prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — 1 en del situationer, främst närändringen av ändamålet med markanvändningen är nära förestående enligt dekommunala planerna, kan det dock leda lill märkliga resultat om inteytlerligare något instrument för atl avvärja en olämplig och kanske dyrbarinvestering kan erbjudas i lagen. Här måste man också beakta att det kan tänkasuppstå fall där en åtgärd inom ramen för pågående markanvändning resulterar iall en byggnadskropp blir mer beständig och därmed svårare att ta bort iframtiden. Man "bygger fast sig" pä en olämplig plats. Även för denenskilde torde det vara enbari fördelaktigt, om man i omedelbar anslutning lillden satsning som han står i begrepp atl göra kan få ett besked om hur kommunenställer sig. Det får därför av flera skäl ansesrimligt att som ytterligare en grund för att vägra lov till åtgärder inom ramenför pågående markanvändning i lagen ange att kommunen har fått tillstånd attexpropriera fastigheten eller den del av fasligheten som är berörd. Förslagetinnebär alltså atl kommunen i samband med en ansökan om lov måste la ställningtill aktualiteten av den markanvändning som anges i kommunens planer. Man kanvälja mellan att tillåta den sökta åtgärden och då vara beredd att vid eneventuell framtida inlösen betala för den värdeökning som åtgärden kan medföraför fastigheten eller alt direkt genomföra sina planer och därvid betala denlöseskilling som bestäms med ledning av marknadsvärdet pä fastigheten. Det bör också finnas möjlighet attunder vänta med att avgöra en ansökan, om kommunen vill anta, ändraeller upphäva en delaljplan eller områdesbestämmelser för den aktuellabyggnaden eller marken. Påbörjas ett arbete med attupprätta, ändra eller upphäva detaljplan eller områdesbestämmelser bör detfinnas en möjlighet för att besluta om anstånd med avgörandetom bygglov. Har kommunen inte avgjort planärendet inom två är från det attansökningen om lov kom in till , måste ansökningen avgöras utandröjsmål. 1985/86:1 280 tekniskt är mitt förslag även i denna del något annorlundakonstruerat än i 72 Bygglov lagrådsremissen (s,214), men i sak har detsamma innehåll. Ändringarna, 12.3.3-12.3.4 som enligt min mening innebärförenklingar i systemet, är föranledda av lagrådels förslag (yttrandet s. Jag vill betona att de situationersom jag nu har beskrivit skall betraktas som undantagsfall. Del normala blirgivetvis att ansökningar om lov behandlas och avgörs skyndsamt 1 mänga falltorde del gä att avgöra ärenden inom en månad, men alla ärenden är inte likaoch därför behövs ibland . Med tanke på de stora skillnader somfinns kan det inte i lagen föreskrivas en generell, kortare Ud för ärendenasavgörande, men huvudregeln, som inte behöver lagfästas, bör alltså vara attavgörandet sker sä snarl som möjligt, 12.3.4 Elt alternalivl förslag Det kan vara av intresse alt härpresentera en nägot annorlunda lagteknisk lösning, som har beskrivits iremissyitrandei från tekniska högskolani , Institutionen anför: Den lagtekniska konstruktionen somutredningen här valt är emellertid mindre tillfredsställande. Ur markägarenssynpunkt innebär förfarandet ett långvarigt ovisshelstillstånd. Kommunen kandröja upp till med att inge ansökan om expropriationstillstånd och tilldetta kommer den lid som åtgår innan beluf i tillständsärendet föreligger. Enlämpligare lösning är att i den angivna situationen ges rättatl avslå ansökningen om bygglov. Ett avslagsbeslut på denna grund bör därefterge markägaren rätt att påkalla inlösen av fastigheten. En sädanregel har också den fördelen att den ger markägaren valfrihet. Han kan i denuppkomna situationen välja mellan att trots avslagsbesluiet behållafastigheten eller att påkalla inlösen. Ett avslagsbeslut behöver alllsä inte alltidleda lill inlösen, vilket kan vara en fördel ur kommunens synpunkt. Å andrasidan måste kommunen alltid räkna med risken att markägaren påkallar inlösen,vilket garanterar att avslagsbeslui meddelas endast om kommunen har mycketstarka skäl för det. Vill