prop · G90323 · 1985-12-31 00:00:00 — Något skäl för ensådan generell höjning av straffvärdet för de många typer av brott, som här äri fråga, har inle andragits i remissen. Därtill kommer att en extra repressiv sanktionför den brottslige själv rimligen inte kan betecknas som en sär- skildrättsverkan av brottet. Lagrådet kan inte biträda den föreslagna Prop.1985/86: 23 regleringen i det hänseende som berörts. Fråganhur ett särskilt straffrättsligt ansvar för företag - såväl fysiska somjuridiska personer - skall utformas har övervägts under åtskilliga är. Ensystematisk svårighet har därvid befunnits vara hur man skall kunna konstmeraen ansvarsregel för juridiska personer, eftersom brott defini-tionsmässigt ärgärningar, dvs. en form av mänskligt handlande som utförts uppsåtligen eller,i vissa fall, oaktsamt. De enda sanklionsformer som f n. kan användas motjuridiska personer i deras egenskap av företagare är de s. k. sanktionsavgiftema,vilka gäller klart begränsade rättsområden, och regler om förverkande. Bland degenerella reglerna om förverkande märks särskUt bestämmelserna i 36 kap. 3 a §brottsbalken som infördes . Någon form av straff för juridiska personerfinns däremot inte f n. Innebördenav det remitterade förslaget 1lagrådsremissen föreslås nu en ny typ av sanktion mot företag (näringsidkare),benämnd företagsbot. Den gäller samtliga typer av näringsidkare, aUtså såvälfysiska som juridiska personer. Den skall gälla alla typer av brott som kanbegås i näringsverksamhet; fräga kan alltså vara inte bara om brott sombestraffas enligt utan också om brott som skall bestraffas enligt s,k, specialstraffrättsliga bestämmelser. Företagsbot föreslås kunna utdömasbåde för brott som medfört eller kunnat medföra ekonomiska fördelar och förbrott som ej har en sådan karaktär av vinningsbrott. Den enda begränsning i deföreslagna reglernas räckvidd som föreslås är att fråga skall vara om brott somär av allvarlig karaktär. Företagsbol kan utgå oavsett om brottet begåtts avnäringsidkaren själv om denne är en fysisk person, någon ställföreträdare förnäringsidkaren om denne är en juridisk person, någon anställd elleruppdragstagare. Företagsboten föreslås alltså fä en generell räckvidd. Den äravsedd att utgöra ett komplement till redan existerande bestämmelser om straffoch förverkande samt tUl reglerna om de s. k. sanktionsavgifterna. Syftetmed företagsboten anges i lagrådsremissen vara att näringsidkarna skall förmåsalt på ett effektivare sätt övervaka att gällande föreskrifter efterlevs inomföretagen. Enligt vad som anges i lagrådsremissen bör denna sanktionsformutformas så att den innefattar ett påtagligt av de aktuellanäringsidkarna och effektivt eliminerar de vinstintressen som kan ligga bakombrotten. Föratt undvika förut antydda systematiska svårigheter har företagsboten renttekniskt konstruerats inte som elt straff för ett brott utan som en särskildrättsverkan av brott av väsentligen samma principiella utformning somförverkande enligt 36 kap. 3 a § . Den reella innebörden av företagsbotenär emellertid trots detta - enligt vad som anförs i det följande - i huvudsakett straff för ett brott och i vissa fall uteslutande ett straff 6 1985/86. 1985/86:23 Företagsbotenskall utgå i pengar med lägst och högst 3000000 Ifråga om brott som medfört eller kunnat medföra ekonomiska fördelar förnäringsidkaren anges i motiveringen i lagrådsremissen vissa riktlinjer för hur företagsbotenbör bestämmas. Innebörden av departementschefens förslag beträffande denna typav brott torde vara i huvudsak följande: Företagsboten skall normalt utgå meddels vinstbeloppet utan avdrag för därå belöpande inkomstskatt (del s.k. vinsteliminerandeelementet) och dels ett särskilt påslag motsvarande av vinstbeloppet(det s. k, klandrande eller bestraffande elementet). Uppgår vinstbeloppet tillminst förutsätts att vinstbeloppet skall förklaras förverkat enligt t.ex. 36 kap. 3 a § och att företagsboten skall utgå endast med detbestraffande elementet, dvs.i normalfallet av