prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — Näringsförbud är som lidigare framhållits - en mycketingripande påföljd som bör användas med slor restriktivitet. I betänkandetkommer denna grundsyn, som delas av SPK, klart lill ullryck. Med delta sombakgrund är det i princip ofrånkomligt att brottslig verksamhei i de allraflesta fall bör vara en förutsättning för eller åtminstone en starkt bidragandeorsak till att näringsförbud meddelas. I den föreslagna lagtexten anges dockinte broll i näringsverksamhet som exempel på sådan omständighet som innebäralt näringsidkaren grovt åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare. Enligt SPKs mening bör näringsförbud i princip knytas lillbroll i näringsverksamhet, I undantagsfall bör dock synneriigen allvarligaförsummelser av annal slag än brott kunna föranleda atl näringsförbudutfärdas. Som i stort sett enda exempel på sädana försummelser kan nämnas underlåtenhetalt betala skatter och avgifter. Enligt del lidigare nämnda förslaget omnäringstillstånd kunde sådan underlåtenhet om den förekommer i betydandeomfattning i en bransch vara etl kriterium atl införa krav på näringstillståndinom denna bransch. Sådanl tillsländ föreslogs dock inte kunna införasbeträffande branscher som utmärks av andra typer av förseelser såsom t. ex,uppenbar och systematisk nonchalans med avseende på konsumenters ellerarbetstagares rälligheter. Inte heller enligt nämndens mening bör denna art avförsummelser som enda faktor kunna leda lill näringsförbud. Den föreslagna lagen om näringsförbud bör givelvis varakonkret och lättförståelig, I detta syfte och mol bakgrund av vad som nyssanförts rekommenderar SPK atl den föreslagna 1 § i lagen om näringsförbud utformasklarare. Den bör kunna inledas; Näringsförbud fär, om det är påkallat frånallmän synpunkt, meddelas enskild näringsidkare som gjort sig skyldig lillbrottslig handling i sin näringsverksamhet eller som eljest grovt åsidosattvad som ålegat honom som näringsidkare såsom att underlåta atl fullgöra sinaskyldigheter enligt skatte- eller avgiftsförfallningarna eller att,.. tillstyrker förslagel att del skall blimöjligt alt uifärda näringsförbud också i andra fall än vid konkursmissbruk. Detta ligger i linje med vad Konsumentverkel/KO har anfört bl. a. i remissyttrandet över betänkandet (SOU 1979; 13) Konkurs och rätten att idka näring. Det tycks också tillgodose det förslag om näringsförbudslagstiflning som Konsu- 277 mentverketlade fram i rapporten 1977:5 Konsumentskydd vid bilrepara- Prop. 1985/86: 126tioner. Detframgår av betänkandet att det skall vara möjligt att utfärda näringsförbud isådana fall där näringsidkare på ett kvalificerat sätt nonchalerar vikligaspelregler för marknaden. Som exempel nämner utredningen fall därnäringsidkaren systematiskt visar likgiltighet inför konsumenternasrättigheter. Som ytteriigare exemplifiering anförs (s, 400): "Antagexempelvis atl en person säljer odugliga produkter och utför undermåligatjänster. Han fortsätter med detta trots att han upprepade gånger förlorar iallmänna reklamationsnämnden och trots vitesföreläggande frånMarknadsdomstolen, Han utnyttjar systematiski vissa konsumenters bristandekunskaper och oförmåga all skaffa sig rättelse. Normall reagerar marknaden iett fall som delta och sätter förr eller senare stopp för vederbörande. Det kandock finnas fall där personer genom att byta firma eller verksamhetsort kanfortsätta en verksamhet som den beskrivna , I ell sådanl fall bördet vara möjligt att inskrida med näringsförbud". Ulantvekan skulle möjligheten att ingripa med näringsförbud i fall som del angivnainnebära en behövlig förstärkning av konsumenternas ställning på marknaden. anför kan det inte bli aktuellt atl tillgripa näringsförbud förränandra tillgängliga sanktionsmedel har uttömts. Del innebär på konsumentområdetatl /KO i första hand måste söka angripa problemen med de medelsom slår till buds genom marknadsrätlslig lagsliftning, 1 regel är dennalagstiftning tillräcklig för atl åstadkomma den