prop · G9035 · 1985-12-31 00:00:00 — Av de fem avdelningarna är tre att betrakta somsakavdelningar som fullgör samordnings- och utvecklingsuppgifteri länet med den myndighetsutövning som hör lill respektive sakområde. Enavdelning fullgör juridiska och allmänna uppgifter som inte inordnas isakområdena. En avdelning är förvaltningskontor med uppgift att dels svara förlänsstyrelsens administration, dels svara för administrativ service även tillandra slatliga myndigheter. Av sakavdelningarna är det naturligt atl en byggs uppkring fysisk planering, en kring frågor om regional ekonomi, näringsliv ochsysselsättning, samt en kring frågor om levnadsvillkor och social välfärdinnefattande skola och utbildning. Den senare avdelningen skulle också haansvar för stora delar av den konlinueriigt bedrivna länsplaneringen. Av de två staberna slår en till länsledningens förfogandemed uppgifter som närmare definieras av själv. Den andra stabensvarar för samordning av uppgifter inom det civila försvaret. Viförutsätter i det senare fallet att landshövdingen eller, i förekommande fall,överdirektören blir krigslandshövding. Om avdelningschef förordnas som sådanbör staben i slällel inordnas i dennes avdelning som en enhet. 2.3.2 Länsbaserat budgetsystem Aktuella förhållanden För olika sektorer i statens verksamhet har genom årenutvecklats system och tekniker för planering och budgetering som redan i detenskilda fallet kan vara mycket komplicerade. När sådana syslem, och de penningflödende ger upphov till, studeras tillsammans blir bilden synnerligensvåröverskådlig. Systemen är uppbyggda efter olika principer och arbetar medolika tidshorisont. De analytiska problemen blir särskilt svåra när budget ochmedelstilldelning skall betraktas på länsnivå. Redovisning sker inte alltidefter regional indelning och i vissa fall har till och med länsmyndigheternasjälva svårt att överblicka del ekonomiska utfallet av den egna verksamheten.Korrigeringar måste också göras med hänsyn till att medel slussas mellan olikalänsmyndigheter. har här en särskild roll somkompletterande finansiär för den övriga länsförvaltningen. Budgetsystemet måste betraktas som ett stort hinder föralt prioritera mellan verksamheler på regionala grunder. Genom uppdelningen påtraditionella sektorer tenderar systemet därtill atl permanenta och låsa fastinsatserna i den samlade länsförvaltningen till inaktuella förhållanden. Dettablir särskilt lydligt när besparingskraven är stora. För att prioritera behövsalternativ att välja mellan. En väsentlig förutsättning för atl stärka denregionala nivån i budgetdialogen och ge ett huvudansvar för länets utveckling lorde därför vara altbygga ett budget- 77 system pä nya grunder. Prop.1985/86: 5 Ny grundstruktur Mot bakgrund av svårigheterna att inom dagens system fåöverblick över länsförvaltningens ekonomi har vi inte funnit det meningsfulltatt ytterligare komplicera bilden genom att föreslå förändringar ienskildheter. Vår bedömning är i stället att en ny grundstruktur förbudgetering och medelstilldelning bör prövas. En ny grundstruktur motiverasinte bara av behovet alt genom förenkling skapa överblick, utan också av attbudgetsystemet kan ses som ell komplement eller alternativ lill andra metoder atlstärka roll som utvecklingsorgan i länet. Systemet skall göradel möjligt för länsslyrelsen att fylla sin uppgift ulan att den onödigtvis tyngsav en mängd produklionsuppgifler som nägon annan kan utföra bättre. För ett nytt budgetsystem bör vissa grundläggandekriterier gälla: Statsmakternasvilja att prioritera bland länsförvaltningens uppgifter måste vara utgångspunktför strukturen. Efterstatsmakternas anvisningar måsle länsslyrelsen tillförsäkras möjlighel atlprioritera bland uppgifterna på regionala grunder. Efterstatsmakternas och val måste centrala myndigheter tillförsäkrasmöjlighet att bevaka de sektorinlressen myndigheterna representerar. Rätten att disponera medel bör vara knutentill ansvaret för verksamhe ten. Självklart uppstår intressekonflikter. Del