prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — När samverkan skall avse ett områdesom skall detaljplaneläggas, vilket torde bli del vanligaste, är det nödvändigtatl arbetet med planen har fortskridit sä långt att kommunen har en klaruppfattning i frågan om den planmässiga avgränsningen av samverkansomrädel.Formellt bör del slutgiltiga beslutet om gränserna för samverkansomrädelmeddelas av fastighetsbildnings-myndigheten i förrättningen, men kommunensställningstagande bör vara bindande för fastighetsbildningsmyndighetens besluli denna del. Kommunen kan i sin prövning bl. a, väga in de kommunalekonomiskakonsekvenserna av en exploatering och därmed sammanhängande utbyggnad avkommunal service. Som jag tidigare framhållit skallexploateringssamverkan kunna utnyttjas bl, a. för all underlätta genomförandetav befintliga detaljplaner där markägandel är splittrat. Samverkansområdet bördärför även kunna om-falla elt redan tidigare detaljplanelagi område. Det börockså kunna omfatta en del av ett sådant område, t, ex, ett kvarter, eller iövrigt en begränsad del av ett område med en gällande plan som av någonanledning inte har blivit genomförd. Det torde ibland vara olämpligl attanta en detaljplan för hela det område som bör omfattas avexploateringssamverkan. Vid främst fritidsbebyggelse lorde sekundäragrönområden, dvs, områden som inte fordrar gemensam skötsel men ändå utgör enförutsättning för den tillkommande bebyggelsen, kunna lämnas utanfördetaljplanen, Detla innebär att värdeuifallei av en detaljplan i vissasituationer kommer att fördelas mellan samtliga fastighetsägare inom ettsamverkansomräde, trots att detaljplanen inte omfattar alla fastigheterna. Som ocksä framhölls i denåterkallade propositionen (1981/82:221) är det väsentligt all enskildexploateringssamverkan står i överensstämmelse med kommunens syn påexploateringens genomförande. Vid det ställningstagande som kommunen gör ifräga om lämpligheten av alt överlämna exploateringen till fastighetsägarna skallhänsyn tas till behovel av atl bebyggelseåtgärder och med bebyggelsensammanhängande anordningar utförseller förbättras i elt sammanhang. Åtgärderna bör också vara sådana atl de medhänsyn lill bl. a, omfattning, teknisk komplexitet och sakägarnas kompetens ärlämpliga för fastighelssamverkan. Det kan ocksä finnas skäl för kommunen attsärskill bedöma fastighetsägarnas förutsättningar att genomföra den begärdaexploateringen. Min förslag: Bestämmelser om gemensamhelsanläggningar ochförändringar i fastighetsindelningen kan meddelas i en fastighetsplan, som kansägas utgöra en utbyggnad och modernisering av dagens tomlindelning. 10.4.1 Behovet av fastighetsplan Tillkomsten avfastighetsbildningslagen medförde att tomtindelningensfaslighetsbildande verkan upphörde. Fastighetsbildning sker numera alltidgenom förrättning enligt fastighetsbildningslagen inom ramen för elt ellerflera fastighetsbildningsinstitut, I samband med att den lagen infördesändrades byggnadslagstiftningen så att tomtindelning numera kan användas föratt vid ett successivt plangenomförande garantera ett bättre markutnyttjandegenom möjligheten att lägga ut servitutsområden och samfällighetstomter förkommande fastighetssamverkan. Vidare effektiviseradesfastighetsbildningslagstiflningen i plangenomförande syfte. Detta har fått tillföljd att tomtindelning numera kommer till användning endast i begränsadomfattning när det gäller detaljplanering för nyexploatering av områden i enägares hand. Tomtindelning grundar rätt till inlösen enligt 47 8 byggnadslagenoch 8 kap, 4 8 fastighetsbildningslagen. Inlösen enligt byggnadslagen innebär iprincip att kommunen har rätt att lösa tomtdelar som etl är eftertomtindelningen tillhör olika ägare. Inlösen enligt fastighetsbildningslageninnebär i princip att ägare till en sådan lomtdel får lösa återstoden avtomten. Enligt utredningen finns det behovav ett institut som motsvarar dagens lomtindelning och som ger möjligheter atti elt planpolitiskt sammanhang få en helhetsbild av