prop · G903121 · 1985-12-31 00:00:00 — För den enskilde konsumentens ekonomioch för den samhäUsekonomiska utvecklingen vill kommunen slå fast all denframlida konsumentpolitikens mål måste vara atl slå vakt om konsumenternasställning på marknaden och ur konsumentsynpunkt STÖDJA EN EFFEKTIV OCHMEDVETEN HUSHÅLLNING MED RESURSER. Principielltkan den konsumenlpolitiska verksamheten delas in i fyra verksamhetsområden somvar och en för sig är lika väsentliga för konsumenterna och som dessulomstarkt påverkar den kommunala verksamhelen. 1.Hushållning ställs i centrum. Detta innebär att konsumenternas resurser i formav pengar, lid, arbetskraft och kunskaper specieUl måsle uppmärksammas. Konsumentpolitiken förs närmarekonsumenterna. Kommunernas an- Prop. 1985/86: 121 svar för ochmöjligheterna att stärka konsumentemas ställning ökar. Ökatansvar för kommuner och myndigheter atl söka samarbete med organisationerna.Konsumenternas inflytande kan stärkas genom ökad medverkan och engagemang avfrivilliga organisationer. Ökade krav på företagen.Förelagens huvudansvar för produktinformationen betonas liksom ansvaret förreklamationshandläggningen. Konsumentpolitikensmål måste vara att stödja och stärka hushållens möjligheter tiU atl effektivtutnyttja sina resurser. HushåUens väUard beror tiU slor del på hur man kanutnyttja dessa. Det innebär följande tre verksamhetsområden: Konsumentpolitiken måstetydligare inriktas på alt ÖKA KONSUMENTERNAS MEDVETENHET OCH KUNSKAPER så attde bättre skall kunna ge uttryck för sina behov, utnyttja sina resursereffektivare och fungera bättre på marknaden. KonsumentpoUtiken måste verkaför att KONSUMENTINFLYTANDET STÄRKS I SAMHÄLLET genom att människor och derasorganisationers dellagande i konsumentpolitiken breddas och fördjupas. KonsumentpoUtiken måste ge enÖKAD KUNSKAPSUTVECKLING OM HUSHÅLLENS SITUATION och de olika förhållanden sompåverkar deras resursutnyttjande och välfärd. Ett sådanl förbättrat kunskapsunderlagär nödvändigt för konsumenter, samhäUsorgan och näringsUv. Denpolitiska förankringen är nödvändig och grundprincipen skaU vara atl ha enkonsumentnämnd som bas för den kommunala verksamheten. Utvecklingen i kommunemamåsle noggrant följas om och hur kommunerna tar sitl ansvar förkonsumentpolitiken. I händelse av atl alltför många kommuner ligger kvar på enallför låg nivå eller ingen verksamhet alls, lorde elt införande avobligatorium ånyo prövas. Kommitténpåverkar att en väl fungerande konsumentpolitik måste bedrivas närmaremänniskorna och sker bäst genom konsumentpolitisk verksamhet och altdenna måste drivas med kraft. Inte minsl för alt kunna påverka de särskUtutsatta konsumentemas situation är det en nödvändighet. Fömtsättningarnafinns delvis redan på lokal nivå men de måsle stärkas och aktiviteternafördjupas. SpecieUt angeläget är det att de förtroendevalda i kommunerna påett aktivare sätl än känner ansvar och får utrymme för att förverkligade allmänna konsumentpoUtiska målen på lokal nivå. En mångsidig lokalverksamhet i bred samverkan mellan kommunens konsumentverksamhet, andrakommunala organ, frivilliga organisationer, näringsliv och övriga är ettnödvändigt inslag i den konsumenlpolitiska utveckling som måste komma lUlstånd. Nämndenställer sig helt bakom förslaget och kan genom egna erfarenhe ter instämma i att dessa förutsättningar behövs för att "lyckas" pålokal '04 nivå.Genom en politisk vald nämnd har vi kunnat påverka straktueUa Prop.1985/86:121 förhållanden på marknaden som formar hushåUens viUkor. Detta harkrävt i många fall etl stort engagemang av de förtroendevalda för att nå ut medde nödvändiga målen. - alt öka konsumentemaskunskaper och medvetenhet atl förslärkakonsumenlinflylandel i samhället, saml - att ökakunskapsutvecklingen om hushåUens situation. Motalakommun hemställer slutligen att utvecklingen av konsumentpolitiken i landetsker i huvudsak enligt konsumentpoliliska kommkténs förslag med beaktande avvad som ovan anförts. Enväl fungerande konsumentpoUtisk verksamhet är gmnden