prop · G903109 · 1985-12-31 00:00:00 — Sammanfattningsviskan man särskilt när det gäller trådsändningarna säga att begreppaet rundradiosändninginte uppfyller de krav på enkelhet och tydlighet som man har anledning att ställa. Det är intemöjligt att ge tillfredsställande besked om en vissplanerad sändning är en rundradiosändning eller inte. Olägenheternahärav kan väntas bli allt större i takt med att trådsändningsverksamhetenökari omfattning. *tillkallades 1979. Som framgår av mina direktiv var dess uppgifter bl.a. attrevidera och modernisera radiolagens terminologi och att undersöka om detfanns skäl att fullt ut bibehålla tillståndskraveti fråga om rundradiosändningar. Utredningensförslag i dessa delar redovisades i slutbetänkandet(SOU 1981:19) Översyn av radiolagen. När det gälleretableringsreglerna föreslog utredningen att radiolagen skulle ändras så i fråga on rätten attsända i tråd att bara sändningar som kan tas emot "direkt av allmänheten ibostäder" skulle kräva tillstånd. Enligt utredningen borde således trådsändningartill andra lokaler än bostäder få bedrivas fritt. Utredningensmotivering för detta förslag var att man kunde firma betydande skillnadermellan trådsändningar som riktar sig till bostäder ochandra trådsändningar. Utredningen fortsatte (s. 54): Inomden senare gruppen firms ett stort antal typer av sändningarmed olika irmehåll, syfte, mottagarkrets osv. I och för sig kanman givetvis inom denna oenhetliga grupp söka fastställa vilka sändningar som med hänsyn till den grupp sändningen är avseddför skulle vara att anse som rundradiosändning. En sådan gränsdragningkan dock aldrig göras sådan att den för alla fall ter sig naturlig. Inte heller kan en sådan gränsdragninggöras sådan att det i alla situationer framstår somklart för den som avser att bedriva trådsändning huruvida den verksamhet han avser attbedriva utgör rundradiosändning eller ej. Man bör inteinföra möjlighet att från *Särskild utredare, dåvarande rättschefen pennlöv. regeringeller myndighet få förhandsbesked huruvida viss sändning är tillåten eller ejeftersan den slutliga prövningen måste göras av allmän domstol i samband riiedåtal för brott mot radiolagen. Redan derma rättsosäkerhet tcilar enligt minuppfattning för att man ska överväga huruvida även i fortsättningen en del avdessa sändningar bör kräva tillstånd. Somjag tidigare påpsekat utgör ofta trådsändning till annat än bostäder ettdistributionsalternativ bland flera. Trådsändningen fyller en uppgift som -visserligen med viss tidsförlust - kan fullgöras genom distribution ochuppspelning av t.ex. videogram, ljudband, film och brev. Som också framgått avvad jag tidigare anfört är det i många fall en mycket ringa skillnad mellant.ex. tråd-TV-sändning av ett evenemang och en videogramuppspelning av ettevenemang. För konsumenten är kanske skillnaden inte ens möjlig att uppfatta.Samtidigt är det möjligt att med ganska ringa teknisk och ekonomisk insatss.a.s. förvandla en rundradiosändning till en visning av ett videogram eller enfilm eller till en uppspelning av ett ljudband. Ett krav på tillstånd tillrundradiosändning kan ganska lätt kringgås. Enligt min uppfattning talar ävendessa omständigheter mot ett krav på etableringstillstånd. Med hänsyn tilldetta och eftersom jag inte funnit andra vägande skäl för tillståndskrav anserjag att sådana trådsändningar sor. inte är av.sedda för bostäder bör kunna fåförekaima utan krav på tillstånd. Beträffandetrådsändningar som kan tas emot i bostäder diskuterade utredningen möjlighetenav etableringsfrihet för t.ex. tillfälliga sändningar över mycket småante.nnsystem. Utredningen avrådde dock från lösningar av det slaget, bl.a. medhänvisning till att de lätt skulle leda till gränsdragningssvårigheter ochrättsosäkerhet. Närdet gäller terminologin i rädiolagen föreslogs att begreppet rundradiosändningskulle utmönstras helt; i stället ville utredningen att etableringsreglernaskulle anknyta till uttrycken radiosändningar som är avsedda att tas emot"direkt