prop · G903147 · 1985-12-31 00:00:00 — 1985/86:147 [ om vissa ändringar i p kriminalvårdslagstiftningen(decentralisering 1985/86:147 inom kriminalvården) Regeringenföreslår all anta de förslag som har tagits upp bifogade utdrag ur regeringsprotokollelden . Ipropositionen föreslås att får etl ökat utrymme atl delegerasin beslutanderätt i vissa s.k. klientärenden till regionala och lokala organ.Lagändringarna utgör ett led i det pågående arbetet med decentralisering inomkriminalvården. Lagändringarna föreslås träda i kraft . 1985/86. 1 Förslag till Prop. 1985/86: 147 Lag om ändring i lagen (1974:202) om beräkning avstrafftid m. m. Härigenom föreskrivs alt 20 och 28 §§ lagen (1974; 202) omberäkning av strafftid m. m. skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse För den som har börjat undergå fängelse skallkriminalvårdsstyrelsen så snart det kan ske fastställa dagen för strafftidensslut. Överstiger strafftiden , skall styrelsen därvid ävenfastställa tidpunkten för villkorlig frigivning och för prövotidens utgångeller, om det är fråga om elt sådant fall som avses i 26 kap. 9 § förstastycket första meningen , ange den eller de dagar, som är avbetydelse för tillämpningen av bestämmelserna om sådan frigivning, saml denstrafftid som då återstår. får överlåta åt tjänstemän inomkriminalvården att meddela beslut enligt första stycket. När omständigheterna ger anled- När omständigheterna ger anled- ning till det, får kriminalvårdssty- ning till del,får ett beslut enligt relsen eller, enligt styrelsens be- första stycketändras, stämmande, tjänstemän inom kriminalvården ändra etl beslut enliglförsta stycket. kan ändra vad en tjänsteman inomkriminalvården har beslutat med stöd av andra eller tredje stycket. 28 §- När inte annat är angivet medde- När inleannat är angivet medde- lar de beslut lar kriminalvårdsstyrelsende beslut som avses i denna lag. som avses i denna lag. Beslut enligt lagen länder ome- dock överlåta åt chef förkriminal- delbart lill efterrättelse, om ej annat vårdsregion eller styresman vid kri- förordnas. minalvårdsanstalt att meddela så- Beslut enligl lagen länder fillefterrättelse, om ej annat förordnas. kan ändra ett beslut som enligtförsta stycket andra meningen har meddelats av en tjänsteman som där anges.Den som beslutet angår får påkalla styrelsens prövning, om beslutet har gåtthonom emot. Denna lag träder i kraft . ' Senaste lydelse 1983:242. Senaste lydelse 1981:329. Lag om ändring i lagen (1974: 203) om kriminalvård ianstalt Härigenomföreskrivs att 60 och 61 §§ lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt skall haföljande lydelse. Prop.1985/86: 147 Regeringenkan förordna om överflyttning till tjänsteman inom kriminalvården avövervaknings-nämnds befogenhet enligt 54 och 55 §§ saml av kriminalvårdsstyrelsensbefogenhet enligl denna lag i annat fall än som avses i 17 § första stycketandra meningen, 20 § andra stycket saml 20 a och 39 §§. Regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, kan förordna omöverflyttning till tjänstemän inom kriminalvården av övervakningsnämnds befogenhetenligt 54 och 55 §§ samt av befogenhet enligt dennalag i annat fall än som avses i 17 § första stycket andra meningen, 20 § andrastycket samt 20 a #. Innebär förordnande enligt60 § alt styresman vid anstalt beslutar om disciplinär åtgärd enligt 47 §, skallstyresmannens beslut lända till efterrättelse , om denne ejannorlunda förordnar. Meddelar styresmannen förordnande enligl 47 § andrastycket 2, skall disciplinärendet underställas kriminalvårdsstyrelsensprövning. Innebär förordnande enligl60 § att styresman vid anstalt beslutar om disciplinär åtgärd enligt 47 §, skallstyresmannens beslut lända lill efterrättelse , om denne ejannorlunda förordnar. Meddelar styresmannen förordnande enligl 47 § andrastycket 2, skall disciplinärendet underställas kriminalvårdsstyrelsensprövning / den mån inte regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,har föreskrivit annat. Dennalag träder i kraft den . 