för landetsframlida välbefinnande, samt en fömtsättning för att vam- och tjänstemarknadenskall kunna fungera någorlunda effektivt, ty pga. den stora mängd varor somfinns inom livsmedelsområdet och märkesmystiken bland hushållskapitalvaromaplus den suggestiva reklamen har del blivit allt svårare för konsumenterna attöverblicka marknadsutbudel respektive göra någorlunda rationeUa köp baserade påsina egna behov och preferenser. KommunenviU med krafl understryka atl det är en viktig uppgift förkonsumentpoUtiken att slå vakt om konsumenternas stäUning på marknaden. Därvidmåste målet för den framtida konsumentpolitiken vara all utifrånkonsumentsynpunkt stödja en effektiv och medveten hushållning med resurser.Principiellt innebär del följande tre verksamhetslinjer: 1 Konsumentpolitiken måsletydligare inriktas pä att öka konsumenternas medvetenhet och kunskaper så attde bättre skaU kunna ge uttryck för sina behov, utnyttja sina resursereffektivare och fungera bättre på marknaden. 2 Konsumentpolitiken måste verkaför all konsumentinflylandet stärks i samhället genom all människor och derasorganisationers dellagande i konsumentpolitiken breddas och fördjupas. 3 Konsumentpolitiken måste ge enökad kunskapsutveckling om hushållens skuation och de olUca förhållanden sompåverkar deras resursutnyttjande och välfärd. Etl sådanl förbättrarkunskapsunderlag är nödvändigl för konsumenter, samhällsorgan och näringsliv. Konsumenlnämndenhar lätt atl instämma i kommitténs förslag tiU arbetsområden enligt följande: - stöd till organisationer 105 FörtiUfallet förekommer i några kommuner mycket bra lösningar på vart Prop.1985/86: 121 och elt av dessa verksamhetsområden men i ingen kommun utförssamtliga dessa nödvändiga arbeten i tiUräckligt hög grad. Det innebär att det ielt långsiktigt perspektiv måste ske elt utbyte av erfarenheter mellan kommunermed olika väl utbyggda arbetsmodeller, så varje kommun täcker helaarbetsschemat och gör del i väsentligt högre grad än . Detta innebäratt det måsle tillföras mer resurser till de lokala konsumentpolitiskaverksamheterna. Föratl kunna fördela de konsumentpolitiska resursema effektivast möjligt krävsengagerade politiker som tar sig tilU-äckligt tid att diskutera vilka områdenoch arbetsformer som skall prioriteras. Entydiga erfarenheter visar att enkonsumentnämnd är bäst skickad att svara upp mot konsumenternas kravåtminstone i en medelstor kommun. Fortsattutredning och bearbetning av datoremas möjliga användning i näringslivs- ochsamhäUsinstitutioners kontakt med konsumenlema bör ske. Avslutningsvishemställer kommunen i att utvecklingen avkonsumentpolitiken i landet sker i huvudsak enUgt konsumenlpolitiskakommitténs förslag med beaktande av vad som ovan anförts. Sjunkandelivslängder på hushåUskapilalvaror och även andra varor medför att aUl flerhushåll får ekonomiska problem. Kommunen delar därför kommitténs uppfattningatt det är viktigt att stödja en effektiv och medveten hushållning medresurser, med andra ord förbättra konsumentemas möjligheter all välja en fördem passande vara. Detkonsumentpolitiska målet att utifrån konsumentsynpunkt stödja en effektiv ochmedveten hushållning med resurser kräver att vi bl. a. arbetar för atl stärkautbildningsinsatserna i skolan, företagens informationsansvar samlkonsumentinformationen. Gmndenför landels framlida välbefinnande är en väl fungerande kommunalkonsumentpoUtik. Den är dessutom en fömlsältning för all vam- ochtjänstemarknaden skall fiingera någorlunda effektivt. På gmnd av den ständigtväxande varumängden inom Uvsmedelsomrädet och märkesmysli-ken blandhushållskapitalvarorna plus den suggestiva reklamen har det blivit alll svårareför konsumenterna all överblicka marknadsutbudel och alt göra någorlundarationella köp som baserats på del egna behovet. Kommunenvill understryka att del är en viktig uppgift för den framlida konsumentpolitiken atl slå vakt om konsumenternas ställning på marknaden. Därför måste målel för den framlida konsumentpolitiken vara all utifrån