prop · G903176 · 1985-12-31 00:00:00 — Emellertid förekommer fortfarande i avsevärd utsträckningatt ungdomar i jägarhem blir intresserade av jakt och redan i tidig ålder fårmöjlighet att följa med såväl pä jakt som vid villvårdsarbeten och motsvarande,I sådana fall synes rimligl alt när ungjägaren uppnår han, underdirekt övervakning av den han inhämtat sina lärospån från, ges möjlighet atlhantera vapen i samband med jakt, I regel blir del mera sällan möjligheter attlossa skott. De erfarenheter och lärdomar avseende vapenhantering, men, som iprincip endast kan inhämtas om ungjägaren själv har rätl bära vapen, kanemellertid knappast övervärderas. Ett definitivt krav på avlagd jägarexamen för aktuellvapentyp i dessa fall synes onödig och mindre välbetänkt. Den uppfostran somungjägaren får under direkt överinseende av vapenägaren och på dennes ansvarbör vara den grund som gör atl ungjägaren före uppnådd kan klarasin jägarexamen på elt mera adekvat sätl än som annars vore möjligt. Härtill kommer att kraven på avlagd jägarexamen även viduppsiktsut låning av vapen vid jakt helt onödigtvis kan försvåra vissa typer av repre sentationsjakt m m. Vid uppsiktsutlåning är del obetingat så atl den som lånat ut vapnet har den omedelbara insynen över dess användning. något inte skulle gä helt väl har således vapenägarenmöjlighet atl ingripa på etl ändamålsenligt sätt för atl förhindra att någotfelaktigt inträffar eller ställa något felaktigt tillrätta. Enligt tidigare bestämmelser har även vid uppsiklsutlåninggällt krav på avlagda prov för älgskyttemärkel om lånet avsett klass I vapen. Mot bakgrund av vad ovan anförts synes emellertid inte föreligga några skäl för 10 särbestämmelser vad avser uppsiklsuflåningav viss vapentyp. Del kan Prop. 1985/86: 176 obetingat förutsättas atl densom medför en ungjägare på jakt och låter honom eller henne skjuta mot vih harförvissat sig om atl ungjägaren är sä kvalificerad alt han eller hon kan skjutaväl i de situationer som vapenägaren medger. Frånförbundels sida har vidare framhållits alt det av hänsyn till viltet får ansessjälvklart att den som har uppsikten också skall kunna ha ett eget vapen förden eventuella komplelléringsskjulning som kan behövas. Förbundethar hemställt alt 22 § VL ändras så att skjutvapen får lånas ut även lill densom inte har avlagt jägarexamen när det är fråga om s, k. uppsiklsutlåning vidjakt, Jägareförbundetsförslag om atl vid uppsiktsutlåning av skjutvapen i samband med jakt avskaffakravet på att låntagaren måste ha avlagt jägarexamen har fått ett mycketpositivt mottagande under remissbehandlingen. Samfiiga remissinstanser ställersig bakom förslaget. i har dock uttalat viss tveksamheti fråga om utlåning av klass 1-vapen, På en punkt går meningarna isär blandremissinstanserna. Sålunda anser och polismyndigheten iSkellefteå polisdistrikt att den som i sådanl fall utövar uppsikten skallkunna ägna hela sin uppmärksamhet åt den som har lånat vapnet och därför intesjälv bör få vara beväpnad. Därvid har framhållits bl.a, atl det kan förekomma atluppsiktsutlåning bedrivs i felaktiga former, om låntagaren och den som har uppsiktenär beväpnade med var sill vapen: båda kan tänkas skjuta mol olikadjur. Det har vidare framförts att en del jägare anser uppsiktsutlåningföreligga åven om låntagaren och den som har uppsikten sitter åtskilda och barahar ögonsamband. Övrigaremissinstanser tillstyrker förslaget mera reservationslöst. Naturvårdsverketoch länsslyrelsen i framhåller särskilt att den som har uppsiktensjälv måste få vara beväpnad för atl snabbt kunna ingripa vid och korrigera eneventuell skadskjulning, Jägareförbundetskritik lar sikte pä del generella villkor för ullåning av skjutvapen som finnsi 22 § försia slyckel 5 VL. Sedankravet på jägarexamen införts, innebär den nämnda föreskriften att ettjaktvapen får lånas ut för all användas vid jakt bara om låntagaren har avlagtexamen som avser den typ av vapen som det år fråga om. Som reglerna ärutformade, gäller defta