är inte möjligtalt införa etl nytt system utan alt det uppstår förskjutningar i makt ochinflytande mellan olika aktörer. En utgångspunkt för vår del har varit att delregionala intresset skall slärkas. Till en del måste del ske påsektorsintressenas bekostnad. Men det bör noteras alt ävencentralmyndigheterna i dagens system kan ha stora svårigheter att få grepp omden egna verksamhetens ställning i den mångförgrenade förvaltningen. I de följande avsnitten presenterar vi närmare en modellför ekonomisk styrning av länsförvaltningen som har följande grunddrag: ges programansvar förlänsförvaltningen med undantag för i fortsättningen helt självständiga myndigheter vid sidan av länssty relsen. Länsslyrelsenupprättar anslagsframställning och tilldelas medel i programtermer medändamålsbestämning. Statsmakterna styr genom att i olika grader precisera hurmedlen får användas. Vad gäller möjlighelen all disponera personal för olikauppgifter, bör länsslyrelsen bestämma själv. För altfullgöra siU programansvar bygger länsslyrelsen inom sig upp resurser förplanering och beredning av budgetbeslut. Därav följer inte att länsstyrelsenautomatiskt övertar produktionsansvarel. Till förfogande stårandra organ som på uppdrag kan fullgöra de operativa uppgifterna. Närlänsstyrelsen delar ut etl uppdrag förser den också uppdragstagaren mednödvändiga medel. Andra utredningar Prop. Urandra utredningar som haft belydelse för värt arbete kan vi häriita nägrautgångspunkter för etl nytt budgetsystem. Vi tänker närmast pä förslag frånarbetsgruppen för översyn av länsstyrelsernas planeringsavdelningar m m, fränregionalpolitiska kommittén saml frän försvarets ra-lionaliseringsinslituls(FRI) utredning angående ledningen av det civila försvaret. Civildepartementetsarbetsgrupp menar att länsslyrelserna bör få slörre möjligheter att självadisponera sina anslag. Försl och främsi bör läggas fast alt det inte finns nägraför länsstyrelserna långsiktigt bindande personalplaner. Därutöver börklargöras atl diarieplanen är dispositiv, vilket ger länsstyrelserna möjlighelalt fritt fördela ärenden inom organisationen. Vissa andra låsningar i anslagsutnyltjandetföreslår utredningen alt man lar bort. Att medel tilldelas länsstyrelserna vidsidan av ordinarie anslag minskar möjlighelerna alt göra en på regionalagrunder baserad avvägning mellan olika sektorers behov. Arbetsgruppen föreslårdärför alt all medels-ulldelning bör ske via anslag i denordinarie budgetprocessen. har, vad gäller de i snäv mening regionalpolitiska medlen, föreslagilalt dagens system med etl samlat länsanslag bibehålls, med rätt förlänsstyrelserna atl besluta om fördelning av medlen på olika stödformer.Regeringen och har ansvar för de geografiska prioriteringarna ochbeslutar om fördelningen mellan län och landsdelar. får den övergripandeoch samordnande rollen i länet och har därvid att fördela det samlade länsanslagelpå projektmedel, lokaliseringsbidrag, glesbygdsstöd och utvecklingskapital.Del belopp som avsätts för utvecklingskapital överförs till utvecklingsfonden efleren överläggning om hur medlen bör användas. FRIhar lämnat en rapport med förslag till nytt ledningssystem för det civilaförsvaret. I rapporten uppmärksammas bl a atl länsstyrelserna slårutanför det sammanhållna planerings- och ekonomisystem som i övrigt tillämpasinom totalförsvaret och som används för fördelning av resurser inom de femårigaförsvarsramarna. FRI föreslär nu att förvaltningsanslaget tilllänsstyrelsernas försvarsenheter förs in i det sammanhållna systemet. Vår grundsyn sammanfallerpå väsentliga punkter med dessa utredning ars. Vi menar att möjlighet alt förfoga över tilldelade re surser efter egna bedömningar bör stärkas, att beslut om fördelning av regionalpolitiska medel på olika ändamål bör ligga pä länsnivå, där de bästa förutsätlningarna finns alt göra en bra avvägning, liksom atl riksda gens försvarspolitiska beslut bör göras så heltäckande som möjligt. Det ankommer emellertid på oss att placera in dessa modeller i en ram som omfaltar den slatliga länsförvaltningen i dess helhet. Vi har därvid funnit anledning att pröva om modellen med ett samlat länsanslag för regionalpo litiska insatser kan tjäna som utgångspunkt även när det gäller länsstyrel sens/länsförvaltningens arbete inom andra områden. 