prop · G90310 · 1985-12-31 00:00:00 — En del framföremellertid invändningar mot att skolplikten och skolhuvudman-nenskostnadsansvar kopplas ett så omfattande och diffust begrepp. Någon menarockså att föreskriften om att utbildningen skall vara kostnadsfri för elevernaleder än utredningen själv torde ha avsett, om "utbildning"har den innebörd som utredningen angett. Då skulle nämligen bland nödvändigautbildningshjälpmedel inräknas exempelvis gängse gymnastikutrustning. Minaöverväganden: Oberoende av hur skolplikten och skolhuvudman-nens kostnadsansvarregleras kan det finnas behov av en samlingsbeteckning för olikaverksamhetsformer i skolan. Jag delar utredningens uppfattning att"undervisning" kan vara missvisande i detta sammanhang och att istället "utbildning" bör användas. Detbör emellertid uppmärksammas att "utbildning" används även ibetydelser som inte syftar pä själva verksamheten. Med "utbildning"åsyftas ofta resultatet från elevens synpunkt. Man talar också ofta om en vissutbildning skillnad från en annan, som t. ex. inte har samma lärokurs (t.ex. olika linjer i gymnasieskolan) eller samma organisatoriska form. Ordet"utbildning" måste även i lagtext kunna användas i olika betydelsersom anknyter till det aUmänna språkbruket. Frågorom regleringen avskolplikten och skolhuvudmännens kostnadsansvar återkommer jag till.Lösningarna i sak får avgöra valet av teknisk utformning av bestämmelsema. Prop.1985/86: 10 3.4 Bosättning, kyrkobokföring m. m. Bakgrund:Den nuvarande skollagens bestämmelser om skolplikt och rätt till utbildningavser endast dem som är bosatta i riket. Det har däremot ingen betydelse om deär svenska eller utländska medborgare eller stats-lösa. Av förarbetena framgåratt frågan huruvida bosättning i riket föreligger skall bedömas enligt deprinciper som gäller för folkbokföringen (prop. 1956:93 s. 16 f., SOU 1961: 30s. 809 och prop. 1962: 136 s. 78 f.). Skolpliktoch rätt till utbildning enligt skollagen föreligger även om det inle kanfastställas var i landet (i vilken kommun) en person är bosatt. Det räcker attdet kan fastställas att han är bosatt i riket. Först om detta krav är uppfylltblir det aktuellt att fastställa elevområdestillhörigheten i fråga omgrundskolan och gymnasieskolan. Elevområdestillhörigheten beror enligthuvudregeln på var i landet personen är kyrkobokförd. Minaöverväganden: För skolplikt måste enligt min mening fortfarande krävas bosättningi riket. Även när det gäller rätt till utbildning bör den nya skollagens reglerbygga på principen att bosättning i riket är ett krav. Principen kan intetillämpas undantagslöst, men undantagen behöver inte anges i skollagen. Jagåterkommer denna fråga i kommentarer till en bestämmelse i lagensavslutande kapitel (12 kap. 5 §). Förtillämpningen av vissa bestämmelser är det nödvändigt att fastställa var ilandet en person skall anses höra hemma. Det gäller bl. a. bestämmelser omgrundskolans och gymnasieskolans elevområden. vilka jag återkommer senare.Redan här vill jag dock framhålla följande såvitt rör dessa tvä skolformer. Närdet gäller personer som är kyrkobokförda i riket bör det av prakUska skäl fåvara avgörande var de faktiskt är kyrkobokförda, inte var de rätteligen bordevara kyrkobokförda. De problem som i enstaka fall kan uppkomma med en sådanordning får motverkas genom vissa andra regler som jag återkommer till. Närdet gäller personer som inte är kyrkobokförda i riket men ändå anses bosattahär bör deras stadigvarande vistelseort vara avgörande. Har de inte ensstadigvarande vistelseort får uppehållsorten bli avgörande. FaU där någon inteens har stadigvarande vistelseort är helt exceptionella. Del är naturligtvissvårt att få tUl stånd en meningsfull skolgång i ett sådant fall. Skolpliktenoch rätten till utbildning gör emellerUd att dessa fall inte kan ställasutanför regelsystemet. Den kommun ivilken en person således anses bosatt bör för enkelhetens skull kunna kallashemkommun och den landstingskommun vilken hemkommunen hörhemlandstingskommun. 