prop · G90398 · 1985-12-31 00:00:00 — Diskrimineringsulredningen hade regeringens uppdragalt analysera or sakerna till etnisk konflikt. Utredningen konstaterade att orsakerna till diskriminering och lill etnisk intolerans bl, a, slår all finna i ojämn makl- och resursfördelning och bristande kontakter mellan befolkningsgrup perna. Denna analys pekar tydligt, enligt min mening, på nödvändigheten av atl även från denna utgångspunkt föra en jämlikhetspolitik och på behovel av ålgärder som underlättar samverkan mellan befolkningsgrup perna. Dämtöver är aktiva åtgärder nödvändiga, såväl vad gäller opinions- 21 bildningoch information som lagstiftning, i syfte atl avskaffa diskrimine- Prop.1985/86:98 ring, I regeringsförklaringen angavs all ensärskild ombudsman kommer all inrällas för att molverka diskriminering påetnisk grund. Utvecklingen har visat att de rättsregler som redan finns kanbehöva kompletteras med en sådan institution som genom rådgivning i enskUdaärenden och olika generella åtgärder kan medverka lill ett bättre skydd förinvandrare. Jag återkommer i det följande lill detta förslag. 4 Genomförandet av invandrarpolitiken Jaghar i föregående avsnitt redovisat mina förslag lill riktlinjer för invandrarpolitiken.Jag övergår nu till att redovisa mina bedömningar i fråga ominvandrarpolitikens genomförande. Regeringen bör bereda tillfälleatl la del av denna redovisning. Jag bedömer atl några särskildaställningstaganden i denna del inte behöver begäras av . 4.1 Ansvaret för åtgärder för invandrare Minabedömningar: Principen all varje fackmyndighet inom sill område har sammaansvar för invandrare som för den övriga befolkningen bör ligga fast. Dettainnebär bl, a, all varje myndighei har ett ansvar för all särskilda ålgärdervidtas för invandrare. En viss precisering av myndigheternas ansvar bör göras.Någon skyldighet för myndigheterna all upprätta handlingsprogram för sittarbete med invandrare eller lämna årliga redovisningar av vilka särskilda ålgärdersom vidtagits för invandrare bör inte införas. bör ha kvar ell ansvar för samordning och bevakning avmyndigheternas ålgärder för invandrare. Utredningarna: IPOK betonar principen atlrespektive ansvariga fackmyndigheter behåller ansvaret för ålgärder förinvandrare inom sitt sakområde och för all erforderliga särskilda ålgärdervidtas lill förmån för invandrare. Kommittén anser atl del bör övervägas alllagfästa denna princip, I varje fall bör regeringen genom förordning bättre ännu precisera kravet på de statliga myndigheterna. Det bör t, ex, innebära attdessa redovisar vilka särskUda åtgärder för invandrare och minoritetersom vidtagits inom varje område, Diskrimineringsulredningenföreslår all nuvarande förordning (1976: 310) om ålgärder för invandrare m, fl,upphävs och att en ny förordning ulfärdas som tydligare fastslår såvälmyndigheternas ansvar som : s roll i arbetet för invandrare. Den nyaförordningen bör innehålla en precisering av de statliga myndigheternas ansvar,etl krav på atl myndigheterna upprättar handlingsprogram för invandrar- ochminoritetsfrågor, ell kravpå likvärdig behandling av invandrare saml en precisering av : s Prop,1985/86:98 roll i sammanhanget, bör enligt utredningens mening iförordningen få ett fastlagt tillsynsansvar för att de statliga myndigheternainom sina ansvarsområden behandlar invandrare och medlemmar av språkligaminoriteter likvärdigt jämfört med befolkningen i övrigt. Remissinstanserna: Ingen remissinstans ifrågasätterprincipen om varje myndighels ansvar för invandrare inom sillverksamhetsområde. En majoritet av de remissinstanser som har yttrat sig ifrågan anser också all myndigheternas ansvar och : s roll bör komma tilluttryck tydligare än i nuvarande förordning. Den av IPOK framförda tanken atllagfästa del statliga myndighetsansvaret avvisas dock av flera remissinstanser,däribland och , bl, a, med hänvisning till att ansvaretinom flertalet områden följer redan av gällande lagstiftning för respektiveområde, Endasl en remissinstans tillstyrker