1985/86:5 BilagaI Modellenhar flera tilltalande drag; den fördelar beslutsrätten mellan central ochregional nivå så att medlen kan användas flexibelt och situa-lionsanpassat samfidigtsom statsmakternas möjlighel att styra bibehålls. Modellen gör det ocksåmöjligt för alt avhända sig uppgifter som bäUre fullgörs avannan, den ger möjlighet lill reella prioriteringar på länsnivå genom attanslaget är relativt stort och rymmer valmöjligheter, den utgör inget hinderför centrala myndigheter att följa verksamhetens inriktning utifrån de aspektermyndigheterna har atl bevaka, den är möjlig att kombinera med frihet förlänsstyrelsen att disponera sina personalresurser och den kan tillämpas för deändamål statsmakterna bestämmer. Vihar konstaterat att rätten att disponera medel bör vara nära knuten till ansvarför verksamheten. Deuppgifter som har kompletteras enligt våra förslag meduppgifter gällande bl a jordbruk, fiske, skola, bostäder, trafik och arbetsmarknad.Länsstyrelsens ansvar vidgas således väsentligt. 1 en sådan situation uppstårbehov av att "sektorisera", trots allt. Det är helt enkelt inte möjliglalt göra uppgifterna hanterliga utan att pä någol sätt dela in dem. Det gällersåväl för dem som skall göra arbetet som för dem som skall fördela pengarna. Nären verksamhei delas för att man skall få en grund för den interna organisationenfinns anledning atl göra indelningen efler funklioner och/eller sakområden, därman strävar efter att hålla samman uppgifter som arbetsmässigt hör ihop. Detsyftet sammanfaller inte alltid med en indelning som skall vara grund förmedelstilldelningen. En programindelad budget skall framförallt tjäna till altunderlätta statsmakternas ställningstaganden. Förslag om program måste därförbygga på en uppfattning om hur och regeringen vill se politikområdenauppdelade. Hur delar sitt arbete i utskott eller hur regeringendelar sitt arbete mellan statsråd och departement kan vara vägledande. Ettsärskill problem som gäller såväl dagens som framlidens länsstyrelse är altverksamheten är så mångskiftande i innehåll och funktion. Mångfalden bör,enligt vår mening, inte tillåtas slå igenom i programindelningen mer än vad sommotiveras av statsmakternas vilja att prioritera mellan huvudområden. Enfinfördelning som tillfredsställer andra krav får i slällel göras iredovisningen av ekonomiskt utfall. På grundval avovanstående och vad vi anfört i tidigare avsnilt vill vi föreslå altlänsstyrelsen i Norrbotlenslän äskar och tilldelas medelmed följande programindelning: Civilt försvar Prop. Övrig myndighetsutövning Bilaga 1 10. Till programmen fogas i äskanden och tilldelning desakanslag som faller in under huvudområdena. Statsmakterna har oinskränkt räll alt fördela medel mellanolika landsdelar och olika uppgifter. Självklart har och regeringenockså den fulla maklen att ange hur ett enskilt anslag skall användas, I länsslyrelsensprogramansvar ingår emellertid som en bärande beståndsdel atl ochregeringen överlämnat etl slort beslutsutrymme åt . Det samlade länsanslaget för regionalpolitiska insatserhar en utformning som innebär att inom en angiven ekonomisk ramkan besluta om den närmare fördelningen mellan olika stödformer. När fördelningenväl är gjord används pengarna i enlighet med de regler som statsmakterna iannat sammanhang fastställt för resp stödform. Vi menar att bör kunna få rätt att slutligtbestämma fördelningen mellan olika anslagsposter även på andra omräden. Föratt beslutsrätt ska bli reell krävs att vissa låsningar inuvarande anslag tas bort. I utgår t ex förhöjda belopp tillrationaliseringsåtgärder i jordbruket, men medlen belalas ul enligt sammaregelsystem som gäller för det allmänna rationaliseringsstödet och kan därförinte användas