prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — Det bör inte spela någon roll i vilken rättslig formnäringsverksamheten bedrivs. Skälenför mitt förslag: Enligt gällande reglering i I99e§ KL saknar den Prop.1985/86: 126 som fått näringsförbud, förutom rätt atl driva näringsverksamhetvarmed följer bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen och att varaställföreträdare för vissa juridiska personer, också rätt att faktiskt handhaledningen eller förvaltningen av den juridiska personens angelägenheter.Däremot är han inte förbjuden all faktiskt utöva ledningen av en rörelse somdrivs under enskild firma, sä länge han inte själv är näringsidkare. Kommitténföreslår atl näringsförbud också i fortsättningen skall avse rällen attfaktiskt ulöva ledningen av näringsverksamhet. Enligt kommittén bör dettagälla även i fräga om sådan näringsverksamhet som drivs under enskild firma.Det saknas enligt kommittén skäl att i detta avseende göra en åtskillnad mellanolika företagsformer. Underremissbehandlingen har och kommuner anfört att del börklargöras om förbudet alt faktiskt utöva ledningen av näringsverksamhet ävenskall gälla sådan affärsverksamhet som bedrivs i förvaltningsform.Kommittén har inte berört denna fråga. Jaganser att den princip som gäller bör gälla också i fortsättningen. Den somär underkastad näringsförbud bör alltså inte ha rätl alt faktiskt utövaledningen av en näringsverksamhet och inte heller av en sådan juridisk personsom är bokföringspliklig, även om den inte driver näring. Somjag har nämnt tidigare (avsnitt 4,3,1) bör inte företagsformen vara avgörandeför om näringsförbud skall kunna komma i fråga. Motsvarande bör gälla i nuförevarande avseende. Ett näringsförbud skall alltså även innebära förbud motalt faktiskt utöva ledningen av en rörelse som drivs under enskild firma. Densom är underkastad näringsförbud är förbjuden att faktiskt leda enstatlig eller näringsverksamhet som drivs i bolagsform.Näringsförbudets bakgrund och syfte talar för att denna princip bör gällaoavsett i vilken juridisk form statlig eller näringsverksamhetbedrivs. Det kan visserligen hävdas att behovet att vidga näringsförbudetsinnebörd i detta hänseende är litet med tanke på den demokratiska kontroll somkan utövas av medborgarna. Principiella skäl talar dock enligt min mening föratt ett näringsförbud bör innebära hinder för vederbörande atl också faktisktleda näringsverksamhet som drivs av stat eller kommun i annan form än genombolag. Jag vill även erinra om all privat och offentlig näringsverksamhetbehandlas lika i sädan konsumenträttslig eller annan civilrätlsliglagstiftning som innehåller särskilda regler för näringsverksamhet (se t, ex,prop, 1979/80: 119 s, 187, prop, 1983/84:92 s, llf och prop. 1984/85: llOs.141), Ifråga om innebörden av alt någon faktiskt utövar ledningen av ennäringsverksamhet kan jag hänvisa till vad jag har anfört härom(avsnUt 4,3,2), 4.4.3 Förbud mot attinneha vissa befattningar hos juridiska personer och aktiemajoriteten iaktiebolag Mittförslag: Den som är underkastad näringsförbud får inte inneha vissabefattningar som ställföreträdare för juridiska personer. Han fär således intevara bolagsman i elt vanligt handelsbolag eller komplementär i ettkommanditbolag. Han får inte heller vara styrelseledamot eller suppleant förstyrelseledamot i elt aktiebolag, ett handelsbolag (inkl. kommanditbolag)eller en ekonomisk förening, eller i en sådan ideell förening eller stiftelsesom driver näringsverksamhet. Vidare fär han inte vara verkställande ellervice verkställande direktör i ett aktiebolag. Han får inte heller i annanegenskap vara ställföreträdare för en sådan juridisk person som har nämnts.Slutligen får han inte äga sä många aktier i ett aktiebolag att hans andel avröstetalet för samtliga aktier i bolaget överstiger . Kommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Kommittén föreslår dock inte någonregel om att den som har fått näringsförbud skall sakna rätt att varaställföreträdare i annan