prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Ulredningen har föreslagil alt ändring av en plan i sädanl fallskall ske genom ett enkelt förfarande. Jag föreslär alt etl enkeltplanföriärande skall kunna användas inte bara vid ändring av detaljplan ulanockså vid uppfällande av nya sädana planer av begränsad allmän betydelse. Deavvikelser som hör finnas i förhållande lill vad som gäller , ålerkommerjag lill i specialmoliveringen. 8.7.4 Förfärandet när plan skall upphävas bör regleras Upphävande av detaljplaner ärsällsynt i praxis, Ulredningen har inte heller närmare gäll in på den frågan.Med del plansystem jag förordar blir upphävande sannolikt en vanligareföreteelse än . Förtärandet behöver därför regleras och bör göras såenkelt som del är möjligt med hänsyn lill sakägarnas iniressen. Jag återkommertill detta i specialmotiveringen (5 kap, 32 8). 8Detaljplan och områdes-hestäininetser 8.7.3-8.8.1 8.8.1 Behovel av räitsverkande beslämmelser knutna tillöversiktsplanen Mitt förslag: För begränsade områden och i vissa bestämdaavseenden kan översiktsplanens syfte eller riksintresse enligt NRL säkerställaspå ett bindande säll i form av områdesbestämmelser, Beslämmelserna fär inteavse områden med detaljplan. Enligt gällande rätt kangeneralplan tilläggas rättsverkningar genom att den fastställs. Fastställdgeneralplan kan innehålla regler om markens användning för olika ändamål eller omexploateringsgraden eller andra byggnadsreglerande bestämmelser. Av förarbetenatill byggnadslagen framgår alt generalplan kan göras ganska delaljerad, varvidgränsen mol stadsplanens regleringsmöjligheter är flytande. Till fastställdgeneralplan knyts inlösen- och ersättningsregler. Utredningen har föreslagitmarkförordnande som en särskilt planinstrument när kommunen med bindandeverkan vill styra markanvändningen utanför detaljplan. Förslaget ommarkförordnande har i huvudsak mötts positivt av remissinstanserna. Man kandock konstatera att remissinstanserna har uppfattat möjligheterna att användamarkförordnandet på olika sån. Några inslanser - planverkei, länsslyrelsen iGävleborgs län och ett par kommuner - anser att flera av de beslämmelser som kanutfärdas genom ett markförordnande i stället bör utgöra direkta effekter avmarköversiktens riktlinjer. Från annat håll kritiseras att inte den regleringsom 1985/86:1 181 markförordnandet ger möjlighet lill ocksä kan användas förområden med 8 Delaljplan och detaljplan. Vissa remissinslanser jiåpekaralt markförordnandet som det är oinrades-utformat av ulredningen kan fä enmyckel vidsträckt användning, och nägra befarar alt del kan leda till atl deomlältande byggnadsförbuden uppstår i ny form, Krilik har också riklats mol attförtärandet är betungande. Som jag uppfattat det grundar sigutredningens förslag lill markförordnande dels på atl marköversikten har enringa genomslagskraft vid till-ständsprövningen. dels på ambitionen att gekommunerna ett inslrumenl med vilket mark för friluftslivets behov kansäkerställas. Som jag har anfört tidigare (avsnitt 5.4,3) föreslär jag denlösningen när del gäller kommunernas engagemang i naturvärdsfrågor atl kommunenskall få möjlighet att besluta om bl, a, naturreservat med stöd avnaturvårdslagen. Kvar står dä behovet av att enligt utredningsförslaget medbindande verkan mot enskilda kunna införa beslämmelser i vissa avseenden ommarkens användning och om bebyggelsen med stöd av beslämmelserna i 2 och 3kap. Jag ställer mig helt bakomutredningens förslag att en sådan regleringsform behövs, men vill ge den ennågot annorlunda inriktning än vad utredningen föreslagit. Genom den uppbyggnad av lagensprövningssystem som jag förordar bör översiktsplanens rikllinjer och PBL:sbeslämmelser i många fall vara tillräckliga för att de allmänna intressenaskall kunna hävdas tillräckligt starkl vid tillståndsprövningen. Detta börenligl min mening minska på omlällningen av de siiualioner när rättsverkandebestämmelser skall behöva tillgripas för att säkerställa en från allmänsynpunkt