till alternativa utvecklingsinsatser i glesbygden. Ett samlatprogram för landsbygdsutveckling skulle kunna innefatta de för Norrbottensärskilda påslagen som därmed kunde användas friare. En friare användninghindrar inte alt väljer att använda pengarna just till förhöjt rationali-seringsslöd. Utöver programanslagen kommer att förfogaöver sakanslag som endast kan användas för externa ändamål och säledes intekan belastas med förvaltningskostnader. Lönekostnader och andra förvaltningskostnaderbör täckas genom programanslagen. Programbudgelmyn-digheter får genom självabudgetkonstruktionen frihet atl bemanna och fördela uppgifter inom den egnaorganisationen. Friheten inskränks i samma mån som programindelningendetaljbestäms i statsmakternas beslut. Del är mot den bakgrunden anledning althälla antalet program sä lågt som möjligt ulan att statsmakternasprioriteringsmöjligheter eftersatts. Med flera program kan å andra sidanfriheten att disponera personal öka om myndigheten får möjlighet all underlöpande budgetår omfördela pengar mellan olika program. Närförvaltningsanslag inte längre utgår måste kontrollen över förvalt ningskostnaderna utformas på annat sätt. Vad gäller lönekostnaderna kan 8 6 1985/86. Prop,1985/86: 5 ett tak bestämmas genom begränsning av antalet anställda,begränsning av medlen till löner eller på annal sätt. BilagaI Sammanfattningsvis ger våra förslag länsstyrelsenrätt all fritt disponera Förvaltningskostnaderi övrigt kommer att ingå i programmet administration mm. Beslulom hudget- och planeringsramar Mängaverksamheler mäste planeras pä lång sikt. Medelstilldelningen för det enskildabudgetåret blir i vissa fall en automatisk följd av ställnings-laganden somgjorts . Vi illustrerar detta med två exempel. Förvägbyggande gäller en planeringshorisont . Den långa tiden behövsför atl bl a samordna den statliga vägplaneringen med kommunalamarkanvändningsplaner och för alt planerings- och genomförandeprocessen fördel egentliga vägbygget måste delas upp i mänga steg. Länsvisa flerårsramar förstatliga vägar fastställs av och är grund för vägförvaltningarnas ochlänsstyrelsernas planeringsarbete. Närdet gäller skyddsrumsbyggande arbetar med en avstatsmakterna given bemyndiganderam som skall tillfredsställa långsiktigheteni planering- en. Del kan la upp lill från beslut om statsbidrag lillfärdigt bygge. Länsstyrelserna sammanställer behovsprognoser och beslutar ombidrag i de enskilda ärendena. fördelarskyddsrumskvoter till länen och sköter utbetalning av ersättning. Förde mer konkreta planeringsinsalserna under processen svarar dock kommunerna. modell för anslagsframställning och -beviljande påverkas i och för sig inteav att det inom olika verksamhetsområden finns etablerade tekniker för flerårsplanering.Den påverkas däremot av våra övriga överväganden. Med de förslag vi lämnat tidigareom en samlad funkiion för trafikplanering följer t ex atl flerärsramarna börgälla infrastrukturen för all Irafik (i den mån uppgiften tillkommer länet)snarare än vägar. Det får i sin lur till konsekvens att ramarna för länelsinvesteringar i, drift av och stöd till trafik bör fastställas av regeringen,inte av , transporlrådet mfl centrala myndigheter. När det gälleraffärsverkens ekonomi föreslås inga förändringar. Fördet valda exemplet med skyddsrumsbyggande gäller emellertid att systemet ävenfortsättningsvis kan behållas intakt. Det påverkas inte av våra övervägandenoch förslag. Ettsystem som det skisserade förutsätter alt i får etleget regleringsbrev. kommer därför inte bara länsslyrelsen,utan också , atl behöva sätta av beredningsresurser för attföra förslagen till förverkligande. I stort sett samlliga departement blirdärvid berörda. Vikan inte nu överblicka alla nödvändiga författningsändringar. Redan CÖPs förslag om förenklingar i medelsUlldelningen torde emellertid kräva 82 förändringar i länsstyrelseinslruktionen. Redovisningoch uppföljning Prop. Somföljd av en grundläggande förändring av budgetsystemet behöverutvecklingsinsatser göras för