konsumentsynpunkt stödja en effektiv och medveten hus- 106 hållning med resurser.Verksamheten kan indelas i tre huvudlinjer: KonsumentpoUtikenmåsle inriktas på att öka konsumenternas medve- Prop. 1985/86:121 tenhet och kunskap så att de bättre kan ge uttryck för sina behov, utnyttjasina resurser effektivare och fungera bättre på marknaden. Konsumentpolitiken måste verkaför atl konsumentinflytandet stärks i samhäUel genom att människor och derasorganisationers deltagande i konsumentpolitiken breddas och fördjupas. KonsumentpoUtiken måsle ge enökad kunskapsutveckling om hushållens situation och de olika förhållanden sompåverkar deras utnyttjande av resurser och deras välfärd. Etl sådant förbättratkunskapsunderlag är nödvändigt för konsumenter, samhällsorgan och näringsliv. Ilikhet med vad som uttalas i betänkandet anser kommunen att konsumentemasmedvetenhet och kunskap bör ökas för atl på så sätt stödja och förbättra derasstäUning på marknaden. Vidarebör konsumentinflytandet i samhället stärkas genom en allmän debatt och genomolika organisationers engagemang. Dåkunskapen om hushållens situation är dålig behöver kommunen veta vilkaförhåUanden som påverkar hushållens resursutnyttjande. Umeåkommun som tagit del av konsumentpolitiska kommitléns betänkande (SOU 1985:32)viU inledningsvis beklaga att en utredning om en så viktig fråga som denframtida konsumentpolitikens inriktning inte har kunnat genomföras med störreenighet än vad som är fallet. Oaktat detta vill dock kommunen yttra sig övernågra vikliga punkter i det presenterade utredningsmaterialet. Enallmän princip för konsumentpolitiken måsle vara att lösningen avden enskilde konsumentens problem förs närmare människorna. Detla är ocksåkommitténs uppfattning. Denna princip är ulan Ivekan fömtsältningen för altkonsumentpolitiken skaU kunna uppnå de fastlagda fundamentala målen. Om intemedvetna och kraftfulla insatser görs för att förankra verksamheten på lokalnivå, kommer knappast de tilldelade resurserna liU meningsfuU användning.Detta gäller aUa kategorier av enskilda konsumenter och också direkt ochindirekt produktion och distribution. Samma fömtsättning måsle i minst lika höggrad gäUa för att tillgodose kunskaps- och informationsbehovet. Inommånga sektorer av samhällslivet förekommer en mer eUer mindre medveten tendenstill ökad centralisering och centralstyrning, eUer åtminstone försvar förbefintiig sådan. Denna tendens måsle molverkas. Kommitténgör upprepade och förmodligen också välmenande uttalan den om den lokala roUen, dvs. i första hand kommunernas uppgifter. Men trots detta lever inte heller kommittén upp lill inriktningen att bryta ovan- 107 Några nya konkreta åtgärder till stöd för den lokala verk- Prop.1985/86:121 samheten föreslås inte och allraminst beträffande resursfördelningmellan centralt och lokalt agerande. Snarare kan man hos kommittén spåra tendenseri motsatt riktning t. ex. i fråga om glesbygdsproblemen och resurserna förderas lösning. Kommitténsmålsättning innebär en utvidgning av konsumentpolitiken jämfört med 1975 årsriksdagsbeslut där målel var atl stödja konsumenterna och förbättra derasställning på marknaden. Utvidgningen av synen på konsumentpoUtiken är enanpassning av hur de konsumentpolitiska organens arbete har breddats undersenare år. kan i stort ansluta sig tUl denna målsättning. Kommunenanser all föreslagna mål och riktiinjer inom konsumentpoUtiken är riktiga.Särskill betydelsefullt är därvid strävandena att utveckla och fördjupa denlokala konsumentverksamheten. Även om redovisat förslag tiU "Lag om vissabefogenheter i konsumentpoUtisk verksamhei" närmasl får uppfattassom en kodifiering av den verksamhet som bedrivs i kommunema , kanförslagel utgöra en lämplig plattform för det fortsallautveckUngsarbelet. Med hänsyn härtill och med beaktande av vad konsumentnämndenanfört tillstyrker kommunstyrelsen bifall till utredningsförslaget. Kommuneninstämmer i det hushållsekonomiska synsätt som konsumentpoUtiska kommitténförespråkar. Kommuneninstämmer