etl lagfäst ansvar. Vad gäller innehållet i en ny lag eller förändradförordning har remissinstanserna olika uppfattning på flera punkter, Förslagelall myndigheterna skall upprätta handlingsprogram får stöd av etl flertal av deremissinstanser som har yttrat sig, men flera remissinstanser har ocksåinvändningar. De motiv som anförs för all upprätta handlingsprogram år ihuvudsak desamma som utredningens. Några remissinstanser ger förslagel principielltstöd men anför ändå olika reservationer. Motiven för avstyrkande är bl, a, entveksamhet liU om verksamhelen skulle komma atl främjas av formella krav påhandlingsprogram, Diskrimineringsulredningens förslag allförordningen bör ange all de statliga myndigheterna skall gå invandrare ochmedlemmar av språkliga minoriteter lill hända på villkor som är likvärdiga meddem som lillämpas i förhållande till befolkningen i övrigi tillstyrks i alllväsentligt av i stort sett alla de remissinstanser som tagit upp frågan. Demotiv som anges är desamma som utredningen anfört. Att likvärdig behandling isammanhanget är liktydigt med positiv särbehandling framhålls bl,a, av () och (), SIV anserattmyndigheternas ansvar för språklig service genom tolk, översättare ochIvåspråkig personal särskUt bör anges i förordningen, övervägande anlal av de instanser som uttalatsig i frågan är negativa lill en fastlagd lillsynsroll för , De skäl somanförs härför är främst den rollkonflikt som därigenom kan uppkomma för SIV.bl, a, på så säll att verket skulle ulöva lillsyn även över sig självt,Förslagel skuUe, enligt remissinstanserna, innebära ell avsteg från gällandepraxis om myndigheternas självständighet och jämställdhet i förhållande tillvarandra. Statskontoret och pekar på att behovel av löpande lillsynredan i dag uppfylls genom JO-ämbetel, vars granskning även omfattar de kommunalamyndigheterna. Skälen för mina bedömningar: De mål förinvandrarpolitiken som jag inledningsvis har redovisat innebär atl samhällets ansvar i vissa avseenden går längre än att ge invandrare den samhällsservice, befolkningen i allmän het får. Det gäller inte bara på områden där åtgärderna är invandrarspeci- fika, som t, ex, svenskundervisning och hemspråksundervisning, utan ock så i andra sammanhang när särskilda ålgärder är en fömtsättning för atl 23 manskall kunna närma sig målen. Denna invandrarproposiiion Prop.1985/86:98 klart uttalade politik bör alltså gälla även framgent. Den måstevara en utgångspunkt för alla samhäUsorgan i deras arbete. En grundläggande princip riktlinjer förinvandrarpolitiken är all den fackmyndighet som har ansvar för viss verksamheii förhållande till svenskar även skall ha molsvarande ansvar i förhållande tillinvandrare. Denna princip utvecklades sedan närmare av regeringen iförordningen (1976:310) om åtgärder för invandrare m,fl,, i vilken bl,a, angesatt invandrares behov av samhällsservice alltid skall ingå bland deomständigheter som inom ramen för tillgängliga resurser skall beaktas vidplaneringen av myndighetens verksamhei. Jag anser alt denna princip bör liggafast. Den innebär bl, a, atl respektive myndighet inom sitt sakområde har ellansvar för alt erforderliga positiva särålgärder vidtas till förmån för invandrare.Dessa åtgärder skall ulgå från de enskilda individemas förutsättningar ochbehov. Några skäl för atl i en särskild lag fastslå dennaprincip finns enligt min mening inte. Myndigheternas skyldigheter inom olikaområden följer i många fall direkt eller indirekt av gällande lagstiftning förområdet. Vidare sker den styrning av myndigheternas verksamhet som del här ärfråga om normall i form av förordning, Diskrimineringsulredningen har föreslagit enomarbetning av förordningen (1976:310) om ålgärder för invandrare m,fl.