av allmänheten" resp. trådsändningar som kan tas emot"direkt av allmänheten i bostäder". Ordet"allmänheten" i radiolagens föreslagna lydelse borde enligtutredningen förstås på ett sätt scm stämner överens med normalt språkbruk ochha samma huvudsakliga innebörd som i bl.a. den förvaltningsrättsliga ochupphovsrättsliga lagstiftningen. Utanför allmänhetsbegreppet borde därför barafalla sådana kretsar som enligt gängse kriterier är att anse om i verkligmening slutna. En sluten krets borde m.a.o. aldrig kunna hänföras tillallmänheten. Utredningentog särskilt upp allmänhetsbegreppet i samband med trådsändningartill bostäder. Därvid yttrades (s. 77 f): Iförarbetena till radiolagen anfördes specialtelevision förbostadsområden eller stadsdelar som exempel på sändningarsom måste anses vara avsedda för allmänheten. Såscm utgången i det s.k. Skönstaholmsmålet (se ävenavsnitt 2.6.2) visar kan en saklig bedömning emellertid inte stanna vid ett sådantgenerellt konstaterande. Frågan on en kabelsändning i ett bostadsområde är attanse som avsedd för allmänheten eller för en sluten krets måste självfalletprövas enligt gänse kriterier i varje särskiltfall. Avvägningen får enligt vad som har berörts i detföregående ske med hänsynstagande till såvälmottagarkretsens omfattning som dess samhörighetsgrad, dvs. styrkan i dess intressegemenskap.Bedömningen kan alltså sägas irmefatta två moment, ett kvantitativtoch ett kvalitativt. Momenten torde få vägas mot varandra - ju starkare en gruppsgemenskapsband är, detso större omfattning av gruppen torde kunna accepteras,innan den måste anses ha passerat gränsenmellan sluten krets och allmänhet. Mottagarkretsenfår inte vara alltför stor. En centralantennanläggningkan, som nämnts, omfatta allt från enenstaka fastighet med ett fåtal lägenheter eller ett mindre småhusonråde tillstora bostadsområden med tusentals hushåll.Enbart det förhållandet att de presumtiva mottagarna av en sändningbor incm sanma bostadsonråde eller är hyresgäster i samna fastighet kan i och för siginte anses innebära en sådan intressegemenskap att de utgör enverklig sluten krets. Ju större området är - eller rättare ju fler hushåll det omfattar - desto svårare blirdet att betrakta invånarna som en sluten krets, även om det.ex. sedan gammalt är medlemmar i en gemensair. boendeföreing somarrangerar sändningen. Invånarna i en stadsdel av ordinär storlekmed några kilometers diameter torde aldrig kunna anses utgöra ensluten krets. Sändningar ph sådana distanser får i stället hänföras tillområdet för närradio och när-TV. Detgemensamma intresset får givetvis inte bestå i enbart att ta del av sändningenutan det måste röra sig om en påtaglig intressegemenskap av annat slag. Den skallmed andra ord grunda sig på helt andra förutsättningar och ha uppkoimit oberoende av deteventuella gemensamma intresset att lyssna på eller se sändningen.En förening san har bildats enbart för sändningsverksamheten eller med denna som huvudändairiål kanalltså inte accepteras. Utredningenhänvisade i det samnanhanget också till de tre avslutande styckena i HD:s dom i Skönstaholmsmålet (seovan s. 78), Vidarebehandlade utredningen vad som borde förstås med "bostäder". Därvidredogjordes för vad som menas med bostad i olika författningar,bl.a. 12 kap. jordabalken, 4 kap. 6 § första stycket (straffbudet mot hemfridsbrott) och 46 s byggnadsstadgan (1959:612). Liksomjordabalkens definition av bostadslägenhet ansåg utredningen att uttrycketbostäder i radiolagen inte borde omfattci exenpelvis hotellrum eller rum påvårdinrättningar av olika sléig. I andra fall, där varaktigheten i vistelsen ioch för sig kan vara starkare, t.ex. ålderdomshem och institutioner av olikaslag där märmiskor vistas långa tider, kurxae det enligt utredningen diskuterasom det inte är fråga om bostäder. Utredningen stannade dock för att inte hellert.ex. ålderdanshem eller långvårdsinrättningar torde anses som bostäder iradiolagens mening. Med bostäder borde således eräast avses vad som i