egenskap än bolagsman, styrelseledamot ellersuppleani för sådan eller verkställande eller vice verkställande direktör. Denföreslår heller ingen regel om förbud mot aktieinnehav av viss omfattning(betänkandet s, 260 f och 408 f). Remissinstanserna:Ingen instans har nägon erinran mot alt den som har näringsförbud skall varaförbjuden alt inneha sädana befattningar som kommittén anger. Fleraremissinstanser anser dock att också ställningen som firmatecknare bör varaförbjuden. Det gör RÅ, överåklagaren i , länsåklagaren i Stockholmslän och , , i ,RSV, Palenl- och registerings verket, kronofogdemyndigheten i , FöreningenSveriges åklagare och Ackordscentral, RSV anser att även innehav avaktiemajoriteten i elt aktiebolag bör vara förbjudet (bilaga 6 avsnitt 4). Sammanfattningav skälen för mitt förslag: För atl syftet med näringsförbudet skall uppnåsbör förbudet avse sädana funktioner hos en juridisk person som till sinkaraktär är företagsledande eller som innebär att innehavaren utåt företräderden juridiska personen. Detsamma gäller ett mera omfattande ägande i ettaktiebolag. Skälenför mitt förslag: Enligt gällande regler i 199c§ KL fär den som meddelatsnäringsförbud inte vara ställföreträdare för ett aktiebolag, ett handelsbolageller en ekonomisk förening eller en sådan ideell förening eller stiftelse somdriver näringsverksamhet varmed följer bokföringsskyldighet enligtbokföringslagen. Kommitténföreslår att denna ordning i huvudsak bibehålls. Remissinstanserna har intehaft nägon erinran mot principen som sädan. finnsdet delade meningar om vilka befattningar som skall ingå i den Prop,1985/86: 126 förbjudna krelsen. Ävenjag anser atl liksom vissa poster som ställföreträdare för juridiskapersoner bör vara förbjudna för en person med näringsförbud. Detta bör gällaäven om posten i del enskilda fallet inte medför atl vederbörande faktisktutövar ledningen av företaget. En verkställande direktör i etl aktiebolag harell sådanl ansvar och sådana möjligheter att påverka skeendet i bolaget alt detvid en prövning av om del skett en överträdelse av ett näringsförbud inte skallvara nödvändigt all föra särskild bevisning om vilken faktisk ställning han harhaft i det enskilda fallet. Detsamma gäller styrelseledamöter i aktiebolag.Liksom i andra sammanhang bör suppleani jämställas med ordinariestyrelseledamot och vice VD med VD, Förbudet bör vidare gälla även befattningensom bolagsman i vanliga handelsbolag och komplementär i kommanditbolag. Den somhar meddelats näringsförbud skall alltså vara skyldig att avveckla allauppdrag som sagts nu och förbjuden att ta några nya dånäringsförbudet gäller. Förbudetmol atl vara styrelseledamot eller suppleant bör också, liksom , gälla iekonomisk förening och handelsbolag samt i sådan ideell förening ellerstiftelse som driver näringsverksamhet. Jagvill erinra om att de sistnämnda befattningarna inte hör till dem mol vilkasinnehavare näringsförbud skall kunna riktas pä den grunden att de utan vidareanses ha en företagsledande funktion (avsnitt 4,3.3). Bakgrunden var att deinte är underkastade lagstadgade förpliktelser. När det gäller att bestämmavilka befattningar som skall vara förbjudna för den som har fått näringsförbudgör sig dock inte rättssäkerhetsskäl av samma slag gällande som vidutformningen av den tidigare behandlade regeln. Framför allt med hänsyn tilldet inflytande som ändå i regel är förenat med de nämnda posterna, anserjag altdel är motiverat all en person med näringsförbud förbjuds alt inneha ocksådessa. Enligtgällande bestämmelser är det också förbjudet för den som har näringsförbud attvarajirmatecknare (prop, 1979/80:83 s, 57), Kommittén framhåller alt ett sådanlförbud givelvis är motiverat, eftersom firmatecknaren ofta harell sådant inflytande i företaget som inte bör vara tillåtet. Förbudet tjänarockså till att underlätta bevisföringen i vissa fall. Emellertid innebär deltaförbud enligt kommittén att näringsförbudet utsträcks onödigt långt. Kommitténavvisar därför tanken atl låta