i analysen och de mål som satts upp. HushåUen har fått minskatkonsumtionsutrymme och ökad lidspress. Dessulom kan man konstatera atlhushåUens praktiska kunskaper atl utnyttja sina resurser effektivt har sjunkk.Det kommersiella trycket har ökat. Det här är slutsatser man bl. a.kan dra från del praktiska arbetet med budgelrådgivning till ungdomar. Lyckselekommun instämmer i utredningens förslag all målel för den framtidakonsumentpolitiken måsle vara att utifrån konsumentsynpunkt stödja en effektivoch medveten hushållning med resurser. Trots atl haren mycket hög levnadsstandard är det svårt all vara konsument. Utvecklingen springer iväg, kunskaper hos enskilda kon- 108 sumenter och inomsamhällsplaneringen hinner inte med. AvslulningsvisvUl kommunen framföra att man är poskiv tUl utredning- Prop. 1985/86:121 enoch dess förslag. Del är viktigt med elt hushållsekonomiskl synsätt så atteffekterna av olika beslut bedöms utifrån hushållens synpunkt och utifrån deföljder besluten inom olika delar av samhället har för hushållens välfärd ochresurser i form av pengar, tid, arbete och kunskaper. Utredningenanser att särskilda konsumentnämnder bör inrällas för alt utöka politikernasmedverkan i den konsumentpolitiska verksamheten. Sorselekommun kan snabbi konstatera att ärendemängden i en liten glesbygdskommun inteförsvarar kostnaderna för inrättande av en särskild kommuner har hellre inte ekonomiska resurser alt anstäUa personal som ärspeciellt inriktade på dessa frågor. kommun anser därför attindragningen av hemkonsulentljänsterna vid länsslyrelsema var mycket olyckligt. Konsumentnämndendelar tUl stor del kommitléns förslag. På några punkter är nämnden av annanåsikt, nämligen ätt kommunen skuUe få kompelens och möjlighet att inrättalokala reklamationsnämnder. VitiUstyrker utredningens förslag till ändrad målsättning för del konsumentpolitiskaarbetet, all hushållen och deras resurser sätts i centmm. HitliUs harkonsumentpolitiken främst varit inriktad på konsumenternas situation iförhåUande till näringslivet. Del har vi upplevt vara en alltför snävinriktning efiersom vår vardag till stor del styrs av beslut som tas på heltandra ställen än i näringslivet. Så fattas exempelvis inom kommunerna beslutsom i hög grad påverkar vår situation. Del kan gälla samhällstjänster av olikaslag, taxor och avgifter m. m. Dessa beslut fattas med andrautgångspunkter än konsumentens situation. Vi önskar därför ett ökat engagemangfrån politikers, organisationers och enskildas sida när det gäller samhälleligabeslut som direkt påverkar konsumenlema. Konsumentpolitikenrör flera oUka samhällsområden. Framlidens konsumentpolitik kräver därförslora insatser inom ell brett fäll med utgångspunkt från etlhushållsekonomiskl synsätt. Konsumenlnämndeninstämmer i de mål för en framlida konsumentpolitik som kommittén anger,nämligen atl stödja en effektiv och medveten hushållning med resurser och viU ilikhet med kommittén inrikta verksamhelen på alt öka konsumenternasmedvetenhet och kunskaper för all bättre hävda sig-på marknaden.Konsumentinflylandet i samhället måsle förstärkas genom alt människors ochorganisationers dellagande breddas och elt bättre kunskapsunderlag skapas omhushållens silualion. Nämnden vill understryka behovel av konsumentpolitiskforskning. KFhar i anslutning tUl kommitténs ulgångspunkler främsl tre gmndläggandereflektioner atl anföra. Dessa refleklioner sammanhänger med KF: s och därtiUanslutna föreningars verksamhei som en konsumentemas intresseorganisation meduppgift all inköpa, producera och distribuera goda konsumtionsvaror, främslUvsmedel. Förstvill KF hänvisa tUl att livsmedelspoUtiska kommittén framlagt sillhuvudbetänkande "Jordbruks- och livsmedelspoUtik" (SOU 1984:86), varitvå kapilel behandlar konsumentpolitik och -inflytande på livsmedelsområdet(kap. 7 och 8). I den fortsatta beredningen av kommitténs förslag måste därförenligt KF de konsumenlpolitiska delarna av livsmedelsverkels - Uksomsocialstyrelsens - verksamheter uppmärksammas