prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Ulredningen har alllsä föreslagit attkommunalekonomiska effekter skall få tillmätas vikt vid tillståndsprövningenendast då dessa är klart påtagliga och identiferbara i det enskilda bygglovsärendel.Detta har utsatts för stark remisskritik från framför allt kommunalt håll. Manhar hävdat att kommunerna får alltför små möjligheter att hävdakommunalekonomiska faktorer och att detta kommer alt leda till en omfattandeoch icke önskvärd bebyggelse uianför planlagda områden. Enligt min mening skulle det bli mycket svårt - föratt inte säga omöjligt - alt generellt upprätthålla elt sådant krav somutredningen ville ställa. Orsaken till detta är helt enkelt svårigheten att ien budget särskilja kostnaderna för ett enstaka projekt. Beräkningarav koslnader för bebyggelse i glesbygden förutsätter kunskaper bl. a. om de s.k. iröskelef-fekterna av kommunala investeringar i olika verksamheter. Ominvesteringar i en viss verksamhet redan är till fullo utnyttjade, medförvarje ytterligare krav på verksamheten atl nya investeringar måste göras. Problemetär dock - vilket visas av praktiska undersökningar - att några exakta kunskaperom Iröskdeffekterna är svära att nå i de flesta fall. Även för taxefinansierad sevice kan del vara svårtatt få kostnadstäckning för varje enstaka projekt. Taxorna består ofta av enfast och en rörlig del. Den fasta avser att täcka kapitalkostnader förinvesteringar och den rörliga skall täcka förbrukningen eller den lämnadeservicen. kostnaderna kan därför variera avsevärt för olika delar avkommunen, t, ex, mellan tätorter och landsbygd eller mellan olikalandsbygdsdelar. Det är däremot inte alltid möjligt - eller ens lämpligt - attdifferentiera taxorna så att kostnadstäckning nås i varje projekt. Vad jag nu har anfört leder tillatl jag vill anlägga ell nägot annorlunda belraklelseält i dessa frågor änulredningen. 1 vilken grad etl beslul i etl bygglovsärende kommer allpåverka kommunens ekonomi beror givetvis på i vilken uisträckning bebyggelsenställer krav på ökad service. kan man räkna med alt denkommunala service som blir aktuell kan tillgodoses med redan gjordainvesteringar eller insatser, Enligl min mening bör en bygglovsansökan kunnaavslås med hänvisning alt bebyggelsen är olämplig på grund av oacceptablakommunalckonomiska effekter, om situationen är sädan atl det står klart attredan ett begränsat tillskott lill den befintliga bebyggelsen skulle framkallakrav på nya kommunala insatser som inte finns med i den kommunala planeringen,Etl exempel pä detta kan vara atl va-anordningarna för en bebyggelsegrupp ärmaximalt belastade, 1 övrigt har jag den uppfattningenatt del bör råda stor frihet för kommunerna att utforma riktlinjer förbebyggelsen i glesbygd och att sådana riktlinjer bör kunna skifta karaktär alltefter kommunens inställning till de kommunalekonomiska frågorna. De kommunalabedömningarna av de ekonomiska effekterna bör alltså tillmätas stor betydelsevid bygglovsprövning både inom områden där översiktsplanen innehålleruttalanden i delta avseende och i andra områden. Jag vill alltså stryka under atlkommunerna måste ges samma möjligheter som att förhindra att sådanbebyggelse uppkommer som är ägnad att medföra påtagliga negaUva konsekvenserför kommunens ekonomi. När den bedömningen görs, skall givelvis i första handbefintliga förhållanden beaktas, men det måste också vara möjligl alt tahänsyn lill en väntad bebyggelseutveckling inom området. Del är emellerUdangeläget att kommunen alllid motiverar ett eventuellt avslag genom att ange ivilket avseende bebyggelsen är olämplig i det speciella fallet. På det sättetfår sökanden klart för sig kommunens sakskäl och kan därmed lättare bedömavilka eventuella åtgärder som bör vidtas. 