prop · G903100 · 1985-12-31 00:00:00 — förslag om att RFV i samarbetemed andra centrala myndigheter skall följa upp rehabiliteringsgruppernas arbeteunder en tvåårsperiod och därefter systematiskt utvärdera verksamheten tiUstyrksav och , men avstyrks av RFV med hänvisning till atlRFV kommer att redovisa etl projekt . AMS anser all berörda myndigheterredan nu har en uppfattning om vilka hinder som finns för etl effektivtsamarbete. Genom utbildning och information skulle man kunna nå ökadeffektivitet , framhåller AMS. RFV avstyrker också handikappkommitléns förslag omen särskild förordning, som skuUe fastställa samarbetet mellan berördamyndigheter och organ i rehabiliteringsärenden och ge ramar och riktlinjer förverksamheten. RFV överväger atl utfärda allmänna råd om arbetet med rehabilitering.Sådana allmänna råd skuUe ersätta RFV:s förordning (1979:1) omrehabiliteringsgmpper m. m. hos allmän försäkringskassa. Också AMS, och förslaget, medan däremot , statenshandikappråd, Samhällsföretag, HCK och ett slort antal försäkringskassortillstyrker. Det gör också , som dock anser att dennyligen tillsatta rehabUiteringsulredningen bör ges uppgiften atl lägga framförslag till en sådan förordning. framhåller att ensådan förordning måste utformas så att den inte försvårar uppbyggnaden avandra samordningsorgan, t.ex. sådana rehabUiteringslag, som riksförbundet anserskall finnas vid vae syncentral för planering av synskadades rehabilitering. Också förslaget om att de delegationer föryrkesinriktad rehabUitering som finns inrättade inom arbetsmarknadsverket skallvara policyorgan i rehabiliteringsfrågor har fåll ett blandat mottagande. Deltillstyrks av , och , men avstyrksav RFV, AMS och . De sistnämnda remissinstansernaerinrar om att de centrala rehabilileringsgmpperna har till uppgift all dra uppriktlinjer för samverkan i de lokala rehabilileringsgmpperna. Också SAFifrågasätter förslaget. Handikappkommiilén har föreslagit attrehabiliteringsgmppema skall ges medel för fri disposition i de fall regelsystemet för olika myndigheters ansvarsområden inte täcker klart dokumenterade, men mer ovanliga be hov. RFV bör för ändamålet filldelas 10 milj. kr. för fördelning till rehabili leringsgmpperna. Förslaget fillstyrks av , . , , Landstingsför bundet, TCO, HCK, samt flertalet försäk ringskassor. erinrar om förbundets förslag att ett SärskiU rehabUiteringskonlo skaU inrättas för specifika åtgärder, t.ex. 172 anpassningav arbetsmiljö m.m., resor, speciella utredningar av andra Prop. 1985/86:100samhäUsorgan etc. Förbundet förordar atl medlen skall tillställas försäk- Bil.12 ringskassorna och inte de lokala rehabilileringsgmpperna. Genom alt enmyndighet är medansvarig för medlen uppslår inle oklarhet om vem som beslutarom deras användning ellei" om besvärsvägarna för besluten, framhållerförbundet. RFV tUlstyrker en försöksverksamhet med särskUda medel i avvaktan påresultaten av rehabiliteringsutredningens arbete. Det föreslagna beloppetfördelal på ca 400 rehabUileringsgmpper skulle dock bli endasl ca . pergrupp alt användas . HCK finner förslaget om en rörlig resursvärdefuUt, men anser atl del föreslagna beloppet är otillräckligt. tillstyrker i princip, menfömtsätter atl medel frigörs från någol befintUgl anslag, medan SAF anser atlmedlen bör fördelas lill gmpper som begär del för all fullfölja konkretaåtgärdsplaner i vUka ingår ålgärder som inte kan genomföras inom gällanderegler. Statenshandikappråd och HCK anser all samhällets ålgärder för unga handikappade ärotillräckliga. Detla visas bl.a. av antalet som förtidspensionerassamt av den låga andelen handikappade i ungdomslagen. AMS, Samhällsföretag,, , och Försäkringskasseförbundel m. fl. anslutersig heU till kommitténs uppfattning all det är olyckligt och fel atl ungamänniskor pensioneras utan alt deras möjligheter att delta i arbetslivel bhvitordentligt prövade. Socialberedningen m.fl. understryker atl del behövskrafttag för all samordna de resurser som fmns, men också resursförstärkningari