prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — I de fall där verksamheten bedrivs genomen fristående juridisk person som exempelvis ett aktiebolag torde dediskussioner kommittén fört angående vilka som enligt 2 och 3 §§ skall varajämställda med näringsidkare gälla i samma utsträckning för dessa bolag som förandra. Emellertid kan affärsverksamhet också bedrivas direkt avkommunen som juridisk person. Verksamhelen kan även då komma alt bli betraktadsom näringsverksamhet Gmf. MD:s beslut 30/1973, PKF 1974; 1-2, där MDuttalade att en kommun som drev trafikskola genom kommunens skolstyrelse varatt bedöma som "företagare" i den tidigarekonkurrensbegränsningslagens mening, saml uttalandena i förarbetena lill nya konkurrenslagenangående begreppet näringsidkare prop. 1981/82; 165 s. 158 ff.). Viss kommunalverksamhet kan följaktligen länkas falla under den föreslagna lagens tillämpningsområde.Givetvis får verkan därav när det gäller tillämpningen av 1 och 2 §§ endaslteoretiskt intresse. Däremot kan fråga tänkas uppkomma beträffandetillämpligheten av 3 och 4 §§ vad avser sådan person som faktiskt utövarledningen av näringsverksamhet. 1 del fall exempelvis en nämnd skuileanses som huvudman för näringsverksamhet (jmf. ovannämndt MD-fall), kan detmöjligen innebära att en person som är ålagd näringsförbud inte kan anställaspå en ledande befattning inom den kommunala förvaltning som utövarverksamheten. Problemet förtjänar att någol beröras i detta sammanhang p. g. a.den något oklara avgränsningen av näringsförbudets räckvidd. Problemställningenfår betydelse när det gäller alt avgöra i vilka fall en kommun i egenskap avarbetsgivare skall genomföra en kontroll i näringsförbudsregislret beträffandesökande till dylika ledande befattningar. Förbudmot alt idka näringsverksamhet. Förbud mot alt faktiskt utöva ledningen avnäringsverksamhet, m, m. Förbud mot atl inneha vissa befattningar hosjuridiska personer m, m. Förbud mot att arbeta hos närstående och i den gamlarörelsen. Dispens, Avveckling, 4.1 Götahovrätt: Prop. Dekategorier som omfattas av ett förbud enligt 3 § är inte hek desamma som de somenligt 1 och 2 §§ kan åläggas elt förbud. Det kan ifrågasättas om skiUnaden ärmotiverad. Genom att anpassa beslämmelserna till varandra vinns systematiskafördelar. Utformningenav 5 § i förslaget innebär en betydande osäkerhet belräffande omfattningen avdet straffbara området; i praktiken lorde det ofta vara omöjligt att avgöra omen affärstransaktion utgör "etl led i avveckling avnäringsverksamheten". Hovrätten instämmer i vad och härvidlag. Hovrätten ställer sig också tveksam till det motiverade iatl ha en i lag föreskriven avvecklingslid. Det skall i sammanhanget framhållasatt om inte tillfälligt näringsförbud meddelas kommer beslutet alt gälla förslfrån och med den dag då domen vunnk laga krafl. Varesig kommitténs eller och modell anlas, bör det enUglhovrättens mening vara möjligt att av synnerliga skäl förlänga denavvecklingslid som föreskrivits vid meddelande av ett näringsförbud. Närdet gäller kommitléns redovisade uppfattning om risken för "yrkesförbud"(s, 254, 288 och 426) är del tingsrättens mening att alla yrkeskategorier börbedömas efter samma grunder när man söker uppskatta hur hårt ett tillfälligtnäringsförbud kommer alt drabba vederbörande. Tingsrättenanser vidare med avseende å förslagets 3:e paragraf att näringsförbud även ifortsättningen bör ha den verkan alt vederbörande inte får vara firmatecknare.Därigenom försvåras bulvankonstruktioner mellan andra än anhöriga. Imotsats till kommktén anser tingsrätten atl det i vissa fall kan vara lämpliglalt förena ett dispensbeslut med villkor, exempelvis beträffande revision.Innan slullig förhandling i näringsförbudsfrågan äger rum bör därför frågan omdispens villkor förberedas sä atl domstolen utan uppskov har underlag för ellindividuellt nyanserat dispensbeslui. Tingsrättennoterar med tillfredsställelse atl kommittén inte föreslår bevis-lättnad elleromkastning av bevisbördan. 