prop · G903138 · 1985-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1985/86:138 m.m. 1985/86:138 Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagils upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollelden . Ipropositionen läggs fram förslag som innebär all de nuvarande distrikls-arbetsnämndemaförsvinner och fr.o.m. den ersätts av kommunanknutnaarbetsförmedlingsnämnder. Dessa nämnder skall ingå som delegationer inomlänsarbetsnämnderna. De nuvarande kullurarbets-sektionerna på vissaarbetsförmedlingar omvandlas till kullurarbetsför-medlingar inomlänsarbetsnämnderna och ges en starkare ställning inom arbetsmarknadsverketsorganisation. Arbetsförmedlingen bör även i fortsättningen ha ansvaret för ackvisitionav praklikplalser för skolväsendet och aktivt ägna sig ål förmedling av kortaoch tillfälliga arbeten. Slutligen behandlas () ochlänsarbetsnämndernas styrelser. 1 1985/86. Utdragur protokoll fört vid regeringssammanträde Närvarande:statsminister , ordförande, statsråden , , ,, , , . , , ,, , R. , , , , , , Proposition om arbetsmarknadsverkets ansvarsområde m. m. och uppgifter har genomgått kraftiga förändringar under 1970-lalel.Landet har delats in i arbelsförmedlingsdis-Irikl med dislriklskonlor ochlokalkontor. Förmedlingskontorens organisation och arbetsformer harmodifierats. Fr. o. m. infördes dislriklsarbetsnämnder påförsök. Under början av 1980-talel log regering och riksdag (prop. 1980/81:100bil. 15, AU 21, rskr 404) ställning för en ny organisafion avarbetsförmedlingen (PLOG). Genom beslut bemyndigaderegeringen chefen för att tillkalla en kommitté (A1981:02) med uppdrag (dir 1981; 65) alt göra en översyn avarbetsmarknadsverkets ansvarsområde och organisation (AMS-kommitlén) . Den 10februari 1983 erhöll kommittén tilläggsdirektiv (dir 1983:16). AMS-kommillénöverlämnade till regeringen sitt slutbetänkande (SOU 1985:7)ansvarsområde jämte två bilagor (SOU 1985:8)Beredskapsarbete i AMS regi -faktaunderlag och (SOU 1985:9) Kulturarbelsförmedling- faktaunderlag. Vidare har kommittén presenterat en rapport (Ds A 1985; 2)Kommunerna och sysselsättningspolitiken. En sammanfattning av AMS-kommilténs övervägandenoch förslag bör fogas lill prolokollet i detta ärende som bilaga 1. En förteckning över remissinstanserna bör fogas lill prolokolleti delta ärende som bilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena harupprättats och finns alt tillgå i . Innanjag går in på AMS-kommilténs förslag vill jag något belysa arbetsförmedlingensutveckling . Arbetsförmedlingen är det främsta medlet atlförverkliga målen för arbetsmarknadspolitiken. Förmedlingens huvuduppgift ärall snabbt och effektivt hjälpa arbetssökande lill ett arbete och atttillgodose arbetsgivarnas behov av arbetskraft. samlasoch bearbetas del mesta av den information som finns tillgänglig om lägel påarbetsmarknaden och om utsikterna för skilda yrkesområden, industribranscheretc. sprids informationen lillsåväl de arbetslösa, de ombylessökande som de Prop. 1985/86: 138 personer somännu inle har tagit stegel in på arbetsmarknaden. Vid arbetsförmedlingen fårde sökande dessutom vid behov stöd och råd om utbildningsvägar, rättigheteroch möjligheter på arbetsmarknaden. Arbetsgivare inom privat och offentligsektor får på samma sätt information och råd angående sina angelägenheter. Enväl fungerande arbetsförmedling kan inte lösa sin uppgift enbarl inom sina egnalokaler. Myckel av den insamling och spridning av information och övrigverksamhet som pågår förutsätter elt aktivt utåtriktat arbete. Detta kaninnebära exempelvis ackvisition av lediga platser, besök i förelag och påskolor, ambulerande verksamhet eller särskilda koncentrerade insatser inomföretag på krisorter där akuta problem kan ha uppstått. Arbetsförmedlingensuppgift är all underiätta den anpassning mellan utbud och efterfrågan påarbetskraft som är en förutsättning för att tillväxt och utveckling skall ske ien öppen ekonomi. Arbetsförmedlingen skall aktivt hjälpa de kvinnor, män ochungdomar som vänder