kommunen under alla förhållanden förvärvafastigheten, återstår alltid nnöjligheten att på vanligt sätt ansöka omexpropriationstillstånd. Det bör slutligen tilläggas atl de nu skisseradereglerna torde vara ägnade att främja frivilliga överenskommelser mellanmarkägaren och kommunen. En förebild lill den här förordade lagtekniskakonstruktionen finns i 14 8 jordförvärvslagen. Ett alternativ till de nudiskuterade inlösningsreglerna kan vara atl etl avslagsbelut i den angivnasituationen medför skyldighet för kommunen att utge ersättning till markägarenför den skada han lider genom beslutet. Lämpligheten och utformningen av ensådan ersättningsregel bör närmare utredas. Tanken med den alternativalösningen synes vara alt bygglovsprövningen normall skall ske på samma sätlsom enligl utredningsförslaget men att del skall finnas en möjlighet atl iundantagsfall avslå ansökningar som rör kompletteringsätgärder på samma vidagrunder som för t, ex, nya byggna- Prop.1985/86:1 281 Delta kan ske l.ex, om ett plangenomförande sominnebär ändrad 12 Bygglov markanvändning är nära föreslående. 1 dessasistnämnda fall skulle det 12.3.4 inträda en rätt för fastighetsägaren allpåkalla inlösen. Med detta förslag skulle alltsåsamhället alltid ha möjlighet att vägra även kompletteringsåtgärder medhänvisning till planernas innehåll, även om del är tänkt som en undantagsregel.Vid bygglovsprövningen skulle det med andra ord inte råda nägon principiellskillnad mellan kompletteringar och ny bebyggelse. Fastighetsägaren mäsle varaaktiv för att i stället fä kompensation. En invändning mot denna lagtekniskalösning är att den inte är särskilt enkel och begriplig för allmänheten ochknappasl heller för beslutsfattarna. Elt avgörande skäl motinstitutionens alternativ är enligt min mening att skyddet förkompletteringsåtgärderna bör vara starkare än del som ligger i möjligheten attfä kompensation i efterhand. Det bör alltså vara samhället som skall visaaktivitet, om man vill hindra en viss åtgärd. Om institutionens förslaggenomförs, kan man förmoda atl kommunerna ibland räknar med attfastighetsägaren inte är benägen att inleda en process om ersättning ellerinlösen. Följden blir alt lov vägras och kompensation uteblir. Några garantierför den enskilde skapar man inte med en sädan modell. Jag delar institutionensuppfattning att det alternativa förslaget kan inbjuda lill frivilligauppgörelser mellan kommunen och fastighetsägaren. Jag vill dock ifrågasätta omförhandlingskompromisser är något positivt i sig, om man vill skapa etl skyddför vissa rättigheter, Naturiigtvis kan det uppfattas somen märklig effekt av utredningens och mitt förslag att den enskilde genom attsöka lov till en mindre åtgärd kan sätta igång elt förfarande som slutligen kanleda lill inlösen av hans fastighet. Jag anser dock alt man inte behöver ha såstora betänkligheter inför detta perspektiv. Min bedömning är attexpropriationsförfarandet blir en utväg som kommunen bara i sällsynta fallanlitar för att vägra kompletteringar. Det kan bli aktuellt om kommunensplaner på att genomföra någon annan markanvändning i egen regi är så allvarligaoch nära förestående att man ändå skulle ha inlett ett tvångsförfarande motfastighetsägaren . Utan alt här gå in pä nägradetaljer vill jag kort anmärka att den lagtekniska lösning beträffandeanståndsförfarandet som jag nu har stannat lör leder lill alt någrakomplikationer som institutionen pekar pä faller bort. Mitt förslag innebärsålunda inte alt kommunen kan dröja upp till med alt ge in ansökan omexpropriationstillstånd. Delta måste ske i anslutning till anståndsbeslutet.Huvudregeln i expropriationsfallet liksom i det tidigare berördaplanändringsfallet är densamma - dvs, ärendet fär vila till dess atl ärendet omexpropriationstillständ avgjorts eller planarbetet avslutals. För det sistberörda fallet finns en yttersta tidsgräns . Att sätta motsvarandetidsgräns i expropriationsfallet är däremot inte lämpligl, eftersom kommunen inte råder över expropriationsarendeis handläggning. 