lämplig utveckling av markens användning eller bebyggelsemiljön. Kvarstår emellertid alt det finns behov av att i vissa situationer kunna geöversiktsplanens riktlinjer bindande verkan genom bestämmelser somtillståndsmyndigheterna och enskilda har att följa. Jag föreslår därför, somjag har nämnt, att översiktsplanens intentioner för begränsade områdenskall kunna säkerställas genom områdesbestämmelser. Det kan ocksä nägon gång uppståfall där anser att översiktsplanens riktlinjer skulle äventyraett riksintresse enligt NRL, om de fullföljdes av kommunen. Staten bör därförsom en sista utväg kunna förelägga kommunen att genom områdesbestämmelsersäkerställa ett hotat riksintresse av detta slag. Jag återkommer senare tilldetta (avsnitt 16.4), Genom valet av namn har jag velatmarkera att bestämmelserna endast får komma till användning för begränsadeomräden i en kommun. Huvudsyftet med bestämmelserna är all de skallkomplettera översiktsplanen. Beslut om områdesbestämmelser bör också kunnaersätta utredningens förslag om s, k, underställningsavskärande effekt (s.307fO, om kommunen anser sig behöva sådan trygghet för efterföljande beslul. Mitt förslag: Omrädesbesiämmelser kan utgöra bindandebeslämmelser om användningen av mark- och vaitenomräden samt om bebyggelsemiljön, Nägon byggrätt för enskilda ellerlösenrätl till mark för kommunen uppstår inte genom områdesbestämmelser. 8 Detaljplan och områdesbestämmelser 8.8.2 Områdesbestämmelserna skall som jagnyss har nämnt lill sill innehåll nära anknyta lill översiktsplanen. Med hjälpav bestämmelserna bör sålunda riktlinjerna i översiktsplanen kunna förtydligaseller preciseras. Om-rädesbeslämmelserna lämpar sig emellerUd väl även förvissa andra uppgifter av mer administrativ karaktär. Jag skall i det följandekort beskriva i vilka situationer som områdesbestämmelser enligt min mening börkunna användas. Skyldigheten att söka lov Som jag nämnde förut (avsnitt3,6,1) föreslår jag atl PBL skall ge kommunerna möjligheter att i vissutsträckning begränsa eller vidga den krets av åtgärder som skall kräva lov,främst bygglov. Översiktsplanen kan ge anledning att överväga behovel avsamhällets konlroll av olika åtgärder, 1 en hel del fall är kanske de allmännainlressena så ringa och förhållandena i övrigt så enkla att den generelltgiltiga bygglovspliklen kan minskas. För andra områden, t,ex, därkulturhistoriska eller miljömässiga iniressen finns eller där väsentligasäkerhets- och skyddsintressen föreligger, kan en utökad skyldighet att sökalov vara befogad. Med tanke pä de påföljder som kan inträda om skyldigheten attsöka lov åsidosätts, bör i vart fall beslut om vidgning av den krets åtgärdersom skall kräva lov ske i sådana former att de kommer till fastighetsägarnasm,fl, kännedom. Starka skäl talar enligt min mening för att även beslul ombegränsningar i fräga om skyldigheten att söka lov sker i samma former. Jaganser det vara en lämplig lösning att beslut av dessa slag meddelas i form avområdesbestämmelser. Grunddragen i användningen av mark- eller vattenområden Översiktsplanens riktlinjer i frågaom grunddragen i användningen av mark- eller vattenområden kan ibland behövasäkerställas. Jag länker t, ex. pä sådana situationer där oenighet råder mellanstaten och kommunen och dä kommunen vill driva frågan till ell avgörande. Delkan gälla omräden där kommunens önskemål om exploatering inverkar på områden avspeciell betydelse för hushållningen ined naturresurser. Kommunen kan också ha elt intresseav an fä fastlagi omräden för bostadsproduktion eller annal läiortsändamåleller för störande verksam- 1985/86:1 183 heter, l.ex, soptipp, flygplats, småbåtshamn, vägar ochledningsstråk. 