enlighel med kommUténs förslag, om man skall kunna undvikaförtidspensioneringar. förslag om insalser förhandikappade ungdomar i samband med övergången från skola lill arbetsliv stödsallmänl av bl. a. , , socialberedningen,UHÄ, Samhällsföretag, , , och . Vikten av att handikappade ungdomar kan ges enindividuellt anpassad utbildning understryks särskUl av ,styrelsen för vårdartjänst. , och förDöva och Hörselskadade Barn. Flera remissinstanser, som företräder högskolan,bl. a. UHÄ, och , anser atl kommitténägnat alltför liten uppmärksamhet ål eftergymnasiala studier och betydelsen aven kvalificerad ulbildning för handikappades möjligheter till arbete. GöteborgsuniversUel framhåUer också folkhögskolans möjligheter att ge handikappadeungdomar lämplig kompletterande utbildning. KaroUnska instUutet framhåller attäven den teoretiska utbUdningen behöver förstärkas så att rörelsehindradeungdomar med god intellektuell kapacitet kan få arbeten på den öppnaarbetsmarknaden, som motsvarar deras kapacitet. Kriminalvårdsstyrelsenoch uppmärksammar särskilt 173 bedömer att sty- Prop. 1985/86: 100 relsentillsammans med borde försöka finna vägar atl Bil. 12lidigl stödja ungdomar med socialmedicinska arbelshandikapp. har förordat att rektor ges etthuvudansvar för de samlade insatserna för handikappade elever och att denpraktiska uppgiften skall åvila syo-konsulenten, som tillsammans med annanberörd skolpersonal måste kunna avsätta erforderlig lid för individuellhandledning. anser det angelägel att det i skolan finns enbefattningshavare som har huvudansvar för insalserna för de handikappadeskolungdomarna. Kommitténs synpunkter stöds även av , statenshandikappråd och . SÖ anser alt rektor bör ha huvudansvaretför alt alla skolans resurser engageras lärare, syo-funklionär, läkare,skolsköterska, psykolog, kurator, speciallärare m.fl. Det är enligt SÖ: smening naturligt att syo-funktionären har ett huvudansvar för stöd tiU de handikappadeeleverna vad gäller yrkesvägledning, prao (prao = praktiskarbetslivsorientering), studieplanering m. m. och de omfattande kontakternainom och utom skolan, som behövs i samband med delta. Vad gällerstudiesituationen och de anpassningar som behövs för att genomföra studiernabör ansvaret ligga på klasslärare/klassföreståndare. SÖ pekar även på denresurs som skolhälsovården utgör. Skolans personal behöver också ha tillgångtill sakkunskap i form av RH-konsulenler, reselärare, hörselkonsulenler m. m. anser däremot attarbetsförmedlingens handikappkonsulenter borde ansvara för studie- ochyrkeslivsplanering i samverkan med skola och habiliteringm. Föreningen motiverar detta med att konsulenterna har tillgång tillhjälpmedel, m. m. Flera remissinstanser, bl.a. AMS anser atthandikappade skolelevers kontakter med arbetslivet bör ägnas ökaduppmärksamhet. AMS framhåller också att individuell ackvisition av praoplatseri flertalet fall bör kunna tillgodoses genom att skolan först ser tUl dehandikappade elevernas behov innan de av arbetsförmedlingen ackvireradeplatserna fördelas bland eleverna. Detsamma bör gälla försärskolans/specialskolans elever. Enligt handikappkommittén kan handikappade eleverbehöva prao än normalt. En del av praon bör därför kunnaförläggas till ferier eUer efter den ordinarie skolgångens slut. Förslaget farstöd av bl. SÖ, styrelsen för vårdartjänst, och Göteborgsuniversitet. SÖ anser att altemativa lösningar bör prövas utifrån elevensbehov och fömtsättningar. Längre prao-perioder under ferietid och sommararbeteinnebär att arbetsbördan under terminstid inte blir större än för övrigaelever. Man bör dock beakta risken för att uppföljning m. m. inte kangenomföras på önskvärt sätt under ferier. Vid gymnasiestudier kan enföriängning av ulbUdningstiden inom ramen för en individuell plan ocksä geutrymme för utökad prao. AMS anser att begreppen prao/ao/yo bör reserverasför sådana arbets livskontakter som regleras genom läroplanerna. Behovet av ytterligare arbetslivskontakter bör kunna tillgodoses genom de