krav även vid s. k. uppsiklsutlåning. Jagdelar Jägareförbundets och remissinstansernas uppfattning att kravet på avlagdjägarexamen (eller liknande kunskapsprov) bör kunna slopas vid uppsiklsutlåningav jaktvapen. Därvid ser jag inget skäl all som polismyndigheten i harifrågasatt göra undantag för s. k, klass I-vapen, En ändring av detla slag måsleemellertid kombineras med ett krav på alt Prop. 1985/86: 176 låntagaren stårunder eff'ektiv uppsikt och kontroll av den som lånat ul vapnet. Delta fömlsätleratl låntagaren brukar vapnet i hans omedelbara närhet. Uppsiklsutlåning i deformer som har berörts i några remisytlranden - att låntagaren och den som haruppsikten sitter åtskilda och endasl har ögonsamband - kan inte enligt minmening inte godtas i detta sammanhang. Jag föreslår därför en uttryckligbestämmelse om att vapnet i här aktuella fall skall innehas och användas underupplåtarens omedelbara kontroll. Under sädana förhållanden ser jag för min delinte några hinder mol att även upplåtaren är beväpnad när han utövarkontrollen. Ienlighet med det anförda har i juslitiedepartementet upprättats ell förslag lilllag om ändring i vapenlagen (1973: 1176). Förslagel bör fogas till protokolleti delta ärende som bilaga 3 . Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över lagförslagel. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1985/86: 176 Utdragur protokoll vid sammanträde ; f. d. justitierådet Sterzel, regeringsrådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen pähemställan av slatsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag till lag om ändring i vapenlagen (1973: 1176) Förslagenhar inför lagrådet föredragils av revisionssekreteraren . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådel: Förslagellämnas utan erinran. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , , , ,Hjelm- , , , , , , , , , , , , , Proposition om ändring i vapenlagen (1973:1176) Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till lag om ändring i vapenlagen(1973: 1176) och anför. Lagrådet har lämnat förslagel utan erinran. Vissasmärre redaktionella ändringar bör emellertid göras i det remitteradeförslaget. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen attanta det av lagrådet granskade lagförslaget med vidtagen ändring. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslular att genomproposition föreslå alt anta del förslag som föredraganden har laglfram. Beslutom lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . Bilaga 1 Prop. 1985/86: 176 Sammanställning av remissyttranden över skrivelse1985-09-09 från ang. behov av lagstiftning mot vissaapparater som utsänder elektriska impulser Efter remiss har yttranden över rubr, skrivelse avgetts avjustitiekanslern (), brottsförebyggande rådet (BRÅ), kammarrätten iSundsvall, polismyndigheten i , iVärmlands län och . - i harbifogat yttranden från polismyndigheterna i och Karistads polisdistrikt.I ärendet har även inkommit en del andra skrivelser. 2.1 Behovet av åtgärder Nästan alla remissinstanser delar rikspolisstyrelsensuppfattning att lagstiftningsåtgärder bör vidtas i syfte att få kontroll överspridningen av apparater av del slag som avses i skrivelsen. Till dessa hör JK,BRA, kammarrätten i , poUsmyndigheten i ochlänsstyrelsen i . Utökade möjligheter till beslag och förverkande infördesgenom lagstiftning , som främst tog sikte pä knivar m. m. (prop.1982/83:89. JuU 23, rskr 216). I det lagstiftningsärendet uttalades frånstatsmakternas sida alt kriminalpolitiska skål här i landet med hänsyn tillangelägenheten av att upprätthälla en allmän respekt för lagar och andraföreskrifter av tradition har brukat åberopas mot tanken på kriminalisering påområden där kontrollen med nödvändighet måste bli ineffektiv och slumpmässig (prop.s. Dessa synpunkter bör enligt min mening också läggas till grund vidprövningen av eventuella lagstiftningsåtgärder mol de apparater som avses medden remitterade framställningen från . förefallerdet emellertid vara sä