3.5 Föräldrar och vårdnadshavare Bakgrund:16 kap.föräldrabalken finns bestämmelser om vårdnaden om barn. 3 1985/86. 1985/86: 10 Barn ståi' under vårdnad av båda föräldrarna - iförekommande fall adoptivföräldrar - eller en av dem. om inte domstol haranförtrott vårdnaden åt en eller två särskilt förordnade förmyndare. Vårdnadenom ett barn består lill dess att barnet fyller eller ingåräktenskap. Vårdnadshavare har ansvar för barnets personligaförhållanden och skall bl. a. bevaka alt barnet lar tillfredsställandeutbildning. Vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor somrör barnets personliga angelägenheter och skall därvid i takt med barnets ålderoch utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. Ombarnet har två vårdnadshavare gäller detta dem tillsammans. Är en avvärdnadshavarna förhindrad att ta del i sädana beslut rörande vårdnaden sominte kan uppskjutas utan olägenhet, bestämmer den andre ensam. Denne får dockinte ensam fatta beslut av ingripande betydelse för barnets framtid, om intebarnets bästa uppenbarligen kräver det. I den nuvarande ski>tlagen används ordet föräldrar ibetydelsen vårdnadshavare i mening (se prop. 1962: 136 s. 1982/83:1 s. Skollagen innehåller inga bestämmelser beträffande dem somär föräldrar utan att vara vårdnadshavare eller som har hand om andras barnutan att i juridisk mening vara vårdnadshavare. Det kan dock nämnas att det iskollagen finns allmänt hållna bestämmelser om samarbete mellan hem och skola.Ordet "hem" torde i detta sammanhang inbegripa även fall där någonutan att vara vårdnadshavare tar om hand barn för vård och fostran i sitt hem. Skotförfattiiingsutredniiigen: Utredningen föreslär endastden ändringen att termen vårdnadshavare skall användas i den nya skollagen. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har framförtinvändningar mot den tekniska förändring som utredningen föreslår. Ett parremissinstanser tar emellertid upp vissa problem som kan vara förenade medprincipen att det är värdnadshavarna och endast dessa som åsyftas medskolförfattningarnas föreskrifter. Remissinstanserna tänker här dels på falldär den faktiska vården handhas av andra än dem som är vårdnadshavare, dels påfall där bara den ena av barnets föräldrar är vårdnadshavare men även den andraföräldern vill ha kontakter med skolan. Mina överväganden: Jag delar skolförtältningsutredningensuppfattning att termen vårdnadshavare bör användas i lagtexten, närvårdnadshavare i mening åsyftas. Det är barnets vårdnadshavare som enligt föräldrabalkenhar ansvaret för barnets utbildning. Därför är det ofrånkomligt att nästan allabestämmelser i skolförfattningarna om skyldigheter och befogenheter i fråga ombarnet gäller just vårdnadshavare, inte den som har den faktiska värden ellerföräldrar oberoende av om de är vårdnadshavare eller inte. Vissa mindreingripande beslut måste emellertid av praktiska skäl få fattas av den som faktiska vården. Och en förälder som inte är vårdnadshavare kan mycket välha del i skolans kontakter med hemmen. 4Skolhuvudmännens kostnadsansvar i förhållande till eleverna i ochgymnasieskolan Mittförslag: De nuvarande principerna med huvudregeln om en för elevernakostnadsfri utbildning - skall stå fast. Nuvarandeförhållanden och deras bakgrund: Bilaga 11. Skotförfattningsutredningen:Utredningen redovisar en analys av nuvarande reglering men föreslår ingasakliga ändringar (bilaga 11). Remissinstanserna:Åtskilliga efterlyser ytterligare preciseringar av vilka skyldigheterskolhuvudmännen har att tiUhandahålla olika anordningar och vilket utrymme somfinns för avgiftsbeläggning. De flesta synpunkterna i sak rör läroböcker,skolmåltider och skolskjutsar. En del menar att det inte bör kunna krävas atteleverna i gymnasieskolan själva skall bekosta nödvändiga läroböcker. Enstakaremissinstanser anser att skolhuvudmännen bör ha skyldighet att tillhandahållaoch bekosta skolmåltider. Vissa anser att ersättning för skolskjutsning börkunna tas ut i en del fall. Se bilaga 11 (huvuddrag) och