hur fastighetsindelningenskall utformas, i. ex. inom ett kvarter. Vidare ansåg utredningen att det ocksåbehövs någon form av beslut som kan påskynda genomförandet genom att medgevissa tvångsåtgärder när det gäller fastighetsindelningen. Även frågor omfastighetssamverkan kan det vara lämpligt att pröva i planpolitiska beslut.Det kan gälla gemensamhelsanläggningar för befintlig bebyggelse, l.ex, vidgårdssaneringar. En annan typ av anläggningar som kan behöva regleras är parkeringsanläggningarför flera fastigheter. Utredningen har föreslagit att denu nämnda frågorna skall kunna behandlas i en fastighetsplan som kan användassäväl inom som utom en detaljplan. Jag ansluter mig till utredningensbedömningar angående bebo- 1985/86:1 210 vetav en särskild plan som behandlar genomförandefrägor inom detalj- 10Plangenom-planelagda områden. Däremot anser jag all det inte finns något behovav förande en sädan plan i omräden utan detaljplan, 1 del följande skalljag närmare '0.4.1 utveckla min ståndpunkt. Jag ansluter mig också tillförslaget atl planen bör benämnas fastighetsplan. Delta medför all uilryckeifastighetsplan i 4 kap. 25 5 fastigheisbildningslagen mäste ersättas med enannan benämning för de utredningar som där åsyftas. Jag återkommer i annatsammanhang med förslag till ändringar i fastigheisbildningslagen. De nu angivna användningsområdena förfastighetsplanen innebär att den kommer atl upprättas vid ensenare lidpunkt ån detaljplanen. Även av rent praktiska skäl är det därför enfördel all dessa frågor kan behandlas i en separat handling. Som jag anförde delar jag inte utredningensuppfattning att fastighetsplanen skulle fylla en viktig funkiion utanförområden med detaljplan. Jag anser nämligen att den fastighetsrättsligalagstiftningen vid sidan av PBL är fullt tillräcklig i de allra flesta fall.Överföring av mark kan ske - i viss utsträckning även tvångsvis - genom fastighetsregleringenligt fastighetsbildningslagen, Gemensamhelsanläggningar kan komma till ståndutanför delaljplan efter prövning enligt bestämmelserna i anläggningslagen.Jag kommer senare att föreslå förändringar i anläggningslagen som kommer attinnebära att förutsättningarna att inrätta gemensamhelsanläggningar ävenutanför detaljplan kommer att förbättras. Den nuvarande fastighetsrältsliga lagstiftningen,fastighetsbildningslagen, anläggningslagen och ledningsrättslagen, är utformadså att plangenomförandet skall kunna gå smidigt. Byggnadsnämnderna har en vidsträckträtt alt ta initiativ till fastighetsbildningsförrättningar och till förrättningarför att inrätta gemensamhetsanläggningar. Även i övrigi har byggnadsnämndernaett slort inflytande i förrättningarna, 1 genomförandebeskrivningen kommer bl,a, de rättsliga genomförandefrågorna att bli beaktade och redovisade på eltsådant sätt att det normall skall vara möjligt att genomföra planenfastighetsrätlsligt direkt genom att ansöka om nödvändiga förrättningar. Detsamråd med faslighelsbildningsmyndigheten och med berörda fastighetsägare, somenligt vad jag anförde skall ske vid beredningen av genomförandefrågorna,torde i de allra flesta fallen visa om det kan antas uppstå några sädana särskildaproblem alt genomföra ändringar i fastighetsindelningen eller att inrättagemensamhetsanläggningar att en fastighetsplan behöver upprättas.Fastighetsplanen kan säledes sägas vara elt medel att ge vis:5a delar avgenomförandebeskrivningen rättsverkan, Delaljplanen i sig själv har såledesingen bindande verkan beträffande fastighetsindelningen inom ett kvarter ellerbeträffande gemensamhetsanläggningar. Prop.1985/86:1 ; 211 Som jag föreslog skall del vara möjligl attmed fastighetsplanen låsa .förande den framtida fastighetsindelningen. Vidarebör fastighetsplanen grunda inlösenrätt för kommunen och enskilda pä samma sättsom dagens tomtindelning. Jag återkommer detta senare (avsnitt 10,5),Fastighetsplanen bör ocksä få återverkningar på bygglovsprövningen genom attbygglov inte får ges till åtgärder på en fastighet som inte stämmer överens