prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Med 27 8 lagen (1970: 244) omallmänna vallen- och avloppsanläggningar (va-lagen) som förebild har ipromemorian föreslagits bestämmelser som sätter en gräns för kommunernasmöjligheter att bestämma räntevillkoren när fastighetsägare betalargatukoslnadsersättningen genom avbetalningar. Förslaget innebär atl på obetaltbelopp skall betalas ränta som motsvarar avkasiningsränla enligt räntelagen(diskonto + ). Avkastningsräntan avser all läcka borgenärenskapitalkostnader före en fordrans förfallodag, medan dröjsmålsränta dessutomskall verka som ett påtryckningsmedel för att förmå en gäldenär atl betala enförtällen fordran sä snart som möjligl, 1 likhet med remissinstansernaansluter jag mig till promemorieförslagel. Fastighetsägarna bör alllsädebiteras högst avkastningsränta enligl räntelagen för tiden intill dessavbetalningsskulden hell eller delvis förfaller till betalning. Räntevillkorenbör ocksä i övrigt anknytas till ränlelagens regler i likhel med vad som gällerför avgifter enligl va-lagen. 1 enlighet med nuvarande ordningbör betalningen fullgöras vid anfordran. När kommunerna kräver betalning angesregelmässigt en viss senare dag dä ersättningen skall betalas. Del bör givetvisinte få komma i fråga atl dröjsmålsränta tas ut för tiden före en sålundaangiven förtällodag. För alt inga missförstånd skall uppstå bör därförfordringens förfallodag anges som utgångspunkt för betalning av dröjsmälsränta. Några remissinslanser anser attkommunen inte skall få debitera faslighetsägarna dröjsmålsränta för lid innandet kommunala beslutet vunnit laga kraft. Denna fråga hänger samman medkommunala besluts verksläll-barhel. Som allmän princip gäller all ett kommunaltbeslul kan verkställas när protokollet med beslutet blivii justerat, om intebeslutet skall fastställas av statlig myndighet. Under förutsättning atlgatorna redan har färdigställts, har kommunen därtor möjlighet atl krävafastighetsägarna på ersällning och debitera dem dröjsmälsränta om betalninginte sker, även om 8 1985/86. Prop.1985/86:1 226 besvär anförts mol beslutet. Domstolen har dock möjlighetatt förordna att 10 Plangenom-del överklagade belutel tills vidare inte skallgälla (s, k, inhibition). Om det .förande kommunala beslutet upphävs avkammarrätten eller regeringsrätten, skall givetvis redan gjorda betalningaråterställas. Eftersom den av remissinstanserna aktualiserade frågan har etlnära samband med allmänna kom-munalrättsliga principer, bör enligl min meningnägon lagändring inte övervägas i detta sammanhang. Av arbetsgruppens undersökningframgår atl kommunerna vid tillämpningen av gällande gatukostnadsreglersträvar efter an ge fasiighelsägarna rimliga belalningsvillkor. Enligtarbetsgruppen torde man kunna utgä frän atl kommunerna kommer att ge ekonomisktsvaga grupper anstånd med betalningen. En sädan Ullämpning överensstämmer medmotiven till den tidigare berörda särskilda jämkningsregdn i 60 8 andra stycketbyggnadslagen. Arbetsgruppen har vidare uttalat att det i allmänhet är rimligtalt ägare av större, bebyggda fastigheter ges möjlighet till anstånd medbetalningen av gatukostnaden för eventuella avstyckningar till dess tomterna avstyckas,bebyggs eller överlåts. Av arbetsgruppens undersökning framgår atl mångakommuner fattat beslut om betalningsanständ i sädana fall, I motiven (prop,1980/8); 165 s.43) uttalas att det ibland kan vara skäl att medge anstånd medbetalningen, om fastigheten inte är bebyggd i enlighet med stadsplanen ochdärför inte har full nytta av gatan. Enligt min mening är det intemöjligl att i lagtext detaljreglera vilka belalningsvillkor som det är rimligtatt fastighetsägarna erbjuds i skilda situationer. Enligt gällande regler skallbetalningsvillkoren sä långt möjligl anpassas efter den enskildefastighetsägarens ekonomi och förhållanden i övrigt, och av arbetsgruppensundersökning framgår att så också skett i den hittillsvarande tillämpningen.Jag vill tillägga att en speciell problemalik är förknippad med gatukostnaderför eventuella avstyckningar. 