prop · G903122 · 1985-12-31 00:00:00 — Delsamma är fallet om fartyget är att anse som övergivet. Kostnadenför flyttning skaU enligt förslaget som regel ersättas av farty- Prop.1985/86: 122 gets ägare. Kostnad som inte kan las ut av denne skall bäras avden som har begärt flyttningen. Beslutenligt lagen skall enligt förslagel inte kunna överklagas. 414 1985/86.1 saml. Bilaga 2 Prop.1985/86: 122 Utredningens angående åtgärder mot övergivna fartyg författningsförslag Lag om flyttning av fartyg i vissa fall 1§ I allmän hamn eller i annal vattenområde som ingår i stadsplan och ej tillhörfastighel enskilt får fariyg flyttas enligt denna lag, om det med hänsyn tillden tid del legat på samma plats, silt skick eller annan omständighet kananses övergivet eller om det, ulan all vara övergivet, är varaktigt liggande ivattnet i slrid mol tillämpliga föreskrifter. Harfartyg lagts i allmän hamn på sådanl säll att det orsakar hinder för hamnensbehöriga nyttjande, får det flyttas enligt denna lag även i annat fall än iförsta slyckel sägs. 2§Beslul om flyttning meddelas av polismyndigheten, om hamninnehavaren ellerkommunal myndighet begär del, och verkställs, om åtgärden påkallas av denkommunala myndigheien, av denna och eljest av poUsmyndigheten. I den månregeringen besiämmer får myndighei själv besluta om flyttning. 3§ Beslut om flyttning meddelas utan ägarens hörande men får ej verkställas förränägaren underrättats därom och haft skäligt rådmm att själv flytta fartyget. Ärägaren ej känd och kan kännedom om honom ej vinnas ulan omgång eller kanfartyget anses övergivet, får flyttningen verkställas ulan hinder av altunderrättelse ej skett. Detsamma gäller om fartyget kan befaras sjunka innanägaren kan anträffas med underrättelse. Harunderrättelse meddelals enligt första slyckel behöver ny ägare ej underrättas. Ombordvarandeskall ges skälig lid all lämna fartyget och föra i land egendom för personligt bmk.Ombordvarande som vägrar atl lämna fartyget får avlägsnas därifrån efterbeslut av polischef 4§Flyttas fartyg som ej måsle anses övergivet, skaU det föras lUl plals där delkan nås av ägaren ulan annan olägenhel än som är nödvändig med hänsyn lillförhållandena. 5§ Flyttning av fartyg som ej måsle anses övergivet skall utföras så att fartygetej tillfogas onödig skada. Del skall förtöjas enligt gängse bmk. Nödvändiga ålgärderskall vidtagas för atl skydda fartyget mol skada eller obehörigt bmkande liUdess del kan omhändertagas av ägaren på den nya förtöjningsplatsen. 6§Fartyg som måsle anses övergivet får, om dess ringa värde eUer omständigheternai övrigt ger anledning därlill, huggas upp eller undanskaffas på annal sätlsåvida ej skäl föreligger lill anlagande att tredje mans rätt därigenom kanträdas förnär. Beslut om sådan ålgärd meddelas i samma ordning som i fråga omflyttning. 7§Har fartyg flyttats utan att underrättelse enligt 3 § ägl mm, skaU den myndighetsom verkstäUt flyttningen utan dröjsmål kungöra den i tidning inom orten eller på annal lämpliglsätt samt vidtaga de fortsatta undersök- Prop. 1985/86:122 ningar och ålgärdersom kan anses påkallade för alt göra underrättelse om flyttningen möjlig. 8§Ägare tUl fartyg som flyttats enligt denna lag är skyldig att ersätta kostnadernaför flyttningen och övriga ålgärder som vidtagits med stöd av lagen.Ersättningsskyldighet föreligger dock ej, när ägaren gör sannolikt att fartygetfrånhänts honom genom brott. Vidberäkningen av kostnaderna skall avdragas belopp som ålgärd med fartyget enligt6§ kan ha inbringat. Kostnadsom ej uttages av ägaren bäres av den som begärt flyttningen. 