nödvändiga saneringen påmarknaden. Bara i undantagsfall torde det därför komma i fräga all behövatillgripa näringsförbud som yttersta sanktion. Näringsförbudkan enligt mening behöva tillgripas också i andra situationerän dem som uiredningen beskrivit i citatet ovan, Etl sådanl fall är då ellföretag upprepade gånger bedriver grovt vilseledande marknadsföringskampanjerriktade mol stora grupper av konsumenter och vägrar att följa beslut avMarknadsdomstolen om att upphöra med förfarandet. Lägel kan också vara attnäringsidkaren gång på gång kringgår förbud eller ålägganden avMarknadsdomstolen eller KO, något som kan ske p, g, a, alt förbuden ochäläggandena är utformade så att de tar sikte på i första hand en viss närmare angivenmarknadsföringsåtgärd, 2.20 (): Kommitténföreslår ett utvidgat näringsförbud som kan åläggas utan samband med konkurs.Reglerna skall samlas i en särskild lag om näringsförbud. Denreglering som infördes begränsade möjligheten att ålägga näringsförbudtill de fall då näringsidkare hade försatts i konkurs. Bakom * denna regleringlåg det omfattande konkursmissbruk som dä var aktuellt. Det uppfattades somangelägel att snabbt tillskapa en reglering som gjorde alt man kom till rättamed detta problem. Kommittén föreslår nu ett utvidgat näringsförbud däranknytningen lill konkurs slopas. delar kommitténs uppfattning attockså missförhållanden som saknar samband med konkurs bör kunna föranledanäringsförbud, Detföreligger ett klart behov av effektivare insatser mot den ekonomiska brottsligheten.Länsstyrelsen tillstyrker därför utredningens förslag om alt 278 näringsförbud skall kunnameddelas som följd av även andra oegentlighe- Prop. 1985/86: 126 ter änsådana som har samband med konkurs. Stycket"Del föreligger ell klart ..." utgår och ersätts med följande; Undersenare år har belydande resurser lagts ned på förslag till åtgärder för attkomma till rätta med vad som brukar kallas ekonomisk brottslighet inomnäringslivet. Det är självfallet av största vikt atl sådan brollslighel -liksomall annan brottslighet - framgångsrikt bekämpas. Samtidigtmåste naturligtvis mycket starka krav på rättssäkerhet ställas på de ålgärdersom föreslås mot oönskade företeelser inom näringslivet.Näringsförbudskommitléns föreliggande betänkande präglas av slor noggrannhetoch skiljer sig på etl föredömligt sätt från de tidigare förslag, somredovisats av kommissionen mol ekonomisk brottslighet. Efiersomnäringsförbud är ett ytterligt långtgående ingrepp i den enskildes möjligheterlill framlida försörjning, måste förbudel omges med ytterst klara garantier förrättssäkerheten. Av det skälet bör elt särskilt brolls: rekvisit knytas lillnäringsförbudei. Kravpä brott i samband med näringsförbud lorde stämma väl med den allmännarättsuppfattningen. Etl så allvarligt ingrepp som näringsförbud får intebaseras på vaga och oklara förutsättningar. Genom kravel pä all broll skall habegåtts knyts dessutom utredning om näringsförbud på ell naturiigt sätl tillbrottsutredning. Länsslyrelsenanser vidare, att preskriptionslid skall löpa för förhållanden som kan påverkanäringsförbud. Det är inte rimligl att beslut om näringsförbud skall baseras påförhållanden decennier tillbaka i tiden. Il § 1 st. anges de grundläggande rekvisiten. Näringsförbud får om det ärpåkallat från allmän synpunkl, meddelas enskild näringsidkare som grovtåsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare. Kommitlénsmajoritet diskuterar på s. 194 och s. 399 om näringsförbud ska knytas lillbrott. Man avstår härifrån av i huvudsak två skäl. Del första, är att vissaicke brottsliga förfaranden åstadkommer lika stora skador som allvarliga brott,t, ex. underlåtenhet all inbetala moms och arbetsgivaravgifter ellersystematiskt ådagalagd likgiltighet inför miljökrav eller konsumenters ellerarbetstagares rättigheter. Det andra skälet är atl det vore olämpligt att ettringa brott som i praktiken saknar betydelse för näringsförbudsfrågan skullefå avgörande betydelse som rekvisit. skulle tvingas leta upp ett småbrottför