prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Om man däremotlägger större vikl vid detaljplanens användning för en mängd olikartadeplaneringsuppgifter, bör krelsen av frivilliga bestämmelser vara stor, 1 bådafallen mäsle detaljplanen ha ett vissl minsta tillåtna innehåll för att manskall kunna tillägga den rättsverkningar ocksä för enskilda. Övervägande skäl talar enligl minmening för atl de obligatoriska bestämmelserna bör vara fä och all del börfinnas relaiivi vida möjligheler alt använda sädana beslämmelser som behövs fören närmare reglering i skilda situationer. Därmed bör detaljplanen kunna fyllakraven pä mångsidighet och funklionsanpassning, vilket jag anser viktigt.Likaså ger en sådan uppbyggnad möjlighet för kommuner med skilda planeringsambitionerall ulforma delaljplanerna med hänsyn lill de aktuellaplaneringssi-lualionerna. Kommunen kan ocksä inom en viss ramvälja vilka frågor man önskar lösa pä detaljplanestadiet och vilka man anserbör hällas öppna för ställningstagande i samband med prövningen av lov. Dennavalfrihet är viktig eftersom kunskapen om de projekt som detaljplanen skallreglera varierar beroende på arten av den planerade markanvändningen och hurnära föreslående ell genomförande är. Valfriheten medger också för kommunen enviss anpassning lill de resurser man förfogar över för planläggning resp.prövning av lov. Beslämmelserna i PBL bör alllsä enligl min uppfailningulformas sä all detaljplanen fyller de här beskrivna kraven på anpassbarhet. Jag anser vidare att detaljplanen bör ge slörremöjligheter än dagens 1985/86:1 155 stads- och byggnadsplaner all styra den yttre miljönsutformning liksom 8 Detaljplan och ingrepp i markskiklel och undermarken. Detla kan iblandledti till att rätt detaljerade planer behövs i situationer som inie kanregleras med detaljplan. vill jag emellertid understryka att detuiinte lar leda till generellt sett mer komplicerade planer i ordinärasituationer. Regleringens omfattning bör inte vara slörre ochdelaljeringsgraden bör inie vara högre än vad som behövs i varje enskill fall. Användningen av olika områden bör alllid regleras idelaljplan När jag nu går in på de obligaloriska kraven pådeialjplanens innehåll vill jag börja med redovisningen av markens användning.Del är av grundläggande belydelse all delaljplanen klart anger inte bara deändamål för vilka olika områden skall användas utan ocksä gränserna förområdena. Del innebär lill all börja med alt del mäste framgå om elt visslområde ulgör allmän plats som är disponibel för allmänheten eller kvariersmarksom markägaren i princip råder över eller vattenområde. Något mer utvecklatskall dessa tre huvudkategorier enligt min mening omfatta följande: o mark förallmänna platser, såsom gator, torg, vägar, parker och grönområden r kvariersmark som bl. a, innefailar dels områden lör enskill bebyggande och förallmänt ändamål, dels dagens specialområden utom vägmark och vattenområden, t,ex, områden för järnvägs-, luft- och sjötrafik, idrolls-ochfritidsanläggningar, begravningsplatser samt skydds- och säkerhetsområden ovattenområden. I, ex, hamn, badplats. Inom dessa tre huvudkategorier bören ytterligare specificering av markanvändningen kunna göras med stöd av PBL,Jag återkommer i specialmotiveringen ull detta (5 kap. 3 8). Förkvarlersmarken bör dock gälla som elt minimikrav att användningssättet framgår. Dagens specialområden bör utgå Vad jag nu har förordat innebär attjag i stort ansluter mig till utredningens förslag atl kategoriernabyggnadskvarter och specialområden skall sammanföras under beteckningenkvartersmark. Motiven lill detla är dels all de skillnader som Udigare harfunnils mellan dessa kategorier i stor utsträckning inte längre gäller, dels allmedborgarinflytandet gör sig lika starkt gällande för specialområdena varsuiformning därför bör redovisas tydligt. Eftersom förslaget ogillats av en delremissinstanser, vill jag något kommentera detla. En skillnad mellanspecialområden och byggnadskvarter i byggnadslagen avser planensdeialjeringsgrad och bebyggelseregleringen. Specialområdena är inte avseddaför bebyggelse och ges därior inte några byggnadsreglerande beslämmelser.Dagens irafikanUiggningar rymmer emellertid en hel del byggnader för skildaändamål. Del gör också rekrea- Prop.1985/86:1 156 lions- och idrollsområden. 