12.4 Förutsättningar för bygglov inom område meddetaljplan Min förslag: Inom område med detaljplan får bygglov vägrastill åtgärder som strider mol planen. Förbättringar inomhus och på byggnadensyttre fär dock göras även om byggnaden strider mol planen. 12.4.1 Ingen räll lill bygglov tiil åtgärder som stridermot detaljplan Jag kommer Ul! frågan om hur manskall se på förutsättningarna för lov inom områden med detaljplan. Till en börjanvill jag då slå fast alt jag ansluter mig till utredningens tanke alt den sombygger enligl planen - och alltså tar i anspråk den byggrätt som planen ger -skall vara bunden av planbestämmelserna. Dessa utgör den tillåtnamarkanvändningens yttersta ramar som inte bör få överskridas genom attkompletteringar sker. Det bör dock finnas en viss möjlighel för byggnadsnämndenatt medge mindre avvikelser från planen under förulsältning alt dessa ryms inomplanens syfte. Jag ansluter mig också lill förslaget att kommunen genom attanta en detaljplan för befintlig bebyggelse skall pä vissa grunder kunna"läsa" bebyggelsen med olika föreskrifter. Det kan l.ex, varabevarandehänsyn som gör delta nödvändigt. Jag föreslär därför en huvudregelsom innebär att bygglovspliktiga åtgärder inie fär företas, om de strider moten bestämmelse i gällande detaljplan, 12.4.2 Invändiga och yttre förbättringar får göras ävenom byggnaden strider mot planen Den huvudregel som jag berördeoch som gäller även är motiverad av intresset att kunna hindravardehöjande investeringar som strider mot planen och som kan försvåra etlframlida plangenomförande. Denna regel är i och för sig rationell och den harbidragit till ett genomförande av planer som har syftat till stadsförnyelsegenom rivning och nybyggnad. Utvecklingen har emellertid gäll i en annanriktning och sker en allt större del av stadsförnyelsen genom attbefinlliga byggnader rustas upp, 1 denna situaUon kan huvudregeln sägasha blivii etl hinder för sladsförnyelsearbetet. Det synes därför befogat atl nutillåta vissa vardehöjande investeringar i befintliga byggnader oberoende avplanförhållandena. En bestämmelse som förbjuder allaåtgärder på byggnader som strider mot planen kan enligt min mening även medföraatt fastighetsägare i vissa fall drabbas oskäligt hårt. Om en delaljplan angeralt en viss byggnad skall användas för ett nytt ändamål, medför den nyssangivna huvudregeln att 1985/86:1 283 alla bygglovspliktiga åtgärder på byggnaden kan sägas ståi strid mol 12 Bygglov planen. De skulle därmed ocksä vara förbjudna. Jagkan emellertid inte 12.4.2 finna annat än att den enskildes intresse atlhålla byggnaden i stånd och att göra vissa invändiga ändringar även i dessafall bör kunna tillgodoses. Principen bör alltså vara attfastighetsägaren bör fä fortsätta att använda byggnaden för det ändamål som denlagligen har använts till förut. Del finns inte anledning att hindra enfastighetsägare från detta genom atl undandra honom möjligheten lillförbättringar som inte förändrar plansituationen. Med invändiga ändringar avser jagändringar av bärande delar, ändringar som avsevärt påverkar planlösningen,installation eller väsentlig ändring av hissar, eldstäder eller rökkanaler,installation eller väsentlig ändring av va-anordningar samt inreunderhållsåtgärder, i den mån dessa kräver lov. Det är alltså fråga om sådanaändringar som behövs för an byggnaden skall kunna utnyttjas på enändamålsenligt, godkänt sätt. En exempel kan vara ändring avrumsinddningen inom ett kontor, som ligger i ett hus för vilket planen angerbostadsändamål. Har lokalen tagits i anspråk för kontor efter vederböriigt lov,bör planen inte innebära förbud mot sådana åtgärder som jag nämnde. Även yttre åtgärder med byggnaderbör få utföras, trots att byggnaden används i strid mot planen. Jag syftar däpå omfärgning, utbyle av fasadbeklädnad eller taktäckningsmaterial ochliknande åtgärder. Genom att göra det möjligt förfastighetsägaren an trots den nya planen utföra sådana yttre och mreförbättringar kan man enligt min mening med en smidigare