'Senaste lydelse 1984:395. Senaste lydelse 1976:506. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande;statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , ,, , R. Carisson, , , , , , Proposition om vissa ändringar i kriminalvårdslagstiftningen(decentralisering inom kriminalvården) Sometl led i statsmakternas strävanden all flytta över beslutsbefogenheter fråncentral nivå till regionala och lokala organ har regeringen i elt beslut den 24oktober 1985 uppdragit ål att utreda möjligheterna atldecentralisera vissa ärenden inom kriminalvården (jfr prop. 1985/86; 100 bil. När det gäller s.k. klientärenden angavs särskilt alt styrelsen börundersöka i vilken mån beslutanderätten kan delegeras från styrelsen lill denregionala och lokala organisationen i ärenden enligt lagen (1974:202) omberäkning av strafftid m.m. (StidL) och lagen (1974; 203) om kriminalvård ianstalt (KvaL). Somen följd av detta uppdrag har i en skrivelse den 19december 1985 hemställt om vissa ändringar i dessa lagar. Kriminalvårdsstyrelsenhar uppgett att styrelsen avser att genomföra en försöksverksamhet inom eneller elt par regioner som underlag för det fortsatta arbetet enliglregeringsuppdraget. De föreslagna lagändringarna är enligt styrelsen enförutsättning för att det planerade försöksprojektet skall kunna genomföras. Med hänsyn till alt de i skrivelsen berörda frågorna itidigare sammanhang har varit föremål för ingående diskussioner med bl. a.företrädare för personalorganisationerna på området samt regionala och lokalaorgan inom kriminalvården har jag bedömt del som tillräckligt att inhämtayttranden från justitiekanslern () och kammarrätten i . Till deltaprotokoll bör fogas skrivelsen som bilaga 1 och de båda remissyttrandena sombilaga 2 . Statsmakternahar strävat efter all flytta över beslutsbefogenheter fråncentral nivå till regionala och lokala organ. Målet är atl de cenlralamyndigheterna därigenom skall kunna använda sina resurser för uppgifter av mera övergripande slag som l.ex. frågor omverksamhetens Prop. 1985/86: 147 inriktning, utvecklingsarbete, utbildningoch rådgivning. Sådana överväganden har gjorts också på kriminalvårdensområde. Frågan har tidigare behandlats i flera olika sammanhang, bl.a. ibetänkandet (Ds Ju 1979:7) Kriminalvårdens organisation. Inomjustitiedepartementet tillsattes en arbetsgrupp med uppgift atlundersöka möjligheterna att decentralisera olika ärendekalegorier inomkriminalvården. Sedan arbetsgruppen hade gjort vissa preliminäraöverväganden uppdrog regeringen genom beslut ål kriminalvårdsstyrelsenatt på grundval av dessa närmare utreda möjligheterna atl genomföra endecentralisering inom kriminalvården enligt vissa angivna riktlinjer. När delgäller de s. k. klientärendena har i riktlinjerna som exempel på ärendetypersom skulle kunna delegeras angetts föreläggande för den som dömts lill fängelsealt inställa sig för straffverkställighet (10 § första stycket StidL), uppskoveller anstånd med straffverkställighet (12 och 13 §§ StidL) saml frågor som rörstrafflidsberäkning (20 § StidL och 39 § KvaL). Dessutom har pekats påmöjligheten att slopa systemet med obligatorisk överprövning, s.k.underställning, hos av tjänslemannabeslut om s. k.disciplinärt lidstillägg (47 § andra stycket 2 och 61 §KvaL). Av den inledningsvis nämnda skrivelsen framgår attkriminalvårdsstyrelsen planerar all genomföra en försöksverksamhet i mindreskala innan styrelsen tar slutlig ställning till vilka decenlraliseringsålgärdersom enligl dess uppfattning bör genomföras. En sådan försöksverksamhet kan emellertidenligl vad styrelsen framhåller inte påbörjas, förrän del har införts enmöjlighet till utvidgad delegering av beslutanderättenligt StidL och KvaL. I skrivelsen har därförföreslagit vissa ändringar i dessa lagar. Styrelsen har i detta hänseende hemställt dels atl det i StidLinförs elt generellt bemyndigande för styrelsen all delegera sin beslutanderätti ärenden enligl den lagen, dels all det i KvaL införs en bestämmelse som germöjlighet att till regionchef