12.3 Kompletteringsåtgärder utanför områden med detaljplanblir fria från planprövning 12.3.1 Principiella synpunkter på rätten atl fortsättapågående markanvändning Milt förslag: Nybyggnadsförbuden avskaffas. För vissaåtgärder -kompleileringsålgärder - skall fastighetsägare i princip kunna räknamed att bygglov lämnas. Någon lämplighetsprövning från allmän synpunkt skallinte göras i dessa fall. Prop.1985/86: 1 272 har föreslagil attfrågor om lov till åtgärder som utgör 12 Bygglov en fortsättning av denpågående markanvändningen pä en fastighet skall L-3.1 bedömas enligtbestämmelser som är förmänliga för fastighetsägaren. Lov skall kunna vägrasendasi på vissa särskilda grunder. De enskilda intressena bör enliglulredningen få en särskild tyngd när det rör sig om pågående markanvändning.Övriga åtgärder, dvs, sädana som innebär förändrad markanvändning, skalldäremot prövas enligt en annan ordning, som ger samhället större befogenheter.Här kommer nämligen också planmässiga bedömningar in i bilden. Jag vill genast göra klart att jagställer mig bakom de principer som förslaget vilar på, nämligen att det skallvara ganska enkelt för fastighetsägare att få bygglov till vissa iitgärder.Någon lämplighetsprövning från allmän synpunkt - dvs, planmässiga bedömningar -bör i princip inte göras i dessa fall. Av skäl som jag snart kommer altredovisa anser jag dock inte atl begreppen pågående och förändrad markanvändningbör användas för atl avgränsa dessa fall. Jag föreslår i stället alt den gruppav åtgärder som skall vara fria frän planprövning konkret anges i lagtexten. 1den fortsatta framställningen använder jag "kompletteringsätgärder"som en samlingsbeteckning för vad jag avser. Del finns en gräns mellanallmänt och enskilt inflytande som dras upp genom begreppet nybyggnad. Allt somkan hänföras till nybyggnad kan samhället bestämma över med planer ochnybyggnadsförbud. Begreppet nybyggnad är så vidsträckt att det inrymmer intebara uppförande av helt nya byggnader utan också en hel del åtgärder medbefintliga hus. Inom områden med nybyggnadsförbud uppstår situationer därsamhällets osäkerhet beträffande den framtida markanvändningen låserfastighetsägaren pä ett olyckligt sätl. Jag delar utredningens uppfattningall olägenheterna med nybyggnadsförbuden är sä stora att de nu bör avskaffas.Därmed kan ocksä begreppet nybyggnad avvaras, 1 enlighet med utredningens syftenbör en av utgångspunkterna för ett nytt system vara att tillkompletteringsåtgärder hänföra en dd av de åtgärder som . Med andra ord: vissa saker som kan regleras av samhället medplaner och förbud skall enligt PBL utgöra kompletteringsätgärder och därmedinte vara underkastade kravet på lämplighetsprövning. Funktionen av begreppet pågående markanvändning Begreppet pågående markanvändninginfördes i byggnadslagen och i vissa angränsande lagar naturvårdslagen,väglagen, lagen om enskilda vägar och byggnadsminneslagen - i sambandmed lagstiftningen i anslutning lill den fysiska riksplaneringen (prop, 1972:111, bil, 2, s,332- 1985/86:1 273 Begreppet gavs då främst funktionen atl avgränsa detinträng av t, ex, 12 Bygglov en fastställd generalplan, som bör medförarätt till ersättning eller inlösen. Enligt förslagskall begreppet ha en mer vidsträckt betydelse. Det skall sålunda tillämpasinte bara vid avgörandet av ersättningsfrågor utan även vidbygglovsprövningen. Begreppet skulle därmed i slörre utsträckning än förutkomma alt gälla även för byggnader och andra anläggningar. Skillnaden mellan pågående ochförändrad markanvändning visar sig alltså enligt utredningens förslag bl, a,vid bygglovsprövningen. Åtgärder som ulgör en fortsällning av den pågåendemarkanvändningen skall i princip uppfylla enbari kraven i de bestämmelser somanger hur en byggnad skall placeras, utformas och ulföras inom en toml, somhar godtagits för bebyggelse. Åtgärder som utgör förändrad markanvändningdäremot skall uppfylla bäde dessa krav och kravel på lämplighel frän allmän synpunkl. Skillnaden kan också mer förenklaluttryckas så att man vid förändrad markanvändning kan pröva bäde var och när enåtgärd skall fä företas och hur den skall ulföras, medan man vid pågåendemarkanvändnig kan pröva enbart hur den skall utföras. En av länkarna bakomulredningsförslagel