prop · G903115 · 1985-12-31 00:00:00 — Innan analysbeviset finns tillgängligt kan man givetvis inte i dessa fall utgå från att alkoholhalten i blodet uppgick till de gränser som gäller som förutsättning för omhändertagande. När det gäller den andrafrågan som RPS har tagit upp, nämligen ome- Prop. 1985/86: 115 delbartomhändertagande av körkort vid vissa allvariigare hastighetsöverträdelseranser jag att den frågan lämpligen bör övervägas av en särskild utredning. Jagavser all senare denna dag begära regeringens bemyndigande atl tillkalla ensärskild ulredare för all se över bl. a. den frågan. Lagändringeni denna del bör träda i kraft . Jaghar i detla ärende samrått med chefen för . Jaganser att något yttrande från lagrådet över förslaget i denna del inte börinhämtas. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslärriksdagen att anlaetl inom upprättat av lagrådel delvis granskatförslag till lag om ändring i körkortslagen (1977:477). Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anla det förslag som föredraganden har lagtfram. 1985/86: 115 KÖRKORTSMÅLEN I FÖRVALTNINGSDOMSTOLARNA ALLMÄNNA OMBUDENS RESURSER - två slatislikundersökningar () har genom denna undersökning av körkortsmälen i förvaltningsdomstolarnakartlagt effekterna av 1978 och körkortslagstiftning, (SFS 1977:477,1980:977). () har genomförten uppföljning av en undersökning angående bl. a. allmänna ombudensresurser och arbetssituation. Resultaten av undersökningarna är sammanförda idenna rapport. Vid DV haravdelningsdirektören, numera hovrättsrådet, genomfört enkäten ochkammarrättsassessorn utarbetat rapporten. Vid haravdelningsdirektören ansvarat för undersökning och rapport. Allmännaombuden () får bifall till sin ansökan om körkortsingripande i av målen.Länsrättens dom innebär varning i av målen och återkallelse i 48,5%.Varning som ingripande dominerar i mål som rör upprepade förseelser () ochmål om brott mot ur trafiksäkerhetssynpunkt väsentlig regel (). Länsrättenkompletterar uiredningen i av målen. 1 mål enligt 16§ p. 6-10 körkortslagen (KKL)är dock kompletteringar något vanligare, 14,. Relativt slora avvikelserförekommer dock mellan enskilda länsrätter. AO i vissa län - exv.Östergötlands och -synes tillföra all den utredning sommålet kräver medan länsrätterna i andra län mäste komplettera utredningen i enstörre andel av målen (växlar mellan ). Kompletterande ulredninginhämtas i 3,av de mål som överklagas till kammarrätterna. Allmänna ombudenhar generellt påtagit sig det utredningsansvar, som förutsattes i förarbetena. Muntligförhandling förekommer i av länsrättsmålen. Motsvarande siffra förkammarrätterna är 2,. Muntlig förhandling är vanligast förekommande i målsom rör 16 § p.5 och 6 KKL. Mål överflyttas mellan länsrätter i relativt litenutsträckning, 0,. 51%av körkortsmålen i länsrätt avgörs med nämndemän. Mål som rör smilning fråntrafikolycksplats, opålitlighet i nykterhetshänseende eller mål somrör allmänbrotlslighet handläggs dock i större utsträckning med Prop.1985/86: 115 nämndemän, . Ensamdomarhandläggningen överväger när fråganrör upprepade förseelser eller broll mol ur trafiksäkerheissynpunkl väsentligregel. AO är klagande i kammarrätten i av målen och vinnerbifall till 2/3 av sina besvär. Motsvarande siffror är för den enskilde 85%respektive . AO är klagande i 12,av målen i regeringsrätten, fårprövningstillstånd i vart åttonde mål och vinner bifall i 2/3 av de sakprövademål där AO klagar. Körkortslagsliftningen har reformerats i flera omgångarunder senare år.' I samband med reform uttalade trafikutskottet, allutskottet förutsatte att de ansvariga myndigheterna skulle följa upp reformen.De undersökningar som presenteras i denna rapport, utgör ett led i en sådanuppföljning. Som en bakgrund till undersökningsresultatet skall först nämnasnågot om 1978 och körkorlsreformer och syftena med dem. / .2 Syftena med körkortsreformerna En huvudtanke reform var atl prövningen av körkortshavarenslämplighet skulle göras mera individualiserad och