vinstbeloppet. Harnågon ekonomisk fördel inte uppkommit men hade en ekonomisk fördel kunnatuppkomma om brottet inte hade upptäckts, föreslås att företagsboten skall utgåmed endast det bestraffande elementet, bestämt i normalfallet till 50 procentav den vinst som hade kunnat uppkomma. I frägaom de brott som inte medfört eller kunnat medföra ekonomiska fördelar innebärdepartementschefens förslag att allmänna principer för straffmätning skalltillämpas. Vidbestämmande av företagsbotens storlek bör enligt departementschefen generelltgälla bl.a. alt det "finns anledning alt Usla stor vikt vid i vilken gradföretaget som sådant kan klandras för det inträffade liksom vid i vad månbrottet har varit ägnat att tjäna dettas intressen". Detbelopp som utgår i företagsbot skall enligt lagrådsremissen inte bli avdragsgiUtvid inkomsttaxering. Detanförda ger vid handen att företagsboten är avsedd att ha en klart bestraffandefunktion. I många fall kommer den också att få enbart en bestraffande funktion.Detta gäller i alla fall då inte har uppkommit eller då vinningöverstigande föreligger. I de fall då understigande 3000000kr föreligger, kommer den bestraffande funktionen, dvs.den del av företagsbotensom överstiger den gjorda vinsten efter avdrag för därå belöpande inkomstskattatt dominera. Den bestraffande funktionen torde i sådana fall schablonmässigtkomma att omfatta mer än två tredjedelar av hela företagsboten på sätt framgårav följande exempel som bygger på reglerna om inkomstbeskattning av svenskaaktiebolag: Vid ett vinstbelopp av uppgår inkomstskatten till 52000kr. Nettovinsten efter skatt blir alltså . Det vinsteUminerandeelementet av företagsboten enligt förslaget uppgår till , dvs. till52000 kr högre belopp än netto efter skall. Del bestraffande elementet av företagsbotenenligt förslaget uppgår i normalfallet lill . EnHgt förslaget skulle alltsåföretagsboten i detta fall utgå med eller med mer än detbelopp som återstår av vinstbeloppet efter därå belöpande inkomstskatt. Huvudregeln om företagsboti 36 kap.7 § första stycket har givits en så generellutformning att en tillämpning därav i många fall skulle kunna leda till orimligaresultat. I lagrådsremissen föreslås därför vissa Som motiv för en av dessa anförs bl, a. att syftetmed företagsbotenytterst är att bidra lill att man pä ett effektivare sätt skall Prop. 1985/86:23 övervaka regelefterievnaden i förelagen. Bl.a. med hänsyn härtill anser departementschefendet vara naturligt att ett företag skall "undgå" företagsbol om manfrån ledningens sida har uppfyllt de krav som i den delen kan ställas eller omomständigheterna annars är sådana att företaget inte rimligen kan klandras fördet inträffade. I den föreslagna lagtexten (36 kap. 7 § andra stycket 2) hardetta uttryckts så att huvudregeln om företagsbot inte gäller "omnäringsidkaren gjort vad som skäligen kan krävas för att förebyggabrottsligheten". TUIhuvudregeln om företagsbot knyts även det undantaget att regeln inte skallgälla "om det annars skulle vara uppenbart oskäligt att ålägga företagsbot"(se 36 kap. 7 § andra stycket 3). Undantag får göras även i den formen attföretagsbot efterges eller nedsattes (36 kap. 11 §). Detta "får" ske"om det finns särskilda skäl". Som ett exempel på sådana särskildaskäl anges i lagtexten "påföljd för brottet som ådöms näringsidkareneller företrädare för denne" (punkt 1) och "annan betalningsskyldigheteller särskild rättsverkan för näringsidkaren som brottet medför" (punkt2). Enligtvad som anförts i det föregående kommer förelagsbot att kunna utdömas vid allatyper av brott inom näringsverksamhet. Detta innebär att företagsbot kanaktualiseras i en stor mängd situationer av skilda slag. Varken i detbetänkande (Ds Ju 1984; 5) av kommissionen mot ekonomisk brottslighet somligger till grund för lagrådsremissen eller i remissyttrandena överbetänkandet eller i lagrådsremissen finns material som gör det möjligt attöverblicka och analysera dessa olika situationer. Vad som finns är enbartteoretiskt hållna uttalanden