ligger i sakens naturatt de som får denna befogenhet i första hand skall försöka få tillträde genomfrivillig medverkan från den som äger eller innehar anläggningen. Det är förstnär sädana försök visar sig utsiktslösa som det kan bli aktuellt att med tvångbereda sig tillträde till anläggningen. 20 §Regeringen får meddela föreskrifter om frister för sotning och brandsyn och om förbud hell eller delvis mot eldning utomhus samt om liknande förebyggande åtgärder mot brand. Regeringen får överiåta åt en myndighei eller åt kommun att meddela sådana föreskrifter. Paragrafenmotsvarar 20 § i kommitténs förslag till lag om sotningsverksamheten. Enligt8 kap. 7 § första styckel regeringsformen får överiåla sinnormgivningsmakt i fråga om ämnen som rör bl.a. skydd för liv eller hälsa.Förebyggande åtgärder mot brand avser att skydda liv och hälsa. Enligtförevarande paragraf bemyndigas regeringen att meddela ytterligare föreskrifterom frister för sotning och brandsyn och om eldningsförbud. Bemyndigandet gerockså regeringen möjlighet att meddela ytterligare föreskrifter om liknandeförebyggande åtgärder mot brand. I paragrafen finns också ett bemyndigandeenligt 8 kap. 11 § regeringsformen för regeringen att överiåta åt en myndigheteller ät kommun atl meddela sådana föreskrifter. 21§ För varje kommun skall det finnas en räddningstjänstplan. Planen skallinnehålla uppgifter om 1. organisation istora drag, 2. vattenreservoarer, brandposter,varningssystem och andra anordningar för räddningstjänsten och hur de skallunderhållas, 3. insatslider till kommunensolika delar, 73 1. det lägsta antal befäl ochövrig personal som ständigt skall finnas för Prop. 1985/86: 170 förstautryckning i styrkorna inom och tiden från alarmering avpersonalen till dess räddningsstyrkans första fordon kan utgå (anspänningstid), 2. den kompetens som krävs för attvara befäl i , 3. det minsta antal övningar somskall hållas med personalen i . Iförekommande fall skall planen också innehålla uppgifter om 1. anläggningar som avses i 43 §samt vattentäkter och andra områden där en olyckshändelse kan medföraallvarliga skador i miljön, 2. hamnar och deras gränser ivattnet, 3. avtal om samverkan inomkommunalförbund och räddningsregion. Paragrafenhar viss motsvarighet till 1 § första siycket.