och koordineras med KOV: s. Vidarekonstaterar all konsumenlpolitiska kommitténs överväganden och förslag ikap. 7-13 till stor del gäller vidgade insatser från kommuner,undervisningsväsende, organisationer och företag. KF vill här allmänt framhållaviklen av alt KOV: s roU i samhäUets totala konsumentpolitik - dvs. vidoffentliga och enskilda institutioner, cenlrak och lokalt - ejgörs alltför beroende av nämnda icke-statliga institutioners växlande resurser och konsumentpoUtiska ambkioner. Delta fömtsätter atl KOV: s egna resurser måsle vara tillräckligt stora och därtiU stabila. Kommitténförespråkar i olika sammanhang som en referensram för konsumentpoUtiken etl"hushållsekonomiskl synsätt". Se särskilt kap. 5. Förkonsumentkooperationen är ell sådanl synsätt sedan gammalt självklart. KFanser alt kommitténs hushållsekonomiska synsätt och värderingar ska vägledakonsumentpolitikens huvuduppgifter atl stödja, komplettera eller korrigeramarknaden beroende på hur denna fungerar ur konsumentsynpunkt.Konsumentkooperationens utveckling har kännetecknats av alt utnyttjamarknadsekonomins ur hushållssynpunkt starka sidor och atl på samma gångmolverka dess svaga sidor. Det är viktigt all uppmärksamma i vilken hög gradvårt samhäUe präglas av marknadsbe-leenden. - alt stödja marknaden så atl denfungerar bättre och underlättar en god resurshållning enligt klassisk ekonomiskteori (l.ex. information, kunskap) - atl komplettera en bristfälligmarknad så atl angelägna behov hos alla eller vissa konsumenlgmpper möts medändamålsenlig produktion och distribution (t. ex. glesbygdsstöd,produktutveckling för handikappade) - all korrigera marknaden där denfungerar dåligt eller negativt ur konsumentsynpunkt (l.ex. hälso- ochmiljövådliga varor, monopol). Närdet gäller utvärderingen av den sedan 1970-talels början bedrivna konsumentpoUtiken (kap.6:1) vill KF framhålla följande. samhällets konsumentpoUtiki fråga om livsmedel inte utvecklals positivt under den nämnda perioden.Dessutom konstaterar KF all insatserna för bättre hälsa och miljöinte varit prioriterade i konsumentpolitiken. vill KF nämna utvecklingensedan 1970-lalels början av s. k. extra- eller kampanjprisersom exempel på marknadsföringsåtgärder, vars utbredning Prop. visserligenlätt förklaras av hårdare villkor på många marknader men vars konsekvenserför hushållen dock ofta måsle bedömas som diskutabla bl. efiersomde ger intryck av en priskonkurrens som i verkligheten ofta är skenbar.Konsumentkooperationen har under 1970- och 80-lalen vid flera tillfäUenerfarit atl rörelsens egen konsumentpolitik försvårats därför att samhälletskonsumentpoUtik i nyssnämnda frågor varit otUlfredslällande. föreslår för framtiden elt primärt mål: "att utifrånkonsumentsynpunkt stödja en effektiv och medveten hushållning medresurser" (sid. 74). Inom detta primära måls ram föreslås vidare följandedelmål: "-atl förbättra konsumentemas möjligheter att uttrycka sina behov och påverka sinsituation, - atl stödja hushållen i deras strävanatl bättre utnyttja sina resurser och - att stärka konsumentemasställning på marknaden." Dellorde i det sammanhanget vara överflödigt atl närmare ange de villkor ochförutsättningar, vilka bör vara uppfyllda för all marknaden ska fungera väl urkonsumentsynpunkt. Kunniga och väl informerade konsumenter är ell avvillkoren. Frånvaron av monopol och karteller är ett annat. negativa externeffekter av enskilda förelags produktion eller enskildahushåUs konsumtion är etl tredje. Dessutom fungerar marknaden ofta imperfektnär del gäller att tillgodose behov hos grupper med svag (relativ) köpkraft,svag organisering och därmed även svag förmåga att uttrycka sina behov. Konsumentpolitikensmål syftar lUl atl förtydliga men också att ge en gmnd för prioriteringar inompolitiken. Elt givet mål, som fastlades och som blivk ännu meraktuellt fram liU , är all konsumentpolitiken ska i hög grad inriktas påatl tillgodose behov och intressen hos särskUt utsatta (resurssvaga) folkgmpper. EnligtKF; s mening bör detla