prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — Rätlen skall sända etl exemplar av domen eller beslutettill den myndighet som enligt 24 § skaU svara för tillsynen. Har den som fått näringsförbud eller tillfälligtnäringsförbud tillstånd av myndighet alt driva näring inom särskiU regleratnäringsområde, skall rätten sända elt exemplar av domen eller beslutet lill denmyndigheien. Paragrafen har ingen motsvarighet i KL. Första och andrastycket motsvarar, med undantag av några mindre redaktionella ändringar, 9§ ikommitléns förslag, medan tredje styckel saknar motsvarighet där. Här föreskrivs att rätten när näringsförbud meddelas skalllämna en underrättelse med redogörelse för förbudels innebörd. I underrättelsen bör innehållet i 6 och 7§§ eller, iförekommande fall, 4 p. övergångsbestämmelserna till lagen återges på ett såenkelt och överskådligt sätl som möjligt. Också undantaget förgrundlagsskyddad verksamhet bör noteras. Underrättelsen bör även innehålla enerinran om vad som gäller vid överträdelse av förbud. Underrättelsen bördäremot inte innehålla någon information som är individueUl anpassad tillmottagaren. Uppgifterna om detla skall i stället finnas i domen. Bakgrundenhärtill är redovisad i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.5,1). En underrättelse enligt denna paragraf skall lämnas bådevid dom i målet och när tillfälligt förbud meddelas under rättegången. Här finns en föreskrift om att domstolen skall sända etlexemplar av domen eller beslulel till vederbörande TSM. Domstolen skall också i förekommande fall sända ettexemplar av domen eller beslutet till den myndighet som är tillståndsmyndighetför särskilt reglerade näringar, l.ex. länsstyrelse i fråga omfaslighelsmäkleri, yrkes- 172 trafik och servering av alkoholdrycker och polismyndigheti fråga om Prop. 1985/86: 126 skrothandel. 9.1.4 Upphävande av förbud Delta avsniti av lagen, som omfattar 15-17§§, innehållerregler om upphävande av näringsförbud. Den första bestämmelsen behandlar upphävandeav tillfälligt förbud (15 §). Den följs av en bestämmelse om all högre rätt ivissa fall skall upphäva elt näringsförbud (16§). I en ytterligare bestämmelseregleras möjligheten för den som har fått näringsförbud atl på ansökan få dettaupphävt (17§). Har talan om näringsförbud inte väckts inom utsatt lid,och har en framställning om förlängning av tiden inte heller inkommit, skallelt beslul om tillfälligt näringsförbud upphävas. Detsamma gäller omlalan återkallas eller lämnas utan bifall eller om det inte längre finns skälför det tillfälliga näringsförbudet. Om talan bifalls, skall rätlen pröva omdel tillfälliga näringsförbudet fortfarande skall gälla. Paragrafen motsvarar i sak 199 h§ andra styckel KL liksom8§ andra slyckel i kommitténs förslag. Regeln i den första meningenkorresponderar med 13 §, enligt vilken rätten, om den meddelaren tillfälligtnäringsförbud, skall utsätta inom vilken lalan om näringsförbud skallväckas, om inte lalan redan har väckts. Är den utsatta liden inte tillräckligkan den förlängas. Jag hänvisar lill specialmotiveringen till 13 §. Frikänns den som genom en lagakraftvunnen dom fältnäringsförbud för brott som utgjort förutsättning för förbudel enligt 1 §första stycket 1, skall rätlen upphäva förbudel. Avser frikännandetendasl en viss del av brottsligheten eller hänförs denna under mildarestraffbestämmelser, skall rätten pröva om och förbudelfortfarande skall gälla. I fall som avses nu får den högre rätten också upphävaeller ändra ett beslul om skyldighet all svara för rättegångskostnader, om etlsådant har meddelals i samband med domen om förbud. Upphäver rätten det konkursbeslut som utgjortförutsättning