nyanserad. Detta gällde l.ex.nyklerhetsfrågan, allmän brottslighets betydelse, verkan av olovlig körning ochåterkallelsetiderna. Man skulle se till helhetsbilden av vederbörandessituation och beakta om han med hänsyn till den samlade utredningen om hanspersonliga förhållanden kunde anses lämplig som bilförare. Behovel av körkortoch den tid som förflutit mellan förseelsen och körkortsingripandet skulle ocksäkunna beaktas liksom omständigheterna vid förseelsen. Nyanseringen skulleemellertid inte få drivas därhän all man fick en bristande enhetlighet ipraxis. Fasta hållpunkter skulle finnas för olika typfall och därför ansågs nödvändiglalt vissa schabloner ställdes upp (prop. 1976/77: 113, sid. 46). Varningsinstitutel skulle utnyttjas mera effektivt bl. a.genom att varning i form av en erinran sattes in pä etl tidigare stadium molförsumliga körkortshavare. Avsikten var atl den mera nyanserade bedömningen ikörkortsmålen inte skulle leda till en generelll sett mildare bedömning.Tvärtom avsågs trafiksäkerhelssynpunklerna komma till minst lika starkt uttrycki den nya lagstiftningen som i den ditlillsvarande. Ökad vikt skulle t. ex.läggas vid åtgärder mot körkortshavare som gjort sig skyldiga till allvarligaretrafikförseelser, såsom körning mot rött ljus och grövre hastighetsöverlrädelser,men endasl om den konkreta trafikfaran varit stor (prop. 1979/80:178 sid. 47). 1975/76:155, /76:28. rskr 1975/76:390.prop. 1976/77:113, TU 1976/77:25, rskr 1976/77:334 och prop. 1979/80:178, /81:1 och rskr 31 1980/81:29. Reformarbetetresulterade i en körkortslag (1977:477) och en körkorts- Prop. 1985/86: 115 förordning(1977:722), som båda ersatte den då gällande körkortskungörelsen. Man villeundvika en ramlag och körkortslagen reglerar i stället så uttömmande sommöjligt de väsentliga delarna av körkortslagsliftningen, dvs. främstförutsättningarna för rätten att inneha körkort. Verkställighetsföreskrifternasamlades i körkortsförordningen. Arbetetmed att reformera körkortslagsliftningen fortsatte beträffande frågor som maninte hade hunnit att slutligl behandla i prop. 1975/76:155.1 propositionen1979/80:178 behandlades först frågan om överflyttning av vissa körkortsmål frånförvaltningsdomstol lill allmän domstol. Nackdelarna med en partiellöverflyttning ansågs dock vara större än fördelarna bl. a. eftersom bara ellbegränsat antal körkortsingripanden var föranledda av allmän domstols dom.Frågan om en fullständig överflyttning av körkortsmålen till allmän domslollogs inte närmare upp. Förvaltningsdomstolarnaföreslogs få möjlighel alt snabbare kunna falla tills vidare-beslut i ålerkallelsefrågannär elt beslut grundas på misstanke om brottslig gärning. Spärrtid skulle däsättas ut. 16 § KKL fick sin nuvarande lydelse genom lagstiftning (SFS1980:977). En ändring innebar atl p.4 försågs med tillägget "ochöverträdelsen inte kan anses som ringa". Härigenom skulle en ansökan omkörkortsingripande kunna underiåtas - trots brott mot väsentlig regel - omomständigheterna var sådana, att någon trafikfara i del enskilda fallet inteförelåg. Regeländringen kunde förväntas medföra en viss avlastning förlänsrätterna och avsågs klarare markera gränsen för lindriga fall, som bordeföranleda erinran. Ettallmänt ombud skulle föra det allmännas talan i körkortsprocessen. Ombudetsmest angelägna uppgift skulle vara att verka för en enhetlig rättstillämpning ikörkortsmälen med rätt all överklaga avgörandena lill högre instans. Genomallmänna ombuden skulle behovet av en kontradik-torisk process tillgodoses ochde skulle också förebringa den grundläggande utredningen i körkortsmålen(anförd prop. sid. 43). Detta skulle medföra en rationellare handläggning avkörkortsärendena. Dessareformer syftade till att uppnå de fördelar, som man tidigare hade anfört fören överflyttning av vissa körkortsmål till tingsrätt. Trafikutskottetoch godkände de överväganden departementet gjort. Vid behandlingenav prop. 1978/79:178 uppmärksammade trafikutskottet särskilt problemen medlänsrätternas