prop · G90365 · 1985-12-31 00:00:00 — Lagrådet har för sin delpekat på möjligheterna att antingen helt slopa den särskilda åtalsregeln ellerjustera 9 kap. 2 § andra stycket, så att det inte kommer att omfatta fall där gärningsmannenhar förfarit på del sätt som sägs i del föreslagna nya andra stycket i 9 kap. 1§. Självvill jag med anledning härav anföra följande. Som lagrådet har konstateratinnebär milt förslag att automalmissbruk av nu diskuterat slag alltid kommeratt bedömas som bedrägeribrott och i ringa fall som bedrägligt beteende enligt9 kap. 2 § BrB. I fråga om brott som avses i andra stycket av denna paragraf - s.k. snyltning - gäller enligt 12 § andra slyckel samma kapitel atl åtal inte fårväckas av åklagare annat än om det är påkallat frän allmän synpunkt. Denna åtalsprövningsregelmåste förstås så atl en särskild åtalsprövning alltid skall göras så snart ettfall av bedrägligt beteende läcks av broltsbeskrivningen i 9 kap. 2 § andrastycket och detta oavsett om del omfattas även av paragrafens första stycke.Automatmissbruk som avser ringa värden torde praktiskt laget alllid omfattasav andra slyckel; jag vill erinra om all det aktuella slyckel är avsett allläcka inte bara automalmissbruk som innebär alt gärningsmannen tillgodogör sig entjänst e.d. utan också situationer där den nyttighet som automaten tillhandahållerär en konkret sak (jfr SOU 1940:20 s. 137 f, prop. 1975/76:148 s. 153, JuU1976/77:11 s. 11 f och 23 f samt m.fl. Kommentar lill bandI, 4:e uppl., s. 379). Någol ändrat synsätt i fråga om vad som sålunda har avseltsvara den språkliga innebörden av slyckel kan enligt min mening inte häriedas urdet av lagrådet åberopade rättsfallet NJA 1984 s. 889. Alti enlighet härmed särskild åtalsprövning i princip allfid skall ske vid automalmissbrukavseende ringa värden är enligt min mening sakligt motiverat och innebär enförenkling i förhällande till nuvarande ordning. Väcks åtal, saknar del emellerfid,som jag anförde i remissprotokollet, betydelse om domstolen vid en eventuell lagföringstöder sig på första eller andra stycket i 9 kap. 2 §. Jaganser för min del mol den angivna bakgrunden alt någon justering av 9 kap. 2 §inte är erforderlig. Inte heller bör den särskilda ålalsprövningsregelnupphävas. Lagrådethar inte haft någon erinran mot det förslag som jag har lagt fram lill ändringav BrB:s bestämmelser om ocker. Lagrådet har emellertid uppmärksammat sambandetmellan reglerna om straffansvar för ocker och dem om rättshandlingars ogiltighelpä grund av ocker i 31 § avtalslagen. Som lagrådet har påpekat kommer med miltförslag straffbestämmelsen för ocker att få en större räckvidd än denkorresponderande ogiltighelsbe-slämmelsen i 31 § avtalslagen. Såvittgäller ändringen i nuvarande 5 § första stycket synes enligt lagrå det inga bärande skäl föreligga för alt inte genomföra den även i avlalsla- 54 gen. Lagrådet har funnit läget i fråga om delföreslagna andra stycket i 9 kap.5 § något mera komplicerat men anfört atl man här möjligen kan länka Prop.1985/86:65 sig att falla tillbaka på regeln om jämkning av avtalsvillkor i 36 §avtalslagen. Denna bestämmelse ger tämligen vidsträckta möjligheter att jämka ellerlämna utan avseende avtalsvillkor som är oskäliga. Lagrådet har förordat altdessa frågor om atl anpassa avtalslagen till den nya ockerbestämmelsen tas upptill behandling skyndsamt. Delkan naturligtvis synas önskvärt att BrB:s och avtalslagens bestämmelser omocker såvitt möjligt kortesponderar, även om det finns andra exempel på skillnadermellan den civilrättsliga regleringen i avtalslagen och utformningen av destraffrättsliga bestämmelser som har samband med denna. I detta sammanhangmåste emellerfid också önskemålen om nordisk rättslikhet beaktas. Vad gällerändringen i 9 kap. 5 § första slyckel BrB innebär mitt förslag i enlighet medvad jag har utvecklat i remissen atl den nordiska rättslikheten ökar. Beslämmelsernaom ocker har emellertid i aktuellt hänseende samma lydelse i de finska ochnorska