prop · G90398 · 1985-12-31 00:00:00 — Som exempel nämns att ennäringsidkare inte bryr sig om all betjäna en kund som har infunnit sig i hansaffärslokal eller låter kunden vänta obefogat länge på betjäning," Både departementchefens och kommitténs uttalandelar sikte på alt uraktiåtenheten all gå den diskriminerade lill hända sker ianslutning lill alt denne får anses ha begärt prestationen. Om en näringsidkarebetjänat en invandrare och därefter förbjuder honom att i fortsättningen handiai butiken, kan näringsidkaren inte dömas för olaga diskriminering. Däremot kanhan fällas lill ansvar för förolämpning , Näringsidkare är givelvis oförhindrad alt ingripamol någon som skyddas av lagstiftningen, om delta är motiverat av icke etnisktskäl, t, ex, all han uppträder störande (prop, 1970: 87 s, 69), Förklaringatl man senare kommer alt diskriminera Delförekommer, all näringsidkare förklarar, att de inte ämnar betjäna medlemmar avvissa etniska grupper. Vi skaU här ge fyra exempel härpå. Vid en campingplatsuppsattes skylten "zigenare får ej beträda campingen" (NJA 1982 s,128), På en buliksdörr uppsattes en skylt med texten "zigenare ejvälkomna" (tingsrätts dom nr DB 60), I en dagstidninginfördes en annons, i vilken ett vilohem förklarade sig mottagasåsom betalande gäster "damer av svensk nationalitet". Ennäringsidkare var åtalad för olaga diskriminering för all han hade vägral atlbetjäna en invandrare. Under rättegången framkom all invandraren faktisktblivit betjänad, varför den åtalade frikändes. Förmodligen hade dock dentilltalade efter det alt invandraren blivit betiänad förbjudit honom attåtervända lill butiken. Näringsidkaren var inte åtalad för denna gärning, somdärför inte prövades av domstolen. De båda försia gärningarna har av respektivedomstol bedömts som hets mol folkgmpp: SkyUarna innehöll ej uttryckligen någolkränkande omdöme om folkgruppen zigenare, Däremol uttrycktes etl indirektomdöme om zigenares egenskaper och uppträdande, som måste anses nedsättande förfolkgmppens anseende. Detta omdöme utgjorde ett sådant uttryck för missaktning,som avses i 16 kap, 8 § . Annonsen liUkännager all personer som tillhör allaandra folkgrupper utom en viss sådan, inte kommer all bli betjänade. Analogt med domstolar nas bedömning av skyltarna torde annonsen anses uttrycka ell indirekt omdöme om aUa andra folkgrupper än den som kännetecknas av svensk nationalitet. Detta omdöme måste anses nedsättande för folkgruppernas anseende och ulgör därför ett sådanl ullryck för missaktning, som avses i 16 kap, 8 § . Enligt 7 kap, 4 § 8, jämfört med 8 kap, 1 § försia slyckel iryckfrihetsförordningen kan alltså tidningens ansvarige utgivare fäUas för hets mot folkgrupp. Annonsören kan inte dömas för olaga diskri minering, eftersom damerna ännu inte begärt någon prestation. diskriminering föreligger först, när en dam av utländsk nationalitet av just denna anledning blir avvisad från vilohemmet, '9' När näringsidkaren förbjöd invandraren allåtervända till butiken, var endasl ell fåtal personer närvarande. såsom hets mot folkgrupp blev det heller inte klariagt omoffentlighets- Prop. rekvisitet var uppfyllt. Ytterligare ett skäl härtill äralt förbudet riktades mol en enskild person och inte mot en folkgrupp. bedömas som olaga diskriminering, eftersom invandrarenfaktiskt blivit Av skäl som vi redovisar i - skall gärningendäremot kunna bedömas såsom förolämpning. I de av oss granskade anmälningarna ochförundersökningarna har följande situation beskrivits: Eninvandrare med sydländskt utseende vägras tillträde lill restaurang med denmotiveringen, all restaurangen inte tar emot utlänningar. Sedan invandrarenargumenterat, blir han insläppt på restaurangen, antingen därför altdörrvakten ändrat sig eller därför all en överordnad medgivit lUlträde, Vi antar i denna principdiskussion,atl det inte förelåg någon som helst objektivt godtagbar anledning alt vägrainvandraren tillträde till restaurangen. Invandraren blev insläppt