bilaga 5 avsnitt 3.3(utföriigare). Skälför mitt förstag: förslag är inte avsett attinnebära några sakliga ändringar. Inte heller jag finner skäl att frångånuvarande principer. Skolhuvudmännenbör alltså liksom vara förhindrade att ta ut avgifter för denutbildning som anordnas i och gymnasieskolan. Såvittgäller bör huvudmännen liksom också vara skyldiga altkostnadsfritt för eleverna tillhandahålla böcker, skrivmateriel och andrahjälpmedel som används i utbildningen. När det däremot gäller gymnasieskolanbör, med hänsyn vad som har ansetts gälla, inte så långtgåendekrav ställas pä huvudmännen. Dessa bör därför kunna besluta att eleverna skallhålla sig med vissa egna hjälpmedel. Detfinns remissinstanser som anser att skolhuvudmännen skall ha skyldighet attlåta eleverna få kostnadsfria skolmåltider. Sådan skyldighet föreligger inte och jag är inte beredd att föreslå någon ändring därvidlag. Liksomhktills bör kommunerna ha skyldighet att vid behov anordna skolskjutsning föreleverna i . Någon avgift bör inte få tas ut i sådana fall. Bestämmelsernabör utformas på sådant sätt att de inte hindrar praktiskt betydelselösa avstegfrån principen om kostnadsfri utbildning. Det finns t. ex. inte anledning altav formella skäl utesluta möjligheten för skolan att anordna studiebesök somföranleder obetydliga kostnader för eleven. Erfarenheternaav den nuvarande skollagens bestämmelser liksom remissyttrandena överskolförfattningsutredningens förslag visar tydligt behovet av klariägganden -helst i lagtexten - av hur långt skolhuvudmännens kostnadsansvar sträcker sig.Mot den bakgrunden bör i den nya skollagen eftersträvas en viss konkretion. Beträffandemina närmare överväganden hänvisar jag till specialmotiveringen. 1985/86: 10 5 Frågor om elevernas fördelning mellan och inom olikahuvudmäns grundskolor och gymnasieskolor samt frågor om interkommunalersättning Bosättningi riket är en förutsättning för skolplikt och motsvarande rätt att gå igrundskolan. Det är vidare en förutsättning för rätt till utbildning igymnasieskolan. När det gäller gymnasieskolan finns också särskilda föreskrifterom behörighetsvillkor och urvalsgrunder. Härutöverfinns bestämmelser som reglerar frågan i vilken kommuns grundskola eller ivilken kommuns eller landstingskommuns gymnasieskola som en elev skall ellerfar tas emot. Vidare finns föreskrifter om elevernas fördelning pä skolenheterinom kommunens eller landstingskommunens skola. Detta regelsystem är fastlagtgenom bestämmelser i skollagen och skolförordningen. Det bygger på att varjekommuns grundskola och varje kommuns eller landstingskommuns gymnasieskolautgör en helhet. även om eleverna är fördelade på flera skolenheter. Enkommun som på grand av skollagens föreskrifter i sin grundskola har tagit emoten elev som inte är kyrkobokförd inom kommunen har normalt rätt till s. k.interkommunal ersättning av den kommun inom vilken eleven är kyrkobokförd.Motsvarande gäller för gymnasieskolan. Bestämmelser finns i skollagen,skolförordningen och vissa ytterligare föriättningar. Ennärmare redogörelse för nuvarande system finns i bilaga 12. 5.2 Behov av översyn Kritikhar riktats mot de nuvarande bestämmelsema. Vissa kritiker anser attbestämmelsema är svåra att första och på vissa punkter tekniskt bristfälliga.En del vill få till stånd även sakliga ändringar. Skolförfattningsutredningenhar föreslagit vissa tekniska förenklingar och smärre sakliga ändringar när detgäller bl. a. elevområdestillhörigheten. Utredningens förslag ochremissinstansernas synpunkter redovisas i bilagorna 3, 4 (4 kap.) och 5(avsnitt 6). a. remissbehandlingen visar finns det anledning att överväga fler sakligaändringar än utredningen från sina utgångspunkter hade skäl att föreslå. Jagtar i det närmast följande upp viktigare delfrågor. För detaljer hänvisar jagtill lagförslagets 4 och 5 kap. med kommentarer i specialmotiveringen. Vissafrågor om mottagande av elever som inte är bosatta i riket berörs ilagförslagets 12 kap. 5 § med anslutande kommentarer. 