9 §Vad som sägs i lagen om ägare till fartyg gäller i fråga om fartyg som innehas på grund av avbetalningsköp i stället innehavaren, trots atl ägan derätten ej övergått på honom, samt i fråga om övergivet fariyg den som senast varit ägare. Lagensbestämmelser om ägare lillämpas på redaren, om sådan finns. 10§ Egendom som finns ombord påfartyg vid flyttningen anses vid tiUämpning av denna lag höra till fartyget.Har föremål som finns ombord på sådanl fartyg som måsle anses övergivet ejvarit avsett atl stadigvarande brukas på fartyget, behandlas det dock enligtbestämmelserna i lagen (1938:121) om hklegods. 11§ Mot beslul enligt denna lagfår lalan ej föras. 12§ Närmare föreskrifter om tiUämpningenav denna lag meddelas av regeringen eller den myndighei regeringen besiämmer. Dennalag träder i krafl den Bilaga 3 Prop. Sammanställning av remissyttrandena över utredningensangående åtgärder mot övergivna fartyg betänkande Efterremiss har yttranden över betänkandet Farliga vrak avgells av ,kammarrätten i , tingsrätten i , , chefenför marinen, , luftfartsverket, generaltullstyreisen, riksanlikvarieämbelel,, slalens naturvårdsverk, statens brandnämnd, sjuttonlänsstyrelser, sjöräddningsulredningen (K 1970:42), kuslövervakningsulredningen(Fi 1974:04), för mindre fartyg, , Sjösporlenssamarbetsdele-gation, Svenska hamnförbundel, , , , och . Utredningensförslag har mottagits huvudsakligen positivt under remissbehandlingen. Kritikhar dock riklats mol avgränsningen av del territoriella tillämpningsområdet iutredningsförslaget. Fleraremissinstanser anför att det föreligger ett behov av lagstiftning på ifrågavarandeområde. i framhåller all det har kunnalkonstateras i länsslyrelsens arbete vid flera lillfällen allreglerna i hamnordningarna och ulsökningslagens bestämmelser om handräckninginte är effektiva för att komma till rätta med allvarliga ölägenheter i sambandmed otillåten förtöjning eller kvariämnande av fartyg i hamn ellervattenområde. : Med hänsyn lill alt allt fler människor skaffarsig fritidsbålar och till därmed sammanhängande miljövårdssynpunkter bör måhändaredan nu införas regler motsvarande bilskrotningslagen vad gäller fritidsbåtaroch andra liknande mindre fartyg. Liknande synpunkter framförs avpolisstyrelsen i . Länsslyrelseni : För atl lagen skall få avsedd verkan bör den inte inskränkas till all gälla endasl fartyg enligt den definition av fartygsbegreppet som sjölagskommiltén gjort (SOU 1970:74 Registrering av fartyg etc). Uiredningen har visseriigen antytt atl lagen även skuUe kunna länkas bli tillämplig på vissa sjögående redskap och alt sjölagskom- milténs definition inte bör uppfattas som bindande för tillämpningen av annan lagstiftning, vilken också bygger på etl fartygsbegrepp. Länsslyrel sen finner del emellertid olämpligt att begreppet fartyg skall tolkas olika i skilda lagar. Termen fartyg bör därför i denna lag utbytas mot ett klarare angivande av lagens lillämplighelsområde, som bättre överensstämmer med lagens ändamål. Ävenlänsstyrelsen i vill ifrågasätta utredningens bedöm- Prop.1985/86:122 ning atl en legal definition av termen fartyg skulle vara opåkallad(se betänkandet s. 83 f, jämför 1 § lagen om flyttning av fordon i vissa fall,där motsvarande definition upptagits). Befogenhetenatt flytta fartyg med stöd av