först efterargumentering. Dörrvakten har därför inte gått invandraren till hända på devillkor som han i sin verksamhet tillämpar i förhållande till andra. Han hardärför gjort sig skyldig lill olaga diskriminering genom alt vägra invandrarentilllräde, även om han själv eller överordnad senare ändrar detta beslul, I den ovan relaterade situationenberodde det på invandrarens handlande atl dörtvaklen eller hans överordnadefick lillfälle all ändra del ursprungliga beslutet, nämligen att vägrainvandraren tilllräde. Hade invandraren nöjt sig med delta och avlägsnat sig,hade brottet olaga diskriminering varit fullbordat. Den omständigheten, allinvandraren inte låter sig nöja med beskedet utan böljar argumentera, kan intepåverka den tidpunkt, då brottet blir fullbordat. Oavsett om invandrarenavlägsnar sig efler det första beskedel eller om han eflerargumentering får tilllräde lill restaurangen, är alltså brollet fullbordat ioch med att invandraren i det första skedet vägrats tillträde. Eftersom brottet olagadiskriminering fullbordats redan när invandraren i del försia skedet vägratstillträde, kan den omständigheten, atl han senare erhåller tillträde tillrestaurangen, inte medföra slraffrihel för gärningsmannen. Den lämnade redogörelsen bör kompletteras med ytterligarenågra uppgifter, Beslämmelsen omfattar ävendiskriminering förövad av den som är anställd i allmän Ijänsl, vari han har atlgå allmänheten lill hända, del må vara på sätt som är jämförbart med drivandeav näringsverksamhet eller i något annat hänseende, l, ex, genomtjänsteutövning i socialförvaltning, hos arbetsförmedlingen eller viddomstolar, I försia hand avses anställda i stat och kommun. Men även anställdai godkända allmänna inrättningar, som utövar någon offentlig funktion, tjänarallmännyttigt ändamål eller har grundals med hjälp av allmänna medel elleråtnjuter understöd av sådana medel, kan begå olaga diskriminering. Med"allmänheten" avses även särskilda gmpper eller kategorier avbefolkningen. Interna mellanhavanden i företagoch inrättningar, exempelvis sådana som rör förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare, omfattas inte av beslämmelsen (prop, 1970:87 s, 39 och 76), 198 Diskriminering innebär all missgynna någon genomall behandla honom Prop, 1985/86:98 mindre förmånligt än andra. All någongynnas medför inte automatiskt atl någon annan missgynnas. Del kan finnasgodtagbara skäl för atl ge företräde för personer av en viss folkgrupp, utanall de som tillhör andra gmpper kan sägas bli diskriminerade. Medan det lordevara olaga diskriminering om en näringsidkare i ger rabatt åt allasvenska medborgare, behöver det inte vara det om en näringsidkare av utländsknationalitet i ger rabatt ål alla sina landsmän, Slutligen bör nämnas all högsta domstolen i en domden (NJA 1985 s, 226) funnit olaga diskriminering föreUgga i etlfaU där en zigenare av en tjänsteman hos ett kommunalt bostadsföretag nekadesall hyra lägenhet i ett område där del redan bodde andra zigenare och assyrier.Invändningen att syftet härmed var all motverka bostadssegregation godtogsinte. Åtskilligastraffrättsliga bestämmelser kan sägas ge etl skydd mol beteende av etnisktdiskriminerade karaktär även om de inte tillkommU just med tanke på detta, DUhar redogjort för vissa sådana bestämmelser i betänkandet Ds A 1984:7 s,51-58, Här förtecknas dessa straffstadganden. - Mord, dråp och misshandel - Ofredande och skadegörelse - Mordbrand, grov mordbrand ochallmänfarlig ödeläggelse - Störande av förrättning ellerav allmän sammankomst - Missbmk av förmanskap - Våld eller hot mot krigsman - Missfirmelse mol krigsman 3.4.4Civilrättsliga bestämmelser utanför arbetsrätten Isitt betänkande (Ds A 1984:7) Om olaga diskriminering tar DU upp exempel påsådana civilrätlsliga bestämmelser som kan ge etl skydd mot etniskdiskriminering. Inledningsvis hänvisas till bl, a, bestämmelser, som gerdomstolarna möjlighet att jämka eller helt åsidosätta avtalsvillkor som stridermot