Översynen bör enligt utredningen leda till all myndigheterna ges klarareriktlinjer. Del övervägande antalet remissinstanser är positiva lillförslaget. Jag delar uppfattningen att förordning omåtgärder för invandrare m,fl, nu bör ses över och ges en ny språkliguiformning som tydligare klargör myndighetemas ansvar, I samband med en översynav förordningen bör också övervägas all precisera myndigheternas skyldighelatt samråda med den ombudsman mot etnisk diskriminering som jag kommeratt föreslå. Jag har i frågan om en översyn av förordningen samrått med chefenför . Jag vill i detla sammanhang påpeka atl inrättandetav en ombudsman, vartill jag återkommer, inte förändrar den gmndläggandeprincipen om ansvarsfördelningen mellan myndigheterna och om skyldigheten atlge invandrare en likvärdig service jämfört med befolkningen i övrigi. Jag skaU nu la upp diskrimineringsutredningensförslag alt alla myndig heter bör upprätta handlingsprogram för arbetet med invandrar- och mi noritetsfrågor och åriigen redovisa de särskilda ålgärder som vidtagits för invandrare saml förslagel om ell fastlagt liUsynsansvar för , Del kan enligt min mening vara ändamålsenligt atl berörda myndigheter upprättar särskilda handlingsprogram för sill arbete med invandrarfrågor. Flera myndigheter, l.ex, AMS, har också utarbetat sådana handlingsprogram för hela eller delar av sin verksamhet. Jag ser positivt på denna utveckling och är av den uppfattningen atl myndigheternas hand lingsprogram har bidragit lill den utveckling av samhällets insatser för invandrare som har sketl . Jag vill emel lertid , i likhet med flera remissinstanser, framhålla alt särskUda handlingsprogram av detta slag endasl är ett av de medel som kan använ- 24 dasför alt nå samma resultat, I vissa fall är del sannolikt lämpligare atlintegrera planeringen för invandrare i övrig planering som pågår inommyndigheien, Behovel av en samlad planering av invandrarfrågor varierar också ihög grad hos olika myndigheter. Min bedömning är mot denna bakgmnd all del intebör finnas några formella krav på all myndigheterna skall upprätta särskildahandlingsprogram för arbetet med invandrarfrågor. Jag förutsätter atlsådana handlingsprogram vid behov upprättas och all invandrarnas behovfortlöpande vägs in i myndigheternas ordinarie planeringsarbete. Några krav bör inte heller generellt ställas på attmyndigheterna skall lämna en årlig redovisning av vilka särskilda åtgärder förinvandrare som vidtagits inom myndighetens område. Regeringen kan i stället vidbehov begära sådana redovisningar av en eller flera myndigheter. Vad gäller IPOK: s förslag om en förstärkning avstatens kuUurråd i form av bl, a, invandrarrepresentation och särskilda medelför kulturverksamhet bland invandrare vUl jag efler samråd med statsrådetGöransson hänvisa tUl vad jag har anfört i del föregående rörande myndigheternasansvar atl i sill ordinarie arbete även beakta invandramas behov. Kulluren ären fömtsättning för gemenskap i ett föränderligt samhälle. Detta gäller försåväl gemenskapen inom invandrargmpperna som för allas vår gemenskap i ,Insatserna på kulturområdet bör därför också syfta till att underlätta förinvandrare alt få la del av del för vårt land gemensamma kulturarvet. Såsom framgår av vad jag inledningsvis redovisatavser en stor del av regeringens nya eller planerade insatser för invandrarekulturområdet i vid mening. Det finns i detta sammanhang anledning all ocksåerinra om de möjligheter till kulturslöd som finns och som del gäller allslå vakt om. Jag tänker bl. a, på stödet till invandrarorganisalionernasungdomsverksamhet, till finsk teaterverksamhet, till litteratur- ocharkivverksamhet och på programverksamhet på invandrarspråk.Bidrag kan också utgå till särskilda kulturprojekt för invandrare. Invandrarnasdelaktighet i olika former av kulturslöd bör kunna stärkas ytterligare genomriktade informationsinsatser från sida till invandrarna och derasorganisationer i fråga om befintliga bidragsmöjligheter. Också kommuner ochlandsting bör uppmärksammas på behovel av riktade informationsinsatser för invandrarnaoch deras lokala föreningar vad gäller de slödmöjligheter som slår till buds. Min bedömning: Kommuneroch landsting har en central roll för genomförandet av invandrarpolitiken.Ansvaret för alt invandrare får