firmalecknare ingå i den förbjudna kretsen. Föregen del ansluter jag mig till den kritik av kommitléns förslag i denna del som kommit lill uttryck under remissbehandlingen. Rätten atl teckna firma innebär atl vederbörande har behörighet att företräda bolaget såväl vid skriftliga rättshandlingar som i andra fall, t. ex, vid muntliga avtal, och därmed också möjlighel att disponera rörelsens medel. Inte sällan måste denna behörighet anses ge firmatecknaren en faktisk möjlighel alt leda företaget. Del förhållandel atl en person har anförtrotts rätten atl företräda företaget utåt och att disponera rörelsens medel torde dessutom kunna tas som tecken på att han också har ett inte oväsentligt inflytande på företagets verksamhet i övrigt. Det måste därför normalt 79 ansesolämpligt atl en person med näringsförbud kan fortsätta att vara Prop. 1985/86:126 firmalecknare i det företag där han har gjort sig skyldig tilloegentiigheter eller fungera som sådan i ell annal företag. Till detta kommeralt man genom alt göra undantag för firmatecknare enligt min mening skapar enmöjlighel lill kringgående av ett näringsförbud. Jag anser därför atl ävenställningen som firmatecknare bör vara förbjuden för den som är underkastadnäringsförbud, I de med all sannolikhet sällsynta fall då en person mednäringsförbud har ett beaklansvärt behov av att vara firmatecknare i enrörelse, bör frågan kunna lösas genomidispens. Vidtillkomsten av nu gällande bestämmelser om näringsförbud tog dåvarande chefenför jusliliedepartemenlel även upp frågan om etl näringsförbud också skulleinnebära elt automatiskt förbud för vederbörande att inneha aktier o.d.Departementschefen avvisade dock denna tanke. Som grund för sin inställninganförde han alt om en ekonomisk intressegemenskap av sådanl slag föreliggernär förbud meddelas skulle en avveckling av gemenskapen bli nödvändig. Ocksåunder förbudsliden skulle en avveckling kunna komma att aktualiseras inte baranär personen i fråga genom eget handlande har kommit i en sådan ställning alldel uppstått en otUIåten intressegemenskap, utan också när så inte är fallet,t, ex, om aktier har tillfallit honom genom arv. En reglering av antytt slagskulle framför alll i del senare fallel kunna uppfattas som opåkallad. Vidareskulle en skyldighel alt avveckla den ekonomiska gemenskapen kräva kompliceraderegler för hur avvecklingen skall ske. Möjligheterna atl kontrolleraefterlevnaden av ett sådanl förbud torde enligt departementschefen - även omtillgängliga registersystem utvecklas ytteriigare - vara begränsade. Departementschefentillfogade dock atl den som har ett dominerande ägarinflylande i ettfåmansbolag i många fall även måste antas faktiskt handha ledningen ochförvaltningen av företagets angelägenheter, I bolag med sådana ägarförhållandenär det naluriigl atl bolagsstämman ofta är en formalitet. Beslutsprocessentorde i många fall likna den som förekommer i elt enmansförelag som inte drivsi form av aktiebolag. Det sagda innebär all ägaren av etl enmansbolag normaltmåste sälja aktierna för atl inte bryta ett näringsförbud (prop. 1979/80:83 s.36; jfr SOU 1979: 13 s. 79). Kommitténföreslår inte någon ändring i den ordning som gäller . Enligt kommittén bör istället den som äger aktier eller andelar liksom bedömas enligt regelnom förbud mol alt faktiskt ulöva ledningen av en näringsverksamhet. Endastell fåtal remissinstanser har berört den fråga jag nu behandlar. FöreningenSveriges åklagare ansluter sig till kommitténs förslag, medan RSV anser att densom är underkastad näringsförbud inte skall ha rätt att äga aktiemajoriteten iett aktiebolag. På den senare linjen går också kronofogdemyndigheten i . Föregen del anserjag följande. Somanfördes i det tidigare lagstiftningsärendet kan en ordning som innebär atl en aktieägare på grund av näringsförbud tvingas avveckla aktieinnehavet skapa svårigheter för honom. Den kan också i vissa faU framstå som opåkallad. Enligt min mening kan detta emellertid inte undan- 80 skymma det förhållandetatl ett dominerande ägarinflylande i elt bolag . 