sig till förmedlingen för alt söka arbete och som behöverstöd i detta. Särskild omtanke måste ägnas långlidsarbelslösa, handikappade ochandra svårplacerade. Vidare är det också angelägel att kvinnornas arbetsmarknadbreddas. Förmedlingens huvuduppgift är att förmedla arbete och i del arbetetmåste i en del fall ingå alt genom utredning och samtal med de sökande sprida kunskaperom arbetsmarknaden och arbetslivet. Rädsla, tvehågsenhet, bristande självtillithos de arbetssökande kan redas ut och därmed begränsas eller kanske ikombination med en utbildningsinsats eller annan åtgärd övervinnas. I dediskussioner som arbetsförmedlingen har med arbetsgivarna tas bl.a. frågor omarbetets krav och arbetsmarknadens funktionssätt upp. På detta sätt kanarbetsförmedlingen påverka utvecklingen på arbetsmarknaden. Del är en påverkandelvis på marginalen, men för den enskilde individen och för samhällsekonomin idess helhet en utomordentligt viktig verksamhet. Avvad jag nu har anfört framgår atl jag lill skillnad från vad fallet är i mångaandra länder ser arbetsförmedlingen inte som en närmast passiv sluss genomvilken platser och sökande passerar och i bästa fall förenas, ulan som detviktigaste självständiga instrumentet bland alla de åtgärder, som ryms inomsamlingsbegreppet arbetsmarknadspolitik. pågår elt arbete med att förnyaformerna och inriktningen av arbetsförmedlingens verksamhet (det s. k. serviceprogrammel).Regering och riksdag har vidare tagit ställning för en ny organisation avarbetsmarknadsstyrelsen (AMS) kansli (prop. 1984/85; 100 bil. 12, AU 11, rskr188). förestår, vilket jag har redogjort för i årets budgetproposition (prop.1985/86; 100 bil. 12), en ny organisation av länsarbetsnämnderna som äranpassad till dels , dels intentionerna i serviceprogrammel. Jagåterkommer till frågan om den lokala arbetsförmedlingens organisation i delföljande. Föratt något belysa arbetsförmedlingens arbete kan nämnas att under /85 var sammanlagt ca 725000 personer an mälda lill arbetsförmedlingen. Antalet lediga platser uppgick lill ca 660000. Arbetsförmedlingens organisation bestod vid ingången av /85 av 292 förmedlingskonlor, varav 84 3 Tilldelta kommer den cenlrala sjömansförmedlingen i Prop. 1985/86: 138Göteborg. Föratt öka effektiviteten hos arbetsförmedlingen har verket förutom nämndaorganisationsförändringar gjort omfattande förändringar iförmedlingsverksamheten. Det första steget i detta förändringsarbete utgjordevissa organisatoriska och arbetsmelodiska förändringar som skulle skapa bättrekontakter med arbetsgivarna och ge en bättre service lill de arbetssökande(Platsförmedlingens organisation, PLOG). beslutade AMSvidare om det s.k. serviceprogrammel som bl. a. innebär förenklade regler, effektivareadministration och delegering av beslut lill arbetsförmedlingen för altförbättra servicen till såväl arbetssökande som arbetsgivare. Resurser skallfrigöras så att mer tid kan ägnas ål kontakter med företag och arbetssökande.Vidare omfördelas administrativa resurser successivt från ochlänsarbetsnämnderna till arbetsförmedlingen. Föralt möta kravet på en snabb och effektiv platsförmedling pågår på ett antalorter i landet försök med bl.a. morgon- och kvällsöppna arbetsförmedlingar ochs. k. jobbingprogram i lokalradion. I cenlrala har också nyligenöppnats en arbetsförmedling, den s.k. Platshörnan, som är helt inriktad påplatsförmedling, dvs. ingen utredningsverksamhet förekommer. Arbetsforum vidStockholms och är andra exempel på hur förmedlingsarbelekan bedrivas. Vidare pågår kontinuerligt olika försök med skilda arbetsmetoderinom förmedlingsorganisa-lionen. Jag tänker bl.a. på s.k. jobbklubbar sominnebär intensifierade arbetsförmedlingsinsaiser. Delta har visat sig vara ettmyckel effektivt sätt alt hjälpa sökandena i kontakterna med arbetsgivare. Iniensivinsatserför långlidsarbelslösa och handikappade, samverkan med postverket på orter somsaknar arbetsförmedling, uppsökande verksamhet i samarbete med fackligaorganisationer är andra exempel som visar på