1 8 Delaljplan och dessa fall gäller det vanligen alt fä eltbindande avgörande i förhållande till områdesenskilda om användningen av markeller vatten. Utställningen av översiklsplanen kan leda lill reakUoner hosallmänhet eller intressenter som motiverar att ett bindande beslut behövs.Därmed inträder också en besvärsrätt för de enskilda som berörs. Jagförulsätler givelvis all det då gäller ett område vars användning är avbetydelse för kommunens utveckling. Det bör ocksä råda en betydande säkerhet iall marken verkligen behöver tas i anspråk för ändamålet, I lagrådsremissen förordade jaginte nägon speciell avgränsning av vilka typer av mark- och vattenanvändningsom skall kunna regleras genom områdesbestämmelser. Jag fann del tillräckligtatt områdesbestämmelserna normalt skall tillgodose syftei med översiktsplanen- dvs, en avgränsning som anknyter till de kommunala angelägenheterna såsom deär angivna i PBL, Lagrådel har föreslagil atl dessaangelägenheter preciseras i lagtexten. Jag har ingen erinran mot detla ochföreslär alt i PBL tas in en bestämmelse som anger alt med områdesbestämmelserfår regleras grundddragen för användningen av mark- och vattenområden förbebyggelse, fritidsanläggningar, kommunikalionsleder och andra jämförligaändamål. Som jag förut har framhållit (avsnilt 5,4,3) bör områdesbestämmelserinte kunna användas för att reglera användningen av mark som friluftsområde. Därtill skall beslämmelserna kunnasäkerställa användningen av områden som är av riksintresse pä motsvarande sättsom är möjligt med dagens generalplaner. Ett problem som påtalats i mängasammanhang och som behandlats av frilidsboendekommitlén (Ds Bo 1981:3) äromvandlingen av fritidsbebyggelse lill helårsbosläder. Jag anser all det ärfrämmande atl i PBL ta in regler om hur bosläder fär användas. Del reformbehovsom enligl min mening finns anledning all överväga är knutet lill kommunenssvårigheter att fä rådighet över den lämpliga samhällsutvecklingen i vissaområden. På den här punkten menar jag att PBL bör erbjuda vissa möjligheter, 1 sädana omräden där en frånsamhällels synpunkl lämplig omvandling pägär, föruisälter jag atl kommunengenom detaljplan reglerar den avsedda förändringen. Det finns emellertid rällstora områden med fritidsbebyggelse i mer eller mindre samlad form som allahar det gemensamt all de fungerar utmärkt för fritidsändamål, men där del avolika skäl är förknippat med problem om de genom olika åtgärder ändras tillhelärsbmk. Det huvudsakliga skälet är att kommunen får svårigheter all klaraerforderlig samhällsservice, Elt annal skäl är alt områdenas planstandard vadgäller vägnät, teknisk försörjning och mark för gemensamma ändamål är så lågdärför atl områdena inte är avsedda för varaktigt bruk. Det är också många 1985/86:1 184 gånger angeläget atl den resurs som välbdägna, enklafritidshusomräden 8 Delaljplan och utgör behälls för nuvarande ändamål, områdes- Omvandlingen sker i allmänhet genomtekniska förbättringar, tillbyggnader etc. För att reglera sädana frågor kankommunen alltid använda delaljplan. Del vore emellerUd ändamålsenligt att kunnareglera denna bebyggelse pä enklare säll, eftersom bebyggelsen redan finns ochnågon ändring i markens användning inte är aktuell. Jag har Udigare framhållilalt PBL bör bygga bl, a, på den principen all den enskilde skall ha principiellräll att få lov till kompletteringsätgärder - t.ex, tillbyggnader - utanfördetaljplan. Men del är just tillbyggnaderna som i den här beskrivna situationenframstår som olämpliga. Jag anser därför att byggnads- och bruksarean förfritidshus och storieken på tomter för sädana hus bör kunna regleras genomområdesbestämmelser. Vad jag nu har anfört innebär en viss begränsning iförhållande till mitt förslag i lagrådsremissen (s,9l). Där avsågregleringsmöjligheten byggnadsarean och storieken på tomter i hela områdenavsedda för fritidsändamål. Den begränsning som jag har funnit påkallad vidmina ytlerligare överväganden i frågan är att inom s, k, blandade områdenenbart de byggnader som ulgör fritidshus bör kunna träffas av regleringen.Däremot finns det ingen anledning atl utanför detaljplan låta kommunerna införabyggnadsreglerande bestämmelser och bestämmelser om tomtstorlek beträffandefastigheter för permantboende. Del avgörande momentet bör vara vilket ändamålsom har angetts i lovet för varje