1 förtätningsområden kan det finnas ettbeaktansvärt kommunalt intresse av att planerad nybebyggelse verkligen kommertill stånd och en sådan utveckling kan motverkas av en regel om generelltbetalningsanständ för tillkommande byggrätter. Vidare kan kommunen välja attfördela gatukostnaderna mellan fastigheterna efter tomtareorna och inte efterbyggrätterna. På grund av vad jag nu har anförtanser jag att det nu inte finns skäl lill några ytteriigare ändringar ireglerna om betalningsvillkor. har också tagit uppfrågan om exploateringsavtalen och behovet av en lagreglering av dessa. 1likhet med utredningen anser jag att exploateringsavtalen inte bör lagregleras. F.n. förekommer exploateringsavtalmed mycket skiftande innehåll. Avtalen har fält en stor betydelse igenomförandeprocessen. När en stadsplan eller en byggnadsplan antas, ställerkommunen ofta som krav att ett 1985/86:1 227 exploateringsavtal skall upprällas. Avtalets giltighetgörs därvid beroende 10 Plangenom-av atl planen fastställs i huvudsakligöverensstämmelse med det förslag Jörande som ligger till grund för avtalet. Exploateringsavtal används för attkomplettera bestämmelserna i den formella planen och beslämmelser i sådanaförfattningar som berör genomförandet. Avtalet utformas ibland som ettstyrinstrument för hela genomförandet, frän detaljplanens antagande i kommunenlill den planerade bebyggelsens färdigställande. Det kan också begränsas tillatt reglera vissa åtgärder, som behövs för att åstadkomma färdig tomtmark. Några regler om exploateringsavtalfinns inte i nu gällande lagstiftning. 1 tvä avseenden ger dock byggnadslagengrund för upprättande av exploateringsavtal. Inom områden med stadsplan kanmed stöd av de förut nämnda 70 och 73 SS byggnadslagen förordnas altexploatören skall avstå mark, som behövs för gator eller andra allmänna platsereller allmänna byggnader, samt att han skall bekosta anläggande av gator och anordningarför vatten och avlopp. Beträffande byggnadsplanelagd markkan en exploatör med stöd av 113 8 byggnadslagen förpliktas att utan ersättningupplåta obebyggd mark, som behövs för en väg eller någon annan allmän plats.Vidare kan nybyggnadsförbud beslutas atl gälla intill dess atl vägar,vattenförsörjning och avlopp för områdel har anordnats i erforderlig mån (110 5andra siycket BL), Bestämmelser som motsvarar reglernai 73 5 byggnadslagen om gator, vatten och avlopp saknas vid exploatering inomen byggnadsplan. Del är emellerUd trots detta ganska vanligt atl en exploatör ietl exploateringsavtal åtar sig att inom en byggnadsplan anlägga inte baravägar utan också anordningar för vatten och avlopp. Den gängse formen för ettexploateringsavtal är således att avtalet träffas mellan kommunen och enmarkexploatör. Exploatören är redan när avtalet träffas ägare till marken ochbehäller sådana delar av området som ulgör kvartersmark för enskilt bebyggande,medan mark för gator, allmänna platser m,m, avstås till kommunen eller lill enblivande anläggningssamfällighet, när marken har ställts i ordning för detavsedda ändamålet. Avtalen har frän olika hållkritiserats. Det framhålls ibland atl de inte är förenliga med gällandelagstiftning och att de innebär en byggnadsreglering vid sidan avbyggnadslagstiftningen, 1 denna fräga anförde ulredningen (s, 394 f) följande: Avtal som kommer lill stånd sommedel i genomförandeprocessen beiör många olika lagar och skiftandeförhållanden, Behovel av atl i denna form reglera prakliska frågor angåendeplangenomförandet är uppenbart. Som har framhållits ges av KL: sallmänna stadganden. a, om likställighet, och av olika speciallagarsregler, grundläggande bestämmelser för hur olika frågor skall behandlas, 1taxor kan frågor om avgifter m.m. vara närmare preciserade. Där tvingandelagregler finns, och inte Prop.1985/86:1 228 annal särskill framgår av beriirda lagar, finns ingen rättatt i avtal träffa 10 Plangenom- överenskommelser som avviker från vad som sålunda stadgats. Särskild förande lagreglering av detta uppenbara förhållande är inte erforderligt. 