mål klart utsägas även i fråga om den framtidakonsumentpolitiken. Eltannal mål, vars angelägenhet framkommer bl. a. vid studier av de senasie årenssvenska konsumenldeball men också i FN: s, , EG: s och aktuella program för konsumentpolitik, avser insatser för attfrämja konsumenternas hälsa och säkerhel. Ytterligare ell mål, som bl. a. densvenska konsumentkooperationen i hög grad uppmärksammat i silt 1976 beslutadehandlingsprogram, avser insatser för all främja såväl yttre miljö somkonsumentmiljö. På denna punkt finns elt i växande grad sammanfallandekonsument- och producentintresse i den meningen all konsumentkooperaliva ochlöntagarfackliga strävanden visat sig gemensamma. Kommitténsförslag all "förbättra konsumenternas möjligheter atl ut trycka sina behov och påverka sin skuation" finner KF betydelsefullt. Det är viktigt atl så slora och många konsumentgrupper som möjligt får sina röster hörda i de konsumenlpolitiska verksamheterna. Detla fömtsätter dock att konsumenternas deltagande och delaktighet i organiserade verk samheter med anknytning till konsumentpolitiken stimuleras. Del är där- 111 vidviktigt att den statliga och kommunala konsumentpoUtiken mer är Prop.1985/86:121 hittiUs tar hänsyn tiU och samverkar med de organisationer, därkonsumentemas deltagande redan är stort och som kan förmedla belydelsefuUakonsumentopinioner lill de politiska organen. KFföreslår således all konsumentpoUtikens mål blir att "stödjakonsumenterna och förbättra deras ställning på marknaden" samt - att stödja särskiltutsatta konsumentgrupper - att främja konsumenternas hälsaoch säkerhet - alt främja yttre mUjö ochkonsumentmiljö samt - alt verka för attkonsumenternas deltagande och delaktighet i konsumentpolitiken vidgas. Nunämnda mål har egenskapen all de anknyter till aktuella internationellakonsumentpolitiska program, alt de kan lillämpas på såväl KOV;s som SPK:s,livsmedelsverkets, m.fl. konsumentpoliliskt inriktadeverksamheter, att de underlättar preciseringar av del svårtoUcade ämnet"konsumentkunskap" i utbildningsväsendet och "konsumentfrågor"i forskningen samt att de syftar på såväl konsumeotpolkik somkonsumtionspoUlik. Med konsumlionspolitik avses sådana insatser, vUka gälleratt stimulera eller motverka konsumtionen av sådana varor och tjänster som ärnyttiga resp. skadliga för alla eUer vissa konsumenlgmpper. Härförordade mål mbbar inte vad kommittén på sid. 76 anför om vikten av att denframtida konsumentpolitiken särskUt inriktas på att öka konsumentemasmedvetenhet och kunskap, att vidga konsumentinflylandet i samhället och atlbidra liU ökad kunskapsutveckling om bl. a. hushållens situation. Isin beskrivning av statlig konsumentpolitisk verksamhet (kap. 3.1) begränsarsig kommittén lUI KOV och . Del förekommer dock ålskil-liga andra statligaverksamheter med klar konsumentpolitisk syftning. Med ledning avfinansdepartementets utgivna kan ulöver KOV och även nämnas: - näringsfriheisombudsmannen (NO)och () för ärenden om bl. a. konkurrensbegränsning,marknadsföring och oskäliga avtalsvillkor - för ärenden omläkemedel och hälsoaspekter på bl. - kommerskollegium för ärenden omurspmngsmärkning av kläder - för ärenden omkvalitets- och tiUsalskonlroU m. m. i fråga om mat och dryck - kemikalieinspektionen förärenden om farligheten hos kemiska ämnen - för ärenden omfritidsbålars säkerhel - slalens provningsanslall förärenden om bl. a. färdigförpackade varors volym och vikt - statens pris- och kartellnämnd(SPK) för bevakning av priser och konkurrens - m.fl. förärenden om småhus (utreds f. KFvill hell instämma i kommitténs ståndpunkt att del krävs Prop.1985/86: 121 förstärktainsatser på central politisk nivå för samordning av olika myndigheterskonsumentpolitiska verksamheter. Den nuvarande konsumentpolitikens splittringpå central statlig nivå måsle leda till inte enbart en misshushåUning medresurser ulan också en belastning i varje strävan att utveckla samverkan mellanå ena sidan staten och å andra sidan kommuner, organisationer och företag.