god sed eller eljest är otillbörliga och lill principen om rätten all blimedlem av ekonomisk förening eller fackförening. Därefter redovisas exempel påsådana här avsedda bestämmelser särskilt från boendeområdei. SeBeckman, Kommentar till II, 5: e uppl. - överlåtelse avartenderätt Prop. - Förlängning av artenderätt - Överlålelse av hyresrätt - Upplåtelseav lägenhet i andra hand - Medlemskapi ekonomisk förening - Likabehandling i ekonomisk förening och bostadsrättsförening 3.4.5.Rättsregler på arbetslivets område till skydd mot etnisk diskriminering A.Rättsläget på arbetsmarknaden i stort Någonför hela arbetsmarknaden generell rättsregel liU skydd mol etniskdiskriminering finns inte, I arbetsdomstolens praxis har emellertid ulvecklatsen allmän rättsgrundsats av innebörd att en arbetsgivares handlande skall slå iöverensslämmelse med god sed på arbetsmarknaden. Som kommer atl framgå av detföljande ger den grundsatsen, liksom möjligheten all med stöd av den s, k,generalklausulen i 36 § avtalslagen sätta åt sidan oskäliga villkor, möjlighetall komma tillrätta med vissa former av diskriminering. Vidare föreliggerrättsregler som ulan alt särskill la sikte på etnisk diskriminering förbjuderen arbetsgivare atl i speciella situationer handla godtyckligt eller osakligt iell anställningsförhållande, Omen arbetsgivare i ell beslående anställningsförhållande utsätter enarbetstagare för diskriminerande behandling kan detta angripas med rättsligamedel såsom stridande mol god sed på arbetsmarknaden. Arbetslagaren kan då harätt till skadestånd för den ekonomiska skada som kan ha uppstått. Det är ocksålänkbart alt ersättning kan utgå för den kränkning som åtgärden har inneburitför arbetstagaren. Arbetsdomstolen har vid ell flertal lillfällen haflall bedöma i vad mån en arbetsgivares handlande har stått i överensstämmelsemed god sed på arbetsmarknaden, I etl uppmärksammat rättsfall från 1983underkände domstolen en lurordningsöverenskommelse som hade träffals mellan enarbetsgivare och en facklig organisation under uttrycklig hänvisning liU altöverenskommelsen innebar en diskriminering av den finsklalande personalen påarbetsplatsen. Omständigheterna i det aktuella rättsfallet, AD 1983 nr 107(i Åbo, m,fl, mol i Slockholm) varföljande, Fartyget gick ifarjelrafik mellan och , Prop. 1985/86:98 Sedan bolaget övertagitfartyget gjorde arbetsgivaren bedömningen alt personalen vidfartygels inlendenturavdelning kunde minskas i rationaliseringssyfte.Förhandling i frågan logs upp med , Parterna enadesom alt uppsägningar av 19 arbetstagare skulle äga rum på grund av arbetsbrist.Separata turordningslislor upprättades för var och en av de fyrapersonalgrupperna serveringspersonal, ekonomibiträden, kallskänkor ochhylluppasserskor. På var och en av de fyra listorna placerades anställda somenbart var finsktalande efter andra anstäUda, I övrigi bestämdes turordningenså atl arbetstagare med kortare anställningstid placerades efter arbetstagaremed längre anställningstid. Turordningslistorna fastställdes genomöverenskommelse , Uppsägningarna av de 19 arbetslagarna ägderum 1982, Arbetsdomstolen ansåg attutredningen i målet inte gav stöd för annal antagande än atl arbetsbrist förelågi den omfattning som motiverade all 19 arbetstagare vid intendenturavdelningensades upp. När det därefter gällde atl lastäUning lill om del förelåg saklig gmnd för atl säga upp var och en av de 19berörda arbetstagarna med hänsyn till gällande turordningsregler gjordedomstolen tiU en början följande uttalande. Anställningsskyddslagens regler omden turordning som skall iakttas vid uppsägning på gmnd av arbetsbrist innebäratt anställningstidens längd i försia hand är bestämmande för lurordningen.Arbetstagare med längre anställningstid har företräde framför arbetstagare medkortare anställningstid. har arbetstagare med högrelevnadsålder företräde. Avsteg från denna på anställningstid och levnadsåldergrundade turordning kan dock ske, om etl iakttagande