möjligheterna alt finna nya vägari förmedlingsarbetet. Sometl led i effekliviseringen av arbetsförmedlingen pågår också en tekniskupprustning med ökad användning av ADB i förmedlingsarbetel. Användningen avdatorer gör det möjligt all snabbare informera sökande om lediga platser ocharbetsgivare om lämpliga sökande. har alla arbetsförmedlare iSödermanlands och tillgång till terminaler. Utbyggnaden fortsätternu i och . De utvärderingar som hargjorts visar atl erfarenheterna av systemet är mycket goda. Somjag har framhållit är förmedlingens huvuduppgift att vara ett serviceorgan för sökande och arbetsgivare. Etl förmedlingsarbete som av båda parter upplevs som positivt och effektivi är en förutsättning för att förmedlingen skall kunna behålla och stärka förtroendet hos sina kunder. Det förändringsarbete som pågår är enligt min mening väl ägnat atl stödja denna målsättning. I detta arbete ryms samfidigt mycket svåra avvägningar. Jag tänker på den konflikt som finns mellan all snabbt tillsät ta de lediga platserna och risken för att de svagaste på arbetsmarknaden upplever att de får ett otillräckligt stöd. Jag tänker vidare på svårigheten all i varje läge avväga omfattningen av utredningsarbete kring den sö- '* kändes bakgrund ochförutsättningar. Enligl min mening har organisatio- Prop. 1985/86: 138 nenförutsättningar alt hantera dessa problem. Ett effektivt tillsättande av delediga platserna behöver inle slå i konflikt med t. ex. de arbetshandikappadesmöjligheter till arbete. En arbetsgivare som får gott stöd av förmedlingen ärrimligen mer intresserad av atl vända sig lill förmedlingen och lita till dessbedömning när det gäller t. ex. en arbetshandikappad sökandes förutsättningar atlklara visst arbete. Det är vikligt alt förmedlingen utnyttjar de hjälpmedelsom den har till sitt förfogande - utbildning, beredskapsarbete, lönebidrag m.m. på ett sådant sätt all de kommer de svagaste med störst svårigheter all fåarbete till del. När det gäller förmedlingens utredande verksamhet bör den enliglmin mening kunna differentieras i än högre grad än vad som sker.Det måste också genomgående i princip finnas en handlingsplan för denarbetssökande, kort- eller långsiktig. Strävan bör vara att den sökande gårfrån förmedlaren med konkreta förslag på arbete, utbildning eller annan insats.Jag vet att arbetsmarknadsverket lägger ned omfattande arbete i denna riktningoch jag vill understryka vikten härav. Jag är vidare övertygad om atl denförändring som föreslår av länsarbetsnämndens organisation kommer atlinnebära effekli-vitelsvinster genom att förmedling, vägledning ochyrkesinriktad rehabilitering/vägledning kan samordnas på etl bättre sätt. m. pågår också en försöks\ erksamhet i nio kommuner och trelandstingskommuner med ökat samarbete mellan arbetsförmedlingen och kommunerna,de s. k. frikommunförsöken. Dessa försök innebär atl arbetsförmedlingsnämndermed representation för parterna, kommunen och arbetsmarknadsmyndigheterna fårinrättas i varje försökskommun. Nämnderna erhåller vissa ökadebeslutsbefogenheter vilket ger en möjlighet att kunna hanlera del arbelsmarknadspoliliskaålgärdssyslemet lite friare. I fyra av nämnderna skall del finnas en kommunalordförande. Syftet med dessa försök är all pröva nya samverkansformer mellanstat och kommun. Försöken innebär emellertid ingen förändring i det förhållandetatl staten även i fortsättningen skall ha huvudansvaret för arbetsmarknadspolitiken.Jag återkommer till arbetsförmedlingsnämnderna i det följande när jagbehandlar en skrivelse från AMS angående inrättande avsådana nämnder i hela landet. Skrivelsen har remissbehandlats och yttranden haravgelts av statskontoret, riksrevisionsverkel, länsstyrelserna i ,och jämte i ochVästerbottens läns TCO-dis-trikl, jämställdhetsombudsmannen. , (), Centralorganisationen /SR, i (LO) ochSvenska arbetsgivareföreningen (SAF). En remissammanställning finns all tillgåi . Jagövergår nu lill att redovisa mina förslag i etl antal frågor som har behandlatsav AMS-kommitlén saml nämnda