allmäntspråkbruk betecknas som sådana, dvs. främst villor, hyreslägenheter,bostadsrättslägenheter och fritidsbostäder. Flertaletremissinstanser tillstyrkte eller läm.nade utan erinran utredningens förslagatt liberalisera etableringsreglerna för trådsändningar. De invändningar somgjordes grundades i h'jvudsak på farhågor för utvecklingen av enkoranersialiserad kabel-TV-verksamhet och följderna därav för bl.a. ställning. Förslagetatt ha koncessionstvång bara för trådsändningar av program som kan tas emotdirekt av allmänheten i bostäder tillstyrktes eller lämnades utan erinran avjustitiekanslern (), hovrätten för Ö-/re , ,statskontoret, , i ,yttrandefrihetsjtredningen, u{3phovsrättsutredningen (Ju 1976:02), Svenskakomnunf or bundet. , Tjänsterrannens (), , (),Konstnärliga och , Svenska Artisters ochMusikers (), frikyrkoråd/De fria kristnasarriundens råd (SFR/SAMRAD) ,och . Förslagetavstyrktes av i (ID) , Lantbrukarnas riksförbundoch Centralorganisationen SAOO/SR. ansåg att en uppmjukning av etableringsreglerna skullekunna äventyra koncernens möjligheter ätt fullgöra uppdraget som ett företag iallmänhetens tjänst. W betonade särskilt risken för kommersialisering av enfri kabelsändningsverksamhet och att den förSveriges Radio skulle innebära en konkurrens pk olika villkor. Närradiokoranittén (U1978:11) fann det vara en komplikation med förslaget att det kunde räcka medytterst begränsade tekniska arrangemang för attkoppla in en trådsändning från ett möte eller sportevenemang direkt pk hushållsnätet, dvs.till bostäder, särskilt om evenemanget överförs samlingslokal i ett bostadsområde. Förslagettill ändrad terminologi i radiolagen lämnades utan erinran av de flesta remissinstanserna.Några instanser hade emellertid synpunkter på de föreslagna ändringarna. Beträffandedet föreslagna radiorättsliga allmänhetsbegreppet uttalade hovrätten för ÖvreNorrland att det i många fall fortfarande kommer att vara osäkerthuruvida en sändning är tillståndspliktig eller ej. Enligt hovrättentorde dock begreppet allmänheten knappast kunna få en tillräckligtexakt definition i radiolagens text utan man måste sannolikt nöja sigmed att ge begreppet en i saitmanhanget rimlig tolkning med ledning avkommentarerna till lagändringen. Televerketuttalade sig för att begreppet rundradiosändningskulle bibehållas i lagtexten för att beteckna dekoncessionspliktiga sändningarna. Verket anförde bl.a.att internationella hänsyn motiverade detta. Närradiokcmmitténdiskuterade utredningens uttalanden rörande uttrycket bostäder, särskiltatt ålderdomshem och långvårdsinrättningar inte borde anses som bostäder iradiolagens mening. Utredningensynes här stödja sig pkdefinitioner som blivit lätt föråldradeoch som inte tar hänsyn till de nya boendeformer för äldre somblivit vanliga . "pensionärshotell" eller"bostadshotell" har i många koranuner ersatt ålderdomshemmen i varje fallsom begrepp för nybyggen. Dessa bostadsformer ger hyresgästen möjlighetatt i anslutning till en institution ha egen lägenhet på ett mermarkerat sätt än piå de gamla ålderdomshemnen och ha tillgång tillkollektiv service. Närradiokoranittén menadeatt uttrycket bostäder i radiolagen även borde omfatta sådanaboendeformer. Somdet sägs i mina direktiv har radiorättsutredningens förslag i slutbetänkandetinte lett till lagstiftning. Iavsnitt 3.1.2 har nämnts att yttrandefrihetsutredningen i betänkandet(SOU 1983:70) yttrandefriheten föreslår att detskall införas en särskild yttrandefrihetsgrundlag (YGL) vid sidan avTF för yttranden som görs offentliga i bl.a. program i eter- och trådsändningar. YGLföreslås ge varje svensk medborgare och varje svenskjuridisk E>erson rätt gentemot det allmänna att bedriva verksamhet för "sändningtill allmänheten av ljud, bilder eller text genom, tråd".YGL slår således fast en principiell sändningsfrihetför var och en oavsett om det är fråga on trådsändningar till bostäder eller andra trådsändningar. Sonmotivering för förslaget anför utredningen att dagens teknik och än