1 likhel med ulredningen anserjag all special- Delaljplan oc/i områdena i delta avseende nu bör jämställas medbyggnadskvarier och kunna förses med bestämmelser som reglerar uiformning ochutförande ;iv byggnader och andra anläggningar inom sädana områden. En annan skillnad har tidigaregällt inlösenfrågan. Att ett specialområde anges för t. ex. trafikanläggningmed annan huvudman än kommunen medför inte skyldighet för kommunen atl efterstadsplanens faslsiällelse lösa in marken. Bestämmelsen hindrar byggnadsnämndenalt ge lov älgärder som försvårar områdets användning för avsett ändamål.Vidare inträder en lösenrätl för att genomföra anläggningen. Sådanatrafikanläggningar som ligger i anslutning till bebyggelse och närmare behöverregleras i sladsplan brukar som regel utredas och diskuteras med sakägarna iannan ordning, innan sladsplan för området antas. Vanligen föreligger ocksåavttil om rätt till erforderliga markförvärv. Ett vägföretag i statlig regi ärofta förberett genom säväl en lokaliseringsutredning som en arbetsplan enligtväglagen. Områden för hamn, järnvägstrarik och flygfält är också sädana somutreds i annan ordning och där frågan om rätt till marklösen enligl sladsplaninte har någon större betydelse. Specialområdena skiljer sig alllsä inte idetta iivseende från kvartersmark för allmänt ändamål. Någon skillnad mellankvariersmark och specialområde behöver inte heller av detta skäl upprätthållas. Byggnadskvarter och specialområdeutgör skilda,/(i.'>n'i,/7i'r. 'ii(iif,'i//j,'o begrepp, varvidbyggnadskvarter förutsätts bli lomtindelai innan del byggs. I praxis sker docknumera fastighetsbildningen inom byggnadskvarter nästan regelmässigt utantomlindelning enligl byggnadslagen. När del gäller lästighetsregisireringenfinns emellertid vissa skillnader. Jag anser emellertid inte dessa vara avsådan art all del enbari av det skalet är befogal all behålla en åtskillnadmellan byggnadskvarier och specialområde. Jag ansluter mig alltså i stortlill utredningens förslag i detla avseende. På en punkt vill jag dock föreslåett förtydligande, och del gäller vägmark och friytor som sköts av staten ellerenskild väghållare. Sådan mark bör i delaljplan redovisas som mark tor allmänplats. Jag återkommer till deila när jag behandlar bestämmelserna om inlösen avmark (avsnitt 10,5), Det sagda innebär atl andra trafikområden, l.ex,hamnområden, järnvägsområden, terminaler och flygplalser, som omfallas avdelaljplan, sä långl som möjligt bör redovisas med samma deialjeringsgrad somområden för bebyggelse. Vallenområden skall anges särskill 1 specialområden enligtbyggnadslagen ingår också vattenområden. Om ell område avsätts som vallenområdei siads- eller byggnadsplan, innebär del atl området skall behållas somvattenområde. Vissa beslämmelser om tillåten utfyllnad och rätt att överbyggavattnet med bryggor m.m, kan 1985/86:1 157 Verkan av etl sädanl specialområde isladsplan är i slorl 8 Delaljplan och sen altandra störande ingrepp i vattehomrädet inie tillåts. Inom vattenområdena sker ettstarkt ökat utnyttjande som bl, a. tar sig uttryck i fasta anordningar i olikaformer för atl nyttja produktionsresurser och läkler, s.k, vallenbruk.Jag har Udigare i allmänna ordalag berört vatlenfrågornas behandling i PBL(avsnill 5,4,2), Vatlenom-rädena bör som jag förordade utgöra en särskildomrädeskalegori i delaljplaneomräden. Skälen är dels de mer kompliceradelillsiåndsfrågorna som ofta kräver dubbelprövning, dels den annorlundaläsligheisrällsliga slalus som vallenomrädena har och dels att detaljplanenseffekter mäste bli annoriunda bl. a. i fråga om genomförandemedlen. Jag kommer senare an föreslå alldel skall införas skyldighet att söka bygglov för bl, a, idrotts- ochfritidsanläggningar, båthamnar, torn