252264 behandlar kommittén en rad olika problem som kan uppkomma när detgäller att bedöma om en person har överträtt elt näringsförbud. Tingsrättenvill gärna uttrycka sin uppskattning av kommitténs sätt atl behandlaproblemen. Genom atl använda exempel som utgångspunkt för resonemangen uppnårkommittén en konkretisering som underiättar förståelsen. Tingsrätten kan i alltväsentligt instämma i de synpunkler som förs fram. Kommitténsredovisning bör underlätta för domstolarna när det gäller _.att la StäUningtill olika fall av ifrågasatta överträdelser. Däremot tillgodoses inte delminsl lika angelägna behovel av vägledning för dem som har meddelatsnäringsförbud, eftersom dessa inte kan förväntas all på eget initiativ ta delav förarbetena till lagstiftningen. Tingsrätten vill därför aktualisera fråganom inte envar som meddelas näringsförbud i den skriftliga underrättelse somskall lämnas enligt 9 § bör få en motsvarande lättbegriplig information omförbudets innebörd. har påpekat är problemet med användningen av bul- 300 vanerför atl kringgå näringsförbud påtagligt. För en bättre avgränsning Prop.1985/86: 126 mellan vad som är tillåtet och förbjudet talar båderättssäkerhetsskäl och effektivitetsskäl. Svårigheterna när det gälleratt kommafram till en rimlig lösning är emellertid slora, vilket också framgår av betänkandet. Somredan har framhållits vill tingsrätten inte godta en särskild bevisregel, dvs.bevislättnad eller omkastad bevisbörda. Inte heller etl genereUt förbud mot atlarbeta hos närslående är i sig tilltalande. Såsom framgår av kommitténsöverväganden är det emellertid svårt all finna någon annan lösning, om man villförsöka komma lill rätta med de mest uppenbara fallen av kringgående.Tingsrätten delar ocksä uppfattningen att de knappasl är möjligt all angespecificerade undanlag i författningstexten. Därmed tvingas man överväga etlalternativ med undanlag enligt förhandsbesked eller dispens. Tingsrätteninstämmer i alt ell dispensförfarande är atl föredra. Slutsatsenblir sammantaget atl tingsrätten biträder kommitténs förslag tillnärstäendeförbud och dispensförfarande. Tvyärr finns det nog anledning allvara pessimistisk när det gäller effekterna av förbudet från kontrollsynpunkt.Möjligheterna att kringgå näringsförbudei t.ex. genom att anlita någon anställdsom bulvan kommer sannolikt alt utnyttjas i stället. Förhoppningsvis kan dockbevissvårigheterna i sådana fall vara något mindre. Tingsrätten ser emellertidmed oro på risken för all nya kringgåen-deformer kommer alt leda lill altlagstiftningen om näringsförbud utvidgas och kompliceras med ytterligareinskränkningar av näringsfriheten som följd. Enavveckling av eventuellt pågående verksamhei som drivs av den som meddelasnäringsförbud bör inte ske genom myndighets försorg. Med tanke på deoegentligheter som har förekommit i verksamheten skulle det innebära eltorimligt ansvar för en myndighei all la hand om avvecklingen. Ofta torde enkonkurs vara enda möjligheten att fä till stånd avveckling under lagligaformer. Risken för all förelagaren fortsätter oegentligheterna även under enavvecklingstid är sä påtaglig att det kan ifrågasättas om etl särskillstadgande bör införas om rätt lill avveckling. Del synes dock vara svårt altundvara en sådan beslämmelse och tingsrätten ser sig därför tvingad allacceptera den. Möjligheten atl sätta avvecklingsliden längre än börutnyttjas sparsamt. Beslämmelsernai 5 § om avveckling avses gälla även lillfälligt näringsförbud. Delta böranges i 7 § tredje slyckel. "Etl beslut ... gälla , om inteannal följer av 5 §." 