är i korthet att kommunens mer eller mindre osäkra planerpä att marken skall användas till nägot hell annat än den användning som pågåroch som fastighetsägaren vill fortsätta inte bör fä hindra att en etableradverksamhet fortsätter. Är planerna sä fasta och realistiska att kommunen genastvill ha dem genomförda trots fastighetsägarens motstånd, får det visserligenske, men endast om kommunen är beredd alt förvärva marken, 1 enlighet härmedinnehåller utredningsförslaget en bestämmelse som innebär att lov till enåtgärd som kan hänföras till pågående markanvändning fär vägras, om kommunenhar fått tillstånd all expropriera den berörda marken. Den grundsyn som ligger bakomutredningsförslaget ansluter jag mig som nämnts helt lill. Skälen till alt begreppet pågående markanvändning inte böranvändas Skälen lill att begreppet pågåendemarkanvändning enligt min mening inte bör användas i detla sammanhang är främsiföljande. Om begreppet pågåendemarkanvändning skall las in i lagtexten, mäste i motiven anges vilka åtgärdersom skall falla under begreppet. Det är otillfredsställande att de tillämpandemyndigheterna i stor utträckning hänvisas till motiven för att få vägledningnär det gäller tolkningen av etl begrepp, vars innebörd kan skifta i olikasituationer. En sådan lagstiftningsteknik för dessutom med sig stora problem,om det blir nödvändigt alt begränsa eller vidga den krets avälgärder som skall hänföras under begreppet. Begreppet pågående markanvändninghar sin plats ocksä i en del andra lagar och har där en speciell innebörd. pel ensärskild innebörd vid tillämpningen av PBL kan vålla osäkerhet vidtillämpningen av dessa andra lagar, 12.3.2 Vad som skall utgöra kompleileringsålgärder Min förslag: Kompletteringsätgärder kan avse en- ellertväbostadshus som ligger utanför områden med delaljplan. - uppförande avkomplementbyggnader, - yttre åtgärder(omfärgning, utbyte av fasadbeklädnad, takläckningsmalerial och liknande), - invändigaändringar av byggnader, Beträffande yttre åtgärder ochinvändiga ändringar - bortsett från ändringar av användningssättet - gällerbefrielsen från planmässiga bedömningar inte bara för en- eller tvåbostadshusutan för alla byggnadstyper. När del gäller atl bestämma vilkaälgärder som bör anses vara kompletteringar är del naturligt all grundaövervägandena på utredningens förslag. Enligl utredningen borde i huvudsakföljande åtgärder hänföras till pågående markanvändning. 1, Inre åtgärder. Ändring avbärande delar, uppvärmnings- eller ventila tionsanordningar, inrällande eller väsenllig ändring av ledningar, invändig ändring av en byggnad som avsevärl påverkar dess planlösning saml underhållsåtgärder i den män dessa över huvud taget ar bygglovspliktiga. Även om det inte sägs uttryckligen i betänkandet, torde man kunna utgå ifrån att även vissa yttre åtgärder anses ingå i pågående markanvändning, l.ex. utbyte av fasadbeklädnad eller tacktäckningsmalerial. 2, Smärreförskjutningar i användningssättet beträffande byggnader. Det skall dockbetraktas som förändrad markanvändning om del sker en övergång från den enatill den andra av någon av följande kategorier, nämligen bostad, handel,industri, kontor, samlingslokaler, garage, hotell, byggnader för allmäntändamål och ekonomibyggnader. 3, Tillbyggnad.Ett eller två bostadsrum, utrymmen för sanitära ändamål, förråd eller garage,veranda, balkong, uteplats med tak. Tillbyggnad av fritidshus så att del blirmöjligt att utnyttjas som helårsbostad skall i vissa fall utgöra förändradmarkanvändning, nämligen om tillbyggnaden har väsentlig inverkan på kommunensserviceskyldighet, 4, Uppförande avnya byggnader i vissa fall. Prop.1985/86:1 275 plelleringsbyggnader i form av t, ex. båthus, bastu,garage, förråd, gäst- 12 Bygglov stuga samt bostadsbyggnad päjordbruksfastigheter och i vissa fall även pä 12.3.2 andrarörelsefasligheter, 5, Äleruppförande av enriven eller brandskadad byggnad. Ulredningen föreslog en särskild bestämmelse(13kap. 348) om atl äleruppförande av en riven eller