medfastighetsplanen. Jag återkommer till detta i speciaimotiveringen (8 kap. 118), 1 det följande skall jag uppehålla mig vid fastighetsplanens rättsverkan belräffandegemensamhelsanläggningar. När en gemensamhetsanläggning är förutsatt ien fastställd generalplan, stadsplan, tomtindelning eller byggnadsplan, skallanläggningen normalt kunna inrättas utan hinder av anläggningslagens s, k,väsentlighetsvillkor (5 8) och båtnadsvillkor (6 §), Väsentlighetsvillkoreiinnebär att en gemensamhetsanläggning får inrättas endast för sädanafastigheter för vilka den är av väsentlig betydelse. Enligt båtnadsvillkoretfär anläggningen inrättas endast om fördelarna överväger de kostnader ocholägenheter som anläggningen medför. Båda dessa villkor förutsätts således iprincip ha prövats i planärendet. Detta gäller däremot inte för det s.k.opinionsvillkoret i 7§ första stycket anläggningslagen som innebär att detföreligger elt hinder mot att inrätta en gemensamhetsanläggning, omfastighetsägare och hyresgäster mera allmänt motsätter sig åtgärden. Enligtparagrafens andra stycke gäller dock inte opinionsvillkoret, om behovet avanläggningen är synnerligen angeläget. Det är relativt vanligt attgemensamhetsanläggningar mer eller mindre uttryckligt förutsätts idetaljplaner. Är del fråga oin anläggningar som ganska självklart kommer attuppfylla väsentlighets- och båtnadsvillkoren, fastställs planerna ofta utannågra särskilda kommentarer angående gemensamhetsanläggningen. Är det däremotfräga om mycket komplicerade eller från bätnadssynpunkt svårbedömdaanläggningar, har i vissa fall i beslutet om faslsiällelsepåpekat att något ställningstagande inte har gjorts till frågan omplanförslaget uppfyller väsentlighetsvillkoret och/eller båtnadsvillkorei. Detankommer då pä faslighelsbildningsmyndigheten alt själv göra denna prövning. Detta får till följd attfastighetsbildningsmyndigheten inte behöver göra nägon väsentlighets- ellerbåtnadsprövning för de okomplicerade anläggningarna. Däremot mäsle en sådanprövning göras i de svårbedömda fallen. En sädan ordning kanknappasl anses vara ändamålsenlig. En annan fräga som kan vålla problem ärvilken verkan en planfast-ställelse skall ha för gemensamhetsanläggningar somhar redovisats endasi summariskt i planhandlingarna. Bristande redovisning avgemensamhetsanläggningar och deras konsekvenser leder ocksä till svårigheterför berörda fastighetsägare alt bedöma vilka verkningar planfastställelsen fårför dem. Problemen har uppmärksammats i vissa regeringsbeslut där regering- Prop.1985/86:1 212 en har påpekat del olämpliga i att fastställelsemyndigheteninte har tagit /(/ Plangenoni- slällning lill föreslagna gemensamhetsanläggningar, jörande Frågor om lästighetssamverkanskall, som jag tidigare anförde, behandlas i genomförandebeskrivningen.Därigenom klargörs frågorna bättre än , vilket bör medföra alttillämpningsproblem av del slag som jag nämnde i de flesta fall kommer attundanröjas, 1 vissa fall kan emellertid en gemensamhetsanläggning vara siibetydelsefull för all planområdel skall kunna fungera all man pä ett tidigtstadium med bindande verkan vill försäkra sig om att anläggningen kan kommatill stånd. Här vill jag ansluta mig till utredningens förslag atl man ifaslighelsplanen med bindande verkan skall kunna beslämma vilka anläggningarsom skall vara gemensamhelsanläggningar. vilkei utrymme som skall tas ianspråk för dessa samt vilka fastigheter som skall delta i anläggningen. För att en gemensamhetsanläggningmed denna verkan skall fä tas in i en fastighetsplan bör väsentlighets- ochbåtnadsvillkoren i anläggningslagen vara uppfyllda. Vid den eftertöljandeförrättningen enligt anläggningslagen bör det då inte få komma i fråga attvillkoren prövas pä nytt, i vart fall inte så länge den bedömning som hargjorts i fastighetsplanen kan anses aktuell. Jag föreslår därför att dessavillkor undantas frän den prövning som skall ske vid förrättningen enligtanläggningslagen, om anläggningen har prövats i en fastighetsplan ochförrättningen