4.4 Riksåklagaren (): Förslagetatt elt näringsförbud skall gälla i minsl biträds. Därigenom markerasytterligare atl endasl grova eller omfattande oegentligheter skall kunnaföranleda förbud, Kommitténanger i denna § vilka följder elt meddelat näringsförbud får, vilka förfaranden somär förbjudna och i vilka egenskaper den med näringsförbud älagde intefår uppträda. Kommittén har därvid fastslagit principen atl dekategorier som kan åläggas förbud också skall utgöra den Regelnbeskriver på elt klart sätt näringsförbudets Jag anser därföratt den bör lagfästas. Det synes dock enligt min mening kunna le sigslötande all en person, som ålagts näringsförbud, skall kunna uppträda somfirmatecknare. Jag förordar därför att denna kategori 301 las in i den förbjudnakretsen. §4 Prop, 1985/86:126 Frånåklagarsynpunkt torde förslagel atl utvidga näringsförbudsreglerna lill attavse anställda eller uppdragstagare hos närstående vara den mestbetydelsefulla. Antagandet alt näringsförbud i slor omfattning överträds genomatl den som ålagts förbud forlsätler sin verksamhei i skydd av en närståendetorde vara välgrundat. Ett genomförande av kommitténs förslag kan därförförväntas i hög grad effektivisera näringsförbudet. Erfarenheterna av innevarandereglering visar hur svårt det varit atl komma lill rätta med bulvanförhållandenmellan närstående, Etl införande av den föreslagna regeln skulle därförinnebära all belydande bevisproblem rörande en persons faktiska ledning av ennäringsverksamhet försvinner. Det vanligen förekommande åberopandet avkonsullförhållandet kan exempelvis lämnas utan avseende. Denangivna kretsen av närstående synes ha begränsats på ell lämpligl sätt.Förslaget tillstyrks, Förslagelalt tillåla den som ålagts näringsförbud en kortare avvecklingstid synesvälgrundat. Förhållandel mellan tiUfälligl näringsförbud och den enligtförevarande § tillåtna avveckUngsverksamheten synes dock kunna ge anledningtill vissa oklarheter. Kommktén påpekar atl regeln om avvecklingslid"givetvis" gäller även vid tillfälligt förbud. Om t.ex. en domstol isamband med en brottsmålsdom finner alt näringsförbud skall meddelas och därvidkommer fram tUl att tillfäUigt förbud är påkaUat medför avvecklingsregeln attden åsyftade effekten med det tillfälliga näringsförbudet ofta går förlorad.Om nämligen avvecklingsliden i sådanl fall skall vara kommer dettillfälliga näringsförbudei alt gälla endast om domen inte överklagas.Exemplet visar att de iniressen som avvecklingsregeln och del tillfälliganäringsförbudei representerar kan komma alt kollidera med varandra. Avformuleringen av förevarande § kan utläsas all kommittén ansett att deiniressen som avvecklingsregeln är avsedd atl tillgodose dock bör ha företräde.Enligt min mening är del tveksamt om en sådan presumtion bör råda. Det lordeinte vara ovanligt att behovet av ett tillfälligt näringsförbud, som börjargälla , framstår som mycket angelägel. Intresset av att vederbörandegenast tas bort ur näringslivet kan vara avsevärl myckel större än behovet aven avveck-lingstid. Det senare behovel kanske inte ens föreligger. För att sökaåstadkomma en för varje enskilt fall lämplig avvägning mellan de nu diskuteradeintressena bör enligt min mening övervägas en regel som säger att domstolen vidmeddelande av tillfälligt näringsförbud alltid skall avgöra huruvida någonavvecklingsverksamhet överhuvudtaget skall fä äga rum och om sä är fallet underhur lång lid. Medhänsyn främsl till den föreslagna utvidgningen av området för näringsförbud i§4 finner jag de i förevarande § intagna dispensreglerna välgrundade. Detframstår som synnerligen angelägel all domstolarna ges möjlighet alt sevälvilligt på frågan om dispens från närståendeförbudel. 4.5 Överåklagaren i : Jagkan inte finna bärande skäl för att inte fortfarande undantaga den som driverjordbruk och skogsbruk från tillämpningen av bestämmelserna om näringsförbud.En självägande boende som får näringsförbud torde vara nödsakad gå från gårdoch grund utan atl äga kunskaper i annal än jord- Ett som jagser det exempel på yrkesförbud, vilket kom- Prop, 1985/86: 126 mitten iannat sammanhang skyggar för. Någotbärande skäl för all tillåta den som fäll näringsförbud att vara firmalecknarehar inte framförts. Tvärtom lorde det väl på allmänheten göra elt underligtintryck om en med näringsförbud ålagd person skulle kunna uppträda somfirmatecknare. Det generella förbudet mot anställning hos närstående hälsas medslor tillfredsställelse. En möjlighel till dispens frän