prop · G903100 · 1985-12-31 00:00:00 — Det kan konstateras att en snabbarekommunal expansion än den som förordat skulle leda lill en skärptkonflikt mellan löntagarna och den offentliga sektorn om det realekonomiskautrymmet. I den män denna konflikt tar sig formen av en ökning avinflationstakten, skulle konkurrenskraft, produktion och sysselsättning kommaatt hotas. Det bör betonas att även i enutveckling som ansluter till de riktlinjer antagit för den ekonomiskapolitiken kan den kommunala konsumtionen fortsätta att expandera. Detta mäste emellertidske i en lägre takt än under senare är. 1985/86: 100 Utvecklingenav den kommunala konsumtionsvolymen med hänsyn till befolkningsförändringarvid oförändrad standard ligger pä knappt I % per är. Härvid har nägon hänsyninle tagils till bl.a. utrymmet för rationaliseringar och omprioriteringar. Den faktiska volymutvecklingen har emellertidblivit klart snabbare. 1 bilagda preliminära nationalbudget bedöms denkommunala konsumtionsökningen komma att stiga med 1986, vilket ocksåavseväri överstiger vad som framkommer ur de kommunala fierårsplanerna. Den finansiella utvecklingen och 1987 bestämsdels av inkomstutvecklingen, som kan beräknas med relativt god säkerhet dåskatteinkomsterna hänför sig till löneutvecklingen tvä är tidigare, dels av deantaganden man kan göra om volym- och prisutvecklingen under de kommande tväåren. Inkomsternakommer att öka med i del närmaste . För utgifterna har antagils alt löneökningen 1987stannar vid och att prisökningstakten går ned till 3,. Med envolymutveckling pä , vilket överensstämmer med såväl de av antagnariktlinjerna som den utgiftsutveckling som följer av befolkningsutvecklingen,förbättras den kommunala sektorns finansiella sparande för att 1987öka ytterligare. Därvid har några hänsyn inte tagits tillrationaliseringspotentialen hos kommuner och landsting. Detta bör jämföras medde bedömningar som gjordes i prop. 1984/85:40, att den kommunala sektornlångsiktigt bör kunna ha ett mindre finansiellt underskott, som svarar mot endel av sektorns invesleringar. Den nu förutsebara finansiella utvecklingenriskerar atl 1987 leda till en snabbare ökning av volym och kostnader i denkommunala sektorn än vad som är förenligt med en fortsatt utveckling motsamhällsekonomisk balans. Även om så inte skulle bli fallet och den starkakommunala inkomstutvecklingen enbart skulle leda fill att det finansiellasparandet i den kommunala sektorn ökade ytterligare, är det inte rimligt attkommunerna långsiktigt skall öka sina finansiella tillgångar somstatens skuldsättning ökar. Detprimära ansvaret för konsumtionsutvecklingen i den kommunala sektorn åvilargivetvis kommuner och landsting själva. För att begränsa konsumtionsökningentUl får nya resurser för prioriterade områden inom barn- ochäldreomsorgen i stor utsträckning tillskapas genom en omdisponering avbefinfiiga resurser. En viktig uppgift för kommuner och landstingskommunerde närmaste åren blir därför att omfördela resurser inom sina verksamheter fillprioriterade områden och alt effektivisera den befintliga organisationen.Statsmakterna måste också visa återhållsamhet vad avser nya krav och regleringarpä den kommunala sektorn. Del pågående arbetet med att minska detaljregleringenmåste drivas vidare med kraft för atl ytteriigare öka möjligheternaför kommuner och landsting att utnyttja resurserna pä mest Prop. 1985/86:100 effektiva sätt. Löneutvecklingen har en mycket stor betydelse förkostnadsutvecklingen inom kommunsektorn. Som exempel kan nämnas att enprocentenhels snabbare löneökning leder till en försvagning av det finansiellasparandet i kommunsektorn med drygl . I praktiken innebär enalltför snabb lönestegring att verksamhetens utrymme mäste inskränkas. Jag villdärför betona vikten av att löneökningarna hälls på en nivä som gör det möjliglatl gä vidare på vägen mot samhällsekonomisk balans. Mot bakgrund av den finansiella utvecklingen ikommunsektorn, och för att skapa en grund för en begränsning av den kommunalakonsumtionen