och vissa vindkraftverk. Detta ställerocksä kiav på att sådana anläggningar skall kunna regleras i detaljplan. Delkan givetvis gälla säväl den fysiska utformningen som skyddsområden för sädanaanläggningar belägna i vatten. Detaljplanen bör i dessa avseenden regleravattenområdets lämpliga användning och därmed hindra åtgärder som strider molavsedd användning. Vid tillståndsprövning till olika åtgärder enligtvaitenlagen bör självfallel ytterligare krav och villkor kunna ställas föråtgärder som i och för sig är förenliga med detaljplanen. Jag återkommer senarelill frågan om sådan dubbelprövning (avsnitt 21). Klart står emellertid attvattenområden av angivna skäl bör redovisas särskilt i detaljplaner enligtPBL, Detaljplaner skall ha en bestämmelse om genoiiiförandetid Av min redogörelse förreformbehovet (avsnitt 3.3) framgick alt principen om tidsbegränsadexploateringsräll i delaljplan ingår bland de mest angelägna förslagen i PBL.De viktigaste skälen till utredningens förslag lill principen medgenomförandetid är i korthet följande (s. 191, 201 och 345 fO. Planläggning av mark har skettsedan läng Ud tillbaka på grundval av den lagsliftning som gällt vid skildatider. Ett genomgående drag i planerna har varit atl precisera markägarnasrättigheter att ulnytUa marken för bebyggelse m, ni. Dessa rättigheter harrepresenterat ekonomiska värden, vilkas utnyttjande i stor utslriickning harstyrts av marknadsekonomiska förhållanden. Mänga rättigheter har utnyttjats,men del finns också många äldre planer som genom samhällsutvecklingen blivitotidsenliga eller där förutsätlningar all genomföra planen av andra skälsaknas. På detla säll har del successivt tillkommit en mängd byggrätter, som nui många fall är orealistiska eller i vart fall inte förenliga med en lämpligsamhällsutveckling, 1 områden med bebyggelsetryck harsädana olämpliga planer t,o,m, utgjort ell hot mot samhällsutvecklingen och denbefinlliga miljön. Långvariga byggnadsförbud har dä resulterat i förslumningoch oklara förhållanden för fasiighelsägarna. På detla sätt har planläggningför äldre tiders Prop.1985/86:1 158 behov kommit all blockera möjligheterna till ettföränderligt och progres- 8 Detaljplan och sivt samhällsbyggande. Utredningensslulsals av sm analys är alt rätten lill områdes-ändrad mtnkanvändning idelaljplan måste vara kopplad lill till del finns möjligheler att genomföraplanen. Medgiven exploateringsrätt i plan bör säledes tidsbegränsas genom enbestämmelse om genomförandelid. Efter den liden skall planen forlsälia allgälla men kunna omprövas föruisäil-ningslösl i sädana delar där den inie blivitgenomförd, utan till deila skall grunda nägon räll lill ersällning förfastighetsägarna. Förslaget om genomförandetidtillstyrks av flertalet remissinslanser, Nägra anser emellertid an förslagei ärför svagl som påtryckningsmedel för plangenomförandel, och andra efterlyser ensiarkare slällning för samhällei efter genomförandelidens slut, Elt fåtalremissinstanser avstyrker förslaget bl, a. pä grund av befarade rätisföriusierför fasiighelsägarna. Den krilik som riktats molförslagei grundar sig en del på del förslag av ulredningen som innebär atlfastighetsägaren skall ha räll all fortsätta och utveckla den pågåendemarkanvändningen inom planområdel. Som jag förut anförde (avsnitt 3,3,1) kanjag inte ansluta mig till utredningens förslag pä denna punkl. Remisskritikentorde i alll väsentligl bli tillgodosedd med den lösning jag i stället harförordat. De rättsförluster som enligt vissa remissinstanser kan uppkomma ärknutna till de villkor som skall uppfyllas för atl fastighetsägaren skall kunnafå genomförandetiden förlängd. Slutligen menar kritikerna att principenstrider mol regeln om likabehandling av faslighetsägarna. Den invändningen harjag dock svårt all förstå, Alla fastighetsägare har enligt förslaget sammarättigheter , nämligen all genomföra planen. Undergenomförandeliden bör planen ha stadga. Alla berörda mäsle kunna utgå frän attplanen skall realiseras och