eller styresman vid anstalt delegerabeslutande-rätlen i ärenden om inräkning av strafftid vid vistelse utanföranstalt enligl 39 § KvaL och dels att del i KvaL införs etl generelltbemyndigande för styrelsen atl göra undanlag från skyldigheten alt överprövaalla beslut om disciplinärt lidstillägg enligt 47 § andra stycket 2 som harmeddelats av en tjänsteman. Innan jag övergår lill alt kommentera de olikalagförslagen närmare vill jag framhålla all frågan om en decentralisering inomkriminalvården har varil aktuell sedan lång fid tillbaka. Delta är naturiigtmed hänsyn lill all den beslutsstruktur som gäller på områdetotvivelaktigt präglas av en förhållandevis långt driven centralisering. Jag serdet för egen del som myckel angelägel atl förutsältningarna undersöks för endecentralisering i de avseenden som styrelsen har aktualiserat. Vid remissbehandlingen har kammarrätten i ställtsig positiv lill förslag. Enligt JK finns del inle några princi skäl mol tanken på en decentralisering inom kriminalvården. JK har dock, som en allmän kommentar till styrelsens framställning, anfört atl del 5 ärmindre följdriktigt om man ulan alt avvakta resultatet av den pågående utredningengör så betydande ingrepp i den gällande ordningen som styrelsen föreslår. JKanser del emellertid kunna accepteras att man inom en eller flera regionereller kriminalvårdsanstalter öppnar möjligheter atl delegera styrelsens beslutsfunktioner i den omfattning som kananses erforderlig för atl utredningsuppdraget skall kunna fullgöras. Jag kan rent allmänt settha en viss förståelse för JK;s synpunkter. Som jag ser det måste man dock idetta sammanhang beakta atl fördelningen av beslutsbefogenheter inomkriminalvårdsverket är reglerade i lag i en utsträckning sominte är påkallad enligt nuvarande normgivnings-principer och som saknarmotsvarighet inom flertalet andra liknande områden. Denna ordning medför imånga fall alt delegering kan ske fill tjänstemän som är centralt placeradeoch kan filläggas befogenhet alt fatta beslut i styrelsens namn men inte tillandra tjänstemän inom verket med samma eller högre kvalifikationer. Även medbeaktande av atl det här gäller beslut som kan ha stor betydelse för enskildahar jag mot denna bakgrund svårt att se några principiella skäl som talar mottanken på en ändrad lagstiftning som ger möjlighet alt i viss utsträckningomfördela beslutsbefogenheterna. Medhänsyn till alt det nu i ett första skede är fråga om en försöksverksamhetskulle det naturligtvis kunna övervägas alt göra de lagändringar som behövstidsbegränsade. Alternativt skulle de kunna utformas på det sättet atl detförbehålls regeringen alt fortlöpande besluta om decentraliseringensomfattning på grundval av rapporter från om utfallet avförsöksverksamheten. Rimligen måste det dock kunna anförtros styrelsen attgöra de bedömningar som här blir aktuella. En liknande ordning har tillämpatstidigare inom kriminalvården (jfr prop. 1980/81:44 s. 17). Man kan som jag serdet utgå från att, om befogenheten all bestämma om delegationens omfattningläggs i hand, de nya delegationsmöjligheterna kommerall användas på ett omdömesgillt sätt och atl styrelsen noga kommer alt följaderas tillämpning. Sammanfattningsviskan jag mot denna bakgrund inte finna några principiella hinder mol alt gåstyrelsen lill mötes. Jag återkommer i del följande fill de olika delfrågor somhar aktualiserats. Prop.1985/86: 147 3 Ärenden enligt lagen om beräkning av strafftid m. m. Mittförslag: I StidL införs elt generellt bemyndigande för kriminalvårdsstyrelsenatt överlåta sin beslutanderätt i ärenden enligt den lagen ål region- ochanstaltschefer inom kriminalvården. Ett beslut som meddelats av en tjänstemanefter delegation kan ändras av styrelsen. Kriminalvårdsstyrelsensförslag överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: Varken JK ellerkammarrätten i har haft någon erinran mot förslaget. JK har dockframhållit vikten av atl delega- tionsmöjligheten inteutnyttjas på ett sätt som minskar rättssäkerheten i de