lagen skall enligt förslaget gälla i "allmänhamn eller annat vattenområde som ingår i stadsplan och ej tillhör fastighetenskilt". Denna avgränsning av tillämpningsområdet har kritiserats underremissbehandlingen. Rikspolisstyrelsenkonstaterar atl enligt förslagel skall lagen endast gälla i allmänna hamnar ochi vattenområde som ingår i stadsplan, dvs. i tättbebyggt område. Detta innebäratt övergivna fartygsvrak på andra allmänna platser, exempelvis badstränder ochnaturvårdsområden, inte skulle kunna flyttas. Det torde vara ett offentligtintresse särskilt från naturvårds-skyddssynpunkt att lagen bör vara tillämpligäven på vattenområde utom stadsplan. Huruvida detta skall omfatta även enskildvattenfastighet beror uteslutande på en reglering av kostnadsfrågan förflyttningen. En privat fastighetsägare som är beredd att stå för kostnadernaför en sådan fartygs-flyttning skulle få elt verkningsfullt och snabbthandläggningsalternativ till redan nu befintliga institut, exempelvishandräckning av kronofogde. Även polisstyrelsen i anser att detmåste anses vara ell offentligt intresse att allmänna platser, t.ex. vidbadstränder och inom nalurskyd-dade områden, omfattas av lagen. Länsstyrelseni finner alt det är önskvärt atl lagen görs tillämplig även påvattenområden som inte ingår i stadsplan t.ex. vid allmänna badplatser. Det kanockså ifrågasättas om lagen skall begränsas till att gälla fartyg som ligger ivattnet. Starka skäl talar för alt lagen i vart fall bör tillämpas även på fariygsom är upplagda på land inom hamnområde. Sjöassuradörernas föreningifrågasätter om inte tillämpningsområdet bör utvidgas även till stränder och ivattnet på privat område. Länsstyrelseni och i ifrågasätter om intevattenområden som ingår i byggnadsplanelagl område även bör inbegripas i bestämmelserna. Länsstyrelseni anser atl situationer kan föreligga då fartyg kvarlämnats eller övergivits i enskilt vatten och det måste framstå som ett allmänt intresse atl få fartyget undanskaffat. Länsslyrelsen tänker här på hindrande eller missprydande fartyg vid t.ex. badplatser i enskik vallenområde eller gemensamma bryggplalser. Fastighetsägaren hänvisas då att genom handräckning få fartyget avlägsnat. Ett sådant förfarande kan ta och förutsätter att ägaren till fartyget är känd. föreslår därför alt flyttningslagen görs mindre restriktiv så att vederböran de myndighet även ges möjlighet atl. där så kan anses påkallat från allmän synpunkt, flytta fartyg inom enskilt vattenområde. Även länsstyrelserna i och / län, polismyndigheten i sköldsviks dislrikl samt länspolischefen i anför liknan de synpunkter. Länsstyrelseni ifrågasätter om inte möjligheter till Prop. 1985/86:122 flyltningsålgärderäven bör tUlhandahållas innehavare av enskild hamn. Även av del aUmänna ägdaenskilda hamnar faller annars här utanför lagens lUlämpningsområde. Om enbegränsning skall göras av de enskUda hamnar där flytlningslagens regler börkunna tillämpas kan möjligen före-fintlighelen av faslslälld gmndpenningtaxa,enligt kungörelsen (1950:152), om fastställelse av hamn- och gmndpenninglaxorsamt taxor å sluss-, kanal- och andra farledsavgifler, användas som kriteriumför lagens tillämplighet. Länsstyrelseni framhåller atl i hamnulredningens förslag tUl ny hamnlag (SOU1974:24) avses del allmänna hamnbegreppel ges en avsevärt mer restriktivtillämpning än . Detla kan medföra att flytlningslagenstillämplighet blir mindre än vad som avsetls. Fiskeristyrelsenpekar