kunna anpassa sin egen planering därefter. Däremotmedför ju planen i sig olika räitigheter för skilda fasiigheier. Den somgenomfört delaljplanen har fullgjort sin "överenskommelse" medkommunen när planen antogs. Den som inte har gjort det får ta upp en förnyaddiskussion med kommunen om möjligheten alt bebygga sin läslig-het. Jag harsvårt atl betrakta detla som nägon räilsföriusl. Jag ansluter mig i huvudsak lillutredningens förslag. Det bör alltså ligga i kommunens hand att bestämma inomvilken lid en ny plan skall vara genomförd. När sn delaljplan upprällas skallkommunen i en särskild planbeslämmelse ange den lid - genomförandetiden - inomvilken bygglov lill de i planen medgivna älgärderna skall sökas (ör Mlfasiighelsägarna skall ha en garaniij'ör all planen skall fä genomtoras.Genomförandetiden skall alllsä beslämmas i samband med att planen anlas. Undergenomförandetiden bör planen endast i undanlagsfall kunna ändras ellerupphävas mol fastighetsägarens bestridande. Efter genomförandetiden skall kommunenkunna besluta om ändring eller upphävande av planen utan alt rättigheter som haruppkommit genom planen behöver beaktas. Etl skäl till att bestämma engenomförandetid är som jag nämnde all detaljplanen 1985/86: 1 159 bör vara nära anknulen till det aktuella byggandel. Jagåterkommer snart 8 Detaljplan och lill cITekterna av bestämmelsen.om.genomlorandelid (tivsnill 8.6). Genomjörandclidcn skall sintas till lägst .i ocii högst 15år 1 likhet med utredningen anser jagdel lämpligt att loreskrivti all genomförandetiden skall bestämmas till lägst5 och högst 15 är. Den bör kunna varieras för olika områden inom en och stimmaphin. Det bör också vara möjligt all läla tiden börja löptt en viss lid efterden Udpunkl dä planen har vunnit laga kraft. Tiden skall avvägas med hänsyntill förutsätlningarna all genomföra planen och övriga omständigheter som är avbelydelse för frågan. En plan för förnyelse av innersladsfasiigheier kanexempelvis kräva en förhållandevis lång genomlorandelid med hänsyn till dekomplikationer i fräga om lästighetssamverkan, evakuering, finansiering, m.m.som vanligtvis uppstår i sädana situationer. Man bör sannolikt också ofta sättaen ganska läng genomförandelid för industriområden och kanske även förfrilidshusområden och villaområden för enskill bebyggande. Dessa områden ärnämligen ofta avsedda all las i anspråk i takt med en osäker efterfrågan. Jag återkommer ispecialmotiveringen (5 kap, 5 8) med ett mer utförligt resonemang omgenomförandetid, varvid jag ocksä bemöter en del kritiska anmärkningar avlagrådel (yttrandet s, 55 fO, Som jag strax återkommer lill bördel vara möjligl all i delaljplan beslämma all mark, som inte omedelbartbehöver tas i anspråk för sill avsedda ändamål, lillfälligl fär användas tillnägot annat. Sädan tillfällig markanvändning får naturliglvis inte hindra allplanen genomförs med sitt angivna slutliga ändamål, 1 sådana planer därlillfällig markanvändning medges bör därior planen alltid reglera den tid undervilken den tillfälliga användningen lär pägä. Inom detaljplan skall kommunen ansvara för genomförandeta\- galor och andra allmänna platser om inte annal besläms i planen En detaljplans genomförande ärberoende av samverkan mellan många inlressenler. Det är därför vikiigi attgenomförandefrägorna behandlas noggrant och på elt samlat sätt. Jag kommersenare (avsnilt 10.2) att redovisa mina förslag i detla avseende, Pä nägrapunkter återverkar dessa förslag på deialjplanens obligaloriska innehåll. Deviktigaste är följande. En av skillnaderna mellan stadsplanoch byggnadsplan är ansvaret för genomförande och underhäll av galor, vägar ochandra allmänna plalser. I Sladsplan vilar deila ansvar pä kommunen. 