förbudel synes vara enlämplig ventil för att i enstaka sällsynta fall förhindra möjliga orimlighetervid tillämpning av förbudet. Jagansluter mig lill reservanterna när det gäller bestämmelserna om avveckling av företag efler meddelat förbud. Några nackdelar med de nuvarande bestämmelserna har inte visals. förtydligande av dessa kan måhända vara påkallat, men en reglering enligt kommitténs förslag med, om inte annal säges, 14 dagars avvecklingstid förefaller på av reservanter na anförda skäl inte lämplig. Jagansluter mig till förslaget om en minimitid för näringsförbud , vilketredan nu synes vara förhärskande i praxis. En maximitid inkluderandeinterimistiskt förbud, såsom nu gäller förefaller vara helt rätt med hänsyntill hittillsvarande erfarenheter. Så vitt känt är, är del väl endasl endomslol i landet som inte inräknat liden för interimistiskt förbud ifemårsperioden, 4.6 Länsåklagaren i och : Deti 4§ lagförslaget införda närståendeförbudel kan kanske vara etl botemedel motbulvanförhållanden i dessa situationer. Man bör dock vara medveten om att ävenmed det föreslagna förbudel kan etl näringsförbud mycket enkelt kringgås genomatt man låter en anställd formellt företräda förelaget. Enligt3 § lagförslagel skall den som meddelats näringsförbud inte få vara lillexempel styrelseledamot eller suppleant i ett aktiebolag. Däremol kan han fåvara firmalecknare. Det synes mig svårförståeligt att man undantarfirmatecknare från den s.k. förbjudna kretsen, eftersom man härigenomunderlättar ett kringgående av förbudel. 4.7 Länsåklagaren i : Vadgäller bulvanförhållanden delar jag kommitténs uppfattning allnär-slåendefallen (4§) intar en särställning. Del föreslagna förbudettillstyrkes. Jag ifrågasätter dock om inte personkretsen borde utvidgas ienlighet med 36 kap 3 § eller i vart fall till att avse ävenf, d, make. Mot atl f, d, make skulle innefattas i förbudet kan invändas alt omdet är fråga om en "skenäklenskapsskillnad" regeln om sambo kan blitillämplig. Om så är fallet måste utredningen huruvida förbudet överträtts ävenavse om näringsidkaren är sambo, vilket erfarenhetsmässigt är mycket svårt ochtidsödande. Trots att förbudet kan förväntas få viss effekt ärjag övertygad omalt näringsidkare med näringsförbud myckel snabbi kommer att finna andra vägaralt kringgå näringsförbudei. 4.8 (): (Seäven avsnitt 3.3). Enligtförslaget (s, 261) skall aktieinnehav i sig inte innebära överträdelse avnäringsförbud, inte ens om vederbörande äger samtliga aktier i ett företag, omhan inte utnyttjar den makt aktierna ger honom. Delta överensstämmer meddagens situation. Teoretisktsett är sädan ordning måhända rimlig och riklig. Med tanke på den kategorinäringsidkare som överhuvudtagel kan komma ifråga för näringsförbud framstårordningen emellertid som verklighetsfrämmande. Enligt verkets mening böreffektivitetskravet och allmänpreventionen medföra att den person som har fåttnäringsförbud inte skall få ha dominerande ägarinflylande i ett aktiebolag.Med hänsyn till atl överträdelsen är straffsanklionerad kan ägarinflylandelanknytas till aktiemajoritet, dvs, , Också kommittén har (s, 409)anmält all etl dominerande aktieägande innebär att överträdelsesker. Också i tydlighetens intresse är del därför en fördel om innehav avaktiemajoritet direkt anges innebära överträdelse av näringsförbud. EnligtRSVs mening bör näringsförbud också fortsättningsvis innebära förbud mot attvara firmatecknare. Verket anser att man i delta avseende bör lägga större viktvid bevismöjligheter i överträdelsefall än till de -enstaka? - fall därfirmateckningsrätl sakligt sett borde kunna tillkomma en person som meddelalsnäringsförbud. Förbudmol anslällning hos närslående RSVtillstyrker förslaget, i förhoppning om att möjligheterna till de mestnärliggande överträdelserna av näringsförbud härigenom minskar. Ioch för sig är del inte helt bra alt närståendebegreppet får en ytterligareannan innebörd än vad som finns i konkurslagen (29 a §) och (36; 3) och vad som föreslagils i belänkandet Lagen om