avtalslagarna som i den svenska. En eventuell ändring på denna punkt börunder sådana förhållanden föregås av nordiska överläggningar och bör därförinte lämpligen göras i detta ärende. I sak har skillnaden mellan de aktuellabestämmelsernas avfattning knappast någon betydelse. Man torde nämligen kunnautgå från alt en rättshandling, som genom lagändringen förs till detkriminaliserade området, civilrättsligt sett - om inte 31 § avtalslagen är Ullämplig- i vart fall träffas av någon annan ogiltighetsgrund i avtalslagen, företrädesvis33 §. Vadhärefter gäller del föreslagna nya andra stycket av 9 kap. 5 § krävs förstraffansvar bl. a. atl det råder ett uppenbart missförhållande mellan preslafionerna.Det slår enligt min mening klart alt ett avtal som träffas av dennastraffbestämmelse även kan drabbas av ogiltighel enligt 36 § avtalslagen. Ivissa fall torde även här 33 § avtalslagen kunna vara fillämplig. Inte hellerpå denna punkt bör frågan om en ändring i avtalslagen övervägas i dettasammanhang. Detkan emellerfid finnas skäl att i nordiskt samarbete närmare övervägaförhållandet mellan 9 kap. 5 § BrB och 31 § avtalslagen. Min avsikt är alt iett lämpligt sammanhang ta upp denna fräga vid nordiska överläggningar. Lagrådethar inte haft någon erinran vare sig mot syftet med den föreslagna lagändringen eller mot tanken på att utvidga straffbestämmelsens tillämp ningsområde. Enligt lagrådet finns del dock av rättssyslematiska skäl anledning all ställa sig tveksam till sättet för den föreslagna utvidgningen. Lagrådet har också uttalat att det framstår som osäkei-t vilka följder ett totalt avskaffande av besillningskravet kan komma all få och inte ansett sig kunna tillstyrka att besittningsbegreppet helt mönstras ut ur gärnings beskrivningen. Lagrådet har i stället föreslagit en lagteknisk lösning som innebär att besittningskravet slopas endast när det gäller olovligt brukande av anläggning för automatisk informationsbehandling eller annan liknande automatisk process, dvs. gärningar som innebär s. k. lidsslöld och därmed jämförbara förfaranden. Prop.1985/86: 65 Enligt min uppfattning kan rättssyslemafiskasynpunkter inte anses ut- göranågot avgörande hinder mot att förslagel genomförs; synpunkter av denna arttorde i sä fall kunna åberopas även gentemot lagrådets förslag. Jag anservidare atl det saknas anledning befara att det skulle medföra några oönskadekonsekvenser att mönstra ut besiltningsrekvisitet när det gäller brottetolovligt brukande. Det synes inte ens teoretiskt gå atl konstruera exempel pänågra icke straffvärda handlingar som med en sådan ändring skulle kunna fallainom det straffbara området. Redan kravet på all handlandet i fråga skall haförorsakat skada eller i vart fall olägenhet för alt vara straffbart tordeutesluta att icke slraffvärda gärningar skulle kunna medföra ansvar. Den av migföreslagna lösningen har dessutom den fördelen alt den innebär alt endasl ensmärre justering av paragrafen erfordras. Jag anser mig därför böra vidhålladet remitterade förslaget. Utövervad som följer av det anförda bör i förslagel göras vissa redaktionellajämkningar av 9 kap. 5 § andra stycket BrB och 21 § datalagen. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslärriksdagen att anta de av lagrådet granskade lagförslagen med vidtagnaändringar. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. SOU 1983:50 "''. förmögenhetsbrottsutredningens betänkande (SOU 1983:50)Översyn av lagstiftningen om förmögenhetsbrott utom gäldenärsbrott Iföreliggande betänkande redovisas resultatet av det arbete som vi till och medsommaren 1983 lagt ned på översynen av förmögenhelsbrotlen. Belänkandetinnehåller förslag till lagtext och motiv lill samtliga förmögenhelsbrotl utomgäldenärsbrott. För att vårt förslag skall bli fullständigt, måste detkompletteras med bl. a. bestämmelser om sammanträffande av brott (konkurrens). Förslagelförutsätter vidare ändringar i fråga om några andra brottsbalksbroll änförmögenhetsbrotten och beträffande vissa