brandskadad byggnad skallhänföras till pågående markanvändning. Här kan man alltså seförskjutningen från dagens begrepp nybyggnad till pågående markanvändning.Särskilt gäller det punkterna 3 och 4, som betraktas som nybyggnad. Ävenunder punkten 1 kan man utläsa en viss förskjutning, eftersom ombyggnad ochandra genomgripande ändringar av en byggnad f, n, hänförs till nybyggnad. Utredningen föreslog ocksä en s,k,undantagsregel, som innebär alt även åtgärder som frän den enskildes synpunktär ganska obetydliga kan betraktas som förändrad markanvändning, nämligen om deär ägnade atl väsentligl inverka på kommunens planer och program för olikaverksamheter, t, ex, beträffande va-utbyggnad eller annan samhällsservice. Under remissbehandlingen har detväckts stark kritik mot utredningens förslag vad gäller innebörden av begreppetpågående markanvändning. Man anser att begreppet måste preciseras bättre, ochen del instanser framhåller att det måste snävas in. Undantagsregeln har ocksåkritiserats. Jag har bl. a, övervägt om den uppräkning som jag gjorde nyssinnehåller åtgärder som normall får sä genomgripande effekter för den kommunalaekonomin och planeringen som flera instanser hävdar. Mina överväganden harresulterat i att jag nu föreslår följande. Milt förslag till begränsningar Jag anser till en början attutredningens undantagsregel är vansklig att tillämpa och att den lämnar förstort utrymme ät skiftande politiska bedömningar. Om man vill ha en så entydiggräns som möjligt för de "planpröv-ningsfria" åtgärderna och strävarefter rättssäkerhet och förutsebarhet, kan en sådan regel inte införas, Detlapåverkar i viss mån avgränsningen av de åtgärder som bör räknas somkompletteringar, 1 stort finner jag emellertid inteanledning att förorda några väsentligl annorlunda bedömningar än dem somutredningen har gjort i avgränsnings-frågan. Jag föreslår sålunda att följandeåtgärder skall betraktas som kompletteringsåtgärder: 1, Uppförande avkomplementbyggnader, 2, Mindretillbyggnader, 3, Yttre åtgärderpå byggnader i form av utbyte av fasadbeklädnad eller takläckningsmaterial ochliknande, 4, Inre åtgärder iform av ändringar som berör de bärande delarna eller som påverkar planlösningeneller som innebär att eldstäder m,m,, hissar eller anordningar för ventilationm,m, installeras eller ändras väsentligt. Prop.1985/86:1 276 Bygglovspliktiga underhållsåtgärder, 12 Bygglov När det gäller punkterna 1 och 2 omuppförande av komplemenlbygg- 12.3.2 nåder och tillbyggnader anser jag det varabefogal alt göra vissa begränsningar i förhällande lill utredningsförslaget.Jag menar nämligen all man starkt bör betona lillbygggnadens och dentillkommande byggnadens karaktär av komplement till den befintliga bebyggelsenpå läsligheten. Tillskottet fär sjävfallei inie vara sä betydande att detkommer all dominera över del tidigare byggnadsbeståndet på fastigheten.Beträffande den särskilda frågan om hur man skall betrakta successiva åtgärdermed en byggnad återkommer jag i specialmoliveringen (8 kap, 13 8), En litenutvikning är motiverad när del gäller tillbyggnader i omräden medfritidsbebyggelse som är attraktiva för bosättning året om. Följande tankegångligger bakom utredningens förslag i denna del 1 elt vissl område kan entillbyggnad tänkas ske utan nägon som helst inverkan på kommunens planer förservice av olika slag, 1 ell annat område är förhållandena sådana atl en i ochför sig normal och naturlig tillbyggnad medför allvariiga konsekvenser förverksamhetsplaneringen, därför att tillbyggnaden kan medföra att huset användssom helårsbostad. Därmed kan det uppstå krav på förbättring av va-anordningarnaoch annan samhällsservice. Om åtgärden - sedd i belysning av tidigare gjordatillbyggnader i omgivningen - ger upphov till betydande problem i samhällsplaneringen,är det rimligt att kommunen vid prövningen inte bara ser att byggnaden fåren godtagbar uiformning. Lika naturiigl är del all man dä kan göra enplanmässig prövning och atl del finns möjlighet att vägra tillbyggnaden