Prop. 1985/86: 147 aktuellaärendena eller föranleder ökade kostnader. Skälenför mitt förslag: Som jag redan har nämnt har regeringen uppdragit ålkriminalvårdsstyrelsen all närmare undersöka möjligheterna att delegerastyrelsens beslutanderätt i vissa ärenden enligl bl.a. StidL lill underlydanderegionala eller lokala organ. Förnärvarande ligger beslulanderätlen i ärenden enligt StidL hos kriminalvårdsstyrelsen.Dock har beträffande beslut som rör strafflidsberäkning enligl 20 § StidLinförts en generell rätt för styrelsen all övertala sin beslutanderätt tilltjänstemän inom kriminalvården. Denna delegafionsräll infördes som ettled i ett då pågående försöksprojekt att kartlägga i vilken utsträckning arbetemed strafftidsberäkning kunde decentraliseras (prop. 1980/81:44, JuU 32, rskr252). I övrigt finns emellertid ingen laglig möjlighet för kriminalvårdsstyrelsenalt delegera beslutanderätten enligl StidL. Kriminalvårdsstyrelsensbeslut enligt StidL kan gälla föreläggande för en till fängelse dömd person altinställa sig vid anstalt (10 § första stycket), begäran hos en polismyndighetom förpassning av den dömde lill anstalt (10 § andra stycket), uppskov elleranstånd med straffverkställighet (12 och 13 §§) saml beräkning av strafftid ivissa speciella situationer innan lagens förutsättningar för verkställighetföreligger (26 §). Delfinns mycket som talar för att dessa beslut lill viss del bör kunna delegeras.Det är enligt min mening ändamålsenligt att i enlighet med vad som planerasinom - ett slutgiltigt ställningslagande till delegeringensomfattning får föregås av en viss försöksverksam-hel. Klartär visserligen att en del ärendetyper av aktuellt slag kan vara mindre lämpadeför en delegering. Del skulle därför kunna övervägas all förse en ny delegeringsbefogenhetmed uttryckliga undantag för vissa typfall. Av skäl som jag berördeinledningsvis anser jag dock inle detta nödvändigt. En sådan lösning skulleockså som jag ser det innebära en väl hög delaljeringsnivå i lagstiftningen. Jagföreslår därför att det genom en komplettering av 28 § SfidL införs ett allmänt bemyndigande för att överiåla åt tjäns temän inom kriminalvården all meddela beslut i ärenden enligt lagen. Lämpligen bör därvid uttryckligen anges att sådan delegation får ske endast till regionchef eller styresman vid anstalt! I enlighet med den beslutsstruktur som gäller för kriminalvården bör sådana beslut som efter delegafion har meddelats av en tjänsteman kunna ändras av kriminalvårds styrelsen (jfr 20 §). En föreskrift av denna innebörd bör meddelas som ett nytt andra stycke i 28 § StidL, varvid i tydlighetens intresse uttryckligen bör anges att den som beslutet angår får påkalla styrelsens prövning, om beslutet har gått honom emot. Den som är missnöjd med elt beslut av en regionchef eller en styresman och som inte kan vinna rättelse genom hänvändelse till den som har meddelat beslutet skall sålunda liksom nu kunna anmäla saken till , som även självmant kan ompröva beslutet. Styrelsens beslut kan i sin tur överklagas lill kammar rätt. Det bör emellertid anmärkas alt principiellt 7 settefter alt självmant ha tagit upp ett ärende kan besluta om ändring även lillden enskildes nackdel, låt vara att detta praktiskt tagel aldrig lär förekommai praktiken. Ommitt förslag genomförs, blir de nuvarande delegationsbestämmelserna i lagens20 § obehövliga. Jag föreslår därför atl bestämmelserna i 20 § andra och fjärdestyckena upphävs. Tredje stycket i den paragrafen -som ger befogenhet för entjänsteman att vid behov besluta om ändring även i strafftidsresolulioner vilkameddelats av honom själv (se prop. 1980/81:44 s. 17) - bör stå kvar med viss redakfionelljustering. Jag vill i del sammanhanget erinra om den skyldighet att i vissa fallompröva etl beslut som föreskrivs i 27 § i det framlagda förslaget ny förvaltningslag (prop. 1985/86:80). Om del förslaget genomförs, blir ändringsbefogenhetenenligt 20 § StidL elt komplement till denna omprövningsskyldighet. Delär från allmän synpunkt angeläget