feriearbetsplalser som kommiltén även har föreslagit. landsting och FUBavstyrker förslaget om prao under ferier bl.a. med Prop. 1985/86: 100 motiveringen all ocksåhandikappade elever har behov och rätl atl själva Bil. förfoga över sina ferier.FUB framhåller alt del bör vara möjligl att få prao Styrelsen för vårdartjänst pekar på atl elever som behöver personligassistens inte kan få detta under ferietid, eftersom elevassistenterna inletjänstgör då. Extra resurser behövs i så fall för att anställa assistenter underferietid. Handikappkommiilén har föreslagit all kommunernasom arbetsgivare bör reservera etl visst antal feriearbetsplatser somhandikappade elever skall ges förtur till. Arbetena skall anordnas somberedskapsarbeten statsbidrag. Enskilda beredskapsarbeten bör pämotsvarande sätt kunna anordnas hos privata arbetsgivare. Förslaget får slöd bl.a. av statens handikappråd.Karolinska institutet, . ,länshandikapprådet i , , HörselkuratorernasFörening saml . Densistnämnda remissinstansen framhåller atl också särskolans elever måsle få delav ökade möjligheter till feriearbete. AMS och SAF tiUstyrker kommitténsförslag, men betonar att andra arbetsgivare än kommunerna bör fåmöjlighet alt möta ungdomar med handikapp. Båda remissinstanserna säger sigtveka i fråga om den föreslagna bidragsnivån, , till arbetsgivare, somerbjuder feriearbele. AMS anser alt nivån kan få arbetsgivama atl utgå från altungdomarnas arbetsförmåga är höggradigt nedsatt, vilkel kan medföraförväntningar om motsvarande bidrag vid en anställning efter skolan. SAF anseratt bidraget bör ges enligt de vanliga reglerna vid beredskapsarbete, men atlbehovel av arbetsbiträde bör bedömas öppnare. AMS anser dessutom atl bidraglill feriearbeten för ungdomar bör administreras av skolan. förslag om att ansvaret förungdomar med handikapp bör regleras i den författning (1983:583), som reglerarrätten lill bidrag för uppföljningsprogram och administration, har intekommenterats av remissinstanserna. Enligt handikappkommittén skall syo-konsulentenansvara för alt handikappade ungdomar, som inte fortsäiter i gymnasieskolanefter gmndskolan obUgatoriskt skrivs in vid arbetsförmedlingen. Förslagettillstyrks av , , , , och Försäkringsanställdas förbund.HCK anser bl. a. att del är viktigt att ungdomarna får en personlig kontaktmed en arbetsvägledare. anmälerviss tveksamhet inför förslaget, medan AMS och SAF avstyrker det. AMSframhåller att skolan liksom hitfills bör behålla ansvaret för ungdomar under18 år och att den enskilde själv bör bestämma om han önskar bli inskriven vidarbetsförmedlingen. SAF anser att skolan bör förmedla kontakten medarbetsförmedling eller lokal rehabiliteringsgmpp, så alt individen själv ellermålsman kan ta del av den samhällsservice som kan erbjudas och därefter självta ställning. HCK anser del värdefullt att kommitlén har förordatalt alla ungdomar med handikapp, som anmäler sig lUI arbetsförmedlingen efler skolans slut, 175 skaUgaranteras en prövnings- eller praktikplats. Prop.1985/86: 100 och liknande synpunkter. AMS anserdel Bil. 12 önskvärt att ungdomarna får prövnings- eller praklikplals, men atldel i praktiken kan vara svårt atl garantera atl lämpliga platser kananskaffas. tillstyrker kommitténs förslag, men anseratl främjandelagen kan behöva kompletteras så atl man lagstiftningsvägen kan fåfram prakfikplatser för bl.a. synskadade. FUB betonar atl elever som lämnarsärskolan givetvis också måste vara garanterade platser. Svenska föreningen förstudie- och yrkesvägledning efterlyser elt klargörande av hur de föreslagnaprövnings- och praktikplatserna förhåller sig till ungdoms- respektiveungdomslagsplatserna. Enligt handikappkommittén bör utbildningen avsyo-konsulenter innehålla ett väl tiUtaget avsnitt om handikappade ungdomarsövergång lill arbetslivet. Bl.a. högskolan för lärarutbildning i , HCKoch RBU instämmer i detla. SÖ anser det angelägel att hela skolans personal fårutbildning i dessa frågor, inle enbart syo-funkfionären. Svenska