atl få elt adekvat redovisnings- och uppföljningssystem.Riksrevisionsverket och länsstyrelsernas organisationsnämnd måsle aktivtmedverka i sådant utvecklingsarbete. Systemet skall tillfredsställa krav frånsåväl central (riksdag, regering och centrala myndigheter) som lokal(med dess enheter) nivä. Enpraktisk följd av det föreslagna budgetsystemet och den föreslagnaorganisationen är alt en betydande mängd ekonomiska transaktioner mellan de f dnämnderna och deras centralmyndigheter upphör, I stället kommertransaktionsmängden via att öka kraftigt, Förslagensyftar till en försöksverksamhet i , 1 vissa delar kan deåterföras på särskilda förhållanden i , även om vi bedömergrundprinciperna som allmängiltiga. Förslagen är av skiftande karaktär. Dettahar betydelse för uppläggningen av försöket. Vissaförändringar kan genomföras genom beslut av i ,andra kan genomföras genom beslul av annal regionall organ eller av centralsektormyndighet. Trotsdetta krävs att grunddragen i försöksverksamheten i läggs fastgenom ett auktoritativt slällningstagande från statsmakternas sida. Så snart eltsådant beslut är faltal kan den närmare ulformningen av ett samlat försökgöras. Regeringen kan underlätta genomförandet genom delbeslut före ettslutligt ställningstagande, t ex i form av kompletterande utredningsuppdrag. Ävenom det samlade försöket startar, förslagsvis den , är det sannolikt atlvissa förändringar inte kan genomföras förrän . Så kanexempelvis de förslag som skisserats inom trafikområdet eller inom de areellanäringarna komma att kräva en längre genomförandetid. Möjligheternaatt avläsa resultat i olika delar växlar liksom den tid etl försök mäste pågåinnan förändringen kan utvärderas. Detkan med våra förslag således inte bli fråga om ett försök i gängse mening, dvsen förändring som införs från en viss lidpunkt, omfattar viss lid och därefterutvärderas. De beslut som olika instanser kan komma att fatta utifrån detsynsätt vi utvecklat måste ses som en process, där utfallet får värderas ijämförelse med annan utveckling. Om förslag från civildepartementetsöversynsutredning genomförs kan alla länsstyrelser, inom ramen för nuvarandeuppgifter, fä möjlighet att driva försök med organisations- ochsamverkansformer. Annal förändringsarbete i den offentliga förvaltningen pågårockså försöksvis, t ex i de sk fri kommunerna. Del bör dock ingå i Norrbottenförsökelall del följs och utvärderas särskilt. Resultat kan rapporteras successivt, men regeringen bör fastställa bestämda tidpunkter för samlade redovisningar av utfallet. Prop.1985/86: 5 Det är omöjligt alt i en studie avden karaktär vi nu genomfört förutsäga alla komplikationer och stötestenar. Det måste därförfinnas möjlighet att Bdao göra korrigeringar under försöketsgång. Vi är medvetna om att förslagen i vissa delar låser förutsättningarna, men menar att andrainslag kan bidra till nödvändig flexibilitet. Del är t ex viktigt attlänsstyrelsen själv får möjlighel all göra korrigeringar i den egnaorganisationen om det visar sig nödvändigt. Vi menar att statsmakterna, utöver att ta ställning i deolika sakfrågor vi behandlat, redan i ett första beslul bör ange hur den nyalänsstyrelsen skall hanteras budgetmässigt, hur slor personalram den kan räknamed, hur den i grova drag bör vara organisatoriskt uppbyggd samt hurpersonalfrågorna skall hanteras. Dessa grundläggande förutsättningar måslestyra förberedelsearbetet. Ett framgångsrikt genomförande kräver regeringskanslietsaktiva medverkan. Det måste därvid bli fråga om insatser frän fleradepartement. 