spe-cialstraffrätlsliga bestämmelser. Efteren redogörelse för utredningsarbetets bedrivande (avsnitt 1) och nuvarande förmögenhelsbrotloch deras systematik (avsnitt 2) diskuteras i avsnitt 3 reformbehovet och iavsnitt 4 principerna för en reform. Ienlighet med direktiven har vårt arbete inriktats på atl lägga fram förslag.Varigenom lagsfiftningen på förmögenhelsbrottens område anpassas till detmoderna samhällets värderingar. Häri har ingått att ompröva nuvarandestraffvärdegränser och straffbarhelsgrader. Direktivenhar, såsom vi uppfattat dem, gett oss tämligen fria händer när det i olikasammanhang gällt all la ställning till hur djupgående översynen av förmögenhetsbroltenbör göras. Det har från böijan stått klart för oss att redan vår prövning avstraffvärdefrågor leder till tämligen omfattande ändringar i lagtexten i frågaom gradindelade brott. Strukturförändringar inom handel och näringslivföranleder vidare i vissa hänseenden ändrade brotlskonslruktioner. a. sådana i direktiven speciellt utpekade brott som ocker och datorbrottsligheloch olika företeelser som hänger samman med bruket av kontokort. Vihar emellertid ansett oss böra gå ett steg längre än som föranleds av vad nusagts. Gällande reglering av förmögenhelsbrotlen har tillämpats under en 40-årsperiodutan att göras till föremål för mera ingripande ändringar. Erfarenheterna avlagstiftningen ger därför möjlighet till en utvärdering av dessändamålsenlighet. Eftersom ändå omfattande ändringar blir nödvändiga medhänsyn till vad som i direktiven direkt ålagts oss, har vi funnit del naturiigtatt i ett sammanhang utarbeta förslag lill ändringar i den bestående ordningensom motiveras av brister i lagsfiftningen eller olägenheter som uppdagats vidtillämpningen därav. Ivårt arbete har vi byggt vidare på den grund som nuvarande lagstiftning ulgör.Eftersom vårt förslag innefattar en översyn av samtliga förmögen-helsbrolt utomde i 11 kap. BrB upptagna gäldenärsbrotten, har vi an.setl oss kunna utformastraffbestämmelserna ulan alt vara bundna av den nuvarande formellauppbyggnaden av straffbuden. Vihar undersökt utrymmet för avkriminalisering och behovet av nykri- 57 Prop.1985/86: 65 minalisering i syfte all åstadkomma en mera tidsenligt avgränsningav det straffbelagda området. Vissaförfaranden med egendom är straffbelagda även om ingen skadaeller ens olägenhet uppkommer av brottet, l.ex. vid egenmäktigt förfarande. Iförhållande härtill innebär förslaget en viss begränsning av delkriminaliserade området. Vidare föreslår vi att ringa fall av vissa annarskriminaliserade gärningar skall vara undantagna frän ansvar. Med hänsyn tillutvecklingen i samhället anser vi all rätten till laga självtäkt bör utvidgas.Nuvarande kriminalisering av oaklsamma förfaranden (främst vissa former avhäleriförseelse) begränsas. Utrymmetför nykriminalisering på grund av ändrade värderingar i samhället ärbegränsat. Inom området för den huvudsakhgen "intellektuella" brottslighetsom regleras i gällande 9 kap. BrB (bedrägeri, ocker och häleri) finns del dockett visst behov av nykriminalisering. Vi föreslår sålunda en särskildbestämmelse om datorbedrägeri, utvidgning av till-lämpningsområdel för ockersamt en nyreglering av häleri och annan efterföljande medverkan. Vihar velat nå en bättre värderingsmässig anpassning fill gängse uppfattningargenom att lägga vikt vid den skada som uppkommer för den som drabbas av etlbrott i stället för att betona vinningsmotivet hos gärningsmannen. Vi villvidare med ändrade konkurrensregler möjliggöra alt domsluten ger uttryck förvad som är del primärt brottsliga frän den angripnes synpunkt. När t. ex. engärningsman samfidigl med att han förövar en bagatellartad stöld gör sigskyldig skadegörelse och hemfridsbrotl och de senare brotten framstår somdet väsentliga, är del enligt vår mening inte rimligt att han såsom förnärvarande döms enbart för stöldbrotlet. Vidutformningen av slraffskalor och gränsdragningen mellan brottens svårhelsgraderhar vi strävat efter atl