1 PBL finns stadganden för hurlångt detaljregleringen får gä vid planläggning. Där finns också regler församråd, utställning m, m, av detaljplan, som har kommit till för atl garanteramedborgarinsyn och ge en bällre möjlighel atl påverka ulformningen av planerna.En faktisk bindning från kommunen i förväg är naturligtvis inte förenlig medlagstiftningens syfte. Inte heller i här berörda avseenden skulle emellertid ensärskild lagreglering av elt så uppenbart förhällande tjäna något syfte, Ulredningen har säledes föreslagilatt exploateringsavtalen inte skall lagregleras. Remissinstanserna har deladeuppfattningar i denna fråga. Jag delar utredningens uppfattning. Syftet med enlagreglering skulle nämligen i första hand vara att skydda den enskilde sommotpart till kommunen och atl reglera exploateringsavtalets verkan mot tredjeman. Med hänsyn till de skiftande förhållanden som kan förekomma i dessasammanhang lorde del vara myckel svårt att laglekniski utforma sädanaföreskrifter. De skulle bli så allmänt hållna att de knappast skulle utgöranågot effektivt skydd utöver det som redan nu följer av avtalslagen. Jag anserinte atl det finns skäl att lagreglera exploateringsavtalen enbart för attmarkera avtalstypens betydelse och förankra förfarandet med sädana avtal ilagstiftningen om plangenomförandet. 1985/86: 1 229 ,, ,, o., // Krav på 11 Krav pa byggnader m. m. , / o Ett generellt krav på att nyabyggnader skall anpassas till den omgivande miljön införs (s, 231) o Gällande krav påenergihushållning förs över till PBL. Krav på hushållning med vatten skallkunna ställas i vissa områden (s. 232) o Gällande krav på tillgänglighetförs över till PBL, Dessutom införs krav pä att nya bostadshus i två våningar,med lägenheter som inte nås från marken, skall utföras så att de senare utansvårighet kan förses med hiss eller annan lyftanordning. Större krav ställs pä att även den yttre miljön skallkunna användas av personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga (s,232), o Byggnaders grundkonstruktion,stomme och andra bärande delar skall ha betryggande beständighet, 1 dettaligger även etl krav på att dessa delar skall tåla fukt eller skyddas motpåverkan av fukt. Övriga byggnadsdelar skall ha en med hänsyn ändamålettillfredsställande hållfasthet. Byggnader - utom fritidshus - skall utförasmed sådant material och på sådant sätl att reparations-, underhålls- ochdriftkostnader begränsas,(s, 234), o Kraven vid ändring av byggnaderformuleras pä skilda sätt beroende på ändringens art (s, 236) o Vid ombyggnad skall byggnadentillföras sådana egenskaper att den kan fungera på etl på etttillfredsställande sätt för brukarna. Vilka egenskaper och kvaliteter som krävsskall anges i särskilda ombyggnadsföreskrifter. Kommunen skall genom detaljplan eller områdesbestämmelserkunna avvika från ombyggnadsföreskrifterna, förutsatt att bebyggelsen inomområdet ändå fär långsiktigt godtagbara egenskaper (s, 237). o Varsamhet mot den befintligabyggnadens värden skall iakttas vid alla ändringar av byggnader (s, 241) o Byggnader som är särskiltvärdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärligsynpunkt eller som ingår i en samlad bebyggelse av denna karaktär får inieförvanskas (s, 241) o Större krav skall kunna ställaspä underhåll av byggnader, Alla byggnader - även sådana som inte kräverbygglov - skall underhällas så atl deras egenskaper i huvudsak bevaras, Beslämmelserna om underhäll skall gälla även i fråga omandra anläggningar än byggnader (s, 243) o De möjligheter som finnsatl kräva förbättring av byggnader m,m, skall finnas även i fortsättningen (s,244) o När nya byggnader uppförs skalluppställningsplatser för fordon i skälig utsträckning ordnas på tomten eller inärheten av denna, Samma be- 1985/86:1 230 stämmdserskall i skälig utsträckning kunna Ullämpas även för befintlig // Krav på bebyggelse (s, 