att få till stånd ett väl motiverat näringsförbud. Trereservanter har dock anfört att brottsrekvisit är av stor betydelse med hänsyntill önskemålet atl skapa en regel som präglas av etl slort mått avrättssäkerhet och förutsebarhet, Uppbördsenheleninstämmer i reservanternas uppfattning att rekvisitet "grovt åsidosatt vadsom ålegat honom som näringsidkare", trots de inskränkningar ochexemplifieringar som görs, kan öppna dörren för ett vitt tillämpningsområde ochinbjuda till olika tolkningar. Uppbördsenheten är dock tveksam lill reservanternasförslag atl knyta näringsförbudet lill en fällande dom i brottmål. På olikaområden har det skapats olika former av rättsliga sanktioner för attupprätthålla laglydnaden. I vissa fall ådöms straff, i andra fall viten ellerskadestånd. Enligtkommitléns förslag lorde näringsförbud aldrig kunna bli aktuellt om inte näringsidkarenbegått handling som föranlett en rättslig sanktion. Vidarekan man utgå ifrån alt en enstaka sådan handling aldrig kan föranle- Prop.1985/86: 126 da näringsförbud. Detta bör komma till uttryck i lagtexten. 1§ 1 st. kan t. ex. byggas upp enligt följande; Näringsförbudfår, om det är påkallat ur allmän synpunkt, meddelas enskild näringsidkare somvid mer än ell tillfälle under de senasie fem åren i sin näringsverksamhetbegått brottslig handling eller sådan handling som har föranlett domstol att-utdöma vite, skadestånd eller annat personligt ansvar, om han genomhandlingarna eller eljest grovt åsidosatt vad som ålegat honom somnäringsidkare. Dettatillgodoser kravet på klar begränsning och förutsebarhet och inrymmer ändåalla de fall kommittén har exemplifierat. Medpersonligt ansvar avses t.ex, betalningsskyldighet enligt 48a mervärdeskallelagenm.fl. Tillgrund för en utredning om eventuellt näringsförbud skulle härigenom alltidligga antingen en domstols dom eller beslut eller en pågående brottsutredning. Detlaskulle underlätta för konkursförvaltare som enligt förslaget torde varaskyldiga all anmäla alla slags förfaranden som kan föranleda näringsförbud.Det skulle underlätta även för andra myndigheter eller enskilda som övervägerom en anmälan kan vara befogad. Detär viktigt att näringsförbudet inte görs beroende av den rättsliga sanktion somvalts mol förfaranden på ett visst område. Del råder ju myckel delade meningarom i vilken utsträckning kriminalisering är etl effektivt medel mot ekonomiskaoegentligheter. Ett antal utredningar har kommit till hell olika resultat, Motmajoritetens förslag har reservationer anförts. Reservanterna förordar altsärskilt brotts- och vinningsrekvisit införs såsom förutsättning för utdömandeav näringsförbud. Länsslyrelsen delar den av reservanterna framförda meningenoch anser att lagen bör ges den utformningen reservanterna föreslagit, dockatt del av lagen bör framgå alt det lill grund för näringsförbudet liggandebrottet inte behöver ha lett till lagakraft vunnen dom, ulan endast dom iförsta instans. Detta för all förhindra alt näringsidkare utnyttjar lidsutdräkteni domstolen för atl förhala ell näringsförbud. Detla skulle på ett bättre sätlän majoritetens förslag tillgodose de höga krav pä rättssäkerhet ochförutsebarhet som måste ställas när fräga är om så ingripande följder somnäringsförbud. Reservationvad avser krav på brotts- och vinningsrekvisit anfördes av ,, , , , , HåkanSandgren och Hans Söderhorn saml av , och , vilka ansåg, att det styckel i yttrandet vilket börjar med "Motmajoritetens förslag..." och motsvarande del i den avslutandesammanfattningen' borde utgå. Idirektiven till näringsförbudskommiltén anfördes bl.a. (s. 58) alt "Klart är---- att förbud inte börfå meddelas i andra fall än när det gäller uppenbartoseriösa näringsidkare som pä ett kvalificerat sätt har dokumenteratolämplighet att bedriva näringsverksamhet över huvud taget eller 'Se avsniu 1,26 280 inomen viss bransch". Kommittén har därigenom inte haft uppdrag att Prop,1985/86: 126 föreslå någon väsentlig skärpning av nuvarande regler omnäringsförbud i konkurslagen, Kommitléns förslag