om några få brottstyper. Däremot finns inte någonsystematisk genomgång av aktuella brottstyper. Denna brist är särskUtbesvärande beträffande det myckel stora antal, vitt skilda brottstyper inäringsverksamhet som inte inneburit ett "åsidosättande av de särskildaskyldigheter som är förenade med verksamheten" (36 kap. 7 § förstastycket) utan endast "annars är av allvarligt slag"; under denna formuleringkan hänföras så vitt skilda brott som exempelvis stöld, bedrägeri,rattfylleri, vårdslös körningoch vållande till annans död. Jag konstaterardärför att det i ärendet inte finns det underlag som oundgängligen behövs föralt lagstiftaren skall kunna avgöra om de föreslagna reglema -vilka enligt vadsom anfördes innefattar betydande principiella nyheter ~ verkligen kaneller bör tillämpas i alla de skilda typer av situationer som de enligt sinordalydelse omfattar. Det finns inte heller underlag för att bedöma omförslaget är så utformat att lagen kan antagas tillgodose de angivna syftenaunder tryggande av kravet på rättssäkerhet för den enskilde. Det är inte enuppgift för lagrådet att komplettera utredningen i här angivna hänseenden. Denomständigheten att man i lagrådsremissen till huvudregeln om företagsbotknutit regler om betydande undantag kan inte utgöra grund för att acceptera eltmindre vederhäftigt underlag än som brukar krävas för lik- Prop.1985/86: 23 nande regler om så aUvarliga sanktioner mot enskilda. Dettagäller alldeles särskilt då undanlagsreglerna givits ett mycket oklartinnehåll. Ianledning av del sätt på vilket förslaget lill företagsbot utformats vill jagredan här anföra följande: Företagsboten har visserligen tekniskt konstrueratsinte som ett straff i vanlig mening ulan som en särskild rättsverkan av brottsom har begåtts av näringsidkaren, om han är en fysisk person, eller av någonannan. Som redan anförts kommer emellertid företagsboten att i allt väsentligtfungera som ett straff för ett brott som består däri att näringsidkarenantingen själv har begått ett annat brott i sin verksamhet eller för att haninte - enligt lagförslagets ordalydelse - "gjort vad som skäligen kankrävas för att förebygga" att någon annan begått ett annat brott inäringsverksamheten. Den valda tekniska lösningen - särskild rättsverkan avbrott - är, med de allvarliga brister i utformningen som jag påtalar i dettayttrande, ägnad att för de enskilda som förlitar sig pä lagtextens utformningdölja att det i realiteten är fråga om straff för ett brott av angivetslag. Det finns också anledning anta att den valda tekniken, i förening med denbristfäUiga utformningen, kan leda lill en osäkerhet vid rättstillämpningen. allmänna motiveringen har departementschefen uttalat att den valdakonstruktionen, särskild rättsverkan av brott, framstår som den enda tänkbara"om man inom överskådlig tid skall kunna finna en lösning på de angelägnaproblem som här är aktuella". Även om denna åsikt troligen är riktig, kanden brådska som uttalandet också antyder inte utgöra något godtagbart försvarför alt den valda utformningen gjorts bristfällig på sätt jag kommer att ange idet följande. Det hade självfallet varit möjligt att med godtagbar klarhet ochrättssäkerhet utforma den föreslagna sanktionen som en särskild rättsverkan avbrott. Dei lagrädsremissen föreslagna bestämmelserna, främst huvudregeln i 36 kap. 7 § första stycket jämförd med undantagsregeln i andra stycket 2 i samma paragraf, innebär bl. a. att näringsidkaren vid hot om elt mycket strängt straff åläggs en förpliktelse att förebygga brottslig het inom sin näringsverksamhet. (I detta och det närmast följande stycket bortses från de fall då näringsidkaren eller hans ställföreträdare personli gen begått det brott som kan föranleda företagsbot.) Av den föreslagna formuleringen av lagtexten - som är tillämplig på en mängd olika slag av situationer och som gäller alla som är verksamma inom företaget oavsett vilken ställning däri de intager går inte att utläsa vilka förebyggande åtgärder som samhället vid nämnt ansvar