åstadkomma en ordning som bättre stämmer överens medden allmänna bedömning av förmögenhelsbrottens slraffvärde som under de senastedecennierna vuxit fram inom vårt kulturområde saml atl begränsa användningenav fängelse. En ökad användning av strafföreläggande blir möjlig som en följdav atl vi efterkommit uppmaningen i direktiven all utforma straffskalorna såatt sådant föreläggande kan utnyttjas vid alla brottsarter där slrafflaliludeninnehåller böter. Vihar hafl i särskild åtanke att utan att rättssäkerheten eftersatts åstadkommastörsta möjliga enkelhet i regelsystemet och en effektivare och mindrekostnadskrävande straffprocess. Vi har tagit lill vara möjligheterna all slåsamman slraffbud oeh undyikit.kasuisliska, dvs. för speciella fall utformade brotlsbestämmelser,såsom nuvarande bestämmelse för tillgrepp av forlskaffningsmedel. Pä detsättet har vi nedbringat antalet brott (brottstyper) lill inemot hälften.Syftet härmed är atl undgå många gränsdragningsproblem och göra den juridiskabedömningen av förmögenhetsbrolten enklare. Förslagelinnebär atl kapilelindelningen av förmögenhetsbrolten i BrB 58 ändras. Dennuvarande systematiken med brotten fördelade på olika kapitel i Prop.1985/86:65 BrB efter sättet för brottets förövande har lett lill betydandepraktiska olägenheter lill följd av att besittningen tillmäts en avgörande viktoch alt innebörden av delta begrepp är oklar. (Huruvida olovliga förfogandenöver en annans sak blir att bedöma som brott enligt 8 kap. om stöld, rån ochandra tillgreppsbroll eller som brott enligt 10 kap. om förskingring och annantrolöshet är sålunda helt beroende av om ett olovligt besittningstagande ellerannan besittningsrubbning sker eller om föremålet redan befinner sig igärningsmannens besittning, när han förfogar över del olovligen.) I en översiktöver ett stort antal rättsfallsreferal belyses de problem besittningsbegreppetvållat i rättsfillämpningen och den rättsosäkerhet som blivit ett resultatdärav. De olägenheter och problem som hänger samman med besitlningsbegreppelhar föranlett oss all lägga fram etl förslag till slöldbegrepp, som lar siktepå den olovliga lillägnelsen och inte har olovligt besittningstagande som ettsärskilt brotlsrekvisil. Vi har därför inte kunnat bibehålla besittning somgrundläggande kriterium för kapilelindelningen. Vihar stannat vid all föreslå att till 8 kap. BrB förs brott som förutsätter alt brotlsobjeklelär en sak i betydelsen av ett konkret objekt. Till 8 kap. överflyttas därför skadegörelsebrolleni nuvarande 12 kap. och från 10 kap. sakförskingring, olovligt förfogande ocholovligt brukande. Övriga brott, som kännetecknas av atl de inte nödvändigtvisförutsätter atl brotts-objektet är ett konkret föremål, fördelas på 9 och 10kap., varigenom bedrägeri, utpressning och ocker kan behällas med principielltoförändrat innehåll. Häleribroltenär tämligen godtyckligt placerade i 9 kap. BrB och kännetecknasav atl de förutsätter ett förbrott, som emellertid inte behöver vara ett förmögenhelsbrotl.Vi föreslär bl. a. på grund härav att häleribrolten flyttas till detledigblivna 12 kap. Deav förslagel berörda kapiUen i BrB har vi gett följande rubriker: 8 kap. Om stöld, rån ochskadegörelse m. m. 9 kap. Om bedrägeri, utpressningoch ocker m. m. 10 kap.Om behörighetsmissbruk m. m. (11 kap. Om gäldenärsbrott) Om häleri m. m. Iavsnitt 4 behandlas vissa laglekniska frågor och behovet av precisering av detstraffbelagda området. I det sammanhanget diskuteras användningen avgeneralklausuler. Iavsnitt 5 behandlas vissa frågor om konkurrens (sammanträffande av brott). Vi uttalar oss där för en förenkling av den myckel komplicerade konkurrensläran. En kritisk granskning görs av en tilläm pad teknik för konkurrensbedömning som tar sig uttryck i atl förövandet av etl visst brott i stället för alt bestraffas särskilt föranleder all ettannat brott bedöms som grovt. Önskemålet alt förmögenhelsbrottens straffvärde bättre skall anpassas lill rådande värderingar talar starkt för