att man här står inför hotet av en allmän spridning avapparater som på etl mycket obehagligt säll kan utnyttjas i brollssyfte.Intresset av en samhällelig kontroll över utbudet av dessa apparater får ansesvara väl så stor som del inlresse som i andra sammanhang motiverat särskildlagstiftning, främst vapenlagstiftningen men också exempelvis lagstiftningen omexplosiva varor och den s.k. stilettförordningen (1959:312). Apparater som avses i den remitterade skrivelsen, s, k.elchockpistoler, kan i och för sig användas för självförsvar av t. ex. taxichaufförer, bank bud och andra grupper som löper särskild risk atl bli utsatta för rån eller andra brottsliga angrepp. För att en elchockpistol skall utgöra elt effektivt 15 skyddmåste den emellertid förvaras lättåtkomlig så alt den snabbt kan Prop.1985/86: 176 sällasin mot en angripare, Dessulom krävs att pislolägaren förmår hålla apparaten tryckt motangriparens kropp . tveksamt om apparaten kanfå den slora betydelse som skydd mot brott som tillverkarna ställer iutsikt. - Om således elchöckpistolens legitima och effektivaanvändningsområde synes vara begränsat är däremot risken att den utnyttjas förbrott påtaglig, - Övervägande skäl talar därior enligt brottsförebyggande rådetsuppfattning för alt samhället bör ha kontroll över dessa apparater. Kammarrättendelar uppfattningen i skrivelsen att en introduktion på marknaden av elektriskaimpulsgivare av det angivna slaget ger anledning till farhågor. Visserligen kanhävdas att en användning av dem i viss verksamhet och i vissa situationer kanha sina fördelar och vara försvarbar. Det framstår emellertid som klart att enspridning bland allmänheten av elektriska impulsgivare med de beskrivnaeffekterna är förenad med stora risker. Vad som i det avseendet anförs iskrivelsen är belysande och torde i detla sammanhang inte behöva utvecklasvidare. Atl någon form av reglering erfordras är därför enligt kammarrättensmening uppenbart. Möjligheter bör skapas att pä ett tidigt stadium förhindraen okontrollerad spridning. Kammarrätten delar alltså uppfattningen iskrivelsen atl åtgärder i detta syfte bör vidtas, - Det finnsanledning att anta att utvecklingen när det gäller apparater av det angivnaslaget går vidare. En utveckling som inte hålls under kontroll kan medföra ökadrisk och användningsmöjligheter som inte nu kan förutses, Mol bakgrunden häravoch vad som redan kan konstateras finns det enligt kammarrättens mening skäl attöverväga en långtgående reglering som innefattar förbud mot införsel ochtillverkning liksom innehav och brukande annat än med särskilt tillstånd.Möjligheter bör sålunda finnas alt medge undanlag för viss verksamhet där delkan framstå som påkallat att medge användning av impulsgivare, börvidare atl det, som framhålls i skrivelsen, kan förekomma apparater som har enfunktion liknande de nu aktuella impulsgivarna men som används på ett helt godtagbartsätl, t ex i medicinskt syfte eller för all bedöva djur eller för vetenskapligforskning. Polismyndigheteni , länsslyrelsen i län samtpolismyndigheterna i och polisdistrikt framför synpunkter somliknar de nu redovisade. Köpmannaförbundetställer sig tveksamt till förslag. Detfinns många varor som säljs till konsument som kan användas som vapen. De har emellertid ett helt annat användningsområde. de säljs inte föratt användas som vapen. En elektrisk impulsgivare av ifrågavaran de slag har enbart etl huvudsyfte; nämligen att kunna användas i försvars situationer. Av skrivelse framgår, alt de anser att detta slag av elektriska impulsgivare inte ryms inom definitionen i I § första stycket vapenlagen. Vi är här inne på gränsdragningar som inte var ak- 16 tuella när vapenlagen instiftades, då lagstiftarna naturiigeninte kunde veta Prop. 1985/86: 176 att elektriska försvarsvapen av detta slagskulle komma. - Det synes oss därför tveksamt om man enbart skall ändravapenlagen med anledning av detta nya vapen. Cykelkedjor, karatepinnar,stjärnor och liknande kastvapen synes oss vara lika aktuella vapen, dock inteur försvarssynpunkt utan ur angreppssynpunkt. En översyn av vapenlagen bördärför bli bredare än vad elektriska impulsgivare kan motivera. 