så att det nödvändiga utrymmet kan skapas för en ökning avreallönerna, är det enligt min mening nödvändigt att vidta åtgärder i dämpanderiktning även från statens sida. Kommunernas och landstingskommunernas mycket godaekonomiska läge skall ocksä ses mot det betydligt kärvare statsfinansiellaläget och det nödvändiga i alt vidta åtgärder för att förstärka statsbudgeten.Mot bakgrund härav och i kombination med nödvändigheten av att begränsa denkommunala konsumtionstakten anserjag det befogat att vidta ätgärder för att draned de statliga transfereringarna till kommunsektorn. Elt fortsatt arbete medatt bryta automatiken i bidragssystemen är dessutom nödvändig. 1 övrigt börinle beslut nu fattas om att räkna upp bidragen till kommunsektorn för 1987.Ersättningarna till landstingen från staten och sjukförsäkringen kan dockbehöva räknas upp något. 1 budgetförslaget ingår sålunda en viss neddragningresp. avveckling av en del bidrag till kommunerna som utgår påstatsbudgeten. De åtgärder som föreslås gäller bl. a. skolans område därbidragsnivän för bidragen till lärarlöner sänks med 3 procentenheter.Stimulansbidraget lill utbyggnaden av barntandvärden föreslås bli avvecklatfr.o.m. Därtill kommer vissa ytterligare neddragningar närdet gäller statsbidrag till vägar, kollektivtrafik, m.m. Sammantaget uppgår neddragningarna av despecialdestinerade kommuntransfereringarna till ca . Jagavser atl återkomma med förslag om vilka ytterligare ätgärder sombör vidtas i syfte att få en samhällsekonomisk acceptabel utvecklingi den kommunala sektorn och för att stärka statsfinanserna. Då kommer ett mer aktuelltunderlag om utvecklingen att föreligga såväl vad avserkommunsektorn som samhällsekonomin som helhet. Omfattningen av de åtgärder som behöver vidtas börenligt min mening avvägas mot kommunsektorns ekonomiska situation, sä att de kan ske inom ramen för ett i stort sett oförändrat skattetryck. Åigärderna bör leda lill att den kommunala verksamheten utvecklas inom det givna samhälls ekonomiska utrymmet. En aktiv omprövning och effektivisering av befint liga verksamheter, kombinerat med en minskad statlig styrning som ger kommunerna möjlighet att lättare anpassa sina verksamheter lill lokala förhållanden, bör ocksä medverka till detta. För alt kunna stödja de kommuner som har en besvärlig ekonomisk situafion kommer jag alt föreslå att medelsramen för extra skatteutjämningsbidrag höjs. De ätgärder av slörre belydelse som tas upp ibudgetförslaget liksom de som kommer att föresläs senare , avser år1987. Kommunerna fär därmed goda möjligheter att beakta dessa i sitt normalabudgetarbete och då effeklivt genomföra förändringar i sina verksamheter. (Fi 1983:05) har nyligenavslutat sitt arbete och överiämnat sitt betänkande (SOU 1985:61) tiU mig. Jagavser alt mol bakgmnd av kommitténs förslag och efter avslutad remissbehandUngåterkomma i vår med elt förslag fill ett reviderat skatteutjämningssystem. Jag avser mot bakgrund av vad som anförts ochefter ytterligare beredning återkomma med förslag till mer generella åtgärderinom del kommunalekonomiska området . Regeringensekonomiska polifik har som yttersta mål alt återställaden fulla sysselsättningen och nä ökad välfärd för folkets breda lager. Deframsteg som gjorts i fråga om tillväxt avproduklionen och bättre balans i ekonomi har skapat fömtsättningar föratt dessa mål skaU kunna näs. Men den viktigas-le fömtsättningen kvarstår: denekonomiska polifiken måste med stor fasthet och konsekvens fortsätta atl följa"den tredje vägen". När den ekonomiska politiken lades om hösten 1982byggde den på en långsiktig strategi. Denna hade tre huvudelement; attåterställa näringslivels produktionskraft och lönsamhet, att öka sparandel ochminska budgetunderskottet samt atl bekämpa inflationen genom en kraftigtdämpad kostnadsutveckling, främst på lönesidan. Väsenlliga resultat har uppnåtts i samtliga dessaavseenden. Svensk industri har visat en god förmåga till återhämtning, fömyelseoch utveckling. Den har snabbt och krafligl