en med andra likvärdig behandling inom denkommunala verksamhelen framgår av gällande lagstiftning. Särskildainvandrarfunk-lioner spelar därutöver en viktig roll för samordning av ålgärderoch för vissa uppgifter inom kommunen som inte faller inom någon facknämndsdirekta ansvarsområde. Utredningarna: Både IPOK ochdiskrimineringsutredningen framhåller Prop. 1985/86:98 betydelsen av kommunernasaktiva medverkan för alt invandrarpolitiken skall kunna genomföras, IPOKbetonar särskill atl del är viktigt all de olika facknämnderna i en kommunsträvar mot gemensamma mål, invandrarpoliliskl program som fastställs avkommunfullmäktige kan enligt IPOK vara ell sätt all uppnå en enhetlig kommunalinvandrarpolitik, Diskrimineringsulredningen anser all kommuner ochlandsting, på samma sått som utredningen föreslagU i fråga om de statligamyndigheterna, bör upprätta konkreta handlingsprogram för ålgärder förinvandrare. Remissinstanserna: Diskrimineringsutredningensförslag om kommunala handlingsprogram tillstyrks av flertalet av deremissinstanser som uttalat sig i frågan, däribland några kommuner. Svenskakommunförbundel ser positivt på utvecklingen av handlingsprogram inom alll flerförvaltningsområden och är för sin del berett atl på olika sätt stödja delarbete som förekommer på lokal nivå. anser att del ärnaturiigt atl sådana program får växa fram då behov föreligger, Riksrevisionsverkelavstyrker förslagel, IPOK: s synpunkler i fråga om kommunernas ochlandslingens roll vid genomförandel av invandrarpolitiken ochansvarsfördelningen mellan fackförvallningarna inom en kommun delas av de fåremissinstanser som berör dessa frågor. Några remissinstanser framhåller idelta sammanhang också viklen av samarbete meUan kommuner och mellan kommuneroch landsting. Skälen för min bedömning: Del är i belydandeutsträckning kommunerna och landslingen som kan förverkliga den invandrarpolitiksom lagts fasl av regering och riksdag. Ansvaret för skola, socialtjänst ochhälso- och sjukvård ligger hos kommuner och landsting och del är i slorutsträckning inom dessa områden som man har särskilt stort behov av samhälletsservice. Principen om likvärdighet mellan invandrare och den övrigabefolkningen i fråga om samhällsservice innebär alt kommunerna inom vatjeverksamhetsområde har all beakta invandrares behov och vidla de särskildaålgärder som är erforderliga för atl invandrarna skall få en likvärdigbehandling. Kommunerna har dessulom fått ell ökat ansvar förvissa särskilda ålgärder som riktar sig liU invandrare. Jag avser härmed delsmottagandet av flyktingar, dels svenskundervisning för vuxna invandrare. Påbåda dessa områden har slalen etl ramansvar och ett ekonomiskt ansvar medan deti försia hand år kommunerna som enligt beslut har ansvar för detpraktiska genomförandet. Kommunerna och landslingen har, inom de ramar somlagstiftningen anger, frihet all själva organisera sina åtgärder för invandrareefler de lokala fömlsätlningama. Vissa uppgifter ligger under särskilda facknämndersverksamhetsområden, medan andra inte kan hänföras lill en sådannämnd. Del gäller t, ex, tolk- och översättarservice samt allmäninformationsverksamhet. De flesta medelstora och större kommuner har särskildainvandrarbyråer, som dessulom ofta har vissa samordningsuppgifter i kommunen.Invandrarbyråerna kan också spela en viktig roll når del gäller alt utvecklapositiva etniska relationer i kommunerna. Delhar blivit relativt vanligt med kommunala invandrar- 26 Jag serpositivt på denna utveckling eftersom jag tror alt etl programarbete av deltaslag kan vara av stor betydelse när de invandrarpolitiska målenskall omsättas i praktiken. Liksom när del gäller de statliga myndigheternavill jag emellertid framhålla all behovel av handlingsprogram varierar. Delbör, liksom , ankomma på varje kommun att med utgångspunkt i kommunensegna fömtsättningar bedöma lämpligl alt upprätta särskildainvandrarpolitiska program. 