all en delegering på förevarande områdekommer lill stånd. Jag vill emellertid i likhet med JK och kammarrättenunderstryka viklen av alt utnyttjar rätten till delegeringunder hänsynstagande inte bara till kostnads- och effektivitetssynpunkter ulanockså lill rätlssäkerhetsintresset. Sistnämnda intresse bör självfallettillmätas avgörande betydelse. Prop.1985/86: 147 4 Ärenden enligt lagen om kriminalvård i anstalt 4.1 Beräkning av strafftid vidvistelse utanför anstalt Mittförslag: Regeringens möjlighet atl förordna om delegation från kriminalvårdsstyrelsenutvidgas till atl omfatta även beslut som rör beräkning av verkslällighelstid ifall av vistelse utanför anstalt. Avsikten är atl öppna möjlighet för styrelsenall anförtro beslut i sådana ärenden åt regionchef eller styresman för riksanslall. Kriminalvårdsstyrelsensförslag överensstämmer med mitt bortsett från all styrelsens förslag innebärall delegering skall kunna ske även lill styresman för lokalanstall. Remissinstanserna:JK har förordat att någon ändring vad gäller beslutanderätten i dessa ärendeninte genomförs innan slutfört sill uppdrag. Kammarrätteni har inle velat motsätta sig atl förslagel genomförs. Skälenför mitt förslag: Genom regeringens decentraliseringsuppdrag har kriminalvårdsstyrelsenbl.a. anmodats att undersöka om den prövning som sker med stöd av 39 § KvaL kandelegeras. Enligt denna bestämmelse skall lid för vistelse utanför anstalt ivissa angivna situationer som vid frigång, korttids- och frigivningspermission m.m. normalt räknas in i verk-slällighetstiden, om inte särskilda skäl talar emotdel. Sådana särskilda skäl som kan föranleda undantag från huvudregeln kan t.ex. vara att den intagne missbrukat friheten genom atl begå nya brott. ärenden meddelas förnärvarande av (58 § KvaL). 1985/86: 147 Styrelsensaknar laglig möjlighet all delegera sin beslutanderätt (60 § Vidremissbehandlingen har kammarrätten som nämnts förklarat all den inle villmotsätta sig förslag. JK har anmärkt all prövningen enligl39 § KvaL har en i del närmaste bestraffningsliknande funktion som kan jämförasmed beslut om disciplinär bestraffning enligl 47 § samma lag. Förordnanden avdetta slag kan därför ha myckel kännbara verkningar för den intagne. Mot denbakgrunden har JK förordat all någon ändring beträffande behörigheten atl fattabeslut inle genomförs innan styrelsen har slutfört sitt utredningsuppdrag. Medanledning av vad JK har påpekat vill jag framhålla alt det naturiigtvis ärmyckel vikfigl atl sådana beslut som del här gäller tillkommer under former somgaranterar atl högt ställda krav på rättssäkerhet är uppfyllda. För närvarandehandläggs dessa ärenden normalt av med en byrådirektörsom beslutsfattare. Jag anser med hånsyn till rätlssäkerhetsintresset altbesluten lämpligen inte bör kunna delegeras till andra tjänstemän utanförkriminalvårdsstyrelsen än chefer för riksan-staller och kriminalvårdsregioner.Förbehålls beslutanderätten chefer på den nivån, kommer en delegering därmedatt innebära att de aktuella ärendena avgörs av tjänstemän i högretjänsteställning än vad som normall är fallet. Självfalletgäller emellertid även här att en slutlig utformning av en ändrad ordning måsteföregås av att styrelsen undersöker hur en ändrad beslutsordning fungerar ipraktiken enligl del planerade försöksprojektet. Jag vill i det sammanhangetsärskilt framhålla atl jag naturligtvis utgår från att en sådan begränsadförsöksverksamhet genomförs under betryggande överinseende från styrelsenssida. Särskilt vikligt är all styrelsen finner former för atl fortlöpande hållaberörda tjänstemän underrättade om styrelsens och förvaltningsdomstolarnaspraxis. Jag vill slutligen erinra om atl en inlagen som är missnöjd med ettbeslut som fallals efter delegation alltid kan påkalla all styrelsen prövarfrågan. Styrelsens beslut kan sedan överklagas hos kammarrätten. Minslutsals blir således atl bör ha rätt att delegera sinbeslutanderätt enligl 39 § KvaL. Detta innebär att 60 § bör ändras så atlregeringen får möjlighet