förbättrat produkfion, lönsamhetoch invesleringar. Sparandet i ekonomin har ökat, inle minst genom alt denoffentliga sektorns sparandeunderskott gått ner frän av bmttonationalprodukten1982 fill . Och inflationslakten i har nästan halverats . Regeringens polifik har genom dessa resultat fäll ett utbrett slöd ochhar mötts med växande förtroende av bäde näringsliv och löntagare. Den ekonomiska politiken för de kommande tre årenhar samma huvudinriktning. Alltfort gäller att vägen mot full sysselsättningoch ökande välfärd innebär både arbete och sparande, bäde fiUväxl avproduktionen och stramhet i den ekonomiska polifiken. I denna finansplan har de väsentliga inslagen istrategin presenterats. Dess bärande tanke är att tiUväxt i ekonomi denärmaste åren oundgängligen fömtsätter en fortsalt mycket god konkurrenskrafthos värt näringsliv. Det innebär att kampen mot inflationen mäste fullföljas. Dentillväxt som därmed uppnås måste tUl betydande del användas för 39 attminska våra underskott och öka sparandet för produktiva investering- Prop.1985/86: 100 ar. I övrigt måste fillväxten fördelas sä, all reallönerna kanstiga och Bil. 1 hushällens realinkomster öka. Det finns starka fördelningspolitiskaskäl som talar för en sådan användning av ett förbättrat produktionsresultat.De kraftiga försämringarna av reallönerna under den ekonomiska krisen harpressat ner köpkraften för mänga hushåll tiil en oacceptabelt låg nivä. Slutsatsernaför den ekonomiska politikens utformning är följande. Löneförhandlingarna bör inriktas pä atl sluta avtalsom sträcker sig , exempelvis en treårsperiod. Syftet medsådana avtal bör vara att nå både låga kostnadsökningar och höjda reallöner.Det är bara genom en tillräckligt långsiktig uppgörelse om lönerna somförutsättningar kan skapas för höjda reallöner, som långsiktighet ilönepolitiken skapar tiUtro tUl stabiUteten och expansionsförmågan hos värekonomi. Den ekonomiska politiken inriktas på en fortsallminskning av budgetunderskotten för att dämpa prisstegringarna och ökasparandet i ekonomin. Skattetrycket hälls på i huvudsak oförändrad nivå.Den statliga inkomstskatten justeras så, alt löneförhandlingarnassyfte främjas. Samfidigt effektiviseras utjämningen av kommunalskatterna. En väl fungerande offenfiig sektor, som ger vård,utbildning och service utifrån medborgarnas behov, är en viktig del avmänniskans välfärd. Men om utrymme skall kunna beredas för höjda reallönerunder mäste utbyggnaden av den offentliga verksamhetenbegränsas. Med hänsyn tUl de oundgängliga behov som kommuner och landsfingtillgodoser inom vård, ulbildning och omsorg måste den kommunala konsumtionenfä fortsätta att växa, om än i långsammare takt än . Denstatliga konsumtionen måste däremot fortsätta atl minskas. Del budgetförslagsom nu läggs fram har denna inriktning för /87. En ekonomisk politik efter dessa riktlinjer är denenda som gör det möjligt för alt fortsätta sin intemalionelll unikautveckling, där både arbetslöshet och infiafion minskar, där vi har både ettblomstrande näringsliv och ökad välfärd för folkets fiertal. Den strategi, som politiken är ett uttryck för,bygger pä alt del är möjligl att upprätta ett harmoniskt samspel mellan denekonomiska polifiken och löneutvecklingen. Om arbetsmarknadsparternas insalserför att hålla kostnadsstegringarna nere skall resultera i höjda reallöner,mäste samhällets beslutsfattare hålla tillbaka statens och kommunernasresursanspråk, så att skattetrycket kan håUas oförändrat. Strateginsgenomförande kräver således att den ges ett brett stöd frän alla grupper i vårtsamhälle. Regeringen kommer alt arbeta för att ett sådant stöd kan uppnås förden ekonomiska politik som måste föras i vårt land. Prop.1985/86: Bil. Regeringen uppdrog ät riksrevisionsverkel(RRV) atl fill regeringen redovisa verksamheten med statliga kreditgarantier engäng per är. RRV har inkommit med sin redovisning den 19 november 1985.1 tabell1 sammanfattas uppgifterna i redovisningen. Den aktuella redovisningen avgällande garantiramar är