balanser och målavverkning och uttalade: "De ökadebalanserna inger betänkligheter. Utskottet förutsätter att vissa av de reformersom nu föreslås kan bidra lill att dels minska antalet inkomna körkorismäl lilllänsrätterna, dels öka genom-slrömningstaklen i länsrätterna." Meddessa påpekanden hemställde utskottet, att skuile bifalla propositionenoch anta lagförslaget, vilket också skedde (SFS 1980:977). Syftenamed körkortsreformen kan alltså sammanfattas enligt följande - individualiserad och nyanserad prövning - enhetligare och säkrare bedömning - snabbare och rationellare handläggning - minskad måltillströmning till länsrätterna. 1.3 Körkortsingripandena Prop. Grunderna för körkortsåterkallelse finns 16§ KKL.Uppräkningen är uttömmande. I redogörelsen för undersökningsresultatenhänvisas ofta till 16§. som därför återges (anmärkningar inom parentes =kommentarer). Paragrafen återges här i den lydelse som gällde när de undersöktamålen handlades (SFS 1980:977). 16 § Ett körkort skall återkallas l.om körkortshavaren har brutit mot 1 § andra stycketeller 4§ lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, (här avses grovvårdslöshet i trafik respektive rattfylleri- och rattonykterhetsbrott) 2. om körkorlshavaren har brutit mot 5§samma lag och överträdelsen inte kan anses som ringa, (här avses smilning) 3. om körkortshavaren genom upprepadeförseelser i väsentlig grad har visat bristande vilja eller förmåga atl rättasig efter de bestämmelser som gäller i trafikens eller trafiksäkerhetensintresse för förare av motordrivet fordon eller spårvagn, 4. om körkortshavaren i annat fall harbrutit mot en från trafiksäkerhetssynpunkt väsentlig regel vid förande av ettmotordrivet fordon eller en spårvagn och överträdelsen inte kan anses somringa, 5. om körkorlshavaren på grund avopålitlighet i nyklerhetshänseende ej bör ha körkort, 6. om det med hänsyn till brottsliggärning som körkortshavaren har gjort sig skyldig till kan antagas att han ejkommer att respektera trafikreglerna och visa hänsyn, omdöme och ansvar itrafiken eller om han pä grund av sina personliga förhållanden i övrigt ej kananses lämplig som förare av körkortspliktigt fordon, 7. om körkortshavarens förutsättningarför rätt alt föra körkortspliktigt fordon är så väsentligt begränsade genomsjukdom, skada eller dylikt att han från trafiksäkerhetssynpunkt ej vidare börha körkort, 8. om körkortshavaren ej följerföreläggande att ge in läkarintyg eller bevis om godkänt förarprov, 9. om körkortshavaren ej följerföreläggande att förnya körkort. 10. om körkortshavaren begär att körkortet skallåterkallas. / .4 Syftet med undersökningen Departementschefen uttalade (prop. 1979/80: 178 s. 29).att det var angeläget, att utvecklingen på körkortslagstiftningens områdeföljdes uppmärksamt och atl man efter en längre tids erfarenhet borde följaupp hur reformerna slagit ut i praktiken. Då skulle det också vara möjligt attgöra en rättvis avvägning mellan för- och nackdelar med en överflyttning avalla körkorismäl till allmän domstol. Även trafikutskott förutsatteatt regeringen och berörda myndigheter uppmärksamt skulle följa utvecklingen(/81:1 S.21). Denna rapport är ett led i en sådan uppföljning. 1.5 Uppläggningen av undersökningen I rapporten redovisas två undersökningar. Den ena hargjorts av DV och behandlar de allmänna förvaltningsdomstolarnashandläggning av kör- 33 3 1985/86. kortsmål.Den andra har gjorts av och behandlar de allmänna ombu- Prop. 1985/86:115 dens (AO) verksamhet. Båda undersökningarna har genomförts som enkäter. Deredovisas i var sitt avsnitt. Undersökningen har genomförts som en enkätundersökning.Undersökningen omfattar i det närmaste av del totala antaletkörkortsmål, som anhängiggörs i länsrätt och kammarrätt åriigen. (tabell 2).Undersökningen omfattar alla körkortsmål som anhängiggjorts i regeringsrätten1983-07-01-1984-06-30. För att få ett representativt urval har ilänsrätterna valts ut vartannat till vart tjugonde mål beroende på länsrättensstorlek (mål inkomna -). Undersökningen i kammarrätterna haromfattat de första fyra hundra inkomna målen . De inkomnaenkätsvaren har stansats vid DV och tabellresultaten har tagits fram meddatorstöd av DV i samarbete med W-DATA, . De frågor som ställts i till länsrätterna ochkammarrätterna framgår av bilagorna 1 och 2. Frågorna beträffande mål iregeringsrätten framgår indirekt av tabell 18. meddelades 14290 erinringarav allmänna ombuden.Motsvarande siffra var ca 13000 st. Siffrorna kommenteras under 2.4och i avsniu 3. Man kan konstalera att praxis växlar avsevärt mellan de olikalänsstyrelserna. Av tabell 19 framgår att AO i meddelade endasltvå erinringar medan molsvarande siffra för län var 1 667 st. Det finns ingen tendens till ökad användning av erinransinstituiet.Minskningen är särskilt framträdande i län där relativt mångaerinringar utdelades (se l.ex. , ,samt ). 2.3.2 Målutvecklingen i länsrätt efterlagstiftningsreformen. I vilken utsträckning vinner AO bifall till sin talan? /79 kom 39600 körkortsmål in till länsrätterna.Antalet sjönk till 334001981 och 1982. Därefter har måltillströmningenåter ökat och var 35 450 st. Måltillströmningen länsrätt för länsrätt1982-1984 framgår av tabell 1. Allmänna ombudets ansökan till länsrätt omkörkortsingripande leder till återkallelse eller varning i av målen (tabell 2). Vissa avvikelser från 34 2.3.7AO-besvär i kammarrätt och i regeringsrätten Prop. AOsvarar för av besvären i kammarrätterna, körkortshavaren för . AOfår bifall i av "sina" mål, körkortshavaren i av de mål denneanhängiggör. (tabell 11 och 13-15). AOsandel av besvär till regeringsrätten utgör , körkortshavarens andel således88 %. AO fick prövningstillstånd i av de mål som AO anhängiggjorde ochbifall i av de mål där prövningstillstånd gavs. Körkortshavaren fickprövningstillstånd i något färre anlal fall, , och bifall i av de mål somprövades i sak, jfr tabell 18. 2.4Slutsatser och bedömning av undersökningsresultaten 2.4.1Användningen av institutei erinran Samtidigtsom organisationen med allmänna ombud inrättades, genomfördes en ändring sominnebar atl den "självständiga varningen" ersattes av "erinran".Förändringen var främst organisatorisk. Den självständiga varningen meddeladesav länsrätten och kunde inte överklagas. Erinran skall meddelas av allmännaombudet när det finns särskild anledning att påminna körkortshavaren om dekrav som gäller för innehav av körkort men allmänna ombudet bedömt att någonansökan om körkortsingripande inte behöver göras, 49 § körkortsförordningen.Inte heller en erinran kan överklagas. Dethar varit av intresse att undersöka i vilken utsträckning "erinran"kommit till användning. Resultaten av undersökningen visar att praxis utvecklatsig myckel olika mellan länsslyrelserna. I så stora län som Slockholm ochUppsala förekommer erinran nästan inte alls. I många län växlar antaletutfärdade erinringar kraftigt mellan de två jämförelseåren. Salt i relation tillantalet körkortshavare skulle ca 3000 erinringar meddelas i . Omman i stället jämför antalet diarieförda ärenden i och , såskulle i vart fall 1 500 erinringar meddelas i . Antalet erinringar ilandet som helhet är också litet i förhållande till antaletkörkortsingripanden genom ansökan till länsrätt. Sannolikt förhåller det sigså, att erinringar skulle kunna användas i större utsträckning men altallmänna ombuden av resursskäl eller andra skäl inte prioriterar denuppgiften. Vid tidsbrist beivras i första hand - naturligt nog - de grövreförseelser som bör föranleda återkallelse eller varning. Detfär förutsättas atl lagstiftaren avsett att "erinran" skall ha enindividualpreventiv effekt. a. mot den bakgrunden är det naturligtvis intetillfredsställande att en trafikförseelse (eller två) medför erinran i vissalän men inte i andra. Resultaten kunde möjligen ge anledning lill reflektionen,alt allmänna ombuden gör ansökan till länsrätt i fall där erinran vore tillräcklig.Resultaten beträffande ansökningsmålen ger dock inte stöd för dennauppfattning, se nedan. 4 1985/86. 