2.2 Den lagtekniska lösningen JK anför i denna del bl, a: I framställning ifrågasätts om deaktuella apparaterna kan anses falla under bestämmelserna i vapenlagen(1973:1360), Det skulle sålunda vara frågan om "apparat eller anordningsom belräffande verkan och ändamål är jämförlig med" sådana vapen somenligt I § vapenlagen utgör skjutvapen. Jag delar uppfattning att det intefaller sig språkligt helt naturligt att kalla dessa apparater för skjutvapen.En licens- och förbudslagsliflning bör enligt min mening så långt som möjligtvara klar till sin omfattning. Om apparaterna anses böra hänföras lillskjutvapen bör det därför göras etl tillägg eller förtydligande i vapenlagen avdet slag som föreslär. BRA och polismyndigheten i anser atlvapenlagen bör kompletteras på angett sätt. i i polisdistrikt anser att de aktuella apparaternafår anses falla under vapenlagen. En liknande uppfattning framförs av polismyndigheieni polisdisirikl . Även dessa remissinstanser anser dock atl eltförtydligande med denna innebörd bör göras i vapenlagen. i anför vidare: Bl, a, på de grunder som anges i rikspolisstyrelsensskrivelse anser länsslyrelsen att tillståndsgivningen beträffande denna typ avapparater måste vara synnerligen restriktiv. har i sinskrivelse gett några exempel på allvarliga brott vid vars begående dessaapparater kan vara utmärkta hjälpmedel. vill här ge ytterligareett sådanl exempel, nämligen överfall på kvinnor med uppsåt att begå våldtäkt.-Med hänsyn till del anförda anser lånsstyrelsen atl tillståndsgivningenbeträffande dessa apparater måste bli lika restriktiv som för skydds- ochgasvapen - se p 4.5, s.3132 i "Föreskrifter och allmännaråd till vapenlagsliftningen". Denna restriktivitet har lett till alt deli praktiken knappasl förekommer att någon privatperson får tillslånd att innehasådant vapen. - I detta sammanhang vill erinra om den diskussionsom uppstod i början av 1970-lalet, då man ville lansera s k pepparsprayer somskyddsvapen. Sedan det konstaterats atl sådana sprayer föll under vapenlagenoch att samma restriktivitet skulle komma att gälla för dessa som för gasvapen,synes denna diskussion ha upphört. förordar, som har redovisats,en översyn av vapenlagens vapenbegrepp. Förbundet anför vidaie: Alt förbjuda försäljningen av elektriska impulsgivareanser vi inte vara 17 en rätt väg alt gå, då det finns vissa kategorier isamhället som kan ha Prop. 1985/86: 176 behov av dylika. Ett förbud skulle inte heller medföra altapparaten inte kom ul på den svenska marknaden, då de finns alt köpautomlands. anser i stället i likhet med , altelektriska impulsgivare av ifrågavarande slag bör kunna inrymmas under vapenlagen isamband med alt dennablir reviderad. Det synes rimligt atl någon form av licensierings- system reglerar försäljningen och innehavet av sådanutrustning. JK och kammarrällen i ställer sig tveksamma lillatt föra in de aktuella apparaterna under vapenlagens regelsystem. Från allmän synpunkt synes del möjligen önskvärt altundvika den byråkrati som en tillståndsgivning enligt vapenlagen skulle föramed sig. Mot den bakgrunden finns det enligt min mening skäl all i första handlila till de ingripandemöjligheter som de gällande allmänna beslags- och förverkandereglernager. Vill man få lill stånd en reglering av handeln med apparaterna finns juockså vissa möjligheter lill ingripande enligt 4 § marknadsföringslagen (1975:1418) enligt vilken kan förbjuda näringsidkare att saluhållatill konsument för enskilt bruk vara som på grund av sina egenskaper medförsärskild risk för skada på person eller egendom. I sammanhanget kan påpekas atlett föremåls karaktär av skjutvapen eller annal vapen också har betydelse iandra sammanhang. Exempelvis finns i 107 § andra stycket luflfartskungörelsen(1961:558) ett förbud mol alt i passagerarutrymmet i vissa luftfartyg medföraandra