skatleansvar (SOU 1983;23), Kommittén har dock på elt övertygande sätt motiverat sillslällningslagande. Enligt RSVs mening bör kretsen av närstående emellertidgöras något vidare. Verketanser all svågerlag bör omfattas, på samma sätt som i 36:3 rättegångsbalken.Enligt verkets mening bör dessutom foster- och styvbarn samt styvsyskonjämställas med "barn" och "syskon". Med den ändring avfamiljemönster som skett och sker förefaUer det knappast rimligt alt göra sådanskillnad som anges i specialmoliveringen (s. 413). Eventuellt borde anpassningentill dagens verklighet ske i flera författningar. Avstörre praktisk betydelse är frågan om anslällningsförbudel också bör omfattalidigare kompanjoner och andra personer lill vilka vederbörande genom sinverksamhei kommit atl slå i särskilt förhåUande. Detla skulle i och för sigvara önskvärt eftersom möjligheterna alt fakiiski fortsätta den lidigareverksamheten därigenom skulle minska avsevärl. Rällssäkerhetskravet ochhänsynen till att inte för myckel försvåra vederbörandes utkomstmöjligheter fårdock anses väga tyngre. Isynnerhet när konkurs inte längre skall vara en förutsättning för näringsförbudetkan del något oftare inträffa atl förbudet aktualiserar en avveckling avförelag som inte ens är på obestånd. Del kan i och för sig befaras atl enperson, som meddelats näringsförbud, inte fullgör sin skyldighet att Prop.1985/86: 126 avvecklasina engagemang inom den lid som föreskriviis i domstolens dom/beslut. SåvitiRSV förstår skulle bestämmelser om särskilt förfarande om tvängsavveckling mednödvändighet bli relativt omfattande och komplicerade. Del är svårt alt bedömahur stort behov av tvångsåtgärder det kommer atl finnas. Verkel anser därföralt man bör utgå ifrån alt de straffrättsliga sanktionerna börräcka för all avveckling skall kunna tvingas fram. Först om det i praktikenskulle visa sig alt avvecklingsproblemen inte kan lösas på annat sätt börsärskild lagstiftning ske. RSVanser alt TSM skall höras innan dispens meddelas. antasha information som kan vara av betydelse för frågans bedömning. Enligtförslagel skall en person som ålagts näringsförbud inte få la anslällning hosvissa närslående. Bestämmelsen som sädan är välkommen. Däremot finnermyndigheien det betänkligt att man nu i den offenlliga lagsliflningen får inytterligare en betydelse av begreppet "närstående". Förutomkonkurslagens och finns förslag lill en annan i delbelänkandetLag om skatleansvar (SOU 1983:23). Skulle inte en anpassning kunna ske tillgällande lagstiftnings krets av närstående utan att befara allt för sloraingrepp mot den drabbade mol bakgrund av de föreslagna dispensreglerna. Enperson som ålagts näringsförbud måste med nödvändighet ha pä sig förall avveckla sin verksamhei. Delta har också tagits upp bestämmelser om i 5§ iförslaget. Tiden härför har i normalfallet bestämts lill fjorton dagar.Möjlighet till kan i det enskilda fallet fastställas av domstolenmen detta måste då observeras av den tilltalade och denne göra framställning omdetla. Med hänsyn till de skiftande rörelser det kan komma att röra sig omfinner myndigheien normaltiden alldeles för knappt tilltagen. I många fall räcka, men i flertalet fall måsle man räkna med en betydligt längreavvecklingstid. TSM åläggs att övervaka avvecklingen i de fall en person inteär försatt i konkurs och det kan då komma i den situationen allavvecklingsfasen inte nog beaktas av domstolen eller av den dömde med tyåtföljande ansvar för överträdelse för den enskilde personen. För att kommarunt dessa problem ansluter sig kronofogdemyndigheten lill experterna i denna del. Genom deras förslag kommer denna fråga underprövning i varje enskilt fall. Kommitténsresonemang om det tillåtna i att vara aktieägare - t, o, m, till - fastman ålagts näringsförbud är enligt myndighetens mening tveksamt, I varje fallsituationen då samtliga aktier ägs av den som ålagts näringsförbud är renthypotetisk. Hur denna person än beter sig måste han nästan mednaturnödvändighet nägon gäng komma att utöva sitt ägarinflylande, 3§ Regleringen omfattar här en kalalog över i näringsförbudssammanhang förbjudna verksamhetsområden. Bestämmelsen är bra, men pä en punkt måste allvarliga erinringar resas. 