byggnad. Kan inte detta klariäggas får iandra hand byggnadens standard och det faktiska användningssättet beakias vidbedömningen av om det är ett fritidshus eller inte. Innebörden av detla är attkommunen på planmässiga grunder till en början måste avgöra inom vilka områdensom denna reglering behövs. Därefter måste kommunen undersöka vilka byggnaderinom områdel som är atl anse som fritidshus och ange dem i beslutet. Prövningav lov kan sedan göras med slöd av områdesbestämmelserna som i detta fallträffar även s,k, kompletteringsåtgärder. Placering, utformning och utförande av byggnader samtbevarande Översiktsplanen kan innehållariktlinjer som berör bebyggelsens placering, utformning eller utförande inågot speciellt hänseende. Det kan gälla t, ex, utformningen av nya byggnadermed hänsyn till kraven på hushållning med naturresurser. Det är inte hellerovanligt med s, k, glesbygdsprogram där man på olika salt vill stimuleralandsbygden och bl. a. genom viss ny bebyggelse skapa bättre förhållanden.Villkoren för sådana nyetableringar kan behöva regleras sä att en lämplig bebyggelsestrukturåstadkommes och sä att inte störningar sker på t, ex, jordbruksdrift. Det kan också röra sig om anreglera utförandet av byggnader i ett visst område där speciellaförutsättningar råder. För områden utan detaljplan där byggnaderna skall bliföremål för reparation, ombyggnad och tillbygg- Prop.1985/86:1 185 nad vill jag särskill peka pä att möjligheter bör finnasalt ange ombyggnads- 8 Delaljplan och standarden. Jag återkommer det senare (avsnilt 11,2.1), områdes- Inom skydds- och säkerhetsområdenav olika slag är del mänga gånger bestämmelser inte nödvändigt alt regleramarkens användning men däremot tillkomst, placering och utförande avbebyggelse, anläggningar m,m. Genom områdesbestämmelser anser jag att en sädanreglering bör vara möjlig, Pä samma sätt bör del vara möjligl att föreskrivavisst tekniskt utförande av bebyggelse med hänsyn lill störningar fränomgivningen, l.ex, buller, brandfara eller skredrisker. Bevarandeområden kan avse delsstörre bebyggelseomräden, dels mindre byggnadsgrupper eller enstaka byggnaderi kulturlandskapet. Kommunens tillsyn kan behöva vidgas genom ulökadbygglovsplikl och kanske införande av krav på rivningslov, 1 sådana omräden kanbäde förnyelseåtgärder och underhållsåtgärder fä stor inverkan pä delmiljömässiga och kullurhisioriska värdet. Jag förslär alltså att i PBL skalltas in bestämmelser som ger möjlighel alt reglera ombyggnadskraven samlplacering, uiformning och utförande av byggnader och andra anläggningar genomområdesbestämmelser. Även bevarande och underhåll av särskilt värdefullabyggnader eller bebyggelsemiljöer bör kunna regleras. Sådanaskyddsbe-stämnnelser som automatiskt medför etl rivningsförbud bör emellertidkunna föranleda rätt lill ersättning till fastighetsägare, vilket jag avserall utveckla senare (avsnitt 18,2,2), för allmän plats den offentliga miljön Framför allt i bevarandeområdenutgör vägar, platsbildningar och gemenstimma trafik- och friytor väsentligainslag i miljön. Som jag tidigare framhållit bör det i 3 kap, finnasbestämmelser om den offentliga miljön. Genom områdesbestämmelser bör det varamöjligt att även reglera användningen och utformningen av mark för allmännaplatser. Detta är också etl exempel på att översiktsplanen kan ange en övergripandeavsikt om bevarandeambitioner som sedan ges rättsverkan i områdesbestämmelserna. Inledningsvis nämnde jag alt jagsenare denna dag avser atl la upp lagsUftningen om exploateringssamverkan,Syftei med en sädan lagstiftning är att göra det möjligl för enskildafasiigheisägare alt i samverkan genomföra kommunala planintenlioner. Jag kommernärmare in pä exploateringssamverkan när jag i det följande behandlarplangenomförandefrä-gorna (avsnitt 10), Etl väsentligl inslag i systemetmed exploateringssamverkan är atl kommunen skall ha elt avgörande inflytandedels på frågan om en viss exploatering skall fä genomföras i sädan samverkan,dels pä avgränsningen av