därföratt området inte är lämpat för elt mer intensivt utnyttjande. Enligt utredningsförslaget kantillbyggnaden i ett sådant fall vägras med hjälp av den förut nämnda untlanlagsregeln.Eftersom jag har avvisat tanken på att införa en motsvarighet tillundantagsregeln, måste en lösning av frågan sökas efter andra vägar. Jag har övervägt flera olikalösningar på denna komplicerade fråga. Den lämpligaste utvägen är enligt minmening att mindre tillbyggnader generelll räknas som kompletteringsåtgärder. Omkommunen i det speciella fallet bedömer tillbyggnadens effekter somoacceptabla, t. ex, med hänsyn till serviceskyldigheten, bör det emellertidfinnas möjlighet atl, innan bygglovsärendel avgörs, anta en detaljplan ellerområdesbestämmelser som begränsar den högsta tillåtna byggnads- ellerbruksarean. Jag föreslår alltså att bestämmelser med denna innebörd införs, 1förtydligande syfte vill jag här tillägga - utöver vad jag anförde ilagrådsremissen (s,211) - atl områdesbestämmelser med sädan verkan kunnaanvändas enbart beträffande fritidshus. Hur bedömningen bör göras av om elthus är ett fritidshus eller inte har jag tidigare behandlat (avsnitt 8,8,2),Jag återkommer ocksä i specialmotiveringen till den frägiin (3 kap. 9 8), Enligt utredningens förslag skall till pågåendemarkanvändning hänföras Prop.1985/86:1 277 även äleruppförande av en riven eller brandskadad byggnad,om ansökan 12 Bygglov ges in senasl frän den dag dä rivningenpåbörjades eller branden '-- iniräffade. Förslaget har fältett myckel blandat mottagande av remissinstanserna. För egen del anser jag att det, nären byggnad som har tjänat ut eller brunnit ner skall ersättas av en ny byggnad,bör finnas en möjlighet alt göra en lämplighetsprövning av markens användningför den nya byggnaden. Denna möjlighet till en planmässig prövning vidäieruppförandet - som finns även enligt gällande rätt - skulle gä förlorad, omutredningens förslag genomförs. Därför bör äieruppförandet av en riven ellerbrandskadad byggnad ske enligl vanliga regler, dvs. de gällande planerna skallläggas till grund för bygglovsprövningen. anser jag del dockangeläget att bereda fastighetsägaren ett rimligt ekonomiskt skydd, omäleruppförande vägras och ägaren till följd härav drabbas av en förlust. Dettainnebär en förstärkning av fastighetsägarens ställning. Jag återkommer därför(avsnitt 18,2,2) med förslag till kompensationsregler i detta avseende. Jag vill påstå att del inte alls ärlika angeläget att införa lättnader i prövningen för flerfamiljshus,industribyggnader och liknande som det är för en- eller tvåbostadshusen. Del ärde sistnämnda som oftast kommer i kläm genom nybyggnadsförbudensverkningar. Till detta kommer att del är svårt atl lill fullo förutse vilkakonsekvenser det skulle fä, om del för alla slags fastigheter införs enprincipiell rätt att ulan planmässig prövning göra tillbyggnader och uppförakomplementbyggnader, Särskill om någon motsvarighet till utredningens förutnämnda undantagsregel inte skall införas, kan kommunen med en sädan principförsällas i ett läge dar lokaliseringen av en verksamhet inte får prövas, trotsatt en prövning skulle vara helt befogad med hänsyn till effekterna t, ex. påarbetsmarknaden och för bostadsbyggandet i orten eller regionen. Med hänsyn härtill föreslår jag alträtten att få kompletteringsätgärder prövade enligt den enklare modellen, dvs,utan prövning av åtgärdernas allmänna lämplighet, skall avse enbart en- ellerIvåbostadshusen, Beträffande inre och yttre förbättringsåtgärder finns delemellertid skäl att utvidga rätlen även till byggnader av annal slag. Jagåterkommer snart till denna fråga. Jag kommer in på frågan omrätten kompletteringsätgärder bör gälla både inom och utanför områden meddetaljplan. Man kan tänka sig del ganskavanliga fallet att del finns en gammal bebyggelse i ett område som skallförnyas och där kommunen antar en delaljplan som anger en ändrad markanvändning.Om del i en sädan situation uppkommer behov av rationalisering av denverksamhet som pågår