kassamässig och avser fr. o. m. i är ramstorleken den1 juli mol fidigare . Statliga garantier per (Garantiramar per ) Under budgelårel 1984/85 betalningar av tidigare infriade garantier (22243,9) (21 101,3) (21101,3) (40,6) Garantiramarna för Teleinvesl,, , ochgarantin för utvinning av gas och olja har ökat mest medan ramarna förgarantier till strukturomvandling och stöd liU varvsföretag har minskalkraftigt. Det är i huvudsakexportkreditgarantierna som svarar för differensen mellan medgivna garantiramaroch gjorda garantiutfästelser. Utfästelse för exportkreditgarantier sett överett helt är kan lämnas tUl belopp som överstiger de fastställda garantiramarna.Även utfästelserna för överstiger garantiramama på grundav ändrade valutakurser. Den garanterade kapitalskulden harökat med ca 4268 milj.kr.sedan den 30 juni 1984. Härav svararvalutakursförändringar exkl. exportkreditgarantierna för ca 1 700 milj. kr. Utgifterna UU följd av infriade garantier uppgår /85 tilldrygt 2900 milj. kr. och härrör främst från stödet till varvsföretagen Prop.1985/86: 100 (1 949 milj.kr.) och exportkreditgaranfier(ca 830milj.kr.). Inkomster från garantiavgifter uppgick förmotsvarande period till 511 milj. kr. en ökning med drygt 100 milj. kr. ochinkomster följd av återbetalning av infriade garantier till ca 429 milj.kr. Av garantiavgiftsinkomsterna härrör ca 320 milj. kr. Statens nettoutgift uppgick således kassamässigtfill ca . RRV anför i sin skrivelse till regeringenall även om garantiavgifter tas ut i ökad omfattning för nya garantier ochgarantisystem, får delta inte något större genomslag pä avgiftsinkomsterna eftersomstocken främsl består av äldre garantier som inle är avgiftsbelagda. Omexportkreditgarantisystemet exkluderas skulle en enprocentig avgift päuteliggande garanterad kapitalskuld för återstående garantier i sin helhetuppgå lill ca 600 milj. kr. Regeringen har bemyndigande attfastställa den ram inom vilken fär teckna garanfier för teleinveslAB. Med anledning av beslut inom tilläggsbudget I för innevaranderiksmöte om den ändrade omfatlningen av investeringar harregeringen beslutat medge att teckna garantierupp till elt belopp av ca 7000 milj. kr., en höjning med 2000 milj. kr. Inomindustridepartementets område kommer statsrådet i del följande attföreslå atl garantiramen för höjs med 146 milj. kr. Inga ytterligare förslag om förändringar avstatliga garantiramar som träder i krafl senare än harförelagts efter kompletteringspropositionen 1985. Statens garantiåtagande kommer därmed att uppgåtill ca 143 397 milj.kr. den IjuU 1986. Statens nettoutgifter för garantiverksamheten harökat från budgetaret 1983/84 till /85. Jag har lidigareframhållit att denna verksamhet inte bör subventioneras. Vid min anmälan till 1984 ärskompletteringsproposition föreslog jag atl de garanlisystem som baseras påårliga ramar borde omvandlas lill s.k. engagemangsramar. Detta bör genomförasför alla garantisystem senast tiU . Jag vill i delta sammanhangerinra om all ställde sig bakom milt förslag om att garantiramama isyslem med engagemangsramar fr.o. m. /86 skall reduceras medett belopp motsvarande förlusten inom resp. system under föregående budgetär. Vid min anmälan till 1985 ärskompletteringsproposition föreslog jag att alla garantiavgifter skuUe betalas i förskott, även för de garantier i system där avgifterna för äldre garantier fortfarande eriäggs i efterskott. Jag före slog alt denna princip borde gälla genomgående från . hade inget att erinra mot detta. Det är av vikt att principen tillämpas genomgående. RRV har fått regeringens uppdrag alt utveckla ett ADB-baserat redovisningssystem för den statliga garanti verksamheten. Systemet skall bl. a. baseras på löpande redovisningar från långivarna. Kreditinstituten har vid tidigare kontakter framhållit att en sådan löpande redovisning fömtsätter en enhethg princip vad avser betal ningstidpunkten för de avgiftsbelagda garantierra. Jag vill i detla sammanhang framhålla attprinciperna om avgiftsbelägg- Prop. 1985/86: 100 ning ochförskottsbetalning skall gälla alla typer av statliga garantier Bil. 1 dvs.kreditgarantier, grundfondförbindelser, garantifondförbindelser och motsvarande. 