påkallas före utgången av detaljplanens genomförandetid. Dettamedför behov av ändringar i anläggningslagen. Jag ålerkommer i annatsammanhang lill detta. För sådana gemensamhetsanläggningarsom i och för sig är lämpliga men inte helt nödvändiga för att intentionerna idetaljp'anen skall kunna uppfyllas, behöver inte någon fastighetsplanupprättas. I dessa fall är det tillräckligt att man i detaljplanensgenomförandebeskrivning anger vilken eller vilka gemensamhelsanläggningar somkan behövas inom planområdel. Man har också möjlighet att meddelaplanbestämmelser som l.ex, anger hur gemensamhetsanläggningen skall ulformas omden kommer till stånd. Om anläggningen senare inrättas får den inte strida motdelaljplanen, 1 ledningsrättslagen finns ett s,k,båtnadsvillkor (68) som mycket nära överensstämmer med det som finns ianläggningslagen. Av samma skäl som angetts beträffande anläggningslagen,bör ocksä båtnadsvillkorei i ledningsrättslagen kunna prövas redan i enfastighetsplan. Jag kommer alt i annat sammanhang föreslå att ävenledningsrättslagen ändras sä att detla villkor undantas från den prövning somskall ske vid förrättning enligt den lagen, V äsent hg hetsvillkoret Enligt gällande rätt ansesväsentlighetsvillkoret prövat i planärendet, varför den efterkommandeprövningen enligt anläggningslagen inte skall omfatta detta villkor (jfr prop.1973:160 s. 152), Någon särskild bestämmelse om atl väsentlighetsvillkoretskall prövas i planärendet finns emel- Prop.1985/86:1 213 Ulredningen föreslog inte heller ntlgonsädan bestämmelse. 10 Plangenom-Enligt min mening vinner man emellertid iklarhet om en uttrycklig bestäm- .förande melse härom las in i PBL. Utredningen har föreslagil atl delbåtnadsvillkor som skall gälla för gemensamhelsanläggningar som las in i enfastighetsplan bör - jämfört med motsvarande villkor i anläggningslagen - geelt större utrymme för att väga in miljömässiga och sociala fördelar somuppkommer för de berörda lästighelerna och för dem som brukar dessafasligheter, oavsett om dessa fördelar motsvaras av nägon värdehöjning ellerinte. Av förarbetena tillanläggningslagen framgår alt dagens beslämmelser om båtnadsvillkorei medger attäven sociala fördelar beaktas (jfr prop, 1973: 160, s, 150), Del har emellertidofta framhållits att de sociala fördelarna av en gemensamhetsanläggning vägeralltför lätt i förhållande lill de rent ekonomiska bedömningarna, Detla kanenligl min mening välla problem vid det slag av anläggningar som kommer attbli allt vanligare . Jag tänker då närmast på gemensamhelsanläggningarsom behövs vid förnyelse av bebyggelseområden, t, ex, i samband med gårdssaneringar.Jag ansluter mig därför till utredningsförslaget i denna del. Detbåtnadsvillkor som skall gälla vid prövningen av fastighetsplanen bör såledesulformas så att man får större möjligheter än atl väga in socialafördelar vid båtnadsprövningen. I likhet med flera remissinstanser anser jagemellertid att båtnadsprövningen bör ge samma resultat oavsett om prövningensker i en fastighetsplan eller i en förrättning enligt anläggningslagen. Jagkommer därför att i annal sammanhang föreslå att båtnads-villkoret ianläggningslagen utformas i enlighet härmed. Som jag föreslog skall dettavillkor prövas när en fastighetsplan enligt PBL anlas, Enligl gällande bestämmelserbehöver - som jag nämnt - nägon prövning av väsentlighets- ochbåtnadsvillkorei inte göras vid förrättningen enligt anläggningslagen, omanläggningen är förutsatt i en fastställd plan. Anledningen till detta är iförsta hand att man redan när planen fastställs skall kunna få en garanti förall den också går att genomföra med de gemensamhetsanläggningar som harförutsatts i planen. Däremot är inte opinionsvillkoret undantaget vid denkommande prövningen enligt anläggningslagen. Som jag tidigare nämnde gällerdock - enligt 7 8 andra stycket anläggningslagen - inte detta villkor, ombehovet av anläggningen är synneriigen angelägel. Departementschefen framhöll(prop, 1973: 160. s. 194) atl denna undantagsregel särskilt