det område inom vilket samverkan skall äga rum(samverkansområdet) eller m.a.o.vilka fastigheter som skall kunna ingå i samverkansförelaget, Avgränsningen avsamverkansomiådet skall bestämmas utifrån planmässiga principer, dvs, efter vadsom är lämpligt atl planlägga i ell sammanhang. På de skäl som jag närmareulvecklar i del följande (avsnill 10,3) bör kommunens beslul atl avgränsasamverkansomrädel meddelas i form av antingen omr;°idesbeslämmelser ellerbestämmelser i en detaljplan. På grund av del nu anförda bör deti PBL föreskrivas atl genom omrädesbesiämmelser kan beslutas atlexploateringssamverkan får ske inom ett visst område. 8Detaljplan och oiiirådes-hestämmelser 8.8.2-8.8.3 8.8.3 Områdesbestämmelser anlas av kommunfullmäklige,som får delegera denna befogenhet till eller kommunstyrelsen Min förslag: Områdesbestämmelser skall antas avkommunfullmäktige som dock fär uppdra åt kommunstyrelsen eller byggnadsnämndenatt anta planer som inte är av principiell beskaffenhet eller i övrigi avslörre vikt. Av samma skäl som jag anfördebeträffande översiktsplan bör områdesbestämmelser i princip antas avkommunfullmäktige, 1 översiktsplanen finns emellerUd alllid fullmäktiges målangivna. Områdesbestämmelserna kan därför ofta ses som ett sätl atl i vissaavseenden förverkliga kommunens principbeslut i översiktsplanen. Därför anserjag att del i PBL bör finnas möjligheter för fullmäktige att besluta attområdesbestämmelser som inte är av principiell beskaffenhet eller i övrigt avstörre vikt skall antas av eller kommunstyrelsen. Jag har ianslutning till förslagen beträffande detaljplan närmare utvecklat skälen lillvalet av just dessa nämnder (avsnitt 8,5,2), Föriärandereglerna anser jag i alltväsentligt bör vara desamma som bör gälla för detaljplan. Jag återkommer tilldetta i specialmotiveringen. Områdesbestämmelser och detaljplan kan inte gällasamlidigl för samma markområde I slorl sett erbjuderområdesbestämmelserna och detaljplanen likartade regleringsmöjligheter. Någonfix gräns bör inte heller bestämmas i detta avseende. Enligt min mening bör detnämligen finnas en valfrihet mellan dessa två regleringsformer. Kraven pä endetaljplan är slörre i flera avseenden. Men sådant som regleras iområdesbestämmelser bör alltid ocksä kunna regleras i detaljplan. Dessaplanformer bör alltså utesluta varandra, 1 PBL bör därför tas in en bestämmelsesom innebär atl områdesbestämmelser inte fär avse områden med detaljplan, Iomräden som har områdesbestämmelser, bör dessa upphöra att gälla närdelaljplan antas, 1 korthet kan de viktigasteskillnaderna beskrivas så att områdesbestämmelser 1985/86:1 187 c inte behöver ange markens användning för olika ändamål 8 Delaljplan och o intekan ge byggrätt omrädes- c integer kommunen någon rält att lösa mark bestäinmelser o kaninskränka rätten till kompletteringsätgärder endast för fritidshus och kulturhistoriskt eller miljömässigt intressanta byggnader. Jag återkommer till dessa frågor i specialmotiveringen. 1985/86:1 188 9 Regionplanering y_9 / o Regionplanering skall vara enkommunal angelägenhet som i regel kan väntas komma till stånd i tillräckligomfattning i fria former utan medverkan av staten (s. 189) o PBL skall erbjuda ett lagfästsystem för regionplanering som etl alternaUv till plansamverkan mellankommuner i andra former (s. 190) o Regionplaneorgan skall inteutses, om de berörda kommunerna mera allmänt motsätter sig det. Utträde ur dengemenskap som tillkommit för regionplaneändamål skall förutsättaregeringsbeslut (s, 191) o Regeringens beslut omregionplanering skall ha den innebörden alt etl regionplaneorgan utses attunder eller tills vidare ha hand om regionplaneringen inom ettgeografiskt bestämt område, regionen (s, 192) o Regeringen skall antingen kunnautse ett befintligt kommunalförbund till regionplaneorgan eller förordna att deberörda kommunerna skall bilda ett särskilt regionplaneförbund (s, 192) o Det skall ankomma pä regeringenatt i stora drag bestämma regionplaneorganets uppgifter (s, 195) o Regionplaneorganel skall hamöjlighet men inte skyldighet alt från tid till annan sammanfatta sinaarbetsresultat i en formell regionplan (s. 197) o Regionplanen skall antas avregionplaneorganets fullmäklige men beslutet skall kunna prövas av regeringen.Planen skall gälla av högst . Den skall tjäna till ledningför beslut om översiktsplaner, detaljplaner och områdesbestämmelser (s, 197). 