att man bör 59 Prop.1985/86:65 överge denna, ordning och i stället döma för båda brotten ibrottskonkurrens, t. ex. bedrägeri och urkundsförfalskning eller stöld ochskadegörelse. I avsnittet behandlas också problemafiken vid bedömningen avserie-brottslighet. Förslagetstöldbegrepp behandlas i avsnitt 6. Att olovligen fillägna sig en lös sak som fillhörnågon annan utgör enligt förslaget stöld. Brottsbeskrivningen innehiiller intenågot krav på ett olovligt besittningstagande. All olovlig tillägnelse av ensak som tillhör någon annan utgör därför stöldbrotl, såvida gärningen inteockså uppfyller rekvisiten för bedrägeri, utpressning, ocker eller häleri. Enytterligare förutsättning är att gärningen innebär åtminstone olägenhet försakens ägare. Däremot fordras inte som att den innebär ekonomiskskada. Även saker ulan egentligt förmögenhetsvärde kan enligt förslagel varastöldobjekt. Slopandetav nuvarande krav pä olovligt besittningslagande och ekonomisk skada innebäratt stöldbrottet omfattar utom nuvarande stöldbrott, inklusive bodräkt, ävensakförskingring, såvitt avser annan tillhörig lös sak, egenmäktigt förfarande iform av tillgrepp med lillägnelseuppsål samt olovligt förfogande över lös saksom fillhör annan. Innebördenav begreppet tillägnelse i gällande rätt är inte helt klar. Förslagetsstöldbestämmelse innehåller en definifion av begreppet i syfte alt undanröjanuvarande oklarheter. Iavsnitt 7 behandlas vissa allemansrältsliga frågor. Dennuvarande straffrättsliga regleringen av tagande av naturalster är otillfredsställande bl. a. såtillvida att vad som envar fritt får ta i skog och mark kan bestämmas bara genom en på intet sätt självklar motsalstolkning av gällande straffbestämmelse för åverkan. Rätten för vem som helst att i skog och mark fritt plocka vilda blommor, bär och svampar i den mån naturvårdslagstiftningen inte lägger hinder i vägen torde vara oomstridd. Vi anser alt det av strafflagstiftningen bör klart framgå atl den som ulan markägarens lov tar sädana naturprodukter inte riskerar ansvar för stöld eller något annat förmögenhelsbrotl. I inledningsbesläm- melsen till 8 kap. om stöld, in, skadegörelse m. m. anges därför uttryckli gen atl kapifiets bestämmelser inte är tillämpliga på gärningar som består i atl i skog eller mark plocka bär, svampar, nötter, kollar, örter eller liknan de naturprodukter. Med några undantag innebär uppräkningen endasl en kodifiering av gällande rätt. Tillgrepp av andra än de särskilt undantagna naturalstren skall enligt förslaget bedömas enligt de allmänna bestämmel serna om stöld, skadegörelse, egendomsbrott osv. oavsett var tillgreppet sker. Vi anser inte att det finns skäl att ha kvar en särskild bestämmelse om åverkan. I avsnittet behandlas även den i allemansrätten ingående rätten att 60 färdas över annans mark. Nuvarande lagande avolovlig väg utgör enligt Förslagets brottsbeskrivning innebär en klar- Prop.1985/86:65 are avgränsning av det kriminaliserade området. Iavsnitt 8 behandlas förslag om en viss utvidgning av laga självtäkt, dvs. rättenatt återställa etl besitlningsförhållande som rubbals olovligen. Enligtgällande rätt får ett olovligen rubbat besittningsförhållande återställas aven enskild endasl om del kan ske på bar eller färsk gärning. Rätten till självtäktupphör alltså mycket kort lid efler del atl angreppet skedde. Den somexempelvis återfinner stulen egendom får inte själv ta tillbaka den, om detinte kan ske i nära anslutning till stölden. Enligt förslaget utsträcks självläktsrälteni tiden. Den vars besittning fill egendom rubbals, t. ex. genom ett stöldbrotl,skall själv få återställa besittningsför-hällandel även om del sker senare änpå färsk gärning. Förslageti denna del motiveras av ändrade samhällsförhållanden med en ansenlig ökning avegendom som kan utsättas för brottsliga angrepp, stegring av antalet tillgreppsbrolloch upplösningen av ett tidigare tämligen stafiskt levnadssätt, vilken bl. a.hänger samman med urbaniseringen och ökningen av tillgången