1byggnadsplan ankommer del på fiistighetsägarna. Valet av planform avgör däriordenna uppgiftsfördelning. Ulredningen har föreslagil att huvudmannaskapet förallmänna platser skall las upp som en obligalorisk bestämmelse i varjedetaljplan. Del är som jag ser del en mer nalurlig ulgängspunkl all förutsättaall kommunen lar delta ansvar vid genomförandel av detaljplaner. slårdärior en bestämmelse som innebär atl kommunen i detaljplaner mäsle ange omkommunen inie avser all vara huvudman för gator och andra allmänna platser. Isådana fall hör del av den genomförandebeskrivning, som jtig senare (avsnitt 10,2)kommer atl föreslå skall fogas lill planen, framgå vem som skall hahuvudmannaskapet. Kostnaderna för atl anlägga gator och andra allmännaplalser skall i princip bäras av dem som har nytia av dessa, dvs,fasiighelsägarna inom området. Faslighetsägarna bör därför i samband medplanutformningen lä klart för sig vilken utformning och användning som galoroch andra allmänna platser avses få. Även detla bör alllsä vara enobligalorisk besiam-melse i delaljplanen. 8 Delaljplan och oinrådes-beslämmclser 8.3.2 8.3.2 Frivilliga regleringsmöjligheler I delaljplan Min förslag: Deialjplanens Ullämpningsomräde vidgas så alläven andra inslag i miljön än byggnader kan regleras, l.ex. idrotts- ochrekrea-lionsanläggningar, parkeringar och anläggningar under mark. Skyldighetenalt söka lov kan ökas eller minskas genom planbestämmelser. För bebyggelse medsärskilt bevarandevärde kan skyddsbestämmelser meddelas. Även viktigare inslagi den offentliga miljön kan regleras. Ombyggnadsstandard kan varieras medhänsyn lill byggnadernas eller områdets förutsättningar. Skyldigheien all söka bygglov, markiov eller rivningslov 1 överensstämmelse medutredningsförslaget anser jag atl skyldigheien all söka lov bör kunna begränsaseller vidgas genom beslämmelser i dettiljplan. Det innebär l.ex, attbygglovsplikl skall kunnti införas för underhållsälgärder på byggnader inomkullurhisloriskl eller miljömässigl särskilt värdefulla omräden. Beslämmelserskall ocksä kunna meddelas om all vissa åtgärder inte behöver lov, l.ex.uppförande och ändring av enklare fritidshus och kolonistugor som följerdetaljplanens bestämmelser, ändringar av befinlliga industribyggntider, rivningav byggnader saml schaktning och fyllning. Byggrälten och hehyggclsemiljöns utformning Detaljplanens beslämmelser börkunna preciseras i en rad olika avseenden. Elt av de viktigaste är enligl minupplänning byggrättens omfattning. Det råder också stor enighet blandremissinsttmserna pä den punkten. Även tilläten byggrätt under mark måste kunnaregleras. 1 förhällande till gällande rättfinns del enligt min mening anledning att utöka regleringsmöjlighelerna nägol.Stadsplanens byggrätt har hillills varit en yttre ram inom vilkenfastighetsägaren kan utforma sill projekt. Av olika skäl är del inte alltidlönsammast alt utnyttja hela den medgivnti 1985/86:1 161 Del förekommer l,ex. alt man bygger tvåvåningsradhus i 8 Delaljplan och mycket centrala lätortslägen där stadsplanenmedger bäde tre och fyra områdes-våningar. Alt utfärda tvingandebestämmelser är i gällande räll möjligl bara i myckel speciella fall och dä avestetiska skäl. Denna möjlighel bör enligl min mening nu vidgas. Inom ramen för arbetet medstadsförnyelsen finns en rad olika motiv för all införa beslämmelser i del nuberörda avseendet. Ett viktigt skäl är behovet att hushålla med markresurserna,vilket leder lill krav på atl man verkligen utnylljar de omräden effektivt somhar förutsätlningar atl ta emot ny exploatering. Av bl, a, dessa skäl bör detvara möjligt att införa bestämmelser i detaljplan som anger i vilken minstaomfattning marken får bebyggas. Sådana beslämmelser bör kunna införas om detfinns särskilda skäl med hänsyn till bostadsförsörjningen eller lill miljön, I likhet med utredningen anser jagdet viktigt atl i delaljplan också skall kunna las in bestämmelser om lämpliglägenhelssammansätining. Pä samma säll som kan ske bördelaljplan enligt PBL vidare kunna innehålla de bestämmelser som behövs ombyggnadernas läge, byggnadssätt, utformning och utförande. Delta bör ocksågälla andra anläggningar än byggnader. PBL bör med andra ord innehållabestämmelser av samma innebörd som delar av 12 och 13 55 byggnadsstadgan. Denpraxis som utbildat sig i de nu berörda