på atl del framgår av hamnulredningens belänkande SOU 1974:24 all detinte aUtid är klarlagt humvida viss hamn är allmän eller ej. Så är exempelvis fallelmed några av de statliga fiskehamnarna liksom vissa av kommun ellerfiskehamnsförening . För atl inte dessa hamnar skaU lämnas utanförlagens tillämpningsområde bör dess 1 § formuleras så alt det framgår all nu nämndahamnar också omfattas av lagen. Ävenlänsstyrelsen i föreslår all lUlämpnings-områdelutvidgas. Det ökade beståndet av fritidsbålar i kombination med brislen påbåtplatser har ökat den otillåtna förtöjningen av båtar även i fiskehamnar ochmindre kommunala hamnar, som inte klassificerats som allmänna. Naturvårdsskälkan också motivera en flyttning även utanför stadsplanelagda områden. Sjösportenssamarbetsdelegalion (SSD): Med hänsyn lill de många klubbägda småbålshamnama ivårt land, i vilka behov av all undanflylla vrak och bålar föreligger i sammaomfattning som i de allmänägda hamnarna, uppfattar SSD det som en brist allförslaget inte ger även den privatägda hamnen denna möjlighel. SSD vill därförförorda atl förslagel kompletteras i berört avseende. pekar på atl del förekommer atl kommunerna som båtplats liUlokala båtklubbar upplåter markområden med tillhörande , som är belägnautanför de i förslagel tiU flyltningslag angivna områdena. Eftersom det är ettkommunalt inlresse att ingripande kan ske även i nu angivna faU anser förbundelalt tillämpningsområdet bör utvidgas tUl att omfatta även sådana områden. Länsstyrelseni ifrågasätter om begränsningen av till-lämpningsområdel ilagförslagels I § ulgör ell otvetydigt eUer eljest ändamålsenligt uttryck förden avsedda begränsningen. 3 Befogenhet att meddela beslut om flyttning Rikspolisstyrelsen:Lagförslaget innebär all polismyndighet skaU besluta om flyttning i normatfallel. Lagen har en renhållnings- och miljövårdska raktär, varför det synes mera vara en angelägenhet. åläggasarbetsuppgifter av egentiig poUsiär natur och inte tillföras besluts- Prop.1985/86:122 funktioner som naluriigl hör hemma hos andra samhäUsorgan. Polismyndigheternahar ej heller utbildad personal i tillräcklig omfattning och erforderligutrustning för att kunna vidla åtgärder mot fartyg. Följden synes bli den alt flytlningsbeslulbegärs av myndighei samt att efler fattat beslul polismyndighetenbegär hjälp för flyttningen av vederbörande kommun eUer dess organ(brandstyrelse). Denna poUsmyndighetens beslutsfunktion måste betraktas som enonödig byråkratisk ordning. Dessutom äger polismyndighet ej fatta sådant beslutpå eget bevåg, exempelvis efter anmälan från enskild person. Polisen kansåledes ej självmant ulöva kontroll över ifrågavarande fariyg ulan måsle gåvia kommun eller hamninnehavare. Denna beslulskonstmktion synes ha tUlkommitmera ur ansvars-och ekonomisk synpunkt än ur reell effektivitetshänsyn attkomma tiU rätta med etl stort problem. Del förhållandel all om poUsmyndighel beslularkoslnader för flyttningen debileras statsverket mol alt om kommunen fårbeslutsrätt kostnaden blir en utgift är ej skäl nog atl åläggapolismyndighet beslutsrätt på begäran av myndighet. Denna fiskalafråga går alt lösa på annal säll. Styrelsen finner del mest ändamålsenligt atlvederbörande kommunala organ tiUdelas befogenheten att flytta fariyg. Vidare måifrågasättas om ej annan än i lagförslaget upptagna skall kunna få begärafartygs flyttande, exempelvis yrkesfiskare och befälhavare på