skjutvapen än tjänstevapen (jfr. prop, 1984/85:212 s.l32f)- Regler omanvändning av skjutvapen inom stadsplanelagt område finns i 6 § allmännaordningsstadgan (1956:617), I skrivelsen behandlas frågan om vapenlagen är eller börgöras tillämplig belräffande elektriska impulsgivare. Enligt kammarrättensmening ger inte beslämmelserna i lagen eller förarbetena till den utrymme föratt hänföra impulsgivarna till lagens tillämpningsområde. För att göra lagentillämplig erfordras sålunda en komplettering av det slag som nämns iskrivelsen. En sädan lösning framstår emellertid som mindre lämplig med hänsyndels lill svårigheter atl jämställa impulsgivare med de vapen som omfattas avlagen, dels till utformningen av tillståndsgivningen i denna, Kammartättenanser alltså att en särskild lagstiftning med sikte pä de nu aktuella apparaternaär all föredra. Del bör emellertid vara möjligt atl i en särskild lagregleringi viss utsträckning hänvisa till bestämmelserna i vapenlagen. Möjligheter börockså öppnas för atl utfärda närmare föreskrifter. Som framgår av del föregående delar kammarrättenuppfattningen i skrivelsen atl ålgärder bör vidtas för atl så snabbt som möjligt bringa utvecklingen under kontroll. gäller emellertid atl de frågor av teknisk och rättslig nalur som uppkommer måste göras lill föremål för 18 En sådanutredning kan medföra tidsutdräkl. Del finns mot den Prop. 1985/86: 176 bakgrundenanledning att överväga en provisorisk reglering i syfte att undvika en inteönskvärd utveckling under utredningsarbetet. BRAanser att förordningen (1959:312) om förbud mot innehav av vissa stiletter m. m.kan tjäna som förebild om en särskild lagreglering skulle bli aktuell. Bilaga 2 Prop- 1985/86: 176 Sammanställning av remissyttranden över skrivelse den 18 april1985 från om ändring av 22 § vapenlagen (1973:1176 Efterremiss har yttranden över skrivelsen avgells av , siatensnaturvårdsverk, länsslyrelserna i och , polismyndigheternai och polisdistrikt samt . Samtligaremissinstanser tillstyrker förslaget att ett skjutvapen vid uppsiklsuflåningunder jakt skall kunna lånas ut till en person som inte har avlagt jägarexamen. Rikspolisstyrelsenanger dock som förutsättning för sitl tillstyrkande att reglerna utformas såatt den som utövar uppsikten inte själv får vara beväpnad utan kan ägna helasin uppmärksamhet ål den som har lånat vapnet. En liknande uppfattning framförsav polismyndiglieten i poUsdistrikt som bl.a, anför: Tyvärrvisar den polisiära erfarenheten att "uppsiklsutlåning" oroande oftabedrivs under felaktiga former. Den är inte alltid så effektiv som fömtsatts.Det händer atl två vapen är med i sammanhanget (då med den motiveringen alt"läraren" med sitt vapen snabbt ska kunna rätta till en skadskjulningsom eleven ställer fill med) och alt lärare och elev med sina respektive vapen samfidiglskjuter när exempelvis älgar kommer och då mot olika djur. Vid sådantförhållande är det inte mycket bevänt med "tillsynen". Del harförekommit all man i den tillspetsade situafionen t o m varit osäker om motvilka djur som skott avlossats. Det finns även jägare som menar alt "uppsiklsutlåning"föreligger om "lärare" och "elev" sitter åtskilda under fömlsältningatl man har ögonsamband. Jägareförbundels förslag kan tillstyrkas underförutsättning att det bestämt läggs fast att endast ell vapen får vara i bmkvid jakt där vapen lånats ut. Naturvårdsverketanser å den andra sidan alt det är uppenbart att den som har uppsikt överlåntagaren själv måste få medföra och nyttja ett eget vapen. Verket framhåller atldet är synnerligen väsentligt att uppsiktsha-varen själv snabbt kan ingripa ochkortigera en eventuell skadeskjulning, något som förutsätter tillgäng till elteget vapen. - i framför en liknande uppfattning. Polismyndigheteni poUsdistrikt ansluler sig till förslag men uttalar en viss tveksamhet i frågan om ullåning av klass 1 va pen. anför som skål för tveksamheten all det redan innan kravet på jägarexamen infördes förelåg krav på avlagda prov för älgskyttemärkel