kommunförbundetunderstryker att kunskaper inom området måste få en vidare spridning och såledesinte begränsas enbart lill skolans personal. UHÄ erinrar om att utrymmet för lokala variationervad gäller utbildningarnas kursinnehåll är stort. Syo- och läramtbildningarnaskall också behandla andra angelägna frågor, som invandrarfrågor, jämställdhetm.m., vilkel gör viss prioritering nödvändig. Vid planeringen av den nya läramtbildningenför gmndskolan kommer UHÄ att ägna uppmärksamhet ål behovel avhandikappkunskap. Detsamma gäller för den översyn av fritidspedagog- ochförskolläramtbUdningarna, som UHÄ f. n. genomför. UHÄ är i övrigt berett attöverväga i vUken mån förändringar kan vidtas inom utbildningsplanerna för olikalinjer, som innebär ökade insatser inom området handikappkunskap. UHÄ erinrarockså om alt specialpedagogik är elt prioriterat område inomlärarfortbildningen. anser atl del behövs mer tid,större engagemang och bättre kunskap hos syo-personalen, för atl bl. a.förebygga studiemisslyckandet bland handikappade elever. Resultatet avsyo-insatserna på gymnasienivå för handikappade studerande är frånuniversitetets synpunkt i flera fall dåliga. Också universitetetsstudievägledare behöver bättre kunskaper i handikappfrågor. anser att resurser måsteskapas för fortbildning i handikappfrågor inte bara för skolpersonal utan ocksåför arbelskonsulenter vid arbetsmarknadsinstituten, lärare inomarbetsmarknadsutbUdningen, prao-handledare, ledamöter i anpassningsgrupper m.fl. HCK pekar på problem som är förknippade med mindrehandikappgmpper, som omfattar relativt få ungdomar. Eftersom vaije skolakommer i kontakt med dessa elever så sällan kan syo-konsulenterna inte hatillräckliga kunskaper om dessa elevers behov. En möjlighet är, enligt HCK,att kunskap samlas hos en cenlral eUer regional resurs, som kan tas i anspråkav syo-konsulenten. Ekonomiskt stöd vidrehabilitering av ungdomar Prop. 1985/86: 100 Handikappkommiilénhar förordal alt unga handikappade i stället för förtidspension skall erbjudasannan form av ekonomisk trygghet, som möjliggör en yrkesinriktadrehabilitering. Flertalet remissinstanser uttrycker sitt stöd förprincipen bakom kommitténs förslag, men många av dem har synpunkter på denutformning som de ekonomiska stöden föreslås få. RFV anser att etl ändrat syslem för rehabiliteringav ungdomar bör gälla alla handikappade ungdomar. De förändringar som kommitténföreslagit skulle endast gälla dem som inte har arbete eller inkomst, vilketskulle innebära att elt hell nylt regelsystem skapades vid sidan av delnuvarande socialförsäkringssystemet. Detla skulle leda lillgränsdragningsproblem. SAF anser sig inte kunna ta stäUning till beloppoch villkor för stöden, men anser bl. a. alt ersättning för merkostnaderföranledda av handikapp bör särskiljas vid övervägande av försörjningsnivån.Andra principer bör vara atl rehabilitering skall vara det försia alternativetbland olika stödformer, all försörjning genom arbeie skall leda lill en bättreekonomi för individen och alt stöden skall följa kostnadsutvecklingen,beskattas och vara pensionsgrundande. Enligt handikappkommittén bör åldersgränsen förrätt till vårdbidrag höjas från 16 till eller så länge gymnasiestudierpågår. Bidraget bör lämnas till föräldrarna lill ell handikappat barn, somstuderar och bor hemma. RFV ifrågasätter om delta är rätl lösning.Vårdbidragels syfte är att föräldrar i hemmet skall kunna tillgodose barnetssärskUda behov av tillsyn och vård. Bidraget är därmed inriktat på barn, därfrågan om arbetsförmåga inte är aktuell. En högre åldersgräns skulle dessulominte vara någon lösning för dem, som visserligen saknar arbels- och försörjningsförmåga,men som klarar sig utan särskild tillsyn och vård. Vårdbidragets regler kaninte jämställas med förtidspensioneringens regler och krav på nedsattarbetsförmåga. Om handikappade ungdomar skall omfatlas av vårdbidragfordras så stora förändringar i reglerna, atl de inle längre kan förenas medkriterierna för vårdbidrag till yngre barn, anser