kräver av näringsidkaren. Inte ens den som uppriktigt strävar efter att håUa sig inom lagens råmärken kan med tillräcklig grad av säkerhet förutse tillämpningen av förevarande lagregler; han får.inte något tiUfredsställande besked om vilka förebyggan de åtgärder som samhället kräver av honom i skilda situationer för att han skall undgå sanktionen. Vidare är att märka att det i lagtexten inte angetts vem inom en juridisk person som genom försummelse att vidtaga förebyg gande åtgärder kan ådraga näringsidkaren företagsbot. De till föreskrifter na knutna motivuttalandena är så allmänt hållna att de inte ger någon konkret vägledning för de skilda fall där regeln kan aktualiseras, 84 Att knyta den föreslagna sanktionsregeln som haren generell räck- viddi den meningen att den är tillämplig på ett mycket stort antal vill Prop.1985/86:23 skilda situationer och som har en klart bestraffande funktion avallvarlig karaktär - till en så diffust angiven skyldighet inger mycket storabetänkligheter. Såsom förslaget utformats uppfyller det inte de krav pårättssäkerhet som måste ställas. Eftersom de föreslagna reglerna, enligt det anförda,ger en bristfällig information om vad som krävs i fråga om förebyggandeåtgärder, kommer reglerna inte heller att fylla den avsedda funktionen att fåförelagen att verka för att gäUande föreskrifter följs inom deras verksamhet.Slutligen kommer ett så utformat förslag att leda till betydande svårighetervid tillämpningen. Dennärmare innebörden av den föreslagna skyldigheten för näringsidkaren attförebygga brott inom sin näringsverksamhet påverkas även av de fömt redovisadereglerna om undantag i 36 kap. 7 § andra stycket 3 och II §brottsbalken. Tyvärr har även dessa, som framgår av den tidigare redovisningen,givits ett oklart och alltför allmänt innehåll. De ger därför den enskilde -även om han uppriktigt eftersträvar att vara laglydig - inle tiUräckligt säkervägledning. Inte heller är det möjligt att förutse tillämpningen av dessaundantagsregler i det enskilda fallet. Hur skall exempelvis den enskilde kunna fömtsenär en domstol finner det uppenbart oskäligt att företagsbol utdöms? Vidangivna förhållanden har rättssäkerhetens krav inte tillgodosetts. Denföreslagna utformningen av huvudregeln i 36 kap. 7 § första stycket brottsbalkenoch av undanlagsregeln i andra stycket 3 (undantaget på gmnd av uppenbaroskälighet) innebär också att lagstiftaren överlämnar liU rättstillämpningenatt fullgöra uppgifter som ankommer på lagstiftaren själv. Enligt en vedertagenlagstiftningstradition bmkar nämligen i generella straffreglertillämpningsområdet uttryckligen anges sä tydligt att något undantag för fallav uppenbar oskälighet inte behöver göras. Se exempelvis bestämmelserna omstöld och bedrägeri i . Eftersom företagsboten enligt vad somanförts i det föregående huvudsakligen eller uteslutande kommer att få enbestraffande funktion saknas godtagbara skäl för att ställa lägre krav pålagstiftarens sätt att utforma reglerna om företagsbot än de krav som brukargälla i fråga om generella straffregler. Del skulle måhända kunnagöras gällande att de föreslagna undantags reglerna i 36 kap. 7 § andra stycket och 11 § tillsammans med andra regler utgör någon form av garanti för att en tillämpning av systemet i det enskilda fallet leder till ett resultat, vilket upplevs som både rättvist och konsekvent. Av vikt i detta sammanhang skulle då vara bl.a. att undantagsreglerna i det remitterade förslaget innehåller föreskrifter om en form av dubbel diskretionär prövning. Häremot må erinras att anledningen till att denna dubbla diskretionära prövning föreslås är att huvudregeln i 36 kap. 7 § första stycket givits en sä generell utformning att en tillämpning därav i många fall skulle leda till orimliga resultat. Man behö ver undantagsreglerna endast därför att man enligt vad jag anförde i strid mot vedertagen lagstiftningstradition underiålit att i lagtexten ut tryckligen ange tillämpningsområdet så tydligt alt undantag exempelvis för uppenbar