1985/86: 126 också germöjlighet lill styrning av bolagets verksamhet. Denna kan komma lill ståndindirekt genom möjligheten alt via bolagsstämman påverka valet av styrelse ochvia styrelsen valet av verkställande direktör. Den kan också ta sig meradirekta uttryck i form av direktiv till bolagsledningen i frågor som gällerbolagels verksamhet. Jag anser med hänsyn lill vad jag har anfört nu atl detter sig naturligt att vid utformningen av en lag om näringsförbud betrakta ettdominerande ägarinflylande i etl aktiebolag som ett faktiskt innehav avledningen av företagel. Milt synsätt ligger i linje med vad dåvarande chefenför anförde i samband med tillkomsten av nu gällanderegler om näringsförbud om hur man bör se på ett dominerande ägarinflylande iett fåmansbolag. All praktiska svårigheter kan uppslå i samband medavvecklingen av ett aktieinnehav eller delar av ett sådant bör inte medföra bortser frän sakförhållandet. Som har framgått i det föregående förutsätterför övrigt redan nu gällande ordning i KL all en avvecklingssituation kanuppslå. I de fall då del ter sig opåkallat att förhindra atl en person mednäringsförbud innehar en aktiepost som ger honom ell dominerande inflytande ielt bolag bör frågan, liksom då undantag från näringsförbud eljest är befogat,kunna lösas genom dispens (avsnitt 4.4.7). Mot bakgrund av vad jag nu haranfört anser jag således att ett aktieinnehav som ger etl dominerandeinflytande i ett aktiebolag bör vara förbjudet. Bedömningenav när någon skall anses ha ett dominerande inflytande i etl aktiebolag kanvariera med bolagets storiek. Medan ett sådant inflytande i ett fåmansbolagofta kan sägas föreligga vid elt röstetal om , kan del i elt slorlaktiebolag med mycket spritt ägande föreligga redan vid etl lägre röstetal. Medtanke på de svåra gränsdragningsproblem som annars kan uppslå, har jag dockstannat för att anse att förbudet att äga aktier skall avse elt aktieinnehavsom representerar mer än hälften av del samlade röstetalet för samtliga aktieri elt aktiebolag. Jag är medveten om alt ett sådant förbud kan komma attkringgås genom bulvankonstruktioner av olika slag. Om detta sker och den som ärunderkastad näringsförbud alltså har gjort en skenöverlåtelse men i praktikenbehållit det inflytande som en aklierhajorilel ger honom, kan det föreligga ensituation då han har brutit mot förbudet alt faktiskt utöva ledningen av ennäringsverksamhet. Jagvill i detta sammanhang ocksä la upp frågan huruvida ett näringsförbud ävenbör hindra ett större andelsinnehav i en ekonomisk förening. Enligt min meningär det befogat att bedöma etl sådant andelsinnehav på etl annat sätt än innehavav en större aktiepost. Jag vill här framför alll erinra om att antaletmedlemmar i en ekonomisk förening måste vara minst fem (i vissa undantagsfalltre) och att möjligheten till utdelning av överskott i förhållande tillmedlemmarnas kapitalinsatser är begränsade. Till detta kommer att varje medlemhar en röst. om inte någol annat har bestämts i stadgarna. De föreningar somtillämpar principen en medlem -en röst uppnår vissa fördelar vidinkomstbeskattningen. Jag vill också framhålla att en ekonomisk förening inteutan särskilda skäl får vägra någon inträde i föreningen. Vadjag nu har sagt innebär sammantagel att den enskilde föreningsmed- 81 6 1985/86. lemmenhar starkt begränsade möjligheter att genom ett dominerande ägarinflygandestyra en ekonomisk förening och tillgodogöra sig resultatet av dess verksamhet.Jag anser därför alt det saknas tillräckliga skäl att låta ett näringsförbudutgöra hinder möt innehav av större andelsposter i ekonomiska föreningar. Jag vill avslutningsviserinra om att några remissinstanser har framfört att de befattningar vilkasinnehavare skall kunna meddelas förbud bör vara identiska med de befattningarsom bör vara förbjudna (jfr avsniti 4,3,3), Jag framhöll med anledning av mittställningstagande i frågan om avgränsningen av den förstnämnda kategorin atten sådan identitet bara kunde komma till stånd om den krets av befattningar somjag nu har behandlat får ett mindre omfång än kommittén har föreslagit. Detresonemang jag nu senasi har fört har dock inte lett fram till en sädanlösning. Det får alltså godtas att de båda befatlningskretsarna blir delvisolika. 