kan bli aktuell atltillämpa när anläggningen är förutsatt i plan. Även jag ansluter mig till detsynsättet. Någon bestämmelse om att opinionsvillkoret skall prövas behövsdärför inte i PBL, Analogt med vad jag har föreslagit beträffande båtnads- och 1985/86:1 214 väsentlighetsvillkoren bör dock undantagsregeln i 7 8andra stycket anlägg- 10 Plangenom- ningslagen tillämpas i första hand under detaljplanensgenomförandetid, .förande 10.4.3 Föruisättningar för alt anta en fastighetsplan Fastighetsplanen är etl medel altgenomföra detaljplaner. En fastighetsplan bör därför inte få strida motdetaljplanen, 1 praktiken är det dock inte möjligt atl alltid upprätthålla såstränga krav. bör kunna anta en fastighetsplan som innebärvissa avvikelser från detaljplanen, t, ex, när man kommer fram till alt enområdesgräns behöver flyttas. Som förutsättning för detta bör gälla att det ärfräga om en mindre avvikelse som är förenlig med detaljplanens syfte, 1 dettaligger ett krav att avvikelsen inte påverkar planutformningen, I annat fallmäste detaljplanen ändras. lorde en sädan ändring kunna genomförasi form av etl enkelt planförtärande som jag har berört (avsnitt8,7.3), Ett beslut av attanta en fastighetsplan med en avvikelse från detaljplanen inom ramen fördetaljplanens syfte bör få till följd att detaljplanen automatiskt anses ändradsä atl den stämmer överens med fastighetsplanen. Därigenom anpassasdetaljplanen på etl smidigt säll lill den fastighetsindelning som kommer attgenomföras. Jag ansluter mig säledes - i likhet med de remissinstanser som haryttrat sig i frågan - till utredningsförslaget i denna del. Om detaljplanen ändras så attfastighetsplanen inte längre står i överensstämmelse med detaljplanen, börfastighetsplanen upphöra att gälla i de delar den strider mot detaljplanen.Denna verkan bör framgå av delaljplanen och redovisas särskill i detaljplanensgenomförandebeskrivning. Fastighetsplanen behöver inte varahelt bunden till mark för enskill bebyggande, även om detta torde bli detnormala. Vid behov skall faslighelsplanen kunna omfatta t,ex, sädanagemensamma anläggningar på mark för allmän plats, som kommunen enligtdetaljplanen inte skall vara huvudman för. För tomUndelning gäller vissavillkor i 28-30 §§ byggnadslagen och 33 8 byggnadsstadgan, I huvudsak innebärdessa villkor att ett byggnadskvarter skall indelas i tomter på ettändamålsenligt sätt, I första hand bör indelningen göras i ett sammanhang förhela kvarteret. 1 likhet med utredningen anser jag att regler av i huvudsakmotsvarande innebörd bör gälla även när en fastighetsplan uppriittas. Enligt dagens regler harfastighetsägare rätt att under vissa förutsättningar få en tomtindelning tillstånd av mark som inte har varit föremål för sådan indelning (30 8byggnadslagen). Utredningen har föreslagit en motsvarande rätt förfastighetsägaren atl få en fastighetsplan upprättad, om han begär detta underdetaljplanens genomförandetid. Jag ansluter mig till förslaget men anser attdet bör modifieras så att en fastighetsplan i dessa fall skall upprättas, omdet inte är uppenbart onödigt. Någon begränsning till planens genomförandetidbör inte heller gälla. Prop.1985/86:1 215 Under detaljplanens genomförandetidbör faslighetsägarna kunna räkna 10 Plangenom-med atl fastighetsplanen inteändras. Del bör därför - och av samma skäl förande som jag anfört belräffandeändring av detaljplaner - endast i undantagsfall vara möjligl all ändra enfaslighelsplan innan genomförandetiden för detaljplanen har gått ut, 1 förstahand bör detta kunna ske om alla berörda sakägare godkänner ändringen. Omsynneriiga skäl föreligger, bör kunna besluta om ändring avfaslighelsplanen även om inte alla sakägare godkänner del. Eftersom ändringeninte fär göras så att fastighetsplanen kommer att strida mot delaljplanen, kandet knappast uppkomma nägon nämnvärd skada för fastighetsägaren. Del är därförinte nödvändigt med nägra ersättningsregler i dessa situationer. Sedan genomförandeliden fördetaljplanen har gäll ul. bör del - av