245) byggnader m. ni. O Behovet av samordning med byggbestämmdser i annanlagstiftning tillgodoses på förordningsnivå eller i myndighetsföreskrifter (s,248), Bebyggelsens och närmiljöns egenskaper är avväsentlig betydelse för människors säkerhet, hälsa och välbefinnande. Det ärdärför en självklarhet alt samhället måste ställa upp regler för byggandet. Samhället har genom byggnadslovsprövning ochtillsyn över byggandet möjligheter att säväl före som under byggskedetprecisera hur byggbestämmelserna i de enskilda fallen skall översältas i kravpå byggnader, andra anläggningar och tomter. Krav kan också slällas påfastighetsägaren att byggnader underhålls så alt de inte blir vanprydande, attderas hållfasthet inte äventyras och att brandfara eller sanitär olägenhet inteuppstår. En fastighetsägare kan därutöver av samhället åläggas att förbättrasin byggnad i vissa avseenden. Jag anser att detta system i sina huvuddrag börföras över lill PBL. Bestämmelserna i angående krav på byggnader och andraanläggningar samt tomter m. m. bör alltså i huvudsak överensstämma med dagenslagstiftning och med den praxis som har utvecklats inom byggandet. Som jag har framhållit bör PBL i störreutsträckning än dagens lagsliftning utgå från synsättet aft den befintligabebyggelsen samt befintliga natur- och kulturvärden utgör resurser som skalltas till vara. Kraven pä byggnader, andra anläggningar och tomter börformuleras från denna utgångspunkt, I PBL bör finnas klarare uttalade krav på beständighetoch underhåll än i byggnadsstadgan. För att främja framväxten av ett samhällesom ger valfrihet för flera och fungerar bättre för alla bör även ett utökatkrav pä tillgänglighet ställas i PBL, Det är uppenbart att de krav som ställs måste kunnaanpassas till den enskilda byggnadens ändamål. Byggnadsstadgan ger sådanamöjligheter. Den skiljer på fritidshus och permtmentbosläder i fråga om bl, a,kraven pä trevnad, hygien, handikappanpassning och energihushållning. Givetvisbör kraven i PBL kunna anpassas efter byggnadens avsedda ändamål. Jag kanansluta mig till lagrådets uppfattning (yttrandet s, 36) atl en särskild bestämmelseom detta får anses öveiflödig. Vad jag nu har anfört avser även andraanläggningar än byggnader. När det däremot gäller fritidshusen anser jag attdessa även i fortsättningen bör genom särskilda bestämmelser i vissa avseendenskiljas från permanentbostäder. De krav som skall ställas vid ombyggnader bör uigåi första hand från den befintliga byggnadens egenskaper. Detta är en skillnadgentemot byggnadsstadgan, vars ombyggnadskrav utgår från de anspråk som ställsnär nya byggnader uppförs. Denna nya utgångspunkt förutsätter att särskildaombyggnadsföreskrifter utarbetas och att dessa kan anpassas lill de skiftandeförutsättningar som finns i olika bebyggelseomräden. 11.1.1 Krav på anpassning lill den omgivande miljön // Krav på byggnader m. m. Min förslag: Ett generellt krav på att nya byggnader skallanpassas til den omgivande miljön införs i PBL, Hänsynen till omgivningen har storbetydelse vid förändringar av den befinlliga bebyggelsen, särskilt inom omrädenmed värdefulla miljöer av det slag som omfattas av 38 5 första siycketbyggnadsstadgan, 1 utredningens förslag finns engrundläggande hänsynsregel (5 kap, 1 5) som motsvarar 38 8 första styckelbyggnadsstadgan i dess dåvarande lydelse och som innehåller krav på etlallmänt hänsynstagande till naturvärden och historiska eller kulturhistoriskavärden vid placering och utformning av byggnader och andra anläggningar. Genom en lagändring, som trädde ikraft den Ijuli 1980, har 38 5 första stycket byggnadsstadgan ändrats så atldel numera klart framgår att särskilda krav pä bebyggelsens utformning skallkunna ställas inom omräden med samlade värdefulla miljöer. Lagändringen harfått etl övervägande positivt mottagande. De strävanden att bevara värdefullamiljöer som har kommit till uttryck där bör därför fullföljas i PBL, 1 enlighet med utredningens förslagbör det finnas en grundläggande