4,2 Information och opinionsbildning - Invandrare bör fåsamhällsinformation som är likvärdig med den som ges andra grupper. Ansvaretbör liksom ligga på staten, landstingen och kommunerna. Det nyasystemet för mottagning av flyktingar innebår all kommunerna kommer alt svaraför en större del av den grundläggande samhällsinformationen, - Grundläggandesamhällsinformation till nykomna invandrare bör nå aUa. Utgångspunkten bör varaall information så långt möjligt ges på invandrarens eget språk, - Principen om varjefackmyndighets ansvar för information inom sitt område bör ligga fast, börliksom hittUls ha ett samordningsansvar, bör uppmärksamt följautvecklingen och bistå myndigheter och kommuner med råd belräffande nya gmpper,språk och metoder, - Ökade insatser bör göras förall sprida saklig information om invandringen och invandrarna och för alt skapaopinion som leder till ökad tolerans mellan olika befolkningsgrupper. Utredningarna: Överensstämmer i huvudsak med minabedömningar, I fråga om närradioverksamhet anser IPOK alt särskill statligtstöd för närradioverksamhel bör kunna ges till sådana invandrargrupper som inomdel aktuella spridningsområdet inte har tillgång lill radio- och TV-sändningareller som inte har tillgång till tidningar på sitt eget språk. Remissinstanserna: Det råder en bred samstämmighetbland remissinstanserna om behovel av samhällsinformation till invandrare.Stiftelsen Invandrartidningen framhåller alt utgångspunkten bör vara allinvandrarna har samma behov av samhällsinformation som svenskar men atl de behöverkompletterande information på grund av bristande kunskaper om del svenskasamhället och i del svenska språket. Förslaget att ansvaret för samhällsinformation börligga hos stat och kommun accepteras av alla, Förtydliganden behövs dock anserSöderiälje kommun och RIB), De anserdel vara viktigt att det blir en klarare avgränsning mellan stat och kommun närdet gäller ansvaret för samhällsinformationen, kommun anser vidareatl informationsansvaret enligt sociahjänsilagen behöver preciseras och pekarockså på värdet av samarbete inom kommunen i fråga om samhällsinformationen.Även andra remissinstanser betonar värdet av samordningsåväl på statlig som på nivå, kommun Prop. 1985/86:98rekommenderar en sådan samordning när det gäller myndigheters information lillflyktingar, anser att kommittén borde ha belyst de ekonomiskakonsekvenserna av de växande kraven på informationsinsatser på nivå.Majoriteten av remissinstanserna anser atl varje fackmyndighet har ansvaret församhällsinformationen inom sill område och alt har ell samordningsansvar.Socialstyrelsen anser alt denna : s uppgift kunde bli mera uttalad. anser att alla myndigheterbör få sill informationsansvar klariagt genom föreskrifter medan RIB gårlängre och förordar lagstiftning. framhåller altanledningen till bristerna i informationen är dels osäkerhet om metoder förall nå fram till invandrare, dels begränsade resurser för information. Bl, a.informations-delegationen och AMS anser atl samhällsinformationen bör vara meraindividinriktad, Informalionsdelegalionen understryker : s ansvar för atlutveckla metoder och bevaka medieulvecklingen. Några remissinstanser harinvändningar mot IPOK: s förslag all prioritera nykomna invandrare, IPOK:s förslag i fråga om närradioverksamhettillstyrks av statens kulturtåd, SÖ, närradiokommiltén och Italienskariksförbundei. Statskontoret anser däremol alt finansieringen bör inomramen för det organisalionsstöd som kan slå lill förfogande. anser att etl statligt stöd i stället bör kanaliseras tillriks- resp. lokalradion. Skälen för mina bedömningar: Riksdagsbeslutet år1975 om invandrarpolitiken innefattade riktlinjer för myndigheternasinformation lill invandrare, I riksdagsbeslutet slogs fasl all allainformalionsansvariga organ i samhället har etl ansvar för informationen lillinvandrare inom sina verksamhetsområden. Myndigheternas ansvar för invandrarereglerades sedan av regeringen i förordningen (1976: 310) om åtgärder förinvandrare m, fl,, i vilken anges alt varie myndighet inom sitt område har etlansvar för all vidta åtgärder för