RFV. Styrelsen för vårdartjänst och högskolan förläramtbUdning i Slockholm anser del mindre lämpligt atl vårdbidrag skall kunnalämnas upp till , i de fall gymnasiestudierna pågår så länge.Styrelsen för vårdartjänst tillstyrker en höjning av åldersgränsen till ,dvs. Styrelsen kan dock inte förstå varför handikappadeungdomar som inte studerar, men som exempelvis vill la ett sabbatsår, skallvara undantagna från bidraget. SÖ anser atl slödel för 16- 18-åringarna skallges i en form som främjar deras långsikliga planering vad gäller studier ochyrkesval. De bör få merkostnader som föranleds av handikappet täckta, men förövrigt bör strävan vara all jämställa deras ekonomiska situation med övrigastuderandes. Också skolförvaltningen i län anser att samlliga elever -oavsett om de är handikappade eller ej - bör omfatlas av enhetligabidragsregler för studiehjälp. Handikappades merkostnader för hjälpmedel,resor, inackordering m. m. bör dock åvila samhällel. 12 1985/86. HCKanser atl man måste lösa försöriningsfrågan för ungdomar som har Prop. 1985/86:100 så svåra handikapp atl det är orealistiskt alt länka sig någon form av arbeieBil. 12 för dem. Del måste ske på ett sått som inte innebär försämringarjämfört med nuläget, men dessutom krävs åtgärder som ger dem elt bällre liv iövrigl. a. och länshandikapprådet i länslandsting betonar likaledes all möjlighelerna till pension för dem somverkligen behöver det inle får försämras. HCK framhåller vidare att handikappkommitlénsförslag sannolikt innebär atl ungdomarna går miste om handikappersättning - upp lill /år - samt atl många ungdomar som får heltsjukbidrag/förtidspension med nya regler endast skulle få halvt vårdbidrag.Familjens förlust skulle i delta läge uppgå fill nära . Även omhell vårdbidrag skulle utgå, skulle familjen drabbas av ekonomiskaförsämringar, eftersom vårdbidraget beskallas lillsammans medföråldrainkomslen. Ungdomarna skulle dessutom förlora rällen till kommunallbostadstillägg. Också lånshandi-kapprådel i och på ekonomiska försämringar som skulle bli följden om ett förlängtvårdbidrag ersätter sjukbidrag/förtidspension. Det gör ävenFörsäkringskasseförbundet, som anser atl en höjning av åldersgränsen medför såmånga nackdelar atl förslaget inte bör utredas vidare. Vidare bör det fortsatiautredningsarbetet inriktas på en allmän rehabiliteringsersättning som gälleralla arbetshandikappade . Handikappersättning bör kunna utgåvid sidan av en sådan ersättning, anser förbundet. Också förslaget om grundstöd efter gymnasiestudiereller vid fyllda möter invändningar från remissinstanserna.Invändningarna gäller tiU övervägande delen slödels nivå, som har föreslagitsbli någol lägre än sjukbidrag/förtidspension. Ett slorl antal remissinstanser,bl.a. , , , , ,, Samhällsföretag, socialberedningen, länshandikapprådet i länslandsting, TCO, DHR, HCK, FUB, Försäkringskasseförbundel och anser att grundslödet därigenom minskar den enskildes motivationför rehabilitering. Många av remissinstanserna anser att stödet i stället börlämnas med samma belopp som förtidspensionen. UHÄ, och samt DHRanser all grundstöd måste kunna lämnas högre upp i åldrarna än vadhandikappkommiilén har föreslagit, bl. a. därför all ell gravt handikapp oftamedför atl studietiden måsle förlängas. Bl.a. och LO betonar atl ocksåungdomar som redan är förtidspensionerade måste kunna omfatlas av ett grundstödvid yrkesinriktad rehabilitering. RFV anser att gränsdragningsproblem kommer attkunna uppstå som en följd av de olika ersättningsnivåerna för förtidspensionoch gmndstöd. Del gäller t.ex. hur den skall behandlas som gör ett kortvarigtarbetsförsök med inkomst och därmed inordnas i sjukförsäkringens sjukpenningssystem,vilkel också kan medföra rätt tUl tilläggspension. Vad gäller rätten till förtidspension/sjukbidragtill handikappade stude rande ungdomar har försäkringsöverdomstolen fastslagit att, om den stu derande på gmnd av sitt handikapp saknar möjlighet atl skaffa sig en 178 arbetsinkomstmolsvarande minst hälften