på bilar och andratransportmedel. Gällanderegler om godtrosförvärv av äganderätt m. m. lill lösa saker innebär emellertidatt etl återtagande av tillgripen egendom senare än på bar gärning kan kommaatt stå i strid med en rätt lill saken som någon annan har förvärvat eflertillgreppet. För all minska risken för förvecklingar på sådan grund föreslåsatt den som tar tillbaka tillgripen egendom skall vara skyldig att anmäla det lillpolisen, om återtagandet inte sker på bar gärning. Förmögenhelsbrotlmed anknytning liU datorer Vihar undersökt och i avsnitt 9 redovisat i vilken mån del kan finnas behov avändrade straffbestämmelser så att datoranknutna gärningar som innebär angrepppå annans förmögenhet i vedertagen mening kan få en lämplig straffrättsligabehandling. Vårslutsats är alt datorrelaterade förmögenhelsansgrepp endasl i be gränsad utsträckning bereder straffrättsliga rubriceringsproblem, som di rekt hänger samman med att angreppet sker med utnyttjande av datortek nik. Gällande bestämmelser på förmögenhelsbrottens område är nämligen i stor utsträckning tillämpliga, oavsett inblandningen av datorteknik. Del samma gäller förslagels bestämmelser. En viss typ av förmögenhelsan- grepp kan emellerfid med datorteknikens hjälp utföras på ett så särpräglat sätt alt det finns behov av särskilda brotlsrekvisil för denna typ av gärning ar. Del gäller sådana gärningar som består i atl gärningsmannen ulan att vilseleda någon åstadkommer ett oriktigt databehandlingsresultat, som innebär ekonomisk skada för annan, vanligen genom alt gärningsmannen med datorteknikens hjälp oriktigt tillgodoförs ett visst penningbelopp. Denna typ av gärningar är det med gällande lagstiftning svårt atl alltid ge en lämplig rubricering och därmed påföljd. Prop.1985/86:65 Vi föreslår att bedrägeribestämmelsen kompletterasmed en särskild Varkengällande straffbestämmelser för förmögenhelsbrotl eller förslagetsmotsvarigheter kan sägas bereda ett fillfredsställande skydd för datorprogrameller lagrade data som någon vill ha ensamrätt till av kommersiella skäl.Gällande upphovsrättslig lagstiftning saml lagstiftningen om illojal konkurtensär dock föremål för översyn. Våröversyn av straffansvaret för ocker redovisas i avsnitt 10. Värtförslag innebär att straffbelagda området för ocker i samband medrättshandlingar i allmänhet på förmögenhetsrättens område i allt väsentligt skallvara oförändrat. En mindre ändring har dock gjorts i beskrivningen av ockersitualionen. Angelägenhetenav atl mer effekfivl än kunna komma lill rätta med ocker i samband medlåneverksamhet på den s. k. grå marknaden har föranlett oss alt föreslå att densom i sådan verksamhet bereder sig uppenbart oskälig ränta eller annanuppenbart oskälig ekonomisk förmån i samband med ufiåning av pengar skalldrabbas av straff för ocker oberoende av om låntagaren utnyttjat ett underlägehos motparten på det sätt som gällande ockerbestämmelse förutsätter. Förslagelinnebär lättnader i utredningshänseende och syftar till atl möjliggöraeffektivare ingripanden även mot finansiärer av låneverksamheten. Ringafall av de i ockerbestämmelsen beskrivna gärningarna har i förslaget undantagitsfrån ansvar. Gradindelningenav brott enligt förslaget behandlas i avsnitt 11. Förslagetinnebär att nuvarande teknik med gradindelade brott bibehålls. Vi haremellertid ändrat innehållet i de olika graderna och förskjutit gränsernamellan svårhetsgraderna uppåt. Härigenom ernås en allmän sänkning avstraffnivån. Enligtförslaget är flertalet brollskalegorier indelade i tre svårhets-grader. Denlägsta graden omfattar därvid "mindre allvariiga" fall, och dengrövsta graden förbehålls "särskilt allvariiga" fall. Mellangraden omfattardärmed enligt förslagets indelning "allvariiga" fall. Närdel gäller den privilegierade formen avviker förslaget alltså från vad som gäller genom alt dit hänförs mindre allvariiga fall i stället för bara ringa fall. Avsikten härmed är atl vidga tillämpningsområdet för den lägsta graden av en brottsart.