samma skäl som jag anfört beträffandeändring av detaljplaner - finnas större möjligheter all ändra fastighetsplanenäven mol berörda sakägares vilja. Som förutsättning för detta bör endasi krävasalt det är påkallat från allmän synpunkt. Härutöver bör samma regler gälla somför upprättande av en ny fastighetsplan. Delta innebären uppmjukning iförhällande till de restriktiva bestämmelser som gäller för ändring avlomtinddningar. Härigenom förbättras möjligheterna att vid ändring av olämpligafastighetsplaner nå bättre helhetslösningar inom kvarteren, 1 vissa fall kommerfastighetsplanen atl upprättas med detaljplanen som etl resultat avberedningen av genomförandet, 1 sådana fall bör fastighetsplanen behandlastillsammans med detaljplanen och i samma ordning som denna. Omkommunfullmäktige skall besluta om detaljplanen, skall säledes fullmäktige i ensådan situation besluta också om fastighetsplanen. Upprättas en fastighetsplanutan samband med detaljplanen, bör den ställas ut och antas av byggnadsnämnden.Många gånger torde fastighetsplanen sakna intresse för allmänheten. I sådanafall bör utställning kunna undvaras och samråden förenklas på motsvarande sättsom jag har föreslagil för s. k. enkelt planförfarande (avsnitt 8.7.3). Det kan ibland inträffa altfaslighelsbildningsmyndigheten vid en förrättning finner att en fastighetsplanbehövs för att underlätta en förrättning som avser genomförande av en åtgärdsom kommunen har förutsatt i en detaljplan. 1 sädana fall är det enligt minmening en stor fördel om även fastighetsbildningsmyndigheien kan ta initiativtill att upprätta en fastighetsplan. är del nämligen nödvändiglför fastighetsbildningsmyndigheten att i en särskild plan studera hurfastighetsfrågorna lämpligen bör lösas. Om myndighetens arbete kan utnyttjassom ell led i arbetet atl upprätta en slutlig fastighetsplan kan man enligt minmening fä ett rationellt förfarande. Enligt utredningen är detta såbetydelsefullt att faslighetsbildningsmyndighetens initiativmöjlighet börmarkeras genom en särskild lagregel. Utredningens förslag har emellertid utsatts för myckelstark krilik från kommunalt håll. Man har uppfattat förslaget som en överföringav en del av den kommunala planeringskompetensen till fastighetsbildningsmyndigheten. Enligt min mening är dessa farhågor väsentligl överdrivna.Emellertid anser jag - i motsats lill utredningen - atl denna initiativrättinte behöver lagregleras. 10.5 Avstående av mark m. m. Mitt förslag: För att underiätta genomförandel avdetaljplaner föresläs regler om avstående av mark som i huvudsak stämmeröverens med vad som gäller f. n. Jag kommer all behandla frågorom sådant avstående av mark som direkt tar sikte på plangenomförandet. Detgäller främst regler om skyldighet för fastighetsägare att inomdetaljplaneområden avstå mark och upplåta rättigheter till kommunen, i förstahand för galor eller andra allmänna platser men även för andra ändamål. Reglerom rätt för fastighetsägare att i vissa fall begära inlösen behandlar jagsenare (avsnitt 18), 10.5.1 Kommunens rätt alt ta i anspråk mark En fastställd generalplan ellerstadsplan innebär enligl gällande bestämmelser att kommunen har rätt att lösabl, a, mark som ar avsedd för annal än enskilt bebyggande. Denna rätt är avstor betydelse för möjligheterna att genomföra planerna. Därför föreslår jag -i likhet med utredningen -att samma möjligheter bör finnas i PBL. Ävenfiertalet remissinstanser har tillstyrkt utredningsförslaget i denna del. Jagåterkommer till dessa frågor i specialmotiveringen. 1 70 och 113S8 byggnadslagen finnsbestämmelser om fastighetsägares skyldighet att efter förordnande av regeringeneller utan ersättning överiåta eller upplåta mark som erfordrasför bl, a, gator inom stadsplan resp, vägar inom byggnadsplan.Förutsättningarna för etl sådant förordnande är att marken är i en ägares handoch att del anses skäligt med hänsyn till den nytta ägaren kan förväntas få avplanens genomförande och övriga omständigheter, 1 PBL finns enbart en typ avdetaljplan.