av vad en arbetsför icke utbildad Prop. 1985/86: 100person i samma ålder kan påräkna, skall sjukbidrag utges under sådan Bil. Det är, enligt RFV, angeläget att inte begränsa stödet till vissagrupper, utan del bör omfatta alla ungdomar i denna ålder, oberoende av nårhandikappet har inträtt och om den handikappade arbetat. RFV avstyrkerett genomförande av förslagen om föriängl vårdbidrag och grundstöd i denutformning som de nu föreligger, men anser det angelägel att dessa frågor fåren tillfredsställande lösning. Det bör, enligt RFV, övervägas alt höja åldersgränsenför sjukbidrag/förtidspension fill . Grundstöd och kompletterande slöd,l.ex. handikappersättning, bör då kunna utges till alla handikappade ungdomar,som inte kan försörja sig genom förvärvsarbete. fömlsäller ändring avnuvarande regler om bl. a. sjukbidrag och tilläggspension för dennaåldersgrupp. Eftersom dessa frågor ligger nära rehabiliteringsutredningensuppdrag bör de kunna utredas vidare inom ramen för dess arbete, anser RFV. I fråga om finansieringen av ett grundstöd vidrehabilitering av unga handikappade har HCK slarkl understrukit möjligheten attomfördela medel inom arbetsgivareavgiften från pensionsavgiften lillarbetsmarknadsavgiften och därigenom skapa resurser förarbetsmarknadsåtgärder. Handikappkommiilénhar föreslagil ändringar i främjandelagen, så all distriktsarbetsnämnderna() skall kunna överlägga med arbetsgivare om rekrytering av äldre ochhandikappade. De uppgifter som åligger länsarbetsnämnden () skall överförastill distriktsarbetsnämnden. Pä molsvarande säll skall AMS uppgifter delegeraslill länsarbetsnämnden. Vidare bör det i instruktionen för arbetsmarknadsverketregleras att har skyldighet alt upprätta övergripande handlingsplaner bl.a. om arbetsgivarnas rekrytering av handikappade. Förslaget om ändringar av främjandelagen tillstyrksbl.a. av , socialberedningen. , ,, , och . HCK betonaratt det behövs särskilda specialister för att följa upp tillämpningen avfrämjandelagen. anser att lagen kan behöva ses över pånytt, om inle tillämpningen förbättras. framhåUer att det i försiahand är arbetsmarknadsverkets ansvar att skärpa lagens fillämpning, bl. Om detta inte ger resultat ankommer det på regering ochriksdag att markera alt lagen skall användas striktare. Också DHR betonar atlkonkreta til! Både främjandelagen ochförordningen (1979:518) om arbetshandikappade i stalligl reglerad anställningmåsle, enligt DHR, aktiveras och förtydligas, om dessa skall kunna utgöra dehjälpmedel som har avsett. Samhällsföretag förespråkar en aktivareanvändning av främjandelagen. Även LO understryker all AMS myndighetsutövningvad beträffar främjandelagen måste öka. AMS avstyrker förslaget om ändring avfrämjandelagen. Överläggningar enligt främjandelagen med enskilda arbetsgivare genomförs redan nu av 179 tjänstemän päarbetsförmedhngen efter förordnande av länsarbetsnämn- Prop. 1985/86: 100 den.Det finns inga skäl atl anla alt en formell ändring av lagen leder till Bil.12 bättreresultat på denna punkt. Inte heller en formell överföring av AMS befogenhetertill skulle medföra några större förändringar i : s arbeie.Det är knappast avsaknaden av formella befogenheter som gör det svårtatt få ut handikappade i arbetslivet. Inom ramen för länens och distriktensverksamhetsplanering finns möjlighet alt öka DAN:s insalser utanändring av främjandelagen. Också SAF ser förslaget om en stegvis delegering avansvaret för främjandelagens tillämpning som en anpassning tUl den praxis somutvecklats i kontaktema mellan enskUda arbetsgivare och arbetsmarknadsverket. AMS, LO, TCO och SAF hänvisar också lill pågåendeöversyner av och och framhåller atl ändringsförslagen måste ses irelation tiU dessa översyner. LO anser atl man bör avvakta med etl slufiigtställningstagande, men bedriva försök i etl antal län med delegering till DANenligt handikappkommitléns intentioner. påtalar en brist påtvingande regler mot arbetsgivare, som underlåter all medverka vidrehabilitering av en redan anstäUd.