1985/86: 126 4.4.4Förbud mot att arbeta hos närstående och i den tidigare rörelsen Mittförslag: Den som är underkastad näringsförbud fär inte vara anställd eller taemot återkommande uppdrag i en näringsverksamhet som drivs av en närståendetill honom eller där en närstående har en sådan ställning att han, om delförekommer oegentligheter i näringsverksamheten, själv kan meddelasnäringsförbud. Som närstående anses make, sambo, förälder, barn och syskonsaml den som är besvågrad i rätl upp- eller nedstigande led eller så atl denene är gift med den andres syskon. Den som är underkastad näringsförbud fårinte heller vara verksam i den rörelse där han har gjort sig skyldig till deåsidosältanden av sina åligganden som legat till grund för förbudel. Kommitténs förslag:Överensstämmer såvitt gäller närstäendeförbudet i huvudsak med mitt. Kommitténföreslår dock inte att anställningsförbudet skall gälla i svågerförhållanden.Kommittén föreslår vidare inte att förbudet skall gälla rätten atl varaverksam i den tidigare rörelsen (betänkandet s, 270-277 och 411-413), Remissinstanserna: Deflesta som har yttrat sig i frågan tillstyrker kommitténs förslag, flera dockmed förbehållet atl den förbjudna kretsen bör göras vidare, RÅ anför attförslaget att utvidga näringsförbudsreglerna till att avse anställning elleruppdrag hos närstående frän åklagarsynpunkt torde vara det mest betydelsefullai hela lagförslaget (bilaga 6 avsnitt 4), Sammanfattningav skälen för mitt förslag: Den som har fäll näringsförbud kan försöka kringgåförbudet framför alll genom att ta anställning eller återkommande uppdrag hosen närstående eller hos den som har övertagit den rörelse som han självtidigare har drivit. För att förhindra kringgåenden av näringsförbud bördärför sådana anställnings- och uppdragsförhållanden förbjudas. Skälenför mitt förslag: Kommittén konstaterar atl det ofta här funnits Prop. 1985/86:126 anledning att misstänka att meddelade näringsförbud har överträtts. Åtalhar dock på grund av bevissvårigheterna väckis i bara mycket få fall. Avsärskild betydelse är enligt kommittén de fall där den person som har fåttnäringsförbud är verksam i en rörelse som - enligt vad som uppges - leds av ennärslående, t. ex, make, sambo eller barn. De undersökningar kommittén hargjort visar att del är mycket vanligt att den som har meddelals näringsförbudtar anställning hos en närstående. Särskilt vanligt är det att en man mednäringsförbud anställs av sin hustru i en verksamhet som i mycket liknar dengamla. Man kan inte undgå misstanken, anför kommittén, attanställningsförhållandet i ett sådant fall ofta aren skenkonstruktion och attmannen, liksom tidigare, leder verksamheten. Kommitténframhåller atl en effektivare tillsyn kan vara ett sätt att komma till rättamed problemen, Elt annat sätl är att införa regler som försvårar ellerförhindrar överträdelser. Kommitténanser att båda metoderna bör användas. Det är enligt kommittén interealistiskt atl räkna med att en bättre tillsyn är tillräcklig för alt lösaproblemen. Den föreslår därför att en person som har fått näringsförbud inteskall få vara anställd i ett företag som drivs eller leds av make, sambo, barn,förälder eller syskon. Avremissinstanserna anför RÅ atl den angivna kretsen av närstående synes haavgränsats på ett lämpligt sätt. Andra instanser som uttalar sig i linje meddenna uppfattning är , , iGöteborgs och län. TCO, /SR, . Enutvidgning av kretsen önskar bl.a. RSV, länsåklagaren i ,i , samt Föreningen . Remissinstansernas förslag avviker från varandra, men sammantagetföreslås atl kretsen också skall omfatta tidigare make, den som är i rätt upp-eller nedstigande släktskap eller svägerlag, vänner eller personer som eljeststår