reglering behålla enväsentlig del av grundtanken i utredningsförslaget. Jag föreslår alltså ensärskild bestämmelse, som innnebär atl bygglov skall meddelas till utvändigaoch invändiga ändringar, även om byggnaden inte stämmer överens med planen. Jagvill stryka under att jag till invändiga ändringar i den här bemärkelsen intehänför ändringar som syftar till atl byggnaden skall få ett ändratanvändningssätt, 1 specialmotiveringen (8 kap. 11 8) återkommer jag till de nuberörda frågorna och till vissa justeringar som bör göras i förslaget ilagrådsremissen (s. 218). Vad som skiljer mitt förslag frånutredningens, är främst att utredningen i den nu aktuella situationenvisserligen ger fastighetsägaren en möjlighet atl få göra tillbyggnader och attuppföra kompletteringsbyggnader men sätter upp gränser betingade avkommunens planer och program. Jag anser att mitt förslag på denna punkt innebären rimligare avvägning mellan allmänna och enskilda intressen och att det påetl väsentligt tydligare sätt reglerar vilka rättigheter som tillkommerfastighetsägaren. 12.5.1 Behovel av en tvåsiegsförjärande Mitt jörslag: Belräffande åtgärder som kräver bygglovskall besked i lokaliseringsfrågan kunna lämnas i form av elt förhandsbesked. Den bedömning som görs i ett ärendeom lov innefattar som jag har påpekat ofta tvä moment, i synnerhet närdet gäller byggande utanför områden med detaljplan. Det ena avsertillåtligheten frän planmässig synpunkt av den ansökta åtgärden i och för sig.Det andra avser den närmare utformningen i estetiskt avseende och det tekniskautförandet. Det har i praxis utbildats en möjlighet att begära ett s.k.förhandsbesked av rörande den planmässiga bedömningen.Oklarhet och tillämpningsproblem råder i fråga om förhandsbeskedens innebörd.Del kan ibland vara osäkert om nämnden har lämnat ett inte överklagbartförhandsbesked, ett beslut i en dispensfråga eller ett beslut om byggnadslov.1 syfte alt råda bot på denna oklarhet har utredningen föreslagit attbygglovsprövningen skall kunna delas upp i flera skeden. Beslut i det förstaskedet skall därvid lämnas i form av ett förhandslov och avse den planmässigabedömningen av den sökta åtgärden. Förslaget har i stort sett godtagits avremissinstanserna. 1 likhet med remissinstanserna anslöt jag mig ilagrådsremissen (s.220) till förslaget. Jag föreslog alltså attbygglovsprövningen skall kunna delas upp i två steg, varvid tillåtligheten påden valda platsen prövas i den första etappen och utformnings- ochulförandefrågorna först när projekteringen har framskridit ytterligare. I detförsta skedet - planmässigheten - är det vissa prövningsgrunder, nämligen desom finns i 2kap., som träder i förgrunden. När det gäller utformningen ochutförandet är det främst bestämmelserna i 3 kap, och tillämpningsförskrifternatill dessa som skall tillämpas, 1 princip vidhåller jag mittförslag om en sådan uppdelning av prövningen. Med anledning av vad lagrådethar anfört (yttrandet s,980 anser jag dock att det lagtekniskt är lämpligareatt frikoppla förhandsbeskedet från bygglovsärendet. Jag återkommer till denlaglekniska frågan i specialmotiveringen (8 kap, 34 8). Med en sädan lösning som jag nuskisserat kan sökanden, där planeringsförutsättningarna är oklara ellersvårbedömda, undvika onödig projektering genom att få tillåtligheten från merövergripande utgångspunkter prövad i etl första skede och pä så sätt skaffa sigen viss projekterings-tryggghet. Om sökanden har särskilt yrkat att fåförhandsbesked, bör vara skyldig att pröva om sådant besked kanlämnas. Enligt utredningsförslaget skall emellertid nämnden ocksä på egetinitiativ kunna göra en förhandsprövning av en åtgärds tillåtlighet. jag inte se att det finns behov av en sådan ordning. Detbör ankomma pä 12 Bygglov sökanden ensam att bestämma om förhandsbeskedbehövs eller inte. Jag 12.5.1-12.5.2 ansluter mig alltså inte tillutredningsförslaget i denna del. Mitt förslag: 1 ärenden om förhandsbesked skall prövas omden sökta åtgärden kan tillåtas på avsedd plats. Förhandsbesked