oskälighet inte behövs. Den dubbla diskretionära prövningen skall göras med tillämpning av dessa undantagsregler. Dessa är emellertid 85 Prop.1985/86:23 som jag tidigare påpekat sä allmänt hållna och så diffusa att deinte ger någon egentlig ledning. Innebörden i kravet att näringsidkaren skallha "gjort vad som skäligen kan krävas för att förebyggabrottsligheten" har sålunda som jag redan har framhållit inle klargjorts.En annan brist är att man inle anger gentemot vUken värdenorm avvägningen avfrågan om uppenbar oskälighet skall göras- Det ges inte heller något klartbesked om i vilken utsträckning företagsbot faktiskt skatt efterges närnäringsidkaren ädömts straff. Det lämnas alltså helt åt domstolarnas fria skönatt - allt efter de värderingar som kan råda och om vilkas innehållvi intet vet - avgöra om företagsbol skaU utgå eller ej i ett visst fall.Jag anser att detta inte tUlgodoser rättssäkerhetens krav. Man kan bara frägasig hur en enhetlig rättstillämpning skall kunna garanteras med sädana regler. Frånprincipiella utgångspunkter skuUe ett undanlag för uppenbar oskälighet kunnaaccepteras för den rent förverkande delen av företagsboten (dvs. vinstenminskad med därå belöpande inkomstskatt) efter de grunder som bmkar gälla vidförverkande. 36 kap. 3 a § . Om ett undantag föruppenbar oskälighet skall kunna knytas enbart till den rent förverkande delenav företagsboten krävs dock att företagsbotens bestraffande element i lagtextenklart skiljs från det vinsteliminerande elementet, något som departementschefenmotsatt sig. Utformningenav undantagsregeln i 36 kap. 7 § andra stycket 2 om att huvudregelnom företagsbot i första stycket inte skaU gäUa "om näringsidkaren gjortvad som skäligen kan krävas för att förebygga brottsligheten" och dedärtill knutna molivuitalandena som citerats i det föregående inger -sammanställt med det faktum att regeln rent tekniskt inte utformats som enstraffregel utan som enregel om särskild rättsverkan av brott en viss tvekanom den exakta innebörden även i ett annat mycket väsenlHgt avseende. Dettagäller frågan om del är åklagaren eller näringsidkaren som har att förebringaden utredning som behövs angående vad näringsidkaren har gjort för attförebygga det begångna brottet. Lagtextens utformning och det avseddamotivuttalandet är möjliga att tolka så att det ytterst blir näringsidkaren somhar att förebringa den utredning som behövs för att han skall"undgå" företagsbot enligt huvudregeln. Om detta verkHgen är avsiktenskulle förslaget innebära en så väsenlHg avvikelse från vad som eljest gällerinom svensk straffrältslig lagstiftning för generella straffregler att detinte kan accepteras. Om detta inte är avsikten krävs en klargörande ändring avlagtexten och ett tydligt uttalande i motiven. Dei den föreslagna lagtexten intagna föreskrifterna om hur storleken av företagsbotenskall bestämmas i det enskilda fallet är så aUmänt hållna att de inte gertillräcklig vägledning vid tillämpningen av den nya sanktionsformen, som ärsärskilt komplicerad därför att den föreslås få såväl en vinsteliminerande somen bestraffande funktion. Beträffandevissa av de brott som kan föranleda företagsbot nämligen brott som medfört eller kunnat medföra vinst - görs i motiveringen tämli gen detaljerade uttalanden om hur företagsboten skaU bestämmas. En tillämpning av dessa uttalanden kan i vissa fall leda till resultat som inger betänkligheter från rättvisesynpunkter. Ett sådant faU är att två till det 86 yitre jämförbara brott kan leda tUl helt olikastorlek av företagsbolen enbartdärför att del ena men ej det andra hunnit leda till en vinst. Vad nu Prop,1985/86:23 sagts gäller även i fråga om del bestraffande elementet av företagsbolen.Ett annat fall är när det som kan riktas mot ett företag är lika stort beträffandetvå brott. I ett sådant fall kan nämligen företagsbotens bestraffande elementenligt molivuitalandena bli stöire för det ena brottet än för det andra baradärför att vinsten av det förra brottet är större än av det . Närdet