prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — Vi har denuppfattningen, att detta krav bör vara permanent. Kommissionens förslag bUrdärmed lillgodoseil. Detkan ifrågasättas om en veckolång kurs i grundläggande förelagsskölsel verkligenkan anlas ha den betydelse som kommissionen förutsätter. Den övervägande delenekonomiska brott torde knappast begås på grund av okunnighet om gällandeskatteregler m. m, Däremol kan del förhålla sig sä att en del mindre aUvarligaöverträdelser av diverse författningar begås av ren okunnighet. Ett krav päutbildning i förelagsskölsel kan därför framstå som befogat beträffande den sominte har bedrivit näringsverksamhet. Ett sådanl krav bör emellertidinte omfatta redan etablerade förelag av viss minsta storiek eller förelag somär anslutna lill en branschorganisation. I dessa fall framstår ett krav pågenomgången utbildning som meningslöst, eftersom tillräcklig kompetens redanfinns. EKO-kommissionenmenar att okunnighet har en del i skulden lill problemen med skalle- ochavgiftsundandragande. En slor andel av småföretagen saknar, när de påböijarsin verksamhet, kunskaper i ekonomi och erfarenhet av atl driva företag.Förelagarna får därför svårt alt klara verksamheten såväl ekonomiskt somadministrativt (sid 229). Viinstämmer i bedömning härvidlag. Vi driver därför viss utbildning för våra medlemmar i företagandels villkor. I likhet med kommissionen menar vi nämligen att branschorganisationerna är bäst skickade atl la fram och genomföra sådan utbildning. De har branschkän- 96 nedom och kan görautbildningen branschanpassad. I detta stycke stödjer Prop. 1985/86: 126 visåledes kommissionens förslag. Detär emellertid dyrbart för oss och våra medlemmar all genomföra och genomgåutbildning. Lokall anordnad utbildning i små grupper och på kvällstid eller ihelger som ger bäst utbildningsresultat - ökar kostnaderna. Vimotsätter oss införande av näringstillstånd, oavsett av vilka villkor somuppställs för erhållande av sådant tillsländ. Vi är däremot på intet sättmotståndare lill kunskapshöjande insatser - särskilt inte om de får genomföraseller förmedlas av oss - bl. a. för alt motverka skatte- och avgiftsundandragandesom bottnar i slarv eller okunnighet. En rimlig ålgärd från statsmakternas sidavore därför enligt vär mening att ekonomiskt eller på annat sätt stödja oss ivåra ansträngningar alt utbilda branschens näringsidkare. Förslagetom utbildning i grundläggande regler för företagsamhet är i och för siginvändningsfrilt. Del hade emellertid varit intressant att få någon uppfattningom vad innehållet i utbildningen bör vara. Kommissionenmot ekonomisk brottslighet anser atl viss grundläggande utbildning bör krävasav dem som bedriver företagsamhet inom måleribranschen. Någon exaktbeskrivning av innehållet i denna utbildning anges dock inte. Däremol framhållsall utbildningen bör vara branschanpassad och innehålla inslag som bokföring,kostnads- och priskalkylering, skalte-och avgiflslagsliflning samt ekonomiskplanering och finansiering. vill framhålla alt denna typ av åtgärder ligger helt i linje medförbundels egen verksamhei och är alt se som en åtgärd för allunderlätta seriös etablering inom branschen. Det är ocksä vår uppfattning altelt starkt utbildningsbehov finns bland de nyetablerade förelagen. Kommissionenpekar på en viktig faktor när del gäller orsakerna lill uppkomna brott motskatte- och avgiftsförfattningarna, brislen på utbildning hos vissaföretagare. begås brotten utan uppsåt. Denfrämsta orsaken härtill lorde vara del komplicerade skattesystemet vi har här ilandet som behärskas av elt fåtal myckel kvalificerade experter. Enförenkling av skattesystemet tillsammans med en förbättrad utbildning avföretagarna i skattefrågor kan reducera risken alt broll begås ulan uppsåt motovan nämnda lagstiftning. Denna utbildning bör dock vara frivillig och kunnaerbjudas av såväl branschorganisationer, banker som studieförbund m.fl. Kravpå utbildning i förelagsskölsel kan naturligtvis förhindra att enskil da personer begår misslag av ren okunnighet. Del vore dock främmande alt karaktärisera sådana personer som ekonomiska brottslingar, 97 3.26 : Prop. Utbildningskravel,säger kommissionen, bör införas för att inte företagare av okunnighet skallbegå oegentligheter. Den grupp företagare kommissionen med förslagel villkomma åt handlar dock enligt LRFs uppfattning uppsåtligen i slrid mol lagar ochförordningar, varför ett ulbildningskrav torde vara verkningslöst vad gällerverkligt klandervärda förfaranden. 