skall vara bindandeoch gälla i högst . Av utredningens förslag framgårinte entydigt vad prövning skall omfatta och om några villkorför förhandsbeskedet kan slällas. Några remissinstanser har också pekat pådelta. För egen del gör jag följande bedömning av dessa frågor. Vad som i första hand bör prövas iett förhandsbesked är om en byggnadsåtgärd över huvud taget kan tillåtas påplatsen, dvs, närmast en prövning av markens lämplighet för den avseddaålgärden. Även andra aspekter kan emellertid behöva tas med i bedömningen, t,ex. om den tilltänkta platsen är lämplig med hänsyn till de krav i 3 kap, somrör anpassningen lill omgivningen. Kulturhistoriska och miljömässiga aspekterkan ju medföra att t, ex. en byggnad över huvud taget inte är lämplig päplatsen, eller att den för atl kunna tillåtas måste placeras på en viss platspå tomten. Även frågor av delta slag måste alltså övervägas när byggnadsnämndenprövar om förhandbesked kan lämnas. Om den sökta åtgärden förutsätter attsärskilda krav uppfylls, t, ex, beträffande byggnadens placering ochutformning mäsle delta framgå av förhandsbeskedet. Givetvis är vidbygglovsprövningen bunden av sitt ställningstagande till åtgärdens tillåtligheti förhandsbeskedet. Denna senare prövning får dä enbart avse frågor som inteomfattas av förhandsbeskedet. Någon uttrycklig bestämmelse om detta anser jagemellertid inte behövas. Däremot bör del i klarhetens intresse tas med enbestämmelse om all förhandsbeskedet inte medför nägon rätt att påböria arbetet. Utredningen har föreslagit attgiltighetstiden för ett förhandsbesked skall vara högst , Mol detta harnågra remissinslanser invänt att tillsammans med giltighetstiden förbygglovet är alltför lång. Jag delar denna uppfattning och föreslär attgiltighetstiden maximeras till tvä år. Om man beaktar giltighetstiden förbygglovet - vilken liksom bör vara - fär sökanden därmed på sig atl påbörja åtgärderna. Detta bör enligt min mening varatillräckligt. Förhandsbeskedet skall nämligen inte ersätta långsiktigaplanbeslut utan är till för alt ge sökanden möjlighet till successiva besked iett aktuellt byggnadsprojekt. Milt förslag: Förhandsbesked skall kunna lämnas både inomoch utanför detaljplan. Några remissinstanser har hävdatatt rätten att begära förhandsbesked bör begränsas till bebyggelse utanfördetaljplanelagi område. Utredningen har inte föreslagil någon sådan begränsningav prövningen. Behovet av att få förhandsbeskedgör sig starkast gällande för åtgärder utanför detaljplan. Det finns emellertidenligt min mening anledning att ha en möjlighel atl ge förhandsbesked även inomdelaljplan, Visseriigen ulgör detaljplanen i sig en form av förhandsbesked, menom genomförandeliden har gått ut kan sökanden - som då inte längre helt kanförlita sig pä planen - behöva ett stabilt projekteringsunderlag, I självaverket är det nog särskilt viktigt att just i en sådan situation få en garantiför att tillämnade åtgärder kan tillåtas från markanvändningssynpunkt. Ävenunder genomförandetiden kan det föreligga ett behov av att få tillåtlighetenprövad särskilt, t. ex. om planen är enkel och schematisk och ger föga ledningför utformningen av byggprojektet. Någon begränsning av de situationer närförhandsbesked kan användas bör därför inte föreskrivas. 1985/86:1 287 13 Rivningslov och marklov , 13 Rivningslov och o De nuvarande tidsbegränsaderivningsförbuden ersätts med en permanent reglering, där fastighetsägaren ivissa fall blir berättigad till ersättning, om rivning vägras (s, 288) o Rivningslov skall normalt krävasinom områden med detaljplan. Genom områdesbestämmelser skall kommunen kunnainföra skyldighet att söka rivningslov även inom andra områden (s. 288) o Rivningslov kan vägras - för attkulturhistoriskt eller miljömässigt värdefull bebyggelse skall bevaras - med hänsyn tillbostadsförsörjningsbehovet (s, 289) o I vissa fall skall rivningslov inte kunna lämnas,nämligen om - upprustningsåläggandeenligt bostadssaneringslagen har meddelats - skyddsbestämmelserhar meddelats genom detaljplan eller områdesbestämmelser (s, 293), Enligl 54 8 byggnadsstadgan krävsdel byggnadslov för att riva byggnader inom områden med stadsplan samt inomområden, där förbud mot nybyggnad har meddelats enligt 35 8 byggnadslagen iavvaktan på alt en stadsplan skall antas eller ändras. 