gäller frågan hur förslagets föreskrifter förhåller sig till varandra ochtil! rättsordningen i övrigt finner jag att del på flera vikliga punkter föreliggerallvariiga oklarheter. Reglernaom företagsbot, som har tagils in endast bland föreskrifterna om särskildrättsverkan av brott i 36 kap. , är avsedda att gälla vid sidan om aUaandra straffbestämmelser. Meningen är att företagsbot skall utgå utöver detstraff som kan utdömas. Eftersom de aktuella straffbestämmelserna inteinnehåller någon upplysning om att företagsbot dämtöver kan komma i fråga,kommer straffbestämmelserna i fortsättningen att bli vUseledande i den meningenatt de inte längre innehåller någon fullständig upplysning om de sanktionersom skall utgå i anledning av brott mot bestämmelserna. Detta är ägnat altvilseleda berörda enskUda personer. Ettinförande av den föreslagna företagsboten innebär generellt att samhälletsreaktioner i anledning av en mängd vitt skilda brott ökas. Med hänsyn till denbrist på underiag för beslut som jag påtalat i det föregående är det svårt attavgöra om det verkligen finns tillräckliga skäl härför. Det sagda gäller inteminst beträffande brott för vilka straffansvaret bestämts medbeaktande av alla kända faktorer, däribland den ekonomiska som brottenkan medföra. De föreliggande bristerna i underlaget för beslut gör det särskUtsvårt att avgöra om det finns tUlräckliga skäl att generellt höja samhälletsreaktioner på föreslaget sätt i de fall då näringsidkaren själv begått detbrott som kan föranleda företagsbot. Enligtden i 36 kap. 11 § föreslagna undantagsregeln skall företagsbotenkunna efterges eller jämkas bl.a, när näringsidkaren eller företrädare förhonom ådöms straff för det brott som utlöser företagsboten. Syftet härmedsynes vara att undvika en omotiverad dubbelbestraffning. Som förslagetutformats framgår emellertid varken av lagtexten eUer av motiveringen i vilkenutsträckning sädan eftergift eller jämkning skall ske. Vad som avses synes varaen diffus skälighetsbedömning från fall till fall i stället för exakta,klargörande regler. Vad som sålunda föreslås tillgodoser inte rättssäkerhetenskrav. Det kommer också att allvarUgt försvåra en enhelHg rättstillämpning.Förslaget inger därför betänkUghe-ter. Förhånandet mellan företagsbotoch förverkande berörs i lagtexten en dast i 36 kap. 10 § där del sägs att om företagsbot åläggs "skall eller andra ekonomiska fördelar till följd av brottet inte förklaras förverkade, i den mån de beaktats när botens storlek bestämts". Varken av denna lagtext eller av annan lag framgår att - såsom det synes förutsatt i motiven företagsbot skäll användas i första hand och förver kande först i andra hand. Inte heller framgår av den föreslagna lagtexten att förverkande enligt t, ex. 36 kap. 3 a § i vissa fall, såsom 87 Prop.1985/86:23 anges i motiveringen, skall tillgripas i stället för företagsboteller del av företagsboten. Ett sådant fall där företagsboten helt avses bliersatt med förverkande är när vinsten inte uppgår till företagsbotens minstabelopp . På motsvarande sätt fömtsätts i motiveringen att företagsbotenskall begränsas till det bestraffande elementet, av vinsten, när dennauppgår till mer än företagsbotens högsta belopp och att vinsten isådana fall skall förklaras förverkad. Inte heller detta framgår på något sättav lagtexten. Ytteriigare tall då förverkande enligt 36 kap. 3 a § brottsbalkenförutsätts komma i fråga i stället för företagsbot utan att delta framgår avden föreslagna lagtexten är de fall då företagsbot inte utgår enligt 36 kap. 7§ andra stycket på gmnd av att "näringsidkaren gjort vad somskäligen kan krävas för att förebygga brottsligheten" eller "om detannars skulle vara uppenbart oskäligt att ålägga företagsbot" och de falldå företagsbot efterges eller nedsattes enligt 36 kap. II §brottsbalken. Detbör i detta sammanhang påpekas att effekten för den enskilde blir en heU annanom företagsbol används än om förverkande enligl 36 kap. 3 a § skereftersom den skatterättsliga behandlingen är olika.