innebär både utvidgning ochinskränkning av nuvarande förutsättningar för meddelande av näringsförbud. Sålundaföreslås alt del nu gällande kravet på konkurs för näringsförbud slopas. kan bedöma kommer denna ändring att få liten praktiskbetydelse. tillstyrker kommitténs förslag i denna del, Ilikhet med kommittén anser kronofogdemyndigheten all del för näringsförbudinte bör krävas atl vederbörande gjort sig skyldig lill brott. Kommitténsförslag om förutsättningarna för meddelande av näringsförbud (1 §) synesinnebära en klar skärpning i förhållande till vad som gäller. Enligtförslaget är det för meddelande av förbud inte tillräckligt att näringsidkaren"grovt åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare" utandärtill krävs att näringsförbud "är påkallat från allmän synpunkt".Kommittén anför härom (s. 396 nederst); "Försl om näringsidkaren visatsig mer eller mindre immun mot andra sanktioner och påtryckningsmedel börnäringsförbud tillgripas". Delta uttalande i förening med exemplifieringeni 1 § andra stycket skulle sannolikt leda lill atl näringsförbud kommer altmeddelas i betydligt mindre omfattning än . Näringsförbud kan sessom etl led i bekämpandet av den ekonomiska brottsligheten. Med hänsyn lill denvikt denna fråga tillmäts i olika sammanhang inger del betänkligheter altuppställa så stränga krav på näringsförbud som kommittén gjort.Kronofogdemyndigheten anser det i stället befogal alt vidga nuvarandeförutsättningar för meddelande av näringsförbud. I det hos riksskatteverketförda näringsförbudsregistret fanns 146 personerregistrerade. I förhållandel till antalet konkurser (5000-6000 ) ärsålunda antalet meddelade näringsförbud litet. Kommissionenmol ekonomisk brottslighet föreslog i betänkandet "Näringstillstånd"(SOU 1984:8) ett system med krav på näringstillstånd för samtliga näringsidkareinom ett antal s. k. kritiska branscher. I yttrande över belänkandet avstyrktekronofogdemyndigheten kommissionens förslag och föreslog i stället ändring avförutsättningarna för näringsförbud så alt dylikt förbud kunde meddelasillojala näringsidkare i fler fall än enligt gällande regler. mening bör förslagen om näringstillstånd ochnäringsförbud prövas i etl sammanhang. Någotkrav på brottsligt förfarande bör i och för sig inte finnas för atl näringsförbud skall kunna utdömas. Det ligger i sakens nalur alt det i alla fall ofta kommer att röra sig om straffsanktionerade handlingar. Etl prak tiskt fall som-- berörts är när näringsidkare underlåter atl momsregis- Enligt vår mening bör en sådan näringsidkare efler en varning meddelasnäringsförbud om han ändå forlsätler. Länsstyrelsendelar kommitténs uppfattning atl kravel på konkurs för meddelande avnäringsförbud kan slopas. Kommitténs skäl härför är övertygande. Enligtnuvarande regler erfordras ej alt brollslig handling förekommit för att näringsförbud skall kunna meddelas. Kommittén föreslår ingen ändring härvidlag. Länsslyrelsen delar kommitléns uppfattning. Genom den uppbyggnad som förbudsparagrafen föreslås fä uppställs garantier för 281 alt prövningen avförbudsfrågan ändå kan göras på ell för rättssäkerheten Prop. 1985/86: 126tillfredsställande säll. Konstruktionen lorde dock med nödvändighet medföraall resurserna hos de utredande myndigheterna, polis och åklagare, måsteförstärkas. Utredning måste ju ske även i sådana faU som är strafffria.Härtill kommer all frikopplandet från kravel på konkurs gör atl utredning av konkursförvaltareej alltid föreligger. Skiljaktigmening av ledamöterna . Ilikhet med reservanterna i kommittén - och på av dem angivna grunder - anser viatt som ett särskilt rekvisit för meddelande av näringsförbud bör uppställasall vederbörande gjort sig skyldig lill brottslig handling. Handelskammarenkan inte tillfullo acceptera den uiformning som kommittén vill ge reglerna omnäringsförbud. Näringsförbudet är etl stort och allvariigt ingrepp i principenom näringsfrihet, en av grundpelarna i svenskt rättsväsende och en av deviktigaste bland de faktorer som medverkat till alt