1 samband med införandet avbostadssaneringslagen (1973:531) kompletterades byggnadslagstiftningen medbestämmelser som dels medför hinder för att meddela lov förrivning i vissa fall, dels ger möjlighel att i vissa fallutfärda tidsbegränsade förbud mot rivning. Om en bostadslägenhet inte harlägsta godtagbara standard, kan hyresnämnden enligt 2 8 bostadssaneringslagen,på ansökan av kommunen eller - i vissa kommuner - en organisation avhyresgäster, ålägga fastighetens ägare atl rusta upp lägenheten till sådanstandard. En förutsättning för att ett sådant åläggande skall kunna utfärdas ärenligt 5 8 att fastigheten med hänsyn till kostnaden för den äigärd som avsesmed åläggandet kan beräknas ge skäligt ekonomiskt utbyte. Om en ansökan omupprustningsåläggande enligl bosiadssaneringslagen håller på att prövas, färenligt 56 8 4 mom. byggnadsstadgan lov till rivning av den byggnad som avsesmed ansökningen inte lämnas förrän frågan om åläggande har avgjorts slutligt.Har ett upprustningsåläggande utfärdals och har åläggandet inte förfallit, fårinte heller lov lämnas till rivning av den byggnad som avses med åläggandet. befogenhet attmeddela tidsbegränsade förbud mot rivning regleras i 35 a 8 byggnadslagen, somhar följande lydelse. får meddela förbud mot rivning av byggnadinom område med stadsplan eller inom område där förbud mot nybyggnad råderenligt 35 8, om förbud mot rivning är påkallat från bostadsförsörjningssynpunkteller för bevarande av kulturhistoriskt eller miljömässigt värdefullbebyggelse. Förbud enligt första styckel får meddelas för avhögst tre är. Om synnerliga skäl föreligger, får förbudet förlängas ellerförnyas med högst två är i sänder. Har byggnadslov för rivning av byggnadsökts, fär dock förbudet för den byggnaden därefter ej gälla än . Den rivningsreglering som sålundahar genomförts avsågs vara provisorisk, I samband med att 35 a 8 byggnadslageninfördes uttalade departementschefen (prop, 1973: 196 s, 29) alt det finnsstarka skäl för att planmässigt reglera rivning av byggnader pä samma sätl somnybyggnad och andra väsentliga miljöförändringar regleras. Emellertid framhöllsatt bygglagutredningens arbete inte borde föregripas. Det ansågs därför intelämpligl att genomföra en ordning som öppnade möjligheter all mer generellthindra rivningar. Rivning av en byggnad kan i dagvägras även med stöd av byggnadsminneslagen. Enligt 1 8 byggnadsminneslagenkan länsslyrelsen förklara en byggnad som byggnadsminne, om den bevararegenarten hos gängen tids byggnadsskick eller minnet av någon historisktbetydelsefull händelse och den med hänsyn därtill är att anse som synnerligenmärklig. 13.1.2 Principiella synpunkter på behovel av en nyreglering Mitt förslag: De nuvarande tidsbegränsade rivningsförbudenersätts med en permanent reglering, där fastighetsägaren i vissa fall blirberättigad till ersättning, om rivning vägras. Rivningslov skall normalt krävasinom omräden med detaljplan. Genom områdesbestämmelser skall kommunen kunnainföra skyldighel att söka rivningslov även inom andra områden. Det är en allmän uppfattning blandremissinstanserna atl nägon form av rivningsreglering är nödvändig i PBL, Jagdelar denna uppfattning och anser att regleringen - i enlighet med utredningensförslag - bör kunna bygga pä de principer som låg lill grund för reformen är1973. Rivningsreglerna i PBL bör enligtmin mening kunna fungera som etl komplement till det statliga instrumentetbyggnadsminnesförklaring enligt byggnadsminneslagen. Det bör alltså nu införasvidgade möjligheter för kommunerna att bevara bebyggelse. Rivningsregleringen bör utformassom ett tillståndsförfarande. Inom vissa omräden bör det alltså krävas lov en byggnad skall få rivas. Tillståndet bör kallasrivningslov, Skyldighel att