avseendena fungerar i stort sett braoch bör med en del justeringar, som jag strax återkommer lill, föras vidare iPBL, Miljö- och energifrågor saml omhyggnadssiandard Till de tekniska bestämmelser ombyggnader som det har blivit alltmer angelägel all kunna behandla pä ett samlatsätt i detaljplan hör de som berör tillgängligheten, värmeförsörjningen ochundermarkskonstruktio-nerna. Enligt min uppfattning är detta frågor som kräverökad uppmärksamhet vid planläggningen och som dessulom kan väntas haaktualitet . Av dessa skäl bör i PBL tas inbeslämmelser om all man i detaljplan kan behandla hur kravet påenergiförsörjning skall tillgodoses och hur man skall förebygga risker förgeolekniska och hydrologiska olägenheter för omgivningen. Hur kravel pä tillgänglighetskall uppfyllas med hänsyn till lerrängförulsättningar och bebyggelsens art ärockså sådant som lämpligen kan behandlas i detaljplanen, Sladsförnyelsearbetet kommer attberöra många olika typer av områden, byggda med olika tiders sed i fråga om yttremiljö och byggnadsstandard. Som jag skall redovisa senare (avsnitt 11,2,1) bördet vara möjligt alt i vissa avseenden anpassa de krav som skall ställas påombyggnader de berörda byggnadernas förutsättningar och till egenskapernahos andra liknande byggnader inom området, I likhel med vad jag kommeratl föreslå beträffande områdesbestämmelserna (avsnitt 8,8,2) börombygg-nadsslandarden i sådana fall kunna regleras i delaljplan, 6 1985/86. Prop.1985/86: 1 162 Bestämmelser för atl bevara bein-ggelsemiljöer g Detaljplan och Utredningen har föreslagil beslämmelser (5 kap. 14 8) somavser an ge områdes kommunerna möjlighel all genom planbeslut införa skyddsbestämmelser ' * amme sei för historiskt, kulturhistoriskt, miljömässigl eller fränkonstnärlig synpunkl värdefulla byggnader eller bebyggelsemiljöer. Avsiktenmed förslaget är att kommunerna skall kunna skydda "lokalabyggnadsminnen" på likartade grunder som staten kan göra enligt lagen ombyggnadsminnen. Förslaget i denna del innebär vidare att fastighetsägare undervissa förul-sällningar skall ha rätt till ersättning för skada lill följd avsädana skyddsbestämmelser. Remissinstanserna har i stort settgodtagit syftet med utredningens förslag. Jag återkommer med förslag angåendesärskilt värdefulla byggnader och bebyggelsemiljöer (avsnitt 11,2,2 och 3 kap.12 8). Mänga kommuner har med stöd avbebyggelseinventeringar, s. k. kuliur-minnesvårdsprogram och fastigheisekonomiskautredningar, engagerat sig i bevarandefrågor. Utredningarna bedrivs i formersom väl ansluter lill förfarandet vid planläggning, Pä delta sätt har man inära kontakt med fastighetsägare och andra berörda konkretiserat tillämpningenav 38 5 byggnadsstadgan. Enligt min uppfattning är del angeläget att dessa slrävandenkan föras vidare med stöd av , 1 förslå hand bör frågorna kunnabehandlas i översiktsplanen. En detaljplan bör bl. a, kunna reglerabebyggelsens uiformning och underhäll, och innehålla bestämmelser om skyldighelatl söka lov för åtgärder som rör byggnaders yitre och deras anpassning tillmiljön. Det bör emellertid också vara möjligt atl utfärda bindande bestämmelseri detaljplan för särskilt värdefulla byggnader och bebyggelsemiljöer (3 kap. 128), Skyddsbestämmelser av detla slag bör utformas efter förebild av beslut ombyggnads-minnesförklaring. Ett rivningsförbud bör alltså automatiskt följa avskyddsbestämmelserna och dessutom bör dessa kunna innehålla bestämmelser ombyggnaders uiformning och underhåll. De ersättningsbestämmelser som bör knytasUll skyddsbestämmelser av delta slag återkommer jag till (avsnitt 18,2,2), Dt' allmänna egenskapskraven gäller också mark för allmänplats Som jag närmare skall utvecklasenare (specialmotiveringen till 3 kap, 18 8) föreslär jag atl vissa krav skallgälla i fräga om mark för allmän plats. Bland dessa krav kan jag här nämnahänsynen lill stads- eller landskapsbilden och lill natur- och kulturvärdenapä platsen. Ett annat krav är tillgänglighet för personer med nedsatt rörelse-eller orienteringsförmåga.