skrivelse från AMS. Kommitténs förslag i fråga omAMS egenregiverksamhel har behandlats i årets budgetproposition (prop. 1985/86:100 bil. ti /86. Mittförslag: Den nuvarande organisationen av arbetsförmedlingen med distriktsarbetsnämnder,dislriklskonlor och arbetsförmedlings-distrikt slopas. I stället införs enorganisation med i huvudsak kom-munanknuina arbetsförmedlingsnämnder för denlokala samverkan i arbetsmarknadsfrågor med företrädare för arbetsmarknadensparter och kommunerna. Arbetsförmedlingsnämnderna skall ingå som delegationerinom länsarbetsnämnden. blir därmed den endaarbetsmarknadsmyndigheten i länet. AMSförslag: Överensstämmer med mitt i fråga om organisationen. För alt bevaramöjligheten att låta länsarbetsnämnden vara "andra instans" i ärendendär den enskilde vill överklaga arbetsförmedlingens beslut bör enligl AMS omprövningsinslitulelinföras inom myndigheten (länsarbetsnämnden). Remissinstanserna:Flertalet är positiva lill införandet av arbetsförmedlingsnämnder. Flerabetonar vikten av att erfarenheterna från de nu pågående frikommunförsöken,som även innefattar försök med arbetsförmedlingsnämnder, las till vara. Fleratar upp frågan om arbetsförmedlingsnämndernas geografiska ansvarsområden ochpekar på alt det på sina håll kan finnas behov av avvikelser från den direkt kommunanpassadeindelningen. Skälenför mitt förslag: Distriktsarbetsnämnderna infördes på försök den I januari1977 och permanentades . Nämnderna inordnades då i arbetsmarknadsverkelsreguljära organisation och omvandlades från rådgivande organ tillstyrelser för arbetsförmedlingarna. I distriktsarbetsnämnderna sitterföreträdare från arbetsförmedlingen, kommunerna och arbetsmarknadens parter.Från arbetsmarknadsverket, de lokala fackliga organisationerna och kommunernahar kritik riktals mot distriktsarbetsnämnderna. Kritiken har främst gälltbrislen på egna resurser för nämnderna, oklara arbetsformer och de begränsademöjligheterna atl falla beslut i principiellt vikliga ärenden. Föratl finna nya former för distriktsarbetsnämndernas verksamhet har AMS sedanmitten av bedrivit en försöksverksamhet med alternativa former församverkan och beslut inom arbetsförmedlingen. En av försöksmodellerna haromfattat arbetsförmedlingsnämnder på kommunnivå. AMS har i skrivelse den 6december 1985 redovisat erfarenheterna av försöksverksamheten och föreslagitatt distriktsarbetsnämnderna skall er-sällas av arbetsförmedlingsnämnder i helalandet. Kritikenmot distriktsarbetsnämnderna är enligt min mening inte helt obefogad. Nämndernahar av olika skäl inle kunnat spela den roll som avsikten var då de infördes.Det har varil svårt att finna vettiga former för nämndernas verksamhet ochmeningsfulla arbetsuppgifter. Detta har också varit grunden för denförsöksverksamhet som AMS har bedrivit genom att pröva nya former förarbetsförmedlingens organisation och samverkan med lokala parter.Försöksverksamheten visar atl del finns alternativ lill distriktsarbetsnämnderna,som öppnar möjligheten till ett helt annat lokalt Prop. 1985/86: 138 engagemangi arbetsmarknadsfrågor. Jag tillstyrker därför AMS förslag all distriktsarbetsnämndernaslopas och att arbetsförmedlingsnämnder inrättas som delegationer inomlänsarbetsnämnden. Normalt bör del finnas en som har en arbetsförmedling. Avvikelser härifrån kan behöva göras. Påsina håll kan det l.ex. vara lämpligt alt sammanföra flera kommuner under engemensam arbetsförmedlingsnämnd. När arbetsförmedlingsnämnderna införs ochersätter distriktsarbetsnämnderna finns behov att ha kvar dislriklskontors-funklionenoch indelningen i arbetsförmedlingsdistrikl. Arbetsförmedlingsnämndernabör vara delegationer inom i lokalaarbetsmarknadsfrågor och för samråd kring utnyttjandet av dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna och resurserna. För atl verksamheten medarbetsförmedlingsnämnder skall få ett reellt innehåll är del viktigt attnämnderna får möjlighet till elt verkligt inflytande över det lokalautnyttjandet av arbetsmarknadspolitiska resurser. Nämnderna