2 gäller för alla rörelser. Man kan emellertid fråga sig om det imindre rörelser skall vara hell nödvändigl om näringsidkaren själv uppfyllerkravet. Det kunde kanske vara tillräckligt att han till rörelsen knutit person,ex. godkänd revisor, med erforderiig kompetens. Vadgäller utbildningen beklagar vi all kommissionen inte gett de fackligaorganisationerna någon plals i denna. LO anser att frågor om kollektivavtaloch andra förhållanden på arbetsmarknaden måste ingå i utbildningen. Här kan defackliga organisationerna bli goda resurser i utbildningen. Ävenom oseriöst företagande i det stora flerfalel fall beror på ekonomisksnikenhet, kan det förekomma enstaka fall där okunnighet medverkat. Kunskaperom arbetsmarknadslagar, skattelagstiftning, bokföring och liknande börstyrkas. I de fall någon del saknas skall, om branschorganisationerna inte kanställa utbildning till förfogande, samhället göra delta, exempelvis genomSIFU. Kravpå grundläggande utbildning i företagsskötsel gäller som krav för yrkeslrafiktillslånd inom åkeri- och taxibranschen. Svenska åkeri- förbundets kurs "Eget på väg" och Svenska taxiförbundets"BLIV-kurs" har av kursdeltagarna prisals som väsentliga hjälpmedel inför deras framti da roll som företagare. För kursen "Eget på väg" gäller atldeltagarna själva får svara för kursavgift jämte koslnader för resor och uppehälle då kursen inte är förlagd på hemorten. Kursen som är hölls 1983 på 14 platser i landet. Eleverna får före kursstarten studiematerialet hemsänt. Meningen är atl eleverna skall vara ordentligt förberedda när kursen tar sin början. Studiematerialet genomgås sedan ingående. På kursdeltagarna ställs minimikrav på kunskaper i ämnena skatteregler, finansiering, kalkylering och bokföring. Kursen avslutas med ett individueUl skriftligt prov där eleverna får möjlighet att verifiera att de inhämtat de minimikunskaper som fordras för alt vara egen företagare. Likväl underkändes vid första provtUlfäUet 158 (12,) av de 1 260 deUa- garna . Dessa gavs emellertid senare lillfälle all tentera om och flera fann behov av att gå om kursen i sin helhet. Den arbetsgrupp som på uppdrag 1984 presenterade en utvärde ring av kursen "Eget på väg" konstaterade alt behovel av en branschut bildning av aktuellt slag var stort inom åkeribranschen och all kursverk samheten bör fortsätta. Noteras bör att även lill har gjort en framställning om att likarta- 98 de krav påförelagarutbildning skall gälla även för deras bransch. Även om Prop.1985/86: 126 arbetsrättsliga frågor berörs till viss del menar förbundet altbehov föreligger för höjt ulbildningskrav för frågor som rör kollektivavtal. Förslagetom grundläggande utbildning i förelagsskölsel är bra även om dess betydelse närdel gäller att motverka ekonomisk brottslighet inte får överskattas. Menefiersom kunskapsnivån hos företagare i dessa frågor av många skäl bör höjas ärdet värdefullt om också denna del av förslaget genomförs. Förmodligen blir detheller aldrig aktuellt att inom en viss bransch endasl ha utbildningskravel somen förutsättning för näringstillstånd. När det gäller uppläggning ochgenomförande av utbildningen är det viktigt alt etablera nära samarbete mellanresp. branschorganisation och berörda myndigheter. Enföretagare bör självfallet ha erforderliga kunskaper för skölsel av det företagsom han avser atl driva eller redan driver. Enligt ordalydelsen i det avkommissionen upprättade lagförslaget skall av den som ansöker omnäringstillstånd krävas alt