5.3Beslut om elevområden för Mitt förstag: De nuvarandeprinciperna för elevområden för kommunernas grandskolor behålls i huvudsakoförändrade. Dock avskaffas systemet med s. k. överlappande elevområden. Detskall inte heller längre ankomma på att besluta om elevområdenför grandskolans högstadium. Skäl.förmin förslag: 1 och med att varje kommun är skyldig att anordna Prop.1985/86: 10 grundskola bör som regel varje kommun vara elevområde för sin grund skola. Under vissa omständigheter kan emellertid en elevområdesindel- Remiss- ning som delvis avviker från kommimindciningcn vara motivenid. Det är viktigt att säkerställa en möjlighet till skolgångi en annan kom-mims grimdskola. när det t.ex. är betydligt fördelaktigarekommimika-tioner dil. Det kan sägas vara en teknisk fråga om detta säkerställsgenom att elevområdet sträcker sig utanför skolkommuncn eller genom bestämmelsersom innebär skyldighet för en kommun att ta emot elever från den andrakommunen, när skäl av nämnda slag föreligger. Jag återkommer senare till frågorom mottagande av elever. Redan här vill jag emellertid framhålla att sådanafall som i det ;mförda exemplet i princip bör lösas genom att elevområdet gestillräcklig omfattning. Elevområdet för en kommuns grundskola bör liksom hittillskunna sträcka sig utanför den egna kommimcn. om det behövs för att skapa enändamålsenlig organisation av skolväsendet eller med hänsyn till kommunikationeroch liknande. Ett sådant behov kan vara aktuellt endast i ett fåtal fall och dåendast för ett visst stadium eller en viss årskurs i grimdsko-tan. Två likadanadelar av en kommuns grundskola - t.ex. två parallellklasser - bör inte kunnaha olika elevområden. En annan sak är att eleverna, om klasserna anordnas vidolika skolenheter, kan fördelas på skolenheterna med hänsyn till var inomelevområdet de bor. Om elevområdet för en viss del av en kommuns grundskolasträcker sig in över en del av en annan kommun, bör den andra kommunens elevområdeför sådan del av sin grimdskola vara i motsvarande män mindre. Jag ser ingenanledning att behålla systemet med överiappande elevomräden för del. Till skillnad från gymnasieskolan bygger påprincipen om ett för alla elever gemensamt utbildningsinnehåll. Detta gälleremellertid inte fullt ut. På högstadiet anordnas utöver den för alla gemensammautbildningen olika kurser med hänsyn till skilda intresseinriktningar hoseleverna (tillvalskurscr). Enligt min mening bör olikheter mellan kommunernasutbud i fråga om sådana kurser inte påverka clevområdesindelning-en. Om någonhar alldeles speciella skäl - det bör således inte räcka med elevens önskemål -att få en högstadieundervisning som inrymmer en kurs som inte tillhandahålls ihemkommunens grundskola men väl i grannkommunens, bör han kunna tas emot igrannkommunens skola med stöd av bestämmelser om särskilda skäl för skolgång iannan skola än det egna elevområdets. I förekommer också avvikelser från den normalastudie gången för att tillgodose särskilda utbildningsbehov. Ett exempel är för söksverksamheten med förberedande dansundervisning på mellan- och högsttidier. I en del fall - såsom i detta exempel - får en sådan särskild anordning tillämpas bara i en viss eller i vissa kommuners grundskolor. Anordningarna kan emellertid vara avsedda att komma även dem till del som inte tillhör det elevområde som fastställts för vanlig undervisning i kommunens grundskola. Den förberedande dansun dervisningen är ett exempel också på detta. 