ge vårt land en ställningsom en framträdande industrination. Det är därför utomordentligt viktigt atlbeslämmelserna om näringsförbud utformas så att kravet på en hög grad avrättssäkerhet tillgodoses. Eftersom kommittén föreslår slopandet av konkurssom elt villkor för näringsförbud, vilket Handelskammaren i och för sig intehar någon erinran emot, är del angeläget all sladgandel om näringsförbud försesmed elt rekvisit, som på samma sätt som konkursrekvisket ger möjlighel atlförutse regelns tillämpning, I likhet med reservanterna , och anser Handelskammaren därför att man skall uppställaett krav på broll för att näringsförbud skall kunna komma ifråga. Handelskammarenanser därutöver alt brottet skall vara av kvalificerad art och avse en handlingsom kan klassas som ekonomisk brottslighet. Ett sådant brottsrekvisit uppfyllerenligt Handelskammaren såväl kravel pä rättssäkerhet som kravet påförutsebarhel och ger regleringen behövlig stadga. förslag (§ I) skall näringsförbud kunna meddelas fysisk person,som grovt åsidosatt sina skyldigheter som näringsidkare, om delta är motiveratfrån allmän synpunkl. Därvid skall särskilt beaktas om förseelserna upprepasoch om de medfört betydande skada. I fråga om skaderekvisilet syftas inteenbart på ekonomiska skador, som förorsakas del allmänna, andra borgenärer ochkonkurrenter m.fl., utan också personskador och sakskador, som är en följd avförsummelser i fråga om t. ex. arbetsskydd och miljökrav. Vid bedömning avförutsättningarna för elt näringsförbud är det enligt kommittén också avintresse om näringsidkaren bort la varning av atl han tidigare dömts för brotti någon form i näringsverksamheten. Medenskild näringsidkare skall enligt lagförslagets 2 § jämställas delägare ihandelsbolag, styrelseledamöter och suppleanter i aktiebolag och ekonomiskaföreningar saml bolagsledning i aktiebolag. Kommitténär enig om atl kravel på konkurs för näringsförbud bör slopas. är av samma uppfattning. Frågan är emellertid om utformningen av lagens tillämpningsområde i 1 § är så preciserad och klar, att den tiUgodoser kommittédirektivens rättssäkerhelskrav. För dem som 282 kandrabbas av näringsförbud kan de av kommittén uppställda rekvisiten Prop.1985/86: 126 vara svårtolkade. Det är viktigt, att reglerna utformas sä attriskerna för näringsförbud sä längt del är möjligt kan förulses, 1 enreservation har förordals den begränsningen, att näringsförbud skall kunnaåläggas endasl om näringsidkaren gjort sig skyldig lill brott. Enligtreservanterna skapas härigenom en regel som bättre uppfyller kraven pårättssäkerhet och förutsebarhel. delar denna uppfattning.Problemet är emellertid, alt vissa förfaranden, som inte är avbrottslig karaktär, kan vålla det allmänna betydande skador. Här syftas iförsia hand på atl underlåtenhet all i vederböriig ordning belala mervärdeskattoch arbetsgivaravgifter inte är straffsanktionerad. Försummelse att belalainnehållna källskatter kan däremol enligt uppbördslagens (1953:272) bestämmelsermedföra böter eller fängelse. () har i en PM(1983:6) föreslagit straffansvar också vid uteblivna betalningar avarbetsgivaravgifter och mervärdeskatt, I yttrande över promemorian 1984-09-17har förordat, att uppbördslagens straffrättsliga bestämmelserskall tillämpas också i fråga om arbetsgivaravgifter genom en hänvisning ilagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare. Eftersom detredovisnings- och uppbördssyslem som lillämpas i fråga om källskatter ocksåkommer att gälla för arbetsgivaravgifter från 1985-01-01, finns del anledninganta, att de straffrättsliga reglerna kommer att samordnas för de bådamedelslagen. Oavsettvad som sker med BRÅ;s förslag anser , atl övervägande skäl talarför reservanternas förslag om att näringsförbud bör kopplas lill brottslighandling i näringsverksamheten, (Reservation,se avsnitt 1,30,) Enligtförbundels mening är det främst som elt led i kämpen mot de allvarligareformerna av ekonomisk brottslighet som näringsförbud bör tillgripas. Mot dennabakgrund kan förbundet inte ansluta