hänsynsregel som tar sikte pä både en byggnadsegenvärde och den omgivande miljön. Hur långt hänsynen till omgivningen bördrivas måste bli olika, beroende på miljöns karaktär. Större krav på anpassningtill omgivningen måste givetvis kunna slällas i sädana värdefulla miljöer somnu omfallas av 38 8 första siycket byggnadsstadgan och i närheten av byggnaderav slörre kulturhistoriskt värde. Enligt min mening skall det emellertid varamöjligt att redan med stöd av den grundläggande hänsynsregeln ställa sådanakrav på hänsyn till omgivningens värde att dess särskilda kvaliteter beakias,Nägon särskild bestämmelse om anpassning till värdefulla miljöer behövs därtorinte, An kraven är grundläggande innebärocksä att de skall kunna hävdas av kommunen direkt i enskildatillsiåndsarenden. Det ligger dock i sakens natur att kommunens ståndpunkt iett sådant ärende fär slörre tyngd, om kraven på hänsyn till de miljömässigavärdena har kommit till uttryck i en antagen plan eller i etl bevarandeprogram.Jag ålerkommer till denna fräga i specialmotiveringen (3 kap, I 8). 11.1.2 Egenskapskrav på byggnader in. De egenskapskrav som bör slällas päbyggnader och andra anläggningar bör i slor utsträckning stämma överens med vadsom kan krävas . Liksom f, n, bör det sålunda ställas krav päenergihushållning, tillgänglighet, hållfasthet och beständighet, brandskyddoch begränsning av risken förolycksfall samt på god funkiion, trevnad och goda sanitära förhållanden. Pågrund härav tar jag nu upp endast nägra av dessa krav. Jag återkommer ispecialmotiveringen med en utförlig genomgång av egenskapskraven. Hushållning ined energi och // Krav på byggnader m. m. il.1.2 Min jörslag: Gällande krav på energihushållning förs överlill PBL. Krav pä hushållning med vatten skall kunna slällas i vissa områden. Möjligheterna att hushälla medenergi har tillmätts stor vikt i dagens lagstiftning. Jag anser det intemotiverat att föreslå nägra sakliga förändringar i dessa beslämmelser, Elt egenskapskrav som utredningenhar föreslagil och som saknar motsvarighet i byggnadsstadgan är kravet attbyggnaderäven skall medge god hushållning med vatten. Några remissinstanser hartillstyrkt förslaget. Vattnet utgör en resurs, i vissafall en knapp sådan. Bebyggelsen och dess användning kan påverka såvältillgången på vatten som dess kvalitet. Givetvis finns del ingen anledning attställa krav pä hushållning med vatten inom områden med god vattentillgång. Jagdelar emellertid utredningens uppfattning att det är angeläget att kommunernages möjlighel att inom vissa omräden ställa krav på olika åtgärder för atthushålla med vattnet. Jag återkommer i specialmotiveringen till vissasynpunkter som lagrådel har fört fram i denna fråga, Min jörslag: Gällande krav på tillgänglighet förs överlill PBL, Dessulom införs krav pä atl nya bostadshus i två våningar, medlägenheter som inte nås från marken, skall utföras så att de senare utansvårighet kan förses med hiss eller annan lyftanordning. Större krav ställs på att även denyttre miljön skall kunna användas av personer med nedsatt rörelse- ellerorienteringsförmåga. När det gäller tillgänglighetentill byggnader har utredningen föreslagit att nuvarande bestämmelser i 42a 8byggnadsstadgan förs över till PBL, Jag har dock, i likhet med fleraremissinstanser, funnit det befogat att föreslå en skärpning av kraven när delgäller bostadshus och den yttre miljön. Jag anser all en miljö som ärtillgänglig för alla mäste vara ett självklart mål för vårt samhällsbyggande.Människor med nedsatt röriighet eller orienteringsförmåga har befogade anspråkpå atl den byggda miljön utformas på elt sådant sätl alt den inte hindrarderas delaktighet i samhällslivet. 