1 sådana fall bör som regel 35 Prop.1985/86: 10 fastställasett särskilt elevområde som omfattar hela riket. Om anordningen finns i flerakommuners grundskolor bör det särskilda elevområdet omfatta hela riket eller såstor del därav som behövs för att de olika kommunernas särskilda elevområdentillsammans skall täcka hela landet. Regeringenhar för en rad kommuner medgett att vissa s. k. musikklasser inrättas pågrundskolans mellan- och högstadier. TiU skillnad från den förberedandedansundervisningen som har sin bakgrund i behovet av tidig träning förblivande yrkesdansare - är musikklasserna inte inriktade på att tillgodosenågot bestämt utbildningsbehov. Jag anser därför inte att särskilda elevområdenbör fastställas för musikklasserna. Jagfinner inte anledning att frångå den nuvarande huvudprincipen att det ärlänsskolnämnden som skall besluta om elevområden för kommunernas grundskolor. F.n.finns i skolförordningen bestämmelser om att skall besluta omelevområden för högstadium. Denna särreglering har tillkommit avregionalpolitiska skäl men har ingen motsvarighet i fråga omelevområden för gymnasieskolan, där regionalpolitiska hänsyn också nalurligengör sig gällande. Enligt min mening är det inte motiverat att ha olika ordningför beslut om elevområden för de två skolformerna. Jag anser det i detta lägenaturiigt att länsskolnämnden skall besluta även om elevområden förgrundskolans högstadium. Omen anordning enligt särskilda föreskrifter har begränsats till en viss ellervissa kommuner, bör det enligt min mening ankomma på regeringen eller denmyndighet som har beslutat om begränsningen att avgöra huruvida ett särskiltelevområde som sträcker sig utanför skolkommuncn skall fastställas för den delav skolan där anordningen tillämpas. Regeringenbör även i övrigt för del få bestämma att beslut om eievområde somsträcker sig utanför skolkommunen skall meddelas av regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer. Denna möjlighet bör emellertid utnyttjassparsamt. 5.4 Beslut om elevområden för gymnasieskolan Mitt förslag: Denuvarande principerna behålls. Skäl för mitt förslag:Enligt vad jag erfarit avser SÖ att till regeringen inkomma med förslag tillförändringar i fråga om principerna för elevområdesindelningen igymnasieskolan. SÖ har tidigare i samband med en utvärdering av systemet medriks- och länsramar för årselevplatscr inom olika utbildningssektorer m. m.föreslagit vissa förändringar i det systemet. Detta ärende bereds f. n. inomregeringskansliet. Det kan bli aktuellt att i det sammanhanget behandla ävendet av SÖ aviserade-förslaget rörande elevområdesindelningen. Mitt förslagtill ny skollag får utgå från de principer som gäller. Elevområdesindelningenspelar en större roll för gymnasieskolan än för . Detta sammanhängermed att regelsystemet för gymnasieskolan bygger på att inte alla kommuner hargymnasieskola och på att de som anordnar gymnasieskola inte har ett allsidigtutbud av studievägar. Det behövs fortfarande en genom statliga beslul bestämdelevområdesindelning som grund för fördelningen av elever mellan olikakommuners och landstingskommuners gymnasieskolor. Det kan sägas vara en teknisk fråga, om man t. ex. för ensådan specialkurs i gymnasieskolan, som anordnas av endast en kommun i landet,säkerställer tillträdet för alla oberoende av var i landet de bor genom attgöra hela riket till elevområde eller genom bestämmelser som innebär skyldighetför kommunen att ta emot sökande .som inte hör till elevområdet men vill ha denutbildning som kommunen är ensam om att erbjuda. Jag anser att sådana fall somi det anförda exemplet bör lösas genom att elevområdet ges tillräckligomfattning. Principen bör liksom vara att varje del av landet i frågaom varje studieväg skall ingå i elevområdet för någon huvudmans gymnasieskola.Av praktiska skäl måste liksom nu vissa avsteg kunna göras. Undantag k;mtänk;is för enstaka studieviigar och enstiika läsår och för sådim studieväg somi betydande mån stiimmer överens med en annan studieväg. Jag vill isammanhanget tillfoga att undantag också måste få göras för vissa kortaspecialkurser som inte innefattar någon egentlig yrkesutbildning, t. ex. en delkorta kurser som vänder sig till ungdomar imder som bereds insatser inomramen för kommunernas s. k. uppföljningsansvar. Även i fortsättningen bör principen vara attlänsskolnämnden skall besluta om elevområden. För gymnasieskolan kan delemellertid oftare än för finniis anledning att frångå denprincipen. I fråga omstudievägar som inte :mordn;is i viirjc län finns del skäl alt lägga