passagerarfartygeller enskild fastighetsägare. En förutsättning därför är naturligtvis att denekonomiska ansvarsdelen regleras meUan beslutande myndighet/kommunen och densom begär flyttningen. Ävenlänsstyrelsen i län kritiserar atl lagförslaget lägger beslutsfunktioneni första hand på poUsmyndigheten. Länsslyrelsen anser all detta inte ulanvidare kan anses ingå i polismyndighetens ansvar för den allmänna ordningen ochsäkerheten, ulan lorde snarare utgöra etl mUjö-problem och enrenhållningsfråga. Utredningen har inte närmare redovisat vilka övervägandensom lett lUl all beslutsfunktionen i huvudsak lagls på polismyndigheten.Länsstyrelsen anser atl från aUmän synpunkt en noggrannare avgränsning av ansvarsområdetmeUan polismyndigheten och kommunen borde ske. Polisstyrelseni finner det riktigt atl befogenheten att beslutaom flyttning som huvudregel bör lUlkomma poUsmyndigheten. Förslagel att endasthamninnehavare eller myndighei äger begära flyttning har uppenbarligentiUkommk med lagen om flyttning av fordon som förebUd. Polisstyrelsen haremellertid svårt att förstå varför en anmälan från exempelvis en yrkesfiskareeller befälhavaren på ett passagerarfartyg alt ell fartygsvrak spärrar ellhamninlopp icke skall kunna prövas av polismyndigheten genast, utan förstsedan hamninnehavaren beretts lillfälle alt inkomma med en formell begäran omflyttning. I vart fall då sökanden är beredd all slå för de kostnader som ejkan utkrävas av fartygsägaren synes en sådan ansökan böra få upptas tUlbehandling så snart fartyget ligger på annal än enskilt vattenområde. Polismyndigheteni polisdistrikt anser atl det är tveksamt om de här besluten behöver fattas av polismyndighet. Några direkl bäran de motiv för del anges inte i utredningen. Flera skäl talar i stället för attdel 47 måstevara en angelägenhet, att kommunens vattenområden jProp. 1985/86:122hålls i ett miljövårdsmässigt godtagbart skick. Kommunema har säkerligen numeraockså resurser och fömtsättningar att både besluta och vidtaga erforderliga ålgärderenligt lagen. Omgången över poUsmyndigheten får då en karaktär av en onödigbyråkratisk ordning. Svenskahamnförbundel: Enligt gällande normalhamnordning fattas beslut om flyttning avfartyg av polismyndigheten. I skrivelse begärde atl beslutanderätten skulle överföras till hamnmyndigheten. I 2§ föreslås alt beslut om flyttning meddelas av polismyndigheten omhamninnehavaren begär det och verksläUs av en hamnmyndighet direkt eUereljest av polismyndigheten. Utredningen motiverar sill slällningslagande med atlden ej kan "biträda den i olika sammanhang framförda tanken altbeslutanderätten generellt skall läggas i händema på vederbörande kommunalaorgan. Emellertid bör denna möjlighet ej för den skuU hek uteslutas".Därför föreslås atl regeringen från fall till fall prövar om den kommunalahamnmyndigheten skall få fatta erforderliga beslul (s.68). Underspecialmotiveringen (s.85) anförs: "Framförallt i de större kommunala hamnarna kan det visa sig praktiskt att tiUäggakommunal myndighet befogenhet att själv besluta om flyttning." Enligthamnförbundels uppfattning kan det ifrågasättas om risken för missbmk avbeslutanderätten motiverar en särskild administrativ prövning i varje enskiltfall hos rikels högsla myndighei. Beslutanderätten borde i stället direkl ilagen kunna ges liU varje hamn med fastsläUd hamnordning. Liknandesynpunkter framförs av hamnstyrelsen i , kommun, hamnförvallningeni , hamnstyrelsen i