3 Fristående skatteförvaltning 3.1 Inriktning och avgränsning Enligt regeringens uppdrag skall vi lämna förslag lill enfrån frislående skatteförvaltning. Vi har därvid utgått från all 24 nya länsskattemyndigheteri princip övertar de arbetsuppgifter som i dagslägel handhas avlänsstyrelsernas skatteavdelningar. är chefsmyndighet för de lokalaskattemyndigheterna (LSM), Vi har tolkat vårt uppdrag så alt en frånlänsstyrelsen fristående skalteförvaltning även innefattar LSM. Vårutgångspunkt har därför varit atl den nya länsskattemyndigheten också blirchefsmyndighet för LSM. I övrigt har vi inte föreslagit några ändringar såvittavser den lokala skalleförvaltningen. I vårt uppdrag ingår inte alt prövakronofogdemyndigheternas (KFM) organisatoriska ställning. Mellan länsslyrelsenoch finns dock samband som berör KFM. Med dennautgångspunkt behövs samband även mellan den nya länsskattemyndigheten, länsslyrelsenoch KFM. Vi föreslår hur delta skall ordnas. För att kunna lägga fram förslag lämpliga åtgärder - författningsmäs siga eller andra vid bildandet av fristående länsskattemyndigheter måsle nuvarande samband mellan skatteavdelningen och försl ul. Detta har varit en huvudpunkt i vårt arbete. Vi har därvid bl a gått igenom instruktioner och arbetsordningar samt intervjuat de olika avdelningarna/enheterna hos länsslyrelsen i . I särskilda delstudier har vi studerat ekonomi- och personaladministrationen för läns styrelsernas skatteavdelningar och LSM. Med utgångspunkt i förhållanden hos administrativa enheten vid i har vi också 84 beräknat hur mycket av denadministrativa enhetens resurser som läggs Vi har därutöver studerat hur den övriga läns- Prop.1985/86: 5 styrelsen utnyttjar länsdatorn och skatteförvaltningens register samt den ADB-kompelens som finns inom skattevdelningen. Enannan fråga som vi behandlat gäller lekmannainflytande i länsskattemyndighelen. Efterdet att vi börjat vårt arbete har regeringen beslutat om en utredning omskatteförvaltningens organisation och styrfunktioner (Dir 1984:22). En särskildutredningsman har fåll till huvuduppgift alt föreslå effektivare former förstyrning och samordning samt de eventuella ändringar av den regionala ochlokala skatteförvaltningens nuvarande organisatoriska ställning i länen somkan följa därav. Ulredningenhar antagit namnet skatteförvaltningsutredningen. Arbetet inleddes hösten 1984och skall enligl utredningens direktiv vara avslutat senast den 1 juli 1985.Utredningen har många beröringspunkter med vårt arbete. På grund av ätt värtuppdrag skall redovisas har vi dock inte kunnatbeakta några av utredningens överväganden eller ställningstaganden. Skalteförvaltningenhar varit föremål för en rad utredningar såsomlandskontorsutredningen, länsförvaltnings-reform, länsberedningen och1979 års länsrättsreform. Man kan urskilja tre strävanden från statsmakternassida, nämligen dels en strävan att samordna ledningen av beskattningsväsendel,dels en strävan att skilja förvaltande och fiskala uppgifter från de dömandeoch dels en strävan att skapa en fristående regional skatteförvaltning. 3.3 ansvarsfördelning och organisation Skatteadministrationenberör ett stort antal organ och myndigheter. () är centralförvaltningsmyndighet, länsstyrelsernas skatteavdelningar och LSM utgör deregionala resp lokala myndigheterna. Skatteavdelningen (utom hos länsslyrelsernai och ) är uppdelad i taxeringsenhet, besvärsenhet,revisionsenhet, mervärdeskatteenhet, uppbördsenhet och dataenhet. Den lokalaorganisationen består av 120 LSM. 3.4Samverkan mellan och länsskattemyndigheten I25 § länsstyrelseinstruktionen finns bestämmelser om arbetsordning. Av arbetsordningen framgår atl del är ett mycket begränsat antal ärenden som handläggs inom skatteavdelningen som inte delegeras lill avdelnings- eller enhetsnivå. Av arbetsordningen framgår i övrigi att annan avdelning inom länsslyrelsen deltar i fä av de ärenden som handläggs hos skaUeav- delningen och vice versa. Exempel på sådana ärenden är ärenden enligt 85 1985/86: 5 11 § 3 st lagen om tryggande avpensionsutfästelse där allmänna enheten i sin egenskap av tillsynsmyndighetöver stiftelser deltar i skatteavdelning- Bilaga 1 gjj beslut. Skatteavdelningenbehandlar ärenden angående bildande av Utöver de verksamhetssamband som kan utläsas avarbetsordningen finns andra formella samband mellan skalleavdelningen och annanavdelning inom . Så är t ex arbetet med de allmänna valenfördelat mellan allmänna enheten och skatteavdelningens dataenhet.