beslutsbefogenhetenhos S(). Detta giiller särskilt om studievägen anordnas på endiist ett fåtaloricr i hindct. I en del fall bör regeringen besluta om elevområden. Jag tänkerhär främst på fall där del i regerings-föreskrifter har fastlagts attstudievägen får anordnas på endast en eller ett fåtal oricr. Det finnsvissa i ett eller annat avseende speciella utbildningar i gymnasieskolan sominte betecknas som särskilda studievägar. Varje särmärke i form av t. exalternativämnc bör inte föranleda att anordningen betraktas som en särskildutbildningsväg lör vilken ett sätskilt eievområde kan bli iiktuellt. Men i endel fiill kan dl sådant synsätt vara motivenil. Det bör ankomma på regeringeneller den myndighet som beslutar om anordningen att avgöra huruvida särskilteievområde skall fastställas och vilken omfattning del i så fall skall ha. Del kanfinnas andra skäl än de nu berörda all låta regeringen eller SÖ besluta omelcvområden. Jag vill i s;immanhangcl erinra om Kungl. bestämmelser den16 m;irs 1973 angående intagning i Slor-Stockholms gymnasieskola m.m.Bestämmelserna innebär bl. a. att samtliga kommuner i området har gemensamtelevområde för en lång rad studievägar som anordnas i flera av kommunerna. 1985/86: 10 1985/86:10 5.5 Tillhörigheten till elevområde Mitt förslag: I fråga omsåväl som gymnasieskolan skall till ett elevområde höra den som ärkyrkobokförd inom elev-området. Härtill kommer komplelteringsregler beträffandedem som är bosatta i riket men inte kyrkobokförda här. Skolföifdtiningsuiredningen:Reglerna om tillhörighet till elevområde görs helt lika för ochgymnasieskolan. TiU ett elevområde skall höra dels den som är kyrkobokförd inomelevområdet, dels den som inte är kyrkobokförd i riket eller saknarstadigvarande vistelseort men uppehåller sig inom elevområdet. Reinissinsianseriut:Flertalet tillstyrker enhetliga regler för och gymnasieskolan.Någon remissinstans anser att elevområdestillhörigheten bör göras beroendeinte av var vederbörande är kyrkobokförd ulan av var han rätteligen borde varakyrkobokförd. Skälför mitt förslag: Hur bestämmelserna om tillhörighet till elevområde börutformas beror delvis på vilket utrymme som ges för mottagande av elever iannan skola än det egna elevområdets. Med det utrymme för en s;°idan ordningsom enligt min mening bör föreligga - jag återkommer strax till detta - anserjag att elevområdestillhörigheten för såväl som gymnasieskolangenomgående bör knytas till den faktiska kyrkobokföringen. 1 så fall behövs enkompletterande regel endast för fall där någon inte är kyrkobokförd i riket menändå anses bosatt här. Den kompletterande regeln får då innebära attelevområdestillhörigheten knyts till den stadigvarande vistelseorten. För falldär inte ens sådan finns får uppehållsorten bli avgörande. Jag har berörtdetta i det föregående (avsnitt 3.4). 5.6 Vilka regler som bör gälla om tillträde till en visskommuns eller landstingskommuns skola Mittförstag: skall gälla att en kommun i sin grundskola skall ta emotinte endast barn som tillhör skolans eievområde utan också barn som harsärskilda skäl att få gå där. Innanen kommun tar emot någon som inte hör till skolans elevområde, skall kommunenbereda barnets hemkommun tillfälle att yttra sig. Om hemkommunen lämnar ettavstyrkande yttrande som den andra kommunen inte godtar, skall frågan avgörasav länsskolnämnden. Barnet skallgenom vårdnadshavare ha besvärsrätt, däremot inte hemkommunen. Skolförfattningsutredningen:I huvudsaklig överensstämmelse med vad som gäller skall i en kommunsgrundskola tas emot barn som tillhör elevområde samt barn förvilka denna grundskola är lämpli- gast med hänsyn till barnets personliga förhållanden ellerav andra särskilda skäl. Remissinstanserna: Olika uppfattningar råder om vilketinflytande hemkommunen bör ha på bedömningen av skälen för skolgång i en annankommuns grundskola, inte minst mot bakgrund av reglerna om interkommunalersättning. Vissa remissinstanser vill att hemkommunen skall ha beslutanderätteller besvärsrätt.