mermorgorrfagens ger starkt ökade sändningsmöjligheter pktråd och att en sändningsfrihetdå följer av utredningens principiella sT) på yttrandefriheten. Utredningenanför emellertid att även om sändningsutrymmet blir stort,kommer det att behövas praktiska arrangemang för attt.ex. ordnasändningstider, undvika kollisioner och lösa eventuella köproblem.Sådana regler kan enligt utredningen tillkomna med stöd av2 kap. 13 § tredje stycket RF och innebär följaktligeninte någon begränsning avsändningsfriheten. För två i YGLangivna ändamål bör det dock enligt utredningen öppnas för begränsningarav sändriingsfriheten genom lag. Den ena öppningen avser att främja"allmänhetens tillgång till sändningar av dagshändelser". Förslagettar sikte på möjligheterna för att fullgöra sins.k. Genom det andra föreslagna inskränkningsändamålet villutredningen möjliggöra ingripanden mot "fortsatt sändning avett utbud som är ensidigt inriktat p»å våldsframställningareller pornografiska skildringar", prövnigen av om någon har distribuerat sådanaprogram bör enligt utredningen ske i former som ligger så nära deyttrandefrihetsrättsliga san möjligt. Endast JK bör ha rätt att tainitiativ till prövningen, vidare bör denna äga rumunder medverkan av jury. Avdeprtementspromemorian (Ds Ju 1985:4) Remissyttranden överyttrandefrihetsutredningens betänkande (SOU 1983:70) Värnayttrandefriheten framgår att förslaget om sändningsfrihet i fråga om trådsändningarhar fått ett ganska blandat mottagande. Engrupp instanser tillstyrker förslaget, bl.a. i , SFR/SAMRAd, (), , och ,Radio- och Hemelektronikleverantörer och . Andrainstanser hänvisar till det till massmediekoramittén (U1982:07) lämnade utredningsuppdraget, såsomstatens kulturråd, radionämnden, fyra ledamöter i , (), , , , , och . Entredje grupp remissinstanser förespråkar någon form av koncessionssystem,. Så gör bl.a.statens ungdomsråd (majoriteten) , närradiokoranittén,utredningen (U 1983:02) om videogram för döva, i , (majoriteten), TCO och SJF. 9 1985/86. Förslaget att sändningsfriheten skall få begränsas genomlag om det sker för att främja allmänhetenstillgång till sändningar av dagshändelser tillstyrks av rad:lonämnden,. , , SFR/s;>MRAd,FS, SJF, SFF och . Förslaget avstyrks av JK och . Förslaget att det skall gå att ingripa mot fortsatt sändning av ett utbud som är ensidigt inriktat på våldsframställnigar eller pornografiska skildringar tillstyrksav JK, , närradiokcmmittén, , , SFR/SAMRAd,FS och .. Som nämnts i kap. 3 är yttrandefrihetsutredningens förslag f.n. föremål för beredninginom med sikte påen lagrådsremiss . Avslutningsvis skall jag i dstta avsnitt nämna något om övervägandena ochförslagen i massmediekoramitténs betänkande(SOU 1984:65) Via satellit och kalsel. Det ärju detta betänkande sotr. ligger till grund för lagen (1985:677) om, lokala kabelsändningar. Massmediekorcrrdtténfann det vara mest ändamålsenligt att som grund förkabelsändningsverksamheten ha ett systemmed tiUståndsgivning av offentlig myrxäighet. Kaim:Ltténinstämde således inte i yttrandefrihetsutredningens förslag Inträffandetrådsändningarna om en principiell sä-ndningsfrihetgentemot det allmänna för var och en. De principiella skälenför kcmnitténs bedömningsynes kunna samnan-fåttas sålandc. Ävenom den tekniska utvecklingen kan korana att medge starkt ö'-:ade sändningsmöjlighter i tråd,kommer främst ekonomiska faktorer att ledatill att det inte blir några avgörande praktiska skillnader mellan trådutnyttjande och eteranvändning. Med hänsynhärtill kan de tekniska skillnadernamellan eter och tråd inte anses väga så tungt attde motiverar säidningsfrihet i tråd när det intear möjligt med sä.ndningsfrihet i etern. sändningsfrihet i tråd skulle vidare i första hand vara en frihet förden som äger trådnätet. Ägaren skulle fåett tekniskt distributionsmonopol och därigenomkunna begränsa andras yttrandemöjligheter kraftigt. Visserligen skulle det vara möjligt att i lag ålägga nätägaren att ställanätet till förfogande föralla som vill