atl föreskriva en delegationsrätt beträffande dennaärendekategori och atl regeringen även kan bemyndiga kriminalvårdsstyrelsenalt förordna om delegation. Om förslaget genomförs, ämnar jag föreslåregeringen en ändring i kungörelsen (1974:248) om vissa föreskrifter rörandetillämpningen av lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvalK) av innebördall beslut enligt 39 § KvaL skall kunna delegeras lill chef för kriminalvårdsregioneller styresman vid riksanslall. Alt ett beslut av en sådan tjänsteman kanändras av följer av 42 § KvalK. Jag avser att ävenbeträffande den paragrafen föreslå en justering som tydligt anger att den dömdehar rätt att påkalla styrelsens prövning. 4.2Överprövning av beslut om disciplinärt tidstillägg Mitt förslag:Kriminalvårdsstyrelsen skall ha rätt att bestämma att den nu obligatoriskaunderställningen av beslut som meddelats av en anslallschef om disciplinärtlidstillägg skall kunna underiålas när beslutet har fattats av styresmannen viden riksanstalt. 1 fråga om beslut av styresman vid lokalanstalt skall styrelsenha möjlighet atl flytta överprövningen till regionchefen. Kriminalvårdsstyrelsensförslag går ut på en generell befogenhet för styrelsen att föreskriva attunderställning ej behöver ske. Remissinstanserna:Enligt JK bör någon ändring i systemet med obligatorisk underställning i deaktuella fallen inte göras innan styrelsen slutfört sitt decenlraliseringsuppdrag.Kammarrätten i har däremot inte velat motsätta sig attkriminalvårdsstyrelsens förslag genomförs. Skälenför mitt förslag: Med stöd av 47 § andra stycket 2 KvaL kan förordnandemeddelas att inte skall räknas in i verkställighetstiden. Dettainnebär alt den intagnes strafftid l.ex. på grund av en ordningsförseelseförlängs med ett bestämt antal dagar, högst tio. Enligt 49 § KvaL begränsas denlid som genom upprepade förordnanden inte skall räknas in i verkslällighetstidentill för den som avtjänar högst en månad, för den somavtjänar mer än en månad men högst och till maximalt förden som undergår fängelse . Beslut om disciplinärbestraffning får meddelas av styresmannen vid den anstalt där den dömde ärintagen (60 § KvaL och 39 § KvalK). Ettförordnande om disciplinärt tidstillägg av detta slag kan naturiigtvis innebäramycket allvarliga verkningar för den intagne. Det är mol denna bakgrund manskall se föreskriften i 61 § som innebär atl allfidskall underställas ett sådant beslut som fattats av en styresman. Delta skallsåledes ske oberoende av eventuellt missnöje med beslutet. Underställningsförfarandeförekommer numera mycket sparsamt i för-valtningslagsfiflningen. Jag instämmeremellertid med vad JK anfört om att den typ av beslut som det här gäller måsteomgärdas med tillfredsställande rältssäkerhetsgaranfier. I konsekvens med mittställningstagande i föregående avsnitt är jag inte beredd att förorda att endecentralisering skall kunna ske i vidare mån än att underställningsförfarandetbör kunna avskaffas när beslut har fatlats av styresman vid riksanslall och attbeslut av styresman vid lokalanstalt bör kunna underställas regionchefen istället för . Jag föreslår att 61 § KvaL ändras så attregeringen eller, efter regeringens bemyndigande, skallkunna föreskriva en sådan ordning. Den planerade försöksverksamheten får visa ivilken utsträckning reformen lämpligen bör genomföras mera permanent.Självfallet gäller även beträffande dessa beslut atl de efter hänvändelse frånden dömdes sida eller på eget initiativ skall kunnaändras av styrelsen och att styrelsens avgöranden kan överklagas. Omförslaget genomförs, avser jag alt föreslå erforderliga följdändringar Prop.1985/86: 147 i 39 och 42 §§ KvalK. Jaghemställer all regeringen föreslår all anta inom jusfitiedepartementetupprättade förslag lill 1. lag om ändring i lagen (1974:202)om beräkning av strafftid m. m., 2. lag om ändring i lagen(1974:203) om kriminalvård i anstalt. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar alt genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Bilaga I Prop.