sig till förslaget att näringsförbud skallkunna åläggas utan att näringsidkaren vare sig gäll i konkurs eller begåttbrott. Om anknytningen lill konkurs skall släppas instämmer förbundel iminoritetens krav på ett särskilt brotlsrekvisil. Utöver minoritetens skäl, somförbundel i aUl väsentligt ansluler sig lill, kan anföras atl majoritetensförslag sannolikt skulle medföra betydande osäkerhet om stadgandets räckviddoch därmed ökade risker för en alltför skiftande praxis hos åklagarna i frågaom att väcka talan om näringsförbud. , Grolander och Lenter är av skiljaktigmening och anför: I nuvarande lagstiftning rörande näringsförbud uppställs intesom förutsättning för sådant förbud atl brollslig gärning begåtts. Någonändring i detla avseende finner vi inte vara påkallad. Vi ansluler oss till deöverväganden kommitténs majoritet redovisat i betänkandet (s. 194-199).Laglexten bör dock ha en mer restriktiv utformning och återspegla denåterhållsamhel vid meddelande av näringsförbud ulan samband med brott varomutredningen givit uttryck i sina överväganden. Samfundetdelar kommitléns uppfattning angående vikten av all även kvalificerade oegentligheter, som inte har anknytning till konkurs, skall kunna beaktas och medföra näringsförbud. Eftersom näringsförbudet i sig skall utgöra en påföljd bör näringsförbud 283 meddelas endast i sådanafall där vederbörande gjort sig skyldig till ell Prop. 1985/86: 126 brott avväsenllig betydelse för förbudsfrågans bedömning. Tvärtemot vad kommitténuttalat som skäl för att inte bibehålla anknytningen lill brott menar samfundetatt rättssäkerhetsaspeklerna är av sådan hög dignitet att dessa klart övervägerde fördelar kommittén redovisat som skäl för att slopa kravet på begångetbroll. Samfundet delar således helt de synpunkter som reservanterna anföri idenna del och ansluter sig till deras uppfattning att lagtexten i § 1 bör gesden lydelse som återges på s, 443 i betänkandet, Fråganom elt näringsförbud skall kunna meddelas ulan samband med konkurs är i förstahand av principiell nalur. Den föreslagna utvidgningen skulle inte innebäranågon begränsning i den lojala konkurrensen utan syftar ju enbart till allstävja sådan konkurrens som sker med otillbörliga metoder. Mot bakgrund häravoch då det finns inskränkningar i näringsfriheten vill föreningeninte från de intressen som föreningen i försia hand har atl bevaka anföra någraprincipiella invändningar mot alt kravet på konkurs slopas. Sannolikt skulleetl genomförande av kommitléns förslag inte innebära någon större utvidgningmed hänsyn till atl rekvisiten i övrigt skulle få en uppslramning. Delstarkaste argumentet för alt slopa krav på konkurs är all del ofta är entillfällighet om näringsidkaren drabbas av konkurs; det kan bero påomständigheter som är ovidkommande i sammanhanget. Det förekommer onekligenallvarliga ekonomiska brott som saknar samband med konkurs men där det finnselt allmänt inlresse av alt förebygga fortsatta skadeverkningar. Föreningentillstyrker sålunda att reglerna om näringsförbud bryts ul ur konkurslagen ochatl en ny lag om näringsförbud tillskapas, Medden utvidgning som ett slopande av kravet pä konkurs onekligen skulle medförabör, enligt föreningens mening, ett brotlsrekvisil införas. Föreningen kan iden delen i allt väsentligt ansluta sig lill vad en minoritet (Ollen, Olssonoch ) anfört rörande kravet på rättssäkerhet. De fall då näringsförbudskulle komma ifråga utan all vederbörande gjort sig skyldig till brott lordevara relativt få, Elt brottsrekvisit bör emellertid ha en sådan utformning attinte bagateUartade brott skulle kunna vara näringsförbudsgrundande. Föreningenanser därför att minoritetens förslag lill lagtext "näringsidkare somgjort sig skyldig till brottslig handling i sin näringsverksamhet" börkompletteras. Man skulle förslagsvis kunna tillfoga kravel alt brottet skallkunna leda till svårare straff än fängelse . Genom att införa ettbrottsrekvisit med sådan utformning skulle förutsebarheten öka ochinskränkningen i näringsfriheten minska.