1985/86:1 233 1 stora delar av värtbostadsbestånd finns del inte tillgång till hiss. // Krav på Det gör attmänga människor med rörelsehinder möter stora svårigheter i byggnader in. m.sill dagliga liv och begränsas i sin val av bostad. Vi har totalt nära enmiljon människor i med rörelsehinder - permanent handikappade,tillfälligt sjuka och äldre. Av alla yrkesverksamma har behov av hiss till sin bostad pä grund avsjukdom, benbrotl etc. En lång vistelse pä sjukhus eller annan vårdinräll-ningblir ofta alternativet om hiss inte finns till bostaden, Samlidigl kostarsjukvård och åldringsvård myckel pengar, Enligl min mening bör därtör, medfä preciserade undantag, varje ny bostadslägenhet som byggs vara tillgänglig såall den direkt eller efter enkla kompletteringsarbeten kan nyttjas av personermed nedsatt rörelse-eller orienteringsförmåga, I syfte att förtydliga vad jaganförde i lagrådsremissen (s, 170) om den närmare innebörden av detta förslag,vill jag nu anföra följande. Krav bör ställas att varje bostadslägenhet skallkunna nås av personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. Liggerinte bostadens entré i markplanet måste hiss eller annan lyftanordning anordnas,såvida inte nivåskillnaden kan tas upp med ramp för rullstol. Jag anser detdock inte tekniskt och ekonomiskt möjligt att nu föreslå ett krav på alt allabostadslägenheter i byggnader som är lägre än tre våningar, skall göras fulltUllgängliga, Det kommer med säkerhet att utvecklas enklare och billigarelyftanordningar än dagens hissar. Ett utvecklingsarbete med denna inriktningbedrivs f, n, med statligt forsknings- och utvecklingsstöd. Det finns därförskäl atl ställa krav på att sådana byggnader utföras sä att de lätt kankompletteras med hiss eller annan lyftanordning. Ett sådant krav på utförandetbehöver inte leda till att man slår ut sädana hustyper som tvåvåningsflerbosladshus, som har goda kvaliteter från andra synpunkter. Jag övergår nu till att behandla tillgänglighetenlill den yttre miljön för personer med nedsatt rörelse- ochorienteringsförmåga. Som jag framhöll i lagrådsremissen innebär dagens krav attdet skall finnas möjlighet att ta sig över tomten lill de byggnader som finnsdär. Kravet pä tillgänglighet bör enligt min mening utökas och i skäligutsträckning gälla även tomlen som sådan, så alt t. ex. lek- och ulevistdseytorkan användas av personer med funktionsnedsättningar. Bestämmelser om anpassning av denyttre miljön uianför den egna tomten bör enligt min mening införas. Människorsom har svårt att gå, äldre, synskadade, rullstolsbundna, föräldrar medbarnvagn och många fler har svårigheter att ta sig till affärer, posten ochbusshållplatsen därför att den yttre miljön är dåligt anpassad till derasbehov. Ofta är det mycket enkla åtgärder som behövs för att närmiljön skallfungera för nästan alla. Åtgärder som kan behövas är t. ex. all gängvägar görssläta och halksäkra, att räcken anordnas vid ramper och trappor, attövergångsställen markeras på rätt sätt eller atl extra stark belysning ordnaspä vissa ställen. Prop.1985/86: 1 Milt förslag: Byggnaders grundkonstruktion, stomme ochandra bärande delar skall ha betryggande beständighet, 1 detta ligger även ettkrav på alt dessa delar skall tåla fukt eller skyddas mot påverkan av fukt.Övriga byggnadsdelar skall ha en med hänsyn till ändamålet tillfredsställandehållfasthet. Byggnader - utom fritidshus - skall utföras med sådant materialoch pä sådant sätt att reparations-, underhålls- och driftkostnader begränsas. // Krav på byggnader in. har en nybyggnadsteknik utvecklats och kommit till användning i byggandel. Utvecklingenhar skett snabbt och har medfört att många nya material och tekniska lösningarhar introducerats innan de prövats sä långt att tillräckliga erfarenheter harvunnits. Riskerna med alt använda oprövade tekniska lösningar och material harpå mänga områden nu blivit uppenbara. Vissa produkter har t, ex, visat sig ha enalltför korl livslängd. Åtkomligheten och utbytbarheten av komponenter medbegränsad livslängd i byggnader har inte heller beaktats tillräckligt, vilketinte sällan har medfört kraftigt ökade underhållskostnader i förhållandevis nyahus. Avsevärda besparingar kan mängagånger göras i en bruksskede med insatser som måttligt ökarinvesteringskostnaderna.