bör därförbehandla konkreta frågor om planering, samordning och uppföljning avarbetsförmedlingsverksamheten och arbelsmarknadspoliliska insatser inomnämndens ansvarsområde. Det kan gälla att samordna insatser mellanarbetsmarknadsmyndigheterna, kommunen och parterna på arbetsmarknaden för alli samband med l.ex. omfattande rekrytering till företag, åtgärder vid varseloch friställningar samt insatser för utsatta grupper kunna få ut störstamöjliga effekt. I samband med en företagsnedläggning inom en kommun skulle t.ex. nämnden kunna lägga upp en strategi hur man bäst löser elt sådant problemoch hur man bäst disponerar tillgängliga resurser. Vidare bör nämnden utifrånde riktlinjer som läggs fast av länsarbetsnämnden, kunna besluta om t. ex.fördelning av beredskapsarbeten och lönebidrag och deras inriktning på sökandegruppersaml inriktningen av olika utbildningsinsatser för all tillgodose lokala behovav utbildad arbetskraft. I samband med AMU i förelag skulle nämnden t. ex.kunna ange riktlinjer för beslut om bidrag lill kurskostnader vid förelagsförlagdutbildning och bidrag för motprestation. Vidare skulle nämnden kunna svara förden särskilda prövning som fordras för alt besluta om stöd till företag somsaknar kollektivavtal. Ärenden som rör enskilda individer skall normall intebehandlas i nämnden eftersom del då skulle leda till onödigt tidsutdräkt. Iförmedlingsarbetet aktualiseras dock ofta genom enskilda ärenden principiellafrågor som del kunde vara värdefullt all behandla i nämnden. Jag tänker påfrågor kring bl. a. aktuali-sering av arbelsvägransrapporter, principer förbeviljande av t. ex. utbildningsbidrag för viss utbildning eller ärenden ivilka en utförsäkringshotad inle har kunnat erbjudas beredskapsarbete. Denärmare formerna för hur nämnden skall arbeta och vilka frågor och beslut somskall behandlas bör bestämmas av regeringen eller efter regeringensbemyndigande av AMS. Beslutom åtgärder som riktar sig direkt lill enskilda arbetssökande eller arbetsgivare bör normall fattas av personal hos den lokala förmedlingen och inle tas upp i arbetsförmedlingsnämnden. Eftersom arbetsförmedling en föreslås ingå i länsarbetsnämnden kommer förmedlingens tjänstemän all besluta på länsarbetsnämndens vägnar. Delta får inte innebära någon 7 ändringi strävan atl lägga besluten så nära förmedlingens kunder som Prop. 1985/86:138 möjligt. Länsarbetsnämnderna skall således utnyttja möjligheterna att delegerabeslutanderätt till tjänstemän vid arbetsförmedlingen. Riktlinjer för denna delegeringbör fastställas av AMS och jag utgår härvid från atl en likformig delegeringsker över hela landet. Som jag har nämnt bör beslut om åtgärder som riktarsig direkt lill enskilda arbetssökande eller arbetsgivare delegeras så långtmöjligt lill arbetsförmedlingen. Även i fråga om ulnytljandet av arbelsmarknadspoliliskaresurser och fördelningen mellan olika åtgärder bör strävan vara atl delegeringsker. bör del finnas företrädare för arbetsförmedlingen,kommunen och lokala arbelsmarknadsparter. Ordförande i nämnden bör vara enchefstjänsteman vid länsarbetsnämnden. Den lämpligaste sammansättningen av enarbetsförmedlingsnämnd kan variera från område lill område. Del bör ankomma påregeringen eller efter regeringens bemyndigande AMS atl efter samråd medberörda parter besluta om sammansättningen. Del är enligl min mening vikligt atlantalet ledamöter begränsas om syfiet med nämnderna skall kunna uppnås. Normaltbör antalet ledamöter inkl. ordföranden inle översliga sju. I de arbetsförmedlingsnämndersom omfattar fier än en kommun bör antalet ledamöter kunna utökas med en förvarje tillkommande kommun. För ledamöterna bör finnas ersättare. Ledamöternaoch ersättarna bör förordnas av lid av högst tre årefter förslag av de parter som skall vara företrädda i en nämnd. Eftersomnämnderna inte utgör styrelser för myndigheter gäller inle kungörelsen(1974:224) om personalförelrädare i statlig myndighets styrelse m. m. Jagfinner del ändå angelägel all en personalförelrädare skall ingå i