sända utan avseende på sändningarnasväntade innehåll. Att överlämna detta slags beslutsfattande åt nätägaren skulle dock inte vara lämpligt; besluten om kabelnäts användningi vissa avseenden borde hellre fattas av ett särskilt organ. Ehuru massmediekoramitténsåledes i princip förordade ett koncessionssystem på kabelsändningsområdet, delade dock kaimittén radiorättsutredningensuppfattning att tillståndskravet borde begränsas till sändningarsom kan tas emot i bostäder. De i några remissyttranden över radiorättsutredningens förslag framfördainvändningarna mot etableringsfrihet ifråga om trådsändningartill andra lokaler än bostäder var enligt kcnmittén inte av den arten att de motiverade någon annan lösning än den som radiorättsutredningenhade stannat för. Vad gäller trådsändningartill bostäder var rrassmediekatmitténs utgångspunktatt koncessionstvånget borde gälla sändnigar sar,riktar sig till allmänheten. Med uttrycket allmänheten menade kaimittén - i överensstämmelse med vad som torde vara normalt språkbruk -en öppjenoch obeständ krets av personer. Kaimittén förklarade attden i väsentliga delar kunde ställa sig bakom vad radiorättsutredningen hade sagt om uttrycket allmänheten i samband med trådsändningartill bostäder. Emellertid förordadekonmittén en öppnare hållning än radiorättsutredningeni fråga om sändningar i smånät. Kaimittén framhöllatt uttryck som allmänheten och sluten krets är ganska vaga. Kommittén föreslog därför att trådsändningar somnår högst 50 bostäder alltid skulle få bedrivas fritt. Tillståndsplikten ifråga om sändningar till störremottagarkretsar än 50 bostäder borde enligt komo-iittén anknyta till begreppet rund- Komnittén hänvisade i det sammanhanget bl.a. till utgången i Skönstaholmsmålet. Detvar således inte kommitténs mening att ersätta begeppet rundradiosändningmed gränsen 50 bostäder utan bara att man i fråga om sändningartill 50 eller färre bostäder utan vidare skulle kunna fastslå att sändningarnainte krävde tillstånd. 4.1.3 Lagen (1985:677) an lokala kabelsändningar Lagen(1985:677) om lokala kabelsändningar grundar sig san nämnts I vissa avseenden avviker dock lagenfrån vad som föreslogs av konmittén. är av den karaktären att jag har anledning att härredovisa dem. För det förstainnebär kabelsändningslagen i motsats till massmediekoranitténs förslag attdet i princip krävs tillstånd även för sändningar till andra lokaler än bostäder.Detta frångående av konmittéförslagethar i regeringens proposition till motiverats på följande sätt av föredragandestatsrådet (prop. 1984/85:199 s. 30): Konmittén föreslår atttillstånd inte skall krävas för trådsändning som inte riktar sig till bostäder utanbara till lokaler. Förslaget syftar bl.a. till att tillgodose önskemål om attkunna direktsända från t.ex. idrottsevenemang eller gudstjänstertill särskilda lokaler på andra orter. Jag kan instämma i atten sådan förändring vore önskvärd. En konsekvens av kommitténs förslag äremellertid att de regler för innehållet som kommittén föreslår skall gälla för kabelsändningarinte koraner att gälla för sådana sändningar till lokaler. Regeringen har i enproposition (prop. 1984/85:116) bl.a. föreslagit en ändring av biograf förordningen. Ändringeninnebär att samma regler i fråga om förhandsgranskning som gäller föroffentlig förevisning av biograffilm skall gälla föroffentlig förevisning av videogram. Om massmediekaimitténs förslaggenomfördes skulle vi koima i en situation där reglerna föroffentlig återgivning av ett och samma program skulle varamycket olika beroende på om det var fråga orr, filmvisning eller up,Dspelning av videogrameller on. Också gränsdragningen mellan uppspelning av videogram och trådsändningskulle då kunna ställa till svårigheter. En sådan konsekvens kan enligt min mening inte godtas.Jag är därför inte beredd att nu frångå kravet pä tillstånd för trådsändningartill lokaler. För detandra innebär kabelsändningslagen i förhalande till koimittéförslagetoch även propositionen att det skett en viss 12 