han "har genomgått viss grundutbildning ifråga om skötsel av företag eller visar alt han på annal säll har förvärvat motsvarandekunskaper". Lagtexten är alllför vag och bör ha etl mera preciseratinnehåll. Än allvarligare betänkligheter inger kommissionens uttalande (sid.245) all "vad den grundlSggande utbildningen exakt skall innehålla kaninte anges här" dvs. ej ens i motiveringen lill förslaget. Kommissionenpoängterar dock alt den utbildning kommissionen har i åtanke avser elementärakunskaper, inte kvalificerad yrkesutbildning. Detta förhållande bör även klartframgå av lagtexten, 3.33 vid Stockholmsuniversitet: Vidareföreslås elt krav på grundutbildtUng - eller motsvarande kunskaper - i frågaom skölsel av elt förelag. vill i detta sammanhang understrykavikten av att - om ett sådanl krav införs - alla som så önskar garanterastillträde till vederbörlig utbildning. Det är angelägel, alt ingen indirektutspärrning sker l.ex. därigenom atl någon vägras tillträde lill en kurs ellerdärigenom all några kurser inte kan erbjudas. Det sagda är särskill aktuelltatt observera, när ifrågavarande kurser anordnas av berördaintresseorganisationer och liknande. Grundläggandeutbildning i företagsskötsel motverkar enligt Kommis sionen ekonomisk brottslighet och skatteundandragande. "Oseriöst före tagande kan mänga gånger ha sin grund i ren okunnighet. Bristfälliga kunskaper i bokföring och kalkylering och dålig kännedom om lagar och regler kan leda till all förelagaren redan från början hamnar på felkurs". Kommissionen föreslår atl samhället skall ges möjlighet atl ställa utbild ningskrav på företagarna. "Det kan vara en kortare kurs i skatteregler, bokföring, redovisning, kalkylering m.m.". Man nämner som exempel "en veckolång" kurs inom åkeribranschen. FAR kan bara konstalera atl en grundläggande kunskapsnivå inte ens tillnärmelsevis kan nås genom en utbildning pä det sätt som Kommissionen tänker sig. FAR förmodar ocksä 99 att den ekonomiskabrottsligheten enligt Kommissionens definitioner sna- Prop. 1985/86: 126rare i regel bygger på vederbörandes goda kännedom om lagregler och eltmedvetet utnyttjande av eller bortseende från dessa. Grundläggandeutbildning inom vissa områden i samband med startandet av förelag är avväsenllig betydelse varför vi förordar satt sådan skall krävas av allaoberoende av branschtillhörighet. Denna utbildning kan lämpligen omfatta - bokföring avseende likvidamedel (kassa, postgiro och check) i grundbok - kontinuerlig avstämning avdessa konton. Lära företagaren nödvändigheten av fullständig kassakontroll - information om nödvändighetenatl preliminära avgifter för inkomstskatt inkl. egenavgifter samlarbetsgivaravgifter är skäligt beräknade. Alltför ofta kommer stora belopp somslutlig skatt - avgift med förödande konsekvenser för företagaren som avoförstånd redan investerat eller på annat sätt förbrukat kapitalet - information om grundläggandebestämmelser avseende förhållandel arbetsgivare anställda - information om skatteregleravseende avdragsgilla och ej avdragsgilla kostnader. Utbildninghärutöver i bokföring, budgetering, kalkylering m. m. skall ej krävas. Dessakunskaper kan köpas hos de seriösa redovisningsbyråer som finnes. Vi påminnerpå nytt om behovel av att statlig myndighet påtar sig ansvar för nominering avredovisningskonsuller för att därigenom ge företagaren vägledning i frågan omvar de seriösa rådgivarna slår att finna. Fördenna grundläggande utbildning bör elt undervisningspaket tas fram. Anordnandetav kurser kan ske genom branschorganisationer eller genomredovisningsorganisationer. 3.36 för Företagsutveckling: SIFUbegränsar sitt yttrande till frågan om grundläggande utbildning iförelagsskötsel. Sådan utbildning bör enligt kommissionen vara ett krav inomrestaurang-, transport-, schaklenlreprenör- och måleribranscherna. Inom bil-och städbranschen bör den övervägas. För vissa branscher genomför SIFU leknisklinriktade kurser. Som framhålls i betänkandet anordnar SIFU ocksä kurser iförelagsskölsel. Dessa är t. ex. företagsstyrelse, boksluts-, budget- ochkalkyleringskurser saml juridikkurser. SIFUskursutbud kan naturligtvis kompletteras med exempelvis före-lagsanpassadekurser inom ekonomiområdet. Detkan också branschanpassas i samråd med berörda branscher. Ett exempel är SIFUskurs i företagsekonomi med kalkylering och prissättning för hotell ochrestaurang saml kurs för receptionister. 