även vid uppsiktsutlåning av denna vapentyp men också atl det här rör sig om särskilt kraftiga vapen med stor skottvidd. dessa omständigheter, somsjälvfallet manar till försiktighet, anser sig Prop. 1985/86: 176 polismyndigheteninte kunna peka på några omständigheter som motsäger vad anförttill stöd för alt särbestämmelser inte skall gälla för viss vapenlyp viduppsiktsutlåning. motsätter sig därför inte atl kravet påjägarexamen utgår även i denna del. Bilaga 3 Prop. 1985/86: 176 Lag omändring i vapeniagen (1973: 1176) Härigenom föreskrivs att I och 22 §§ vapenlagen(1973:1176) skall ha följande lydelse. Nuvarande lyddse Föreslagen lydelse 1§' Med skjutvapen förstås i denna lag 1. vapen medvilket kula, hagel, harpun eller annan projektil kan skjutas ut med hjälp avkrutladdning, kolsyreladdning, komprimerad luft eller annat liknande utskjulningsmedel, 2. apparat elleranordning som beträffande verkan och ändamål år jämförligt med vapen som avsesunder 1. Vad som sägs om skjutvapen gäller även a. obrukbart vapen, som i brukbarl skick skulleräknas som skjutvapen, b. löst slutstycke, ljuddämpare, eldrör, pipa tillskjulvapen eller trumma till revolver och c. annan anordning som möjliggör att lill ettskjutvapen användes annan ammunition än vapnet är avsett för. Bestämmelserna om vapen tillämpas också på apparatereller anordningar som är konstruerade för att med elektrisk ström bedöva enperson eller lillfoga honom smärta och som är avsedda alt bäras i handen. 22 §-Den som är berättigad att inneha skjutvapen fårtillfälligt låna ut vapnet lill annan under följande villkor, nämligen 1, Ullåning fårske endast , högst , 2, Vapnet fårlånas ut endast för samma ändamål som innehavarens tillstånd avser, 3, Låntagarenskall ha fyllt aderlon år. Vapen får dock utlånas till den som är under aderlonär, om a) vapnet skallanvändas vid övning eller tävling som äger rum under kontroll av en sådansammanslutning som avses i 8 §, b) vapnet skallinnehas och användas under upplåtarens uppsikt och del är fråga om annat vapenän enhandsvapen eller helautomatiskt vapen samt låntagaren har fyllt ,eller c) utlåningenavser sådant luft- eller Qädervapen som avses i 5 § andra stycket och vapnetskall innehas och användas under upplåtarens uppsikt. 4, Utiäning av pistol eller annat enhandsvapen ellerkulsprutepistol eller annat helautomatiskt vapen får ske endast för användning i upplåtarens i närvaro eller för övning eller tävling som äger rum under kontroll av en 1 Senaste lydelse 1981: 1360, Senaste lydelse 1981: 1360. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. 1985/86: 176 sådan sammanslutning som avses i 8 §, om inte låntagarensjälv är berättigad atl inneha etl vapen av samma typ. Om del för att en enskild skall 5, Om det för all en enskild skall få tillslånd atl inneha ett visst slag få tillstånd att inneha ett vissl slag av skjutvapen enligt särskilda före- av skjutvapen enligt särskilda före skrifter krävs atl han skall ha avlagt skrifter krävs att han skall ha avlagt skytteprov eller genomgått viss ut- skytteprov eller genomgått viss ut bildning eller på annat sätl visat alt bildning eller på annal sätt visat alt han är lämplig att inneha vapnet, han är lämplig alt inneha vapnet, får ett sådant vapen lånas ut endasl får etl sådant vapen lånas ut endast till den som uppfyller samma krav, till den som uppfyller samma krav. Vad nu sagts gäller dock ej när vap- Vad nu sagls gäller dock ej när vap net skall användas enbart för net skall användas enbart för provskjutning, övning eller tävling provskjutning, övning eller tävling på skjutbana, på skiulhana. Del gäller inteheller i fråga om jaktvapen under förutsättning att vapnet innehasoch används under upplåtarens omedelbara kontroll. Vapenhandlare får lill spekulant, som fyllt aderlonår, för provskjut ning på skjutbana utlåna vapen under de förutsättningar som anges i 4. Vapenhandlare får därvid anlita annan person som godkänts av polismyn digheten att närvara vid provskjulning.