vederbörande personligen nära. vissa personer med vilka vederbörande haren ekonomisk intressegemenskap, fosterbarn, styvbarn, styvsyskon,sammanboendes barn samt den person som har övertagit näringsverksamheten. SvenskaRevisorsamfundet anser all den förbjudna kretsen bör avgränsas genom enindividuell bedömning i varje enskilt fall. Vissa organisationer inomnäringslivet har ingen erinran mot den föreslagna regeln, dock med förbehålletalt man bör göra det möjligt för en person med näringsförbud alt i underordnadbefattning förtjäna silt levebröd hos närstående. , som har en syn i linje med den sistnämnda, anserall det direkt av bestämmelsen bör framgå vilka befattningar i en närståendesverksamhet som inte fär innehas av den som har meddelats näringsförbud. LRF,slutligen, hyser tveksamhet inför den föreslagna regeln och anser atl manmäste respektera rådande arbetsgemenskap inom jord-och skogsbruket. Jagdelar kommitténs uppfattning att man i syfte att effektivisera syste met med näringsförbud bör införa bestämmelser som minskar möjligheter na för en person som fält näringsförbud alt överträda eller kringgå förbu- 83 Reglerna bör ta siktepä de fall där den som har näringsförbud är Prop. 1985/86: 126 verksamtillsammans med en närstående. Även i andra fall kan dock betydandebevisproblem förekomma. Problemet med bulvaner tilldrar sig här särskiltintresse. Bulvanerna kan givetvis vara andra än närstående. Särskild anledningtill misstanke om överträdelse kan man ha när den som har meddelatsnäringsförbud fortsätter att vara verksam i samma rörelse som tidigare men i enunderordnad position. Reglerna om anställningsförbud bör därför ta sikte påäven denna situation. Jagföreslår mot denna bakgrund en lösning som innebär att den som har fåttnäringsförbud inte skall ha rätt att vara verksam i ett företag som drivs av ennärstående eller där en närstående har en sådan ställning att han, om detförekommer oegentligheter i företaget, själv kan meddelas näringsförbud. Hanbör vidare vara förbjuden atl vara verksam i det eller de företag där han hargjort sig skyldig till de åsidosältanden av åligganden som har legat till grundför förbudet. Föratt närstäendeförbudet skall fylla sitl syfte bör det innebära all den som har fåll förbud i princip är förhindrad till varje slag av mera permanent inblandning i en närståendes företag. Han bör således inte få vara anställd i . . företagel.Han bör inte heller få tjänstgöra som konsult för företaget eller ta emotåterkommande uppdrag av något annal slag. Den som har meddelats näringsförbudbör vidare på motsvarande sätt vara förhindrad att vara verksam i det eller deföretag där han har gjort sig skyldig till de åsidosältanden som legat tillgrund för näringsförbudet. Enregel av det slag som är i fråga går längre än att bara gälla näringsförbudi egentlig mening, dvs. avse rätten att driva näringsverksam-hel. Den innebäratt också anställningar i befattningar som inte innebär att vederbörande utövarledningen av en näringsverksamhet blir förbjudna. Jag anser den ändå motiveradmed hänsyn till de starka misstankar som yppats om alt det är just genomanställningar av nu berört slag som meddelade näringsförbud främst kringgås. Deöverträdelser som sker blir sällan beivrade på grund av bevissvårigheternä,något som kan undergräva respekten för näringsförbudet som instrument motekonomisk brottslighet. Ellnärståendeförbud av del slag som jag nu föreslår kan dock i vissa fall tänkasvara onödigt vittgående. Det får ankomma på domstolen att vid endispensprövning överväga vilka undantag som kan vara befogade med hänsyn tillomständigheterna i det enskilda fallet, bl, a, i syfte att förhindra att ettnäringsförbud i praktiken kommer att fungera som ett yrkesförbud. Jagåterkommer längre fram till hur en dispensregel bör utformas (avsnitt 4,4,7), Kommitténföreslår att kretsen av närslående begränsas till att avse make, sambo, barn, föräldrar och syskon. Som jag har anfört har flera remissinstanser föreslagit en vidare krets än så.