3.37 Läns Utvecklingsfond: Dendel av utredningens förslag som utvecklingsfonden anser sig närmast kunna biträda är kravet på utbildning. Införs detta måste tillräckliga utbild ningsresurser finnas. De aktiviteter som bl.a. utvecklingsfonderna bedri ver för alt förbereda blivande företagare för sin roll är emellertid redan nu omfattande. Eventuella brister i utbildningen kan troligen avhjälpas genom 100 en aktiveradmarknadsföring och framtagning av resurser utan införande Prop. 1985/86:126 av tvingande regler. Föreningenhar inget atl erinra mol den prövning av laglydnad m. m. och utbildning somuppställs i första och andra punkterna i denna paragraf Föreningen är däremoltveksam lill ätt man när de man avser att nå med denna prövning. 4 Ekonomisk garanti (3 § 1 st.) Förtydlighetens skuU bör i 3 § 3 anges atl säkerhet skall ställas ochvidmakthållas. 4.2 Kammarrätten i : Kommissionenhar i punkt 3 av paragrafen infört en möjlighet att ställa krav på bankgaranliför stats och kommuns framlid fordringar på skatter, tullar eller avgifter.Kammarrätten anser alt förslaget kan godtas efter vissa modifieringar som börgöras främst av hänsyn liU de olikheter som finns mellan näringsidkare samlolika lyper av företag. Kammarrätten vill således förorda etl syslem medgarantibelopp som varieras med hänsyh liU verksamhetens omfattning, förslagsvisfrån . för mindre företag till . för omfattande verksamheter. Tankenatt man genom all uppställa krav på en bankgaranli på skall kunnaövervältra ansvaret för en fortlöpande och effektiv kontroll av förelagensekonomiska ställning på affärsbankerna förefaller väl optimistisk. Merasannolikt är alt bankerna i förekommande fall kommer att kräva sådanasäkerheter för sina garntiåtaganden atl mera omfattande tillsyn från derassida inte behöver bedrivas. En bieffekt av en sådan utveckling kan bli allnyetablering försvåras, särskilt för mindre företag. Även i övrigi kommergivelvis kravel på elt enhetligt garantibelopp alt missgynna de mindreförelagen, som man kan ifrågasätta det meningsfulla i en sådansäkerhet för de större företagens förpliktelser. Delkan befaras atl elt genomförande av förslaget kommer att medföra problem medkringgåenden av regelsystemet, bl, a. genom helt "svart" verksamheioch genom utnyttjande av bulvaner. I sistnämnda hänseende synes beslämmelsernai 4 § försia siycket inte vara tillräckliga för alt möta de problem som kanuppkomma med s. k. fåmansbolag. Beträffandeekonomiska garantier för skaller och avgifter har kommis sionen mol ekonomisk brottslighet föreslagit alt näringsidkare skall ställa bankgaranti och atl del garanterade beloppet skall vara för alla förelag. delar kommissionens uppfattning att eko nomiska garantier kan vara etl verksamt medel i kampen mol ekonomisk brottslighet. Dock är det styrelsens uppfattning atl garantibeloppet bör 101 kunna sättas både högreoch lägre än . För vissa företag är Prop. 1985/86: 126 delföreslagna beloppet så lågt all del hell skulle sakna betydelse medan del förandra, l.ex. enmansförelagare, skulle kunna förhindra en seriös etablering. Förslagetatl ställa krav på ekonomiska garanlier är det mest effektiva i betydelsen allmolverka atl företagare genom oegentligheter eller försummelse bygger uppslora skulder till samhället. Ett viktigt inslag är då att det är fråga ombankgaranti, vilket medför atl banken gör kredilprövning på affärsmässigagrunder med viss regelbundenhet.. Detta kommer bl. a. att resultera i attvarningssignaler kommer lidigare under elt förelags verksamhetsperiod ochdärmed förhindrar alltför stor skuldbörda vad gäUer skaller