kommun, hamndirektionen iKarlshamns kommun, hamnchefen i , hamndirektionen i Malmökommun, hamnstyrelsen i , hamnstyrelsen i GREFAB i Göteborgskommun, hamnstyrelsen i och hamnstyrelsen i kommun. Rikspolisstyrelsenframhåller atl 3 § tredje stycket lill sill innehåll är något dunkel. När ettfartyg skaU flyttas och ägaren eller annan person, som representerar ägaren,eller passagerare vägrar atl lämna fartyget under flyltningsmanövern, synesenligt normal rättspraxis grunden för ell tvångsvis avlägsnande av vederbörandefrån fartyget någol tvivelaktig. Om det kan befaras att den ombordvarande kanmisslänkas försöka förhindra flyttningen eller kan komma atl utsättas för risktill person av flytlningsålgärden och av den orsaken måsle föras från fartyget,torde den exekutiva myndigheien böra påkalla polishandräckning för atl kunna genomförasin uppgift. Sådan handräckningsbegäran bör dock prövas av polismyndighet,såsom sker vid all annan handräckningsframsläUning. 4 Flyttning Prop. Rikspolisstyrelsenoch polisstyrelsen i : Vid tillämpning av lagen omflyttning av fordon uppkommer ofta diskussion om vilket ansvar som åvUarpolismyndigheten i de fall då ett fordon som flyttats utsätts för stöld elleråverkan. Det är angeläget att det i propositionen lill farlygsflyttningslagenslås fasl att det icke av den beslutande myndigheten krävs all den vidtagermera långtgående åtgärder än vad som en normalt aktsam och sjökunnig bålägarevidtar för att skydda fartyget mol skada eller obehörigt bmkande och altskäligt rådmm för ägaren att ta hand om fartyget endast kan ges om denne ärkänd och icke håller sig undan. Länsstyrelseni län anser all - i likhet med vad som stadgas i 7 § lagen om flyttningav fordon - bör stipuleras inom vilken ägaren har atl avhämla fartygefter omhändertagandet, varefter myndigheten kan befrias från ansvaret atl hafartyget förtöjt eller förankrat på vissl sätt. Lagförslaget måste kompletterasi detta hänseende för all myndighetens ansvar för ell omhändertaget fariyg inteskaU kvarstå alltför lång lid. Liknandesynpunkter framförs av i och länspolischefeni . Länsstyrelseni : Enligt förslagels 6§ skall skäligen anlagbara tredjemansintresseni övergivet fariyg beaktas. I specialmotiveringen till lagmmmet utsägs vidare,att i dylikt fall lagens 4 och 5§§ om flyttning av fartyg, som icke måsle ansesövergivet, blir tiUämpliga. Detta förhållande synes lämpligen böra direklframgå av lagtexten. - Av 5§ följer en viss vårdnadsplikl för den verksläUandemyndigheten inlUl dess fartyget kan omhändertagas av ägaren på den nyaförtöjningsplatsen. föreslår en sådan redaktionell jämkning avparagraftexten, all med ägare jämställs annan rättsinnehavare. Länspolischefeni är tveksam om del lämpliga i all polismyndigheten skallverkställa flyttningen i de fall, då den begärts av hamninnehavare som inte ärkommunal myndighei. I poUsdistrikt är hamn inte , menlänspoUschefen tror all hamninnehavaren där är mer kompetent och framför alllbetydligt bättre utrustad än polismyndigheten för all verkställa en flyttning.