av turordningen kräver attarbetstagare omplaceras men denne saknar erforderiiga yrkeskvalifika-lioner förde ändrade arbetsuppgifterna. Till det anförda kommer vidare del belydelsefullaförhållandet all under vissa i lagen angivna fömtsättningar en lurordning, somär upprättad efler andra gmnder, kan fastställas genom kollektivavtal. Detföreligger dock därvid inte någon fullständig avtalsfrihet. En avtaladturordning saknar avsedd verkan, om den strider mot god sed på arbetsmarknadeneller eljest är olillböriig. Arbetstagarsidan gjorde i måletgällande alt lurordningsöverenskommel-sen var rätlsslridig främst genom atl denupprättats under hänsynstagande lill arbetslagarnas språkkunskaper. Arbetsgivarparten invände häremotatt det av sjösäkerhetsskäl hade varit befogal atl i lurordningen placeraarbetstagare som enbart var finsktalande efter andra arbetstagare. Domstolen bedömde saken på följandesätt. Några föreskrifter i lag eller författning enligt vilka del skulle krävas från sjösäkerhelssynpunkt alt inlendenlurpersonal på innehar särskilda språkkunskaper föreligger inte. Såvitt framkommit har betydelsen från sjösäkerhelssyn punkt av ombordsanslälldas språkkunskaper inte berörts mellan bolaget och den för sjösäkerheten ansvariga myndigheien, , före lurordningsöverenskommelsens tillkomst. Frågan har inte heller dessförin nan behandlats som en sjösäkerhelsfråga inom skyddsorganisalionen om bord på . anförda omständigheter gör att del kan betvivlas att det verkligen var sjösäkerhelsskäl som föranledde bolaget all tillmäta de anställdas språkkunskaper avgörande betydelse i turordningshän seende. Under alla omständigheter har arbetsgivarparterna inte förmått styrka i målel atl etl sådant hänsynslagande har varU sakligt motiverat. Enligt domstolens mening innebär lurordningsöverenskommelsen därför 201 endiskriminering av den enbart finsktalande inlendenlurpersonalen. 1985/86:98 enskommelsen är därmed stridande mot god sed påarbetsmarknaden. I domslutet förpliktades bolaget all lill var ochen av de förfördelade arbetstagarna utge allmänt skadestånd med 20000 kr.Bolaget var vidare skyldigt all belala ekonomiskt skadestånd molsvarande denekonomiska förlusten för arbetslagarna på grund av uppsägningen, I ett annal rättsfall, AD 1983 nr 46(Menlalskölaren mol låns landsting) uppkom frågan i vadmån hade utövat sin arbelsledningsräll på ell sådanl säll all detstred mol lag och goda seder på arbetsmarknaden. De allmänna uttalandenarbetsdomstolen gjorde i domen om hur arbelsledningsrällen får utövas får ansesvägledande även i fall av etnisk diskriminering. Bakgrunden och de närmareomständigheterna i tvisten var följande, var anställd av ocharbetade som mentalskötare vid S: t i , I slulel av sommaren1978 gjorde en anmälan lill sjukvårdsföreslåndaren vid sjukhuset om all enviss skötare, , på avdelning 42 C misshandlade intagna patienter.Anmälan ledde lill ell sammanträffande mellan sjukhusledningen och , mensjukhusledningen beslöt all inte vidta några andra ålgärder än atlfortsättningsvis hålla skärpt uppsikt över skötaren, tyckte del varanmärkningsvärt atl ingenting hände och all den utpekade skötaren fick gå kvari sin syssla på avdelningen. /79 gjorde hon därförpolisanmälan och anmälde också det hela till . Hon berättadeockså för massmedia om det inträffade. gjort etlreportage om förhållandena på avdelning 42 C, utfärdade sjukvårdsdistriktetell pressmeddelande vari namngavs. Pressmeddelandet innehöll en dementiav all del skulle förekomma några missförhållanden på avdelningen. Pressmeddelandetvar emellertid så utformat all det också innefattade ett angrepp på , Vadsom sedan inträffade var atl ett anlal av arbetskamrater tog ställningmol henne. Till följd av de samarbelssvårigheler som därmed uppkom påavdelningen förflyttades till en annan avdelning och fick så småningomtjänstledighet med lön, omplacerades hon till en helt annanavdelning inom sjukhuset. Enligt arbetsdomstolens uppfattning hade