invandrare. Som jag har framhållit anserjag all denna princip bör ligga fasl. Denna princip har en särskild betydelsevad gäller samhällsinformationen liU invandrare. För alt individen skall kunnafungera som samhällsmedborgare krävs grundläggande kunskapei" omsamhället, fortlöpande information om förändringar i samhäUel och om dendemokratiska processen samt tillgång till fördjupad och detaljerad informationi olika skeden av livet. Men om invandrare skall kunna få tillgång lillsamhällsinformation krävs andra metoder än de som tillämpas i fråga om denövriga befolkningen. Den grundläggande samhäUsinformalionen för nykomnainvandrare bör enligt min mening i försia hand ges på invandrarnas modersmål,antingen i skriftlig eller i muntlig form: Informationen måsle kunna ges ävenlill små grupper och omfatta s.k, små eller udda språk. Muntlig information ärofta den enda utvägen för invandrare med bristande läs- och skrivförmåga påsitt eget språk, har i princip avvisattanken på atl sälla upp lidsgränser för när samhällets särskilda insatser för en ny gmpp bör upphöra. Jag instämmer i delta synsätt men vill framhålla all 28 samhällsekonomiskaöverväganden kan behöva göras som innebär alt Prop. 1985/86:98 vissagruppers informationsbehov måste prioriteras. T, ex, ärinforma-lionssilualionen i regel svårare för dem som tillhör en mindrespråkgrupp och särskill en grupp som kommer från ell land med ett för svenskaförhållanden annoriunda samhälls- och kulturmönster. Del är min bedömning alt informationen lill nykomnaflyktingar har förutsättningar all bli bättre och effektivare genom del nyasystemet för flyktingmottagande som trädde i kraft , Dengrundläggande samhällsinformationen sker här inom ramen för det kommunalamottagandet, I allt fler kommuner inrättas vidare särskilda invandrarbyråer,som spelar en central roll såväl när del gäller atl förmedla information tillinvandrare som lill andra myndigheter, t, ex om invandrarnas informationsbehoveller om erfarenheter av olika informationsmeioder. För invandrare som har vistats i landetbör samhällsinformation i många fall kunna ges på svenska. Även för vissa småspråkgrupper kan information på svenska vara del enda realistiska alternativet.Genom den nya ordning för svenskundervisningen för vuxna invandrare som enligtriksdagens beslul skall genomföras fr, o. m, får majoriteten avnykomna invandrare tidigt tillgång lill svenskundervisning. haranslutit sig till det övergripande mål för svenskundervisningen som angavs iprop, 1983/84:199, Genom målformuleringen slås fasl all syflel medsvenskundervisningen är att ge invandraren sådana kunskaper i svenska språketsaml om det svenska samhället och arbetslivet all invandraren kan ta vara påsina rättigheter och påverka sin situation samt fullgöra de krav ochskyldigheter som del dagUga livet bjuder, Målel skall vara ell riktmärke församhällets insatser för svenskundervisningen. När del gäller IPOK: s förslag omnärradioverksamhel vill jag erinra om atl ånyo har faslställt dentidigare fastlagda principen all föreningarna själva skall svara för kostnadernaför närtadioverksamhet (prop, 1984/85:145, KrU 22, rskr 387), Jag är därförinte beredd att förorda några avsteg från denna princip. Jag anser att det ärviktigt att varje organisation själv väljer i vilken form dess budskap skallspridas. Jag vill i detta sammanhang också erinra om allinvandrarorganisalionernas närradioverksamhet särskilt behandlades ipropositionen om närradiOverksamhe-len (prop, 1981/82:127), Där framhölls atldessa organisationer med tanke pä sina speciella uppgifter kan ha behov av allproducera program centralt för sändning över flera närradiosändare och alldärför sådan central pro-gramproduklion bör vara tillåten. Denna principkvarstår oförändrad (jfr prop, 1984/85:145 s, 10), Enligt direktiven till IPOK skulle kommittén ock.såöverväga om föränd ringar borde göras av Stiftelsen Invandrartidningens verksamhei med hän syn lill invandringens förändrade sammansättning och utvecklingen på medieområdet.