- Om poUsmyndigheten skall verkställa flyttning bör i 4 § stadgas skyldighetför hamninnehavaren att anvisa plats dit flyttning kan ske och de åtgärder förtillsyn och vård som erfordras enligt 5 § bör utövas av hamninnehavaren. Dennehar ju visst ekonomiskt inlresse i saken, enär 8 § sista slyckel lägger del slutiigaekonomiska ansvaret på den som begärt flyttningen. Från denna synpunkt kan delvara lämpligast all hamninnehavaren liksom kommunala myndigheten får svara föråtgärderna enligt 5 §. Hamnstyrelseni anser all 4§ bör ändras lill all föreskriva att fartygetskall flyttas till lämplig och säker plals. - Hamn-styrelsen kommenterar även 6§och anför i detta sammanhang atl vid okänt ägarskap bör i första handförsäljning komma i fråga. Även rikspolisstyrelsenkommenterar 6 §. För atl undvika framlida ska deståndsanspråk bör anvisas en form för värderingen av fartyget. Länssty- o relsen skulle kunna få behörigheten atl förordna farlygsvärderare. 5 Kostnader p-p- '985/86:122 Götakanalholag anser att bestämmelsen i 8 § att kostnad som ej utiagits av ägarenbärs av den som begärt flyttningen i vissa fall förefaller kunna bli orimlig.Tendensen att hell enkelt på något lämpligl ställe bara överge etl uttjäntfartyg och undanröja alla identifikalionstecken tenderar att öka på samma sättsom skrotbilar som lämnas i någon skogsbacke. Det synes bolaget ej rimligt atlden som drabbas av en dylik i och för sig olaglig åtgärd och därigenomförorsakas besvär och olägenheter, utredningsarbete o. d. även skall drabbas avkostnader för undanskaffandet, vilka för ett större fartyg kan bli ganskaavsevärda. 1specialmotiveringen anges alt denna bestämmelse införts efter mönster i lagenom flyttning av fordon. Bortflyttning av ett fordon till närmaste skrotningsplatstorde emellertid vara en relativt billig ålgärd mot vad som kan drabba den sområkar få ett större fartyg övergivet inom sitl område. Kostnaderna torde idylika fall närmast böra bäras av vederbörande kommun. Länsstyrelseni framhåller alt del för en mindre hamn, exempelvis en fiskehamn,som begärt flyttning, kan bli en slor ekonomisk börda för dess förvaltning omägaren till fariyg ej är känd eller denna av annan anledning inte kan bestridakostnaderna för flyttningen. föreslår därför atl flytlningslagen,i likhet med strandningslagen, bör ge hamnägaren retentionsrätt beträffandebåtar, som flyttas enligt denna lag. I andra hand föreslås att den del avflyttningskostnaden, som inte kan utlas av fartygsägare (redare), bestrids avmedel uren särskild fond som lämpligen kan bildas genom avgiftsuttag i sambandmed registrering av fartyg och biltar. Svenskahamnförbundel: Som ovan påpekats under strandningslagen saknas i hamnordningenbestämmelser om retentionsrätt för vrak. Nägon retentionsrätt i båtar somflyttas enligt flytlningslagen finns inte heller. I lagförslaget föreslås ingendylik rätt. Det synes helt otillfredsställande alt hamninnehavaren icke skallkunna hålla båten som säkerhet för sina kostnader och i sista hand försäljaden. Lagen bör därför kompletteras med bestämmelser härom efter mönster från20§ i strandningslagen. Liknandesynpunkter framförs av hamnförvallningen i , hamnchefen iSölvesborgs kommun, hamndirektionen i kommun, hamnslyrelsen iHelsingborgs kommun, hamnstyrelsen i , hamnstyrelsen iSundsvalls kommun och hamnslyrelsen i kommun. i ifrågasätter principerna för kostnadstäckningi samband med flyttning av fartyg. Enligt nämndens mening bör kostnaden somregel ersättas av fartygets ägare. Den del av kostnaden som icke kan tagas utav ägaren bör emellertid bestridas av slalen. Kostnadsansvaret i samband medflyttning av fartyg kan i annat fall belasta t. ex. fiskehamnsföreningar ochbli en orimlig ekonomisk börda i samband med förflyttning om ägaren ej är kändeller om denne av annan orsak ej kan bestrida kostnaderna för flyttningen.