2 Vissa övergångsåtgärder med anledning av förordningen omavräkning av utgifter på Statsbudgeten Somen följd av införandel av den statliga bokföringsförordningen (1979:1212) och ianslulning till den tekniska moderniseringen av det statliga redovisningssystemet- system S - har regeringen utfärdat förordningen (1985:498) om avräkning avutgifter pä statsbudgeten. Förordningen gäller fr. o. m. ochersätter förordningen (1940:695) om bokföring av utgifter på statsbudgeten. Deviktigaste förändringama till följd av den nya förordningen är att enkonsekvent princip införs för avräkning av utgifter mot samtliga typer avanslag. Principen innebär bland annat att skulder skall beaktas vid bokslutetförutsatt att de är kända och går alt beräkna samt att den s. k.äldreposttekniken avskaffas. Äldrepost-tekniken innebar att det på obetecknadeanslagsposter på förslagsanslag var möjligt att - i den mån medelsutrymme fannskvar på anslaget för det föregående budgetåret - belasta det följande budgetåretsanslag med eftersläpande utbetalningar om utgiften var hänförlig till detföregående budgetåret. Redovisningen av detta var tekniskt komplicerad, vilketbl. a. medförde svårigheter att kontrollera om möjligheten utnyttjades pä etlkorrekt sätt. En av effektema av den nya förordningen omavräkning av anslagsmedel är att de anslag på statsbudgeten som har kvarståendeskulder från /85 och inte avräknat dessa pä anslaget för1984/85, måste göra detta på 1985/anslag eftersom avräkning av skulderenligt den nya förordningen obligatoriskt skall göras mot samma års anslag.Därvid kan engångsvis uppstå en rent bokföringsmässig merbelastning på anslagenför 1985/86 eller senare i de fall RRV medgivit tillfällig dispens från den nyaförordningen. Jag vill i detta sammanhang informera omatt för att möjliggöra för myndigheterna alt korrekt bokföra den merbelastningsom kan uppkomma tiU följd av de nya bestämmelserna har jag för avsikt atlåterkomma tiU regeringen med förslag fill en förordning som medger en sådanmerbelastning - upp till en viss nivå - för obetecknade poster päförslagsanslag. På reservationsanslag får tilläggsanslag för detla ändamålprövas på sedvanligt sätt. Obetecknade anslag kommer sannolikt inte alt beröras. 3 Åtgärder för bättre effektivitet och kassahållning '""p- - 'oo Som jag nämnt i det föregående pågår ett omfattande arbetesom syfiar till att öka effektiviteten i den statliga verksamheten ochförbättra statens kassahållning. Jag skall här kortfattat redogöra för någraätgärder som är aktuella. I syfte att fä till stånd en störrelångsiktighet i budgetprocessen har en försöksverksamhet med treårigabudgetramar och fördjupade anslagsframstäUningar inletts. Under hösten1985 har vissa myndigheter fått särskilda budgetdirektiv. Dessa myndigheterskall ta fram ett fördjupat underlag för regeringens ställningstagande införnästa års budgetarbete. Försöket genomförs i huvudsak enligt det förslag somverksledningskom-mitten har presenterat (SOU 1985:40). Med utgångspunkti budgetdirektiven skall de berörda myndigheterna lämna en rapportmed en analys av resultat och effekter av genomförd verksamhet.Rapporten skall utmynna i ett förslag lill riktlinjer för verksamhetensinnehåll och inriktning . På grundval av dennarapport skall anslagsframställningarna frän de berörda myndigheterna /88 innehålla förslag till budgetram för den kommandetreårsperioden. Regeringen har gett RRV i uppdragatt utreda möjligheterna och lämna förslag till lösningar för hur myndigheternaskall kunna överföra förvaltningsmedel tneltan budgetår. Härigenom skullemyndigheterna inom vissa ramar kunna spara medel under ett budgetår förutnyttjande under följande budgetår. En sädan ändring kan bidra till en merflexibel resursanvändning inom myndigheterna, bl.a. kan det ge större utrymmeför effektivisering t. ex. i form av investeringar i viss