varje nämnd.Nämnderna bör sammanträda regelbundet en gång i kvartalet. Ioch med att länsarbetsnämnden blir den enda arbetsmarknadsmyn digheten i länet kommer beslut som fallas av tjänstemän vid förmedlingen atl vara beslut av länsarbetsnämnden. Därför är del naturligt alt ett om- prövningsinslilul införs inom myndigheten, vilket AMS också har föresla git. Regeringen har tidigare (prop. 1985/86:80) föreslagit en ny förvaltningslag som avses träda i kraft den . Förslagel inne bär att myndigheterna under vissa förutsättningar får en skyldighet att ompröva fattade beslut. Vid bifall till lagförslaget skulle således fr.o.m. den ett omprövningsinslilul stå lill förfogande för länsarbetsnämnderna. Enligl min mening är detta institut en förutsättning för att den nya organisationen skall kunna genomföras. Härutöver kan jag se behov för arbetsmarknadsverket, parterna och kommunerna av en något längre förberedelsetid inför övergången lill denna nya ordningen med arbetsförmedlingsnämnder. Mot denna bakgrund förordar jag att den omorganisation av arbetsförmedlingen som jag nu har föreslagit bör träda i kraft och inte som AMS har föreslagit. Den försöksverksamhet med arbetsförmedlingsnämnder som bedrivs inom ramen för det s. k. frikommunförsöket skall även i fortsättningen efter bedrivas enligl förordningen (1985:788) om försöksverksam- hel inom arbetsmarknadspolitikens område i vissa kommuner (ändrad 1985:1085). 1985/86: 138 Hurarbetsförmedlingen inom kulturområdet bör ordnas har varil föremål för flerautredningar . Genom beslut (prop. 1975/76:84,AU 28, rskr 222) slogs fast all den offentliga arbetsförmedlingen skulle haansvar även för arbetsförmedling inom kulturområdet och att vissa enskilda förmedlingarsom bedrev förmedlingsverksamhet utan vinstsyfte övergångsvis skulle fåfortsätta sin verksamhet. bedriver den offentliga arbetsförmedlingenartist- och musikerförmedling saml förmedling inom ord- och bildområdet. Detfinns vidare fyra s. k. organisationsförmedlingar som med tillstånd av AMSbedriver förmedlingsverksamhet. Dessa är sällskap, och Svenska Musikerförbundetsförmedlingscentral. Det finns vidare tre vinslsyftande förmedlingar på detinternationella planet som bedrivs i enskild regi och vars tillstånd ärtidsbegränsade av AMS. Därutöver bedrivs vid vissa centrumbildningarförmedling av kulturarbetare med arbetsförmedlare som är anställda avarbetsmarknadsverket. Kritikhar riktats mot den nuvarande formen för förmedlingen av arbeten inomkulturområdet. AMS-kommiltén fick därför i uppdrag all pröva om de nuvarande kullurarbelarseklionernainom den offentliga arbetsförmedlingen är den mest ändamålsenliga formen ellerom verksamheten, för att göra en vidgning av serviceutbudet möjlig, bör brytasut från arbetsmarknadsverket och överföras till t. ex. etl statligt bolageller en stiftelse. Om kommittén kom fram till alt verksamheten skulle utökaspå detta sätt, borde den även pröva på vilket sätt del utvidgade serviceutbudetskulle finansieras. Frågan om kulturarbelsförmedling behandlades i kommittén aven särskild beredningsgrupp med representanter för intressenterna inom området. Denorganisatoriska formen av kulturarbetsförmedling Mittförslag: Förmedlingen av arbeten inom kulturområdet bör även i fortsättningenbedrivas inom arbetsmarknadsverket och organisationen härför bör förslärkas. Kommitténsförslag: Kommittén utgår från att det allmänna även i fortsättningen skall haansvaret för kulturarbelsförmedling och föreslår atl en fristående statlig stiftelseär den verksamhetsform som kan ge bäst service ål dem som är verksamma inomkulturområdet. Stiftelsen skall ha det arbelsmarknadspoliliska ansvaret bådenär det gäller arbetsförmedling och hanteringen av de arbelsmarknadspoliliskaåtgärderna. Såväl centrumbildningarna som organisalionsförmedlingarna skallbehålla den förmedling som de har . Stiftelsen skall ha etl nära samarbetemed arbetsmarknadsverket. Remissinstanserna: Detstora flertalet remissinstanser instämmer i kom- Prop. 1985/86: 138 mittensförslag.