9.1 Behov av mellankommunal plansamverkan Byggnadslagens regler omregionplanering tillkom i etl läge dä det framför alll på grund av densplittrade kommunslrukturen fördtig etl stort behov av ell instrument för atllösa mellankommunala samarbeisproblem när del gällde markanvändning ochlokalisering av gemensamma anläggningar m.m. Kommuninddningsreformen har istörre delen av landel starkl minskal detta behov. Trots detla kan det dockalltjämt ofta förekomma alt åtgärder i en kommun piiverkar markanvändning ochbebyggelsefrågor i andra kommuner på ett sådant sätt att samverkan framstårsom en förulsältning för alt undvika felinvesteringar och underlätta en fränregional synpunkl gynnsam ulveckling av samhällsbyggandel och levnadsförhållandena.Det kan gälla utbyggnadsvolym och utbyggnadstakt, fördelning av utbyggnaden päkommuner och tätorter, val av och gruppering av ulbyggnadsorter och bestämmandeav bebyggelsespärrar för omräden som bör sparas. Man behöver ocksä göraregionala prioriteringar mellan olika markanvändningsbehov, lokalisera regionala anläggningaroch besluta om reservat för vägutbyggnad, kommunikationssystem och ledningar. Sädana behov av samverkan kan uppkomma på olika häll menföreligger i särskilt hög grad i storstadsområden och andra tätbebyggda områdensom omfattar flera kommuner. Där lever en stor del av invånarna sitt dagligaliv i flera kommuner. Man bor i en kommun, arbetar i en annan och använder sinfritid i en tredje. Bebyggelsen är inte lokaliserad med hänsyn tillkommungränser och betjänas av stora sammanhängande syslem av kommunikalionslederoch ledningar för olika ändamål. Särskilt i sådana områden kan det varanödvändigl att långsiktigt planera för olika verksamheter pä en regional nivå.Det kan gälla anordningar för kollektivtrafik, samarbete på undervisnings- ochvårdområdet, ordnandet av vattenförsörjning och avlopp samt hanteringen avavfall. Som andra exempel på regionala frågor kan nämnas lokalisering ochdimensionering av stormarknader, transportterminaler och anläggningar förenergiproduktion. 9.2 Former för samverkan Mitt förslag: Regionplanering skall vara en kommunalangelägenhet som i regel kan väntas komma till stånd i tillräcklig omfattning ifria former utan medverkan av staten. Enligt utredningen lyderhittillsvarande erfarenheter på att samarbete om mellankommunalaplaneringsfrågor i allmänhet kan ske pä ett informellt sätl eller i form avkommunalförbund. Remissinstanserna delar allmänt denna uppfattning, 1 likhet med utredningen ochremissinstanserna anser jag all PBL bör ulgä frän att regionplanering är enkommunal angelägenhet som i normalfallet kan väntas komma lill stånd itillräcklig omfattning pä kommunalt initiativ utan att staten behöver medverka.Arbetet bör kunna ske formlöst eller i kommunalförbund. Vid en jämförelse med förhållandenaföre byggnadslagens tillkomst finner man all behovet av regionplanering ochandra mellankommunala pla-neringskontakler minskat betydligt. Den förändradekommunslrukturen har gjort att samverkan över kommungränserna inte behövs likaofta som tidigare för atl undvikti alt åtgärder i en kommun strider motåtgärder som planeras i grannkommunerna. Det har vidare byggts upp enomfattande statlig apparat för övergripande utredningar och samordning avfrågor om markens användning i områden med regionala problem. Statligamyndigheter har i stor omfattning, särskilt i samband med länsplanering ochfysisk riksplanering, kunnat tillgodose kommunernas behov av underiag för deras lokala planering.Staten har ocksä därvid kunnat bevaka att kommunerna beaktar viktiga nationellainiressen inom olika omräden.