i området eller av andra förbättringsåtgärder, kan dagensbyggnadslagsliftning lägga hinder mot detla, t, ex. genom förbudet motnybyggnad i strid mot sladsplan enligl 34 5 byggnadslagen. Bl, a, för all man skall komma tillrätta med dessa olägenheter har utredningen föreslagil alt den pågåendemarkanvändningen i dessa situationer bör få fortsätta ulan hinder av allbebyggelsen till följd av den nya planen har blivit planstridig. Denläslighetsägare som inte är villig att genomföra den nya planen skall tillåtasatl göra vissa förbättringar och utvidgningar ända fram till den tidpunkt däsamhället bestämmer sig för all den nya planen verkligen skall genomföras ochdärför förvärvar äganderätten till marken. Jag delar i princip utredningensgrundtanke atl samhällets osäkerhet när det gäller lidpunkten för genomförandetav den nya planen inte alltför hårt bör drabba den fastighetsägare som hellrevill fullfölja och komplettera den pågående verksamheten. En lösning i enlighet med utredningsförslaget gör detemellertid mycket svårt att förutse utvecklingen inom planområdet. Med hänsynhärtill anser jag att det inte bör föreligga någon rätt att inom områden meddetaljplan fä kompleileringsålgärder prövade enligt den enklare modellen. Härbör i stället gälla ett principiellt krav på att alla åtgärder skall stämmaöverens med planen. Jag återkommer snart (avsnitt 12.4.2) med någrabeyddsefulla undantag från den principen. 12.3.3 Lagteknisk lösning för prövningsförfärandet Mitt jörslag: Begärs expropriationstillstånd ellerpåbörjas planarbete som berör den aktuella byggnaden eller marken, fårbyggnadsnämnden besluta om anstånd med avgörandet om lov till dess all ärendetom expropriationstillstånd avgjorts eller planarbetet a\slutats. Om etl planarbetepåbörjas, får besluta om anstånd i högst med avgörandetom lov. Prövningen av kompletteringsåtgärderblir som nämnts betydligt snävare än i andra fall och skall i princip avseenbart frågan om åtgärden uppfyller kraven på byggnader i 3 kap. Ytterligare enavslagsgrund för kompletteringsåtgärder skall dock diskuteras här. 1 likhet med ulredningen anser jagnämligen atl en ansökan om lov skall kunna avslås, om expropriationstillståndhar beviljats beträffande den byggnad eller mark som ansökningen avser. Det ärrimligt att bereds ett vissl rådrum med avgörandet avlovärenden, om kommunen eller någon annan begär tillstånd atl expropriera denbyggnad eller mark som avses med ansökningen. 1 denna situation bör såledesärendet om lov kunna vila till dess att frågan om expropriationstillståndavgjorts. Om sådant tillstånd sedemera beviljas, bör nämnden kunna avslåansökningen om lov. Det nu beskrivna förfarandet är avsett att tillämpas t,ex,om kommunen vill förhindra en bygglovspliktig åtgärd som annars 1985/86:1 279 skulle ha tillätits enligt de föreslagnaprövningsgrunderna för bygglov, dvs, 12 Bygglov i detla fall 3 kap.Systemet med anstånd bör ulformas på ett något annor- 12.3.3 lunda sätt änjag förordade i lagrådsremissen (s, 213 f). Jag återkommer till detta ispecialmotiveringen (8 kap. 23 8), Skälen för all det bör finnas enmöjlighel alt vänta med avgörandet för all söka exproprialionslillslånd harangells av utredningen. Jag instämmer här i utredningens resonemang - utom närdel gäller användningen av begreppet pågående markanvändning - och anser detdärför lämpligt atl återge del i dess helhet (s, 456): En åtgärd som uppfyller allaegenskapskrav i 5 kap. och som ligger inom ramen för pågående markanvändningskall alllsä enligt det hillills förda resonemanget tillåtas, även om kommunenhar planer pä atl fastigheten skall tas i anspråk för annat ändamål. Även omnägon mer påtaglig ökning av exploateringsgraden inte föreslås kunna inrymmas ibegreppet pågående markanvändning kan denna rätt lill investeringar iblandtänkas höja fastighetsvärdet. Följden av atl bygglov inte kan vägras blirdärigenom ett högre ersättningsbelopp om och när fastigheten iframtiden skall inlösas av kommunen för genomförande av det planeradeändamålet.