landstingethuvudansvaret för den uppkomna situationen när fick svårigheter attsamarbeta med annan personal. underlät i del lägel all aktivtstödja och företog i stället ålgärder, främst det tidigare nämndapressmeddelandet, som innefattade direkt kritik mot henne. De olikaomplaceringarna liksom även åtgärden alt bevilja tjänstledighet med lönmåste för henne ha framstått som en konsekvens av atl hon gjort polisanmälanoch vänt sig till massmedia, ansåg domstolen. Detta måste hainsett, I domskälen erinrar arbetsdomstolen om all detsedan gammalt i svensk rätt gällt den principen atl en part inte får utnyttja honom eljesl tillkom mande befogenheter på ell säll som strider mot lag och goda seder. Arbetsdomstolen har sålunda belräffande den tidigare gällande fria upp sägningsrätten uttalat, att den inte fick begagnas för ell syfte som kunde sägas vara rättsstridigl eller verkligen strida mot allmän moral (AD 1967 nr 26), Delta gäller också i fråga om arbelsledningsrällen, påpekar domsto len. Utövas arbelsledningsrällen i slrid mol lag och goda seder i samband med , en omplacering kan omplaceringen angripas med rättsliga me del, även om den inte fåll så ingripande verkningar all den kan underkastas 202 rättslig prövning på etl sätt som påminner om vad somgäller vid uppsäg- Prop. 1985/86:98 ning (jft-AD 1982 nr 112). Enligt domstolens mening åsidosattelandstinget den angivna allmänna rättsgrundsatsen när under sommaren1979 ställdes inför valet all I, acceptera en omplacering lill etl annalsjukhus, 2, all begära tjänstledigt utan lön eller 3, lämna sin anställning.Denna bedömning beror på alt på sätt tidigare beskrivits - haransvar för att samarbelssvårigheler uppkom och dessulom åsidosatt sinskyldighel all stödja då hon i syfte all slå vakt om patienternaspersonliga säkerhel och integritet gjort polisanmälan och vänt sig tillmassmedia. hade därigenom orsakat ekonomisk skada och åladesersätta henne för mislad lön, I flera fall har tvistefrågan iarbetsdomstolen gällt om arbetsgivaren genom trakasseriålgärder av olika slaghar förmått arbetstagaren att lämna anställningen (se l, ex. AD 1977 nr 198,1982 nr 99, 1983 nr 3, 1984 nr 80, 1984 nr 102, 1985 nr 65). Enligt domstolenspraxis kan arbetstagaren i sådanl fall inte anses bunden av sin uppsägning, om den har föranlelts av arbetsgivaren och denne därvid har handlat påett säll som inte överensstämmer med god sed på arbetsmarknaden eller somannars måsle anses otillböriigi. Tillämpning av 36 § avtalslagen på oskäliga avtalsvillkor Om en arbetssökande eller arbetstagare på grund av dåligutbildning, avsaknad av arbetslivserfarenhet e, d, befinner sig i en underlägsenställning i förhållande till arbetsgivaren, kan arbetsgivaren söka utnyttjasituationen så atl de arbetsvillkor parterna avtalar om, t, ex, lönen, blirsämre än vad som är normalt i branschen. På den kollektivavtalsregierade sektorndär de fackliga organisationerna är verksamma och där flertalet arbetstagareär fackligt organiserade är något sådant säkert sällan förekommande, Däremolär risken störte all oskäliga avtalsvillkor förekommer utanför denkollektivavtalsregierade sektorn, (Jfr prop, 1975/76:81 s, 114), Iarbetsdomstolens dom AD 1982 nr 142 (, FolkelsHus u,p,a, mol ) prövades skäligheien av ett lönevillkor iett skriftligt anställningsavtal som hade träffats mellan arbetsgivaren och enkvinnlig arbetstagare, , som enligt arbetsdomstolensuppfattning intog en underlägsen ställning i avtalsförhållandet. Domstolenfann att avtalsvillkoret avseende lönedelen var oskäligt och lämnadeavtalsvillkoret utan avseende. Som skälig lön utdömdes i stället etl beloppsom stod i överensslämmelse med riksavtalet i branschen. Med hänsyn till attarbetstagare tillhörande etniska minoriteter kan komma atl inta ensvag ställning i förhållande lill arbetsgivare har domen särskill inlresse ifrågan om etnisk diskriminering. De närmare omständigheterna i målet varföljande, genom ett skriftligt anställnings avtal som vaktmästare