utrustning eller ipersonalutbildning. Jag avser återkomma till regeringen i denna fråga. Som ett led i strävandena mot enökad ekonomisk ramstyrning har regeringen uppdragit åt statens löne-och pensionsverk att, med utgångspunkt i en rapport frän RRV om högstsättningav löneutgifter vid vissa myndigheter, pröva om en automatisk beräkningsrutinför avtalsenliga lönemerutgifter kan utformas. Därigenom skulle avstämningenmellan löneutgifter och beräknade lönemedel under anslagen underlättas. Myndigheternas bokslut ochrevisionsberättelser är viktiga informationskällor för att följa uppmyndigheternas verksamhet och resultat. RRV har på regeringens uppdrag lämnatförslag till hur sådan information skall kunna utnyttjas mer systemaliskt inomregeringskansliet i den löpande granskningen av myndigheternas verksamhet.Frågan övervägs f. n. inom . Arbetet med att förbättra denstatliga kassahällningen drivs också vi dare. Ett exempel på hur myndigheterna kan förbättra kassahållningen är att i samband med utbetalningar skärpa bevakningen av att betalningsfris ter eller erbjudna kassarabatter från leverantörer utnyttjas. Myndigheter na bör därvid vinnlägga sig om all effektivisera medelshanteringen så att räntekostnaden för staten som helhet blir så liten som möjligt. Inom utreds f. n. frågan om alt reglera dessa frägor genom en Ett annat led i delta arbeie är deninformation och ulbildning Prop. 1985/86: 100 som RRV bedriver pä området. Det statliga betalningssystemetsfunktionssätt och principerna för hur dragningsrätten på statsverketscheckräkning kan utnyttjas av myndigheterna är av slor betydelse förmöjligheterna att på ylleriigare förbättra den statligakassahållningen. Vissa studier av betalningssystemet m. m. pågår inom RRV. Åtgärder för bättre kassahållning på enskilda områden har pä enskilda områden vidtagits enrad specifika ätgärder för atl förbättra den stafiiga kassahällningen. Iblandhar sådana ätgärder fått engängsvisa effekter pä statsbudgeten, vilket tillviss del förklarar skillnaden mellan det kassamässiga och del underliggande budgetsaldot.Jag återkommer till detta i etl senare avsnitt. Åtgärderna har dock även haftbestående effekter pä sä sätt att de inneburit ett minskal uppläningsbehov ochdärmed räntevinster för staten. Jag skall här lämna några exempel på ätgärdermed mer betydande ekonomisk effekt. Effektivare rutiner för uppbörd avmervärdeskatt vid import samtförkor-tad kredittid på utställda tullräkningartdl importörer infördes under /83. Sammantaget beräknas dettaha medfört en årlig räntevinst pä ca 450 milj. kr. Uppbörden av källskatt ocharbetsgivaravgifter samordnades med verkan fr. o. m. den I januari 1985.Ändringen innebar en tidigareläggning av källskatteuppbörden och ensenareläggning av uppbörden av arbetsgivaravgifter där den sammanlagdanettoeffekten blev atl medlen nu inflyter snabbare till statsbudgeten.Räntevinsten för staten beräknades i prop. (1983/84: 167) om nya regler föruppbörd av socialavgifter frän arbetsgivare, m. m. till ca 120 milj. kr. Därtill kommer effekterna av aktuellare löneunderiag och förbättradkontroll, som dock är mycket svära att beräkna. Utbetalningarna av bidragtill vissa internationeUa biståndsorgan lades om under /84. Istället för förskottsvis utbetalning läggs numera upp skuldsedlar iriksbanken. Den tolala ränteeffeklen kan uppskattas till ca 50 milj. kr. Även utbetalningarna av biståndsmedel från SIDA:s landramar har lagts om.Numera sker i princip utbetalning efter redovisning av upparbetade kostnadertill skillnad från tidigare förskoltsutbetalningar. Bidraget till (f. n. ca14 miljarder kr.) utbetalades tidigare till kommunerna kvartalsvis. Fr.o.m.1985/86 utbetalas bidraget . Statens ränte vinst kan uppskattas lillknappt 100 milj. kr. Ersättningen frånsocialförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen (f. n. . perär) utbetalades tidigare i huvudsak kvartalsvis. Medlen utbetalas fr. o. m. är1985 . Beträffande räntebidragen förbostadslån gäller nya regler fr. o. m. den .