och avgifter innanmissförhållandena uppmärksammas. Förden som vill pröva en affärsidé ulan atl ha tidigare erfarenheter somföretagare eller ha etablerade bankkontakter kan kravet på säkerhet innebäraett betydande hinder. är del troligt, att den som verkligen ägnar sigål ekonomisk brottslighet utan svårighet kan ställa säkerhet. I delta fall blirgarantin verkningslös som etl medel alt bekämpa ekonomisk brottslighet. Kravetpå säkerhet kan visseriigen i viss mån garantera, atl restförda ulskylderskulle kunna drivas in. Värdet av en säkerhet är dock tveksamt av flera skäl.Restförda belopp överstiger ofta betydligt . Vidare ärtaxeringsintendenten ofta generös i silt yttrande över ansökan om anstånd medinbetalning av kvarstående skatt dä besvär över taxeringar anhängiggjorts,delvis beroende på all den ulredning som vid detta lillfälle föreligger ilaxeringsmålel ofta är bristfällig och lar alt komplettera.Handläggningstiderna för mål angående såväl ordinarie taxeringar someftertaxeringar kan dessutom uppgå till . Stora belopp kan därför mycketväl medvetet undanhållas från beskattning under den lid då säkerheten normaltskall kunna las i anspråk. Såvittkan utläsas av lagförslaget är del ingenting som hindrar, att säkerheten las ianspråk för belopp som blir restförda efler det alt säkerhet ställts, men somhänför sig till tidigare uppbördstillfällen. Detla kan uppfattas som stötande. Kommissionensynes mena, att säkerhet generellt skall ställas för ell belopp om . Avden föreslagna lagtexten kan man dock få den uppfattningen, all säkerhetenskall uppgå till högsl , men kan bestämmas till ett lägre belopp.Lagförslagets formulering får anses olycklig. En alternativ formulering avpunkt tre är följande. "Ställer säkerhet för etl belopp om . förstats och kommuns framtida fordringar mot honom på skatter, tullar elleravgifter." Vadbeträffar del av EKO föreslagna kravel på bankgaranli för etablering vill TPR anföra följande. Uppställandet av krav på bankgaranti för innehav av trafiktillstånd skulle utan tvivel innebära en skärpning av lämplighets kraven. Genom en sådan garanti skulle det allmännas anspråk på att de skaller och avgifter som är hänförliga till rörelsen betalas bli säkerställt. Ett syslem med krav på bankgaranti enligt EKOs förslag skulle väl 102 kunna införas iyrkeslrafiklagsliflningen. Enligt TPR bör så ske med de Prop. 1985/86: 126inskränkningar som anges i det följande. I enlighet med EKOs förslag bör kraveltills vidare omfatta den yrkesmässiga laslbilslrafiken. Del kan emellertidfinnas anledning atl införa molsvarande krav även i fråga om övrig yrkesmässigtrafik. Ett ställningstagande härvidlag kräver emellertid närmareöverväganden. Del bör ankomma på TPR all göra dessa överväganden och lämnaförslag till en eventuell utvidgning av kravel. Kravetpä bankgaranti bör enligt TPR ställas vid nyetablering av rörelse, Etl allmäntkrav på bankgaranti för sådana förelag som redan är etablerade vid tidpunktenför kravets införande anser TPR dock skulle föra alllför långt. Däremot börsystemet utformas så att ett redan tidigare etablerat förelag som visatförsumlighet med avseende på inbetalningar av skatter och avgifter skallprestera en bankgaranti som förutsättning för atl få fortsätta rörelsen. Enbankgaranli är alltid förenad med koslnader för ell förelag som innehar ensådan. När del gäller de nyetablerade förelagen finns del enligt TPR bl.a. motdenna bakgrund anledning att överväga att tidsbegränsa kravet på bankgaranti.Efler en viss lid har företaget hunnit utveckla sig och - om bankgaranlin intehar behövt tas i anspråk kunnat visa sin förmåga och vilja att betala inskatter och avgifter lill det allmänna. Dendel av förslagel som närmasl berör bankinspektionens verksamhetsområde är denekonomiska garantin för skatter och avgifter. Enligt förslaget skallföretagare för att få näringstillstånd kunna åläggas ställa bankgaranli på50000 kr. för framlida skatter och avgifter. Skulle bankgaranli komma atterfordras i större