2.4.2 Avslagsfrekvens ilänsrätterna. I vilken utsträckning vinner AO bifall Prop. 1985/86; 115 tillansökan/besvär? AOfår bifall i mycket stor utsträckning. En avslagsfrekvens på avansökningarna måste anses rimlig. Gränsen mellan körkortsingripande och erinranmåste ju fastställas - och bör då fastställas av domstol. I ett fätal län ärdock avslagsfrekvensen alltför stor. Delta gäller särskilt ochGotlands län. Det är också intressant att närmare studera avslagsfrekvensenrelaterad till de olika återkallelsepunkterna i 16 § KKL. Den något högreavslagsfrekvensen i 16§ p.5 och p.6-mål har en naturlig förklaring. I ettenskilt mål om opålitlighet i nykterhetshänseende kan domstolens beviskrav varasvåra för AO att förutse. En högre avslagsfrekvens () i mål som rörallmänbrottslighet speglar sannolikt den svårighet som ibland föreligger attöverblicka rättsläget. AOanför besvär till kammarrätten och till regeringsrätten i liten utsträckning. AOfår bifall i ca två tredjedelar av "sina" mål i kammarrätterna. Individuellaavvikelser förekommer naturligtvis. Det bör understrykas att antalet undersöktamål är litet vad gäller den länsrättsvisa fördelningen av AO-besvär ikammarrätterna (tabell 16A). Man måste vara försiktig med att dra slutsatser.Möjligen kan resultatet berättiga till slutsatsen, att när AOs besvärsfrekvensökar dramatiskt (, tabell 16A) bifallsfrekvensen (= träffsäkerheten)minskar något. AttAO får prövningstillstånd i av överklagade mål kan betecknas som en mycketliten andel. Det kravet bör kunna ställas på allmänna ombuden, all mannoggrannare överväger utsikterna till prövningstillstånd innan en besvärsinlagages in till högsla instans och att de allmänna ombuden gör klart för sig vilketsyfle regeringsrättens prövning av ett mål har. 2.4.5Återkallelse eller varning? Iförarbetena lill lagstiftning (prop. 1979/80:178) betonades värdet aven individualiserad bedömning i körkortsmålen särskill vad avser omständigheternakring förseelsen. En undersökning av rättstillämpningen i detta hänseende kaninte genomföras utan mycket förfinade mätmetoder och ett betydandereferensmaterial. Här bör endast konstateras, att varning enligt 22 § KKL fårmeddelas i stället för återkallelse av körkortet i de fall som anges i 16 § p.2-6. om varning av särskilda skäl kan antas vara en tillräcklig åtgärd.Resultatet av undersökningen visar att varning ansetts vara en tillräckligåtgärd i av de mål som rör upprepade förseelser eller brott mot en fråntrafiksäkerhetssynpunkt väsentlig regel. ställetför återkallelse är också relativt frekvent i mål som rör smilning från medelvärdet förekommer beträffande enskilda län. se tabell3 och 4. 1985/86: 115 avslås så mycket som avansökningarna, i och län leder varje ellerpraktiskt taget varje ansökan lill ingripande. Antalet ansökningar som intevunnit bifall har också satts i relation till de olika återkallelsepunkterna i 16§körkortslagen (KKL). se tabell 5. Det framkom, att en stor dei - 34,- avansökningarna enligt 16 § p.6 KKL avslås. Återkallelsepunkten behandlar fråganhur brottslig gärning, som körkortshavaren har gjort sig skyldig till, kanantas påverka hans lämplighet som innehavare av körkort. Ansökningar omkörkortsingripande p.g.a. 16§ p.5 KKL avslås också i större utsträckning -13%-än vad som gäller genomsnittligt. För övriga återkallelsepunkter liggerantalet avslag nära medelvärdet. I undersökningen har också utretts fördelningenlänsrättsvis av avslag, varning och återkallelse med hänsyn till de olika återkallelsepunkternai körkortslagen. Vissa återkallelsepunkter förekommer dock så sällan i länsrättsmålenatt det statistiska underläge! inte blir tillförlitligt i undersökningen. Irapporten redovisas den mest frekventa måltypen, nämligen ansökningar där 16 § p.4 KKL åberopas medan de mera udda återkallelsegrunderna inte tas upp.Paragrafen behandlar körkortsingripande i det fall körkortshavaren brutit moten från trafiksäkerhetssynpunkt väsenllig regel. Måltypen utgör avmålen, se tabell 6. Även belräffande denna måltyp är bifallsprocenten myckethög (94,) för AOs ansökningar. Endast i enstaka länsrätter avslås ansökningari större utsträckning. Varning meddelas i , återkallelse i av de undersöktamålen (medelvärde). I vissa måltyper är återkallelse av körkortet i princip enobligatorisk åtgärd - vid rattfylleri, vid rattonykterhet samt vid sjukdom.Varning i stället för återkallelse vid rattonykterhet förekommer men sparsamt- i 1,av målen, se tabell5. I mål som rör upprepade trafikförseelser, 16§ p.3 KKL. eller som rör brott mot väsentlig regel. 