ändring av den undre gränsen för tillståndspliktennär det gäller sändningar till bostäder. Ipropositionen föreslogs i principiell överensstämmelsemed kaimittébetänkandet att kravet p>å tillstånd för trådsändningartill bostäder bara skulle gälla sändningarsom når fler än 50 bostäder. På hemställan av (KU 1984/85:37) harriksdagen ändrat detta till "cirka femtio" bostäder. Ställningstagandethar som bakgrund ett motionsyrkande (c) om att kravet pk tillstånd inteskulle gälla kabelnät med högst 250 anslutna hushåll. KU yttrade i fråga om denundre gränsen för tillståndsplikten följande (s. 13 f): Utskottetvill påpeka att förslaget om en höjning av undre gränsen för tillståndspliktenfrån 50 bostäder som bygger på massmediekonmitténs förslagtill 250 bostäder hänger nära samnan med begreppet rundradiosändningenligt radiolagens definition. I uppdraget till den särskildeutredaren som skall göra en översyn av den radiorättsliga lagstiftningen skalläveningå att överväga hur gränsen mellan tillståndspliktiga och icke tillståndspliktigatrådsändningar länpligen bör dras. Med hänsyn bl.a. härtill anser sig utskottet inte böra föreslå en ändring avlagförslaget i denna del och avstyrker alltså notionen i häraktuellt avseende. I fråga om den föreslagna gränsen cm 50 bostäder anser utskottet attdetta antal bör ses som en allmän riktlinje vid tillståndsprövningenoch att kabelnämnden om så är befogat tilläupar bestänmelsen flexibelt. Utifrån dessa övervägandenhar gjort en justering av lagtexten beträffandeden undre gränsen för tillståndsplikten. Hurkabelsändningslagen i det nu behandlade hänseendet bör förstås förefalleri och för sig kunna diskuteras. Lagtextens ordalag -"cirka femtio bostäder"- får dock i första hand anses innebära att också vissa sändningarsom når fler än 50 bostäder får bedrivas fritt, även on de är attanse som rundradiosändningar. - Jag skall återkoimatill den här frågan i avsnitt 4.3.3. Imina direktiv framhålls i det här avseendet att översjTien börresultera i följande: - Tillstår«3 bör inte krävas för trådsändningartill t.ex. kunderna på ett varuhus, patienterna på ettsjukhus eller gästerna på ett hotell, liksom inte heller till passagerare pk olikafärdmedel. - Alla direktsändningari tråd från idrottsevenemang, gudstjänster,massmöten och andra liknande evenemang till annat än bostäder bör varafria från krav pk tillstårxä och särskilda regler för sändningarnasinnehåll. Däremot bör innehållsregler kunna göras gällande för andraslag av sändningar till offentliga lokaler. - När det gäller trådsändningartill bostäder bör dessa omfattas av ett principiellt krav på tillståndoavsett om bostäderna innehas med äganderätt,hyresrätt eller bostadsrätt. Det uttalas att ett sådanttillståndskrav får anses gälla . Detligger utanför mitt uppdirag att överväga en så långtgående förändring ifråga om rätten att sända i tråd som den som yttrandefrihetsutredningen har föreslagi.t.Yttrandefrihetsutredningens betänkande bereds f.n. som jag nämnt inom,och det är således som ett resultat av det arbetet som ställningstagandenatill utredningens förslag bör ske. Jaghar i stället att grunda mina överväganden på de bedömningarsom gjort genom att anta lagen om lokala kabelsändningar.Detta betyder att den principiella utgångspxmkten för mig måste vara att det även i fortsättringen,åtminstonetills vidare, skall krävas tillstånd av offentlig myndighet för att få sändaIjudradio- och TV-program i tråd till allmänheten. 4.3.2 Sändningar till andra lokaler än bostäder Detnuvarande koncessionstvånget pk radio- och är som framgått knutettill att sändningen är att anse som Den tidigare framställningen har också visat följande.Begreppet rundradiosändning medför i praktiken att trådsändningartill andra lokaler än bostäder i rätt betydande grad får bedrivas fritt, medanmotsatsen gäller i fråga om sändningar till bostäder. Tvåoffentliga utredningar -radiorättsutredningen och massmediekoranittén 1984 -har ansett att denna skillnad skall markeras ytterligare.