utsträckning som förutsättning för näringstillstånd kommerbetydande belopp att tas i anspråk för detta ändamål. Beloppen kommer alt gåutanpå företagens normala kreditbehov. Många förelag skulle också få svårt atlanskaffa de säkerheter som bankerna måste kräva för denna kredit som ofta fårkaraktär av högriskkredit. Även med normal kreditupplysning är del givetvismyckel svårt för bankerna att kontrollera alt förelagen uppfyller sina skatte-och avgiftsskyldigheler. DenaUvariigaste invändningen mot förslaget i denna del måste dock göras frånprincipiell synpunkt. Om förslaget genomförs och kommer lill användning skullebankerna i vissa branscher få etl avgörande inflytande över näringsfrihetengenom att ställande av garanti utgör ett absolut villkor för alt verksamhetenskall få igångsättas. kan ingen - inte heller bankinspektionen åläggaen bank all åla sig elt kredilengagemang som banken vid en bedömning avkredittagarens person, förelagets framtidsutsikter och säkerheten inte ansersig vilja la eller inte har kredkutrymme för. Denna princip bör inte ändras.Likaså måsle banken ha en oviUkorlig rätt att säga upp en garanti om bankenbedömer att företagets utveckling är oroande eller atl säkerheten inte längreär betryggande. Ekonomiskagaranlier för skatter och avgifter skall enligt förslagel utgöras avbankgaranti. Inspektionen vill påpeka att ett tänkbart alternativ kan varakreditförsäkring av här i riket koncessionerat försäkringsbolag. Inspektionenförutsätter härvid alt kreditförsäkring för detta ändamål ulgör särskildriskgrupp. 1985/86: 126 Ettkrav på bankgaranti på . kan medföra att kapitalanskaffningen försvårasför främst småföretagare. För seriösa personer som avser all starta näringsverksamheti liten skala kan kravet framstå som obilligt. För dem som ägnar sig ålekonomisk brottslighet i större skala är beloppet däremot alldeles för litetför atl det skall verka hämmande. Det slälls ju dä i relation till detskallebelopp man har undgått eller räknar med all undgå all belala. RSVvill dock inte förneka all ett krav på ekonomisk garanti kan medföra vissafördelar. Del skulle nämligen kunna leda lill att det automatiskt kommer atlske en prövning av persons lämplighet att driva näring. Bankerna saknar idagofta anledning att ifrågasätta en kredit p. g. a. att man har fullgod säkerhetför sitl engagemang. Man har i allmänhet ingen kännedom om en företagaresmellanhavanden med skatte- och indrivningsmyndigheter. Elt system medbankgaranli till förmån för skatter och avgifter skulle därför kunna medföraatt bankerna gör en ingående prövning av riskerna för atl garantiålagandelmåsle infrias och därmed av företagarens kreditvärdighet som helhet. Förslagetatt göra bankgarantin tidsbegränsad till ell år skulle leda till atllänsstyrelserna tvingas till ett ganska omfattande bevakningsarbete. RSV anseratl det kan ifrågasättas om inte en tidsbegränsning förfelar syflel medgarantiförbindelsen. Med nuvarande ordning för debitering och uppbörd av skatteroch avgifter kan det på uppstå stora latenta skulder i eltförelag. Om garantin är tidsbegränsad kan giltighetstiden löpa ut utan altnågot belopp har förfallil till betalning, än mindre restförts. Får banken redapå att slora latenta skatte- och avgiftsskulder har ansamlats i ell företagkommer den naturligtvis inte alt förlänga sin garantiförbindelse. Denna kommerdärför inte att finnas kvar när skulden förfaUer till betalning. RSVanser därför atl om etl system med krav på ekonomiska garantier skall införasdet bör övervägas atl inte låta dessa vara tidsbegränsade. Exempelvis kan detkrävas att garantin endast få frånträdas av utfärdaren efter anmälan liUlänsslyrelsen. Härigenom kan en kartläggning av förelagels skuldbild avseendeskatter och avgifter göras innan banken befrias från sitt åtagande. Om garantinändå tillåls vara tidsbegränsad bör perioden bl. a. med hänsyn lill denutdragna processen med skatters och avgifters slulliga fastställande - varabetydligt längre än etl år, förslagsvis minsl .