1 specialmotiveringen slår "Del ärenligt 305 20 1985/86. förslagetinte förbjudet för en person med näringsförbud atl vara firma- Prop.1985/86: 126 tecknarei juridisk person, Detla är en inskränkning i förbudet jämfört med gällande rätt".Kronofogdemyndigheten anser tveklöst, alt näringsförbud måsteinnebära förbud också all vara firmalecknare. oftastden som faktiskt handhar ledningen av företagel genom atl han Om inte denna inskränkning i näringsförbudei upphävs, torde utomordentligasvårigheter komma alt inställa sig vid tillämpningen 4§Närståendebegreppet enligt den föreslagna lagstiftningen definieras i dettalagrum. Naturligtvis kan fråga väckas, om del finns anledning atl frångåkonkurslagens närståendebegrepp. Krelsen enligt denna lag är mycket vid ochdet bedöms av kronofogdemyndigheten som fördelaktigt alt man i den föreslagnalagen gör den begränsning av personkretsen som denna paragraf innebär. 5§I del föreslagna lagrummet ges möjligheter till atl fortsätta näringsverksamhetunder en begränsad avvecklingstid. Tiden för avvecklingen inskränks till tvåveckor, om domslol inte bestämt annan tid. Den föreslagna bestämmelsen är bra. Tillsynsmyndigheteni konkurs (TSM) bör bedriva en aktiv kontroll av alt avvecklingen sker på rätlsätt och inom tidsbegränsningen, Detla lorde inte ställa sig svårare än att kontrolleraalt näringsförbud efterlevs, TSM skall följa upp och hålla sig orienterad ochhar som instrument härför bl, a, möjligheten alt kalla näringsidkaren tillförhör. 10§Kronofogdemyndigheten i anser att institutet dispens skall hanteras restriktivt.Respekten för lagstiftningen om näringsförbud kan annars avta. Man bör ocksåsträva efler att undvika alltför mycket byråkrati i det här aktuellasammanhanget. Myndighetenanser del mycket viktigt, att domstol åläggs skyldighel att inhämta TSM;s synpunkteri dispensfrägan, innan beslut fattas. TSM skall ha som uppgift att övervakaäven efterlevnaden av meddelade beslut om dispens, II § I paragrafen gesmöjlighet lill handläggning av frågan om återkallelse av dispens även vid annandomstol än den som meddelat dispensen. vill inte ställasig bakom denna lösning. Den domstol som har meddelat beslut om dispens börockså utan tvivel vara den som är klart bäst skickad atl behandla återkallelseav dispensen. Den samlade kunskapen om förhållandena i målet finns ju där. Attdel blir den "ursprungliga" domstolen som skall ta ställning i sakenär enligt myndighetens mening mest en fräga om rättssäkerhet och denna bör haföreträde framför ekonomiska och andra synpunkler. Slutligenanser kronofogdemyndigheten, alt TSM skall ha samma rätt som åklagare att föralalan om återkallelse av dispens. ---- kronofogdemyndigheteni anser minimi- och maximitiderna förnäringsförbud lämpligl avvägda. Särskiltvill KFM betona vikten av del föreslagna s. k, närståendeförbudet. Kommittén har emellertid kanske väl lättfärdigl bestämt sig för atl använ da elt annal närstäendebegrepp än i konkurslagen (29a §), Man skulle 306 gärna ha sett en meringående diskussion om konsekvenserna av all Prop. 1985/86: 126näringsförbudsbelagda personer låter "vänner", som alltså ej är närståendei förslagets bemärkelse, officiellt stå för'företagel. Detla är dessvärre envanlig form av bulvanskap. Mol bakgrund av hur verkligheten ter sig förefallerkommitléns slällningslagande pä den här punklen vara olyckligt och en ändringbör övervägas. Vidare ställer sig KFM i överhuvudlaget tveksam tillalt det införs en möjlighel att erhålla dispens för att arbeta i närståendesföretag. Dispensen öppnar alltför många möjligheter till svårbevisbaraöverträdelser av näringsförbudet. Sanktionen är ju tidsbegränsad vilketurholkar behovet av dispens. Kommitténhar framfört goda argument mot en tvångsavveckling av en rörelse. I sin diskussionhar kommittén emellertid undvikit atl föra in lidsaspeklen.