16§ p.4 KKL, är varning enmycket vanlig form av ingripande. I dessa måltyper meddelas varning i cirka 70%av målen (tabell 5). 2.3.4 Vem tillför den grundläggande utredningen ikörkortsmålen? Länsrätten inhämtar utredning i sammanlagt av målen,tabell 8A. Andelen kompletteringar är naturligt nog något större i mål som rör16 § p.6-10 KKL. Utredning inhämtas på länsrättens initiativ i av dessamål. Av tabell 8B framgår fördelningen länsrättsvis. Vissa länsrätter har intefunnit anledning alt komplettera något mål (i undersökningen) medan andralänsrätter (, , och ) måst komplettera måleni - som det förefaller - alltför stor utsträckning. Arten av kompletteringarframgår av tabell 17. Kammarrätterna inhämtar kompletterande utredning i ca 3,av målen (tabell 16A). Vilka kompletteringar som förekommit framgår av tabell17. 2.3.5 1 vilkakörkortsmål och i vilken omfattning hålls muntlig förhandling? Prop.1985/86: 115 Hur utnyttjas möjligheten alt begära överflyttning av etl mål till annan (SOU 1978: 27) hade övervägt om man kunde införa regler som bättre än denuvarande angav när muntlig förhandling borde äga rum. Utredningen stannadedock vid att konstatera att en begäran om muntlig förhandling i länsrätt sällaneller aldrig avslogs. Någon ändring föreslogs inte. Däremot föreslogs enmöjlighet alt flytta över ett körkorts-mål från en länsrätt lill en annan på körkortshavarensbegäran. Förslagel om möjligheten lill överflyttning gillades av regeringen ochriksdagen (SFS 1980:977). Resultatenav undersökningen visar (se tabell 9) att länsrätten håller muntlig förhandlingi 5,av målen. Molsvarande siffra var 3,. Muntlig förhandling ärvanligast förekommande i mål som rör grov vårdslöshet i trafik, rattonykterhet,opålitlighet i nykterhetshänseende och i mål där fråga är om allmänbrotlslighetskall föranleda körkortsingripande. Frekvensen muntliga förhandlingar är ca10% i de nämnda måltyperna. Vissa länsrätter underrättar alltid körkortshavarenom möjligheten att begära muntlig förhandling medan andra inte alls ger sådanunderrättelse (tabell 10). Antalet muntliga förhandlingar synes inte ökanämnvärt därför att körkortshavaren underrättas om möjligheten (se tabell 10:Uppsala, och ). Tabell 10 visar mål enligt 16 §p. I denna måltyp är varning en mycket vanlig form av ingripande ochandelen muntliga förhandlingar är lägre, 2,, än genomsnittet. Kammarrättenhåller muntlig förhandling i 2,av körkortsmålen, se tabell 16B. Siffran äroförändrad jämfört med . Tremål av lusen flyttas över lill annan länsrätt för handläggning enligt den nyaregel som infördes (tabell 9). 2.3.6 Vilkamål avgörs med nämndemän? Tabell9 visar atl länsrätten dömer med nämndemän i av körkortsmålen. Siffran ärlägst för mål som rör ingripande på grund av upprepade trafikförseelser, ,medan mål som rör smilning från olycksplats, opålitlighet inykterhetshänseende eller som rör "allmänbroltslighet" handläggs mednämndemän i myckel slor utsträckning (). I tabell 10 redovisasfördelningen på E-mål (ensamdomarmål) respektive nämndmål länsrättsvis för denstörsta målgruppen i undersökningen mål som rör brott mot fråntrafiksäkerhetssynpunkt väsentlig regel. Många länsrätter tangerar medelvärdet(respektive ) men avvikelser förekommer åt båda håll. Vanligt är attandelen E-mål dominerar. Dominans för nämnd-sammansättning förekommeremellertid också, jämför exempelvis raed 93,nämndmål. irafikolycksplats() medan återkallelse av körkortet naturligt nog do- Prop.