vid Folkels Hus i KoskullskuUe, Enligt avtalel skulle arbeisvederiagei utgöras av fri familjebostad jämte /mån, I avtalet fanns en uppräkning av arbetsåligganden men ingen uppgift om 203 Anställningen kom att vara . Denupphörde efler Prop. 1985/86:98 uppsägning från folketshusföreningens sidasedan organiserat sig och hennes organisation ställt krav påkollektivavlalsreglering, som föreningen inte ansåg sig ha ekonomisk möjlighelalt bära. Sedan anställningen upphört, väckteSol-Britt lalan om ytterligare lön. Hon hävdade att lönevillkoret enligt detskriftliga avtalet borde sättas åt sidan såsom oskäligt enligt 36 §avtalslagen, eftersom del hade rått ett uppenbart missförhållande mellanparternas prestationer, I stäUel borde skälig lön bestämmas, varvid villkoren iriksavtalet för branschen skulle utgöra riktpunkt. För arbetet hade hon i formav bostadsförmån och lön uppburit ersällning enligt avtalet med tillhopa ca26000 kr, och hon yrkade nu ytteriigare lön, beräknad enligt riksavtalet, medca . Föreningen bestred atl lönevillkoret skuUe sällas ål sidan, I tvisten huruvida lönevillkoretvar oskäligt eller inte kom mot sättningarna mellan parterna atl gälla frågan,vilken lid som åtgått eller borde ha åtgått för det arbete som det ålegatSol-BrUl alt prestera enligt avtalet. Föreningen, som sålunda vitsordadeskäligheten av limlidsersällningen enligt riksavtalet, menade all endasl 700limmar hade krävts för arbetet medan angav . Hon påstod ocksåatl arbetsuppgifterna blivit betydligt mer betungande än vad som sagls vidanställningsavtalets tillkomst, I arbetsdomstolens domskålnoterades inledningsvis atl domstolen ansett all befunnit sig i enunderlägsen ställning i förhållande lill folketshusföreningen: Hon var dåavtalet träffades arbetslös samt saknade utbildning och tidigarearbetslivserfarenhet. Hon var inte ansluten lill någol fackförbund, och delavlal som erbjöds henne var etl enskUt anställningsavtal som formulerats av arbetsgivarparten, I frågan huruvida parternasprestationer stått i missförhållande liU varandra hade domstolen all värderahur som krävts för del arbete som del ålegat all presteraenligt avtalet. Utöver hennes egen uppgift om all arbetet faktiskt tagit 1 700timmar bestod utredningen av en fackföreningsombudsmans förklaring all dentidsåtgången överensstämde med en beräkning enligt kollektivavtalets normer förlokalvård. Med hänsyn lill att denna utredning gav stöd för påståendeom den avtalade prestationens omfattning ansåg domstolen atl del förelegat ettavsevärt missförhållande mellan hennes prestation och den ersättning honerhållit enligt avtalel. Och vid ett övervägande av de anförda omständigheternafann arbetsdomstolen all avtalsvillkoret avseende lönedelen var oskäligt medhänsyn lill avtalets innehåll och omständigheterna vid avtalels lUlkomsl,Därför skulle villkoret lämnas utan avseende, och skälig lön skulle ulgå fördelutförda arbetet. Som skälig lön utdömdes yrkat belopp i enlighel medriksavtalets normer. Anslällningsskyddslagens regler om uppsägning ochavskedande m. m. Enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS) måsle enarbetsgivare som vill säga upp en arbetstagare ha saklig gmnd för uppsägningen (7 § första slyckel). Saklig grund för uppsägning föreligger ej, om det skäligen kan krävas atl arbetsgivaren bereder arbetstagaren annal arbete hos sig (7 § andra siycket). Arbetsbrist utgör normall saklig grund för uppsägning, men vissa regler om lurordning mellan de anställda måste iakttagas, I huvudsak gäller all arbetstagare med längre anställningstid har företräde lill fortsatt anställning framför arbetstagare med kortare anställningstid -)Q4 (22§), Arbetstagare som har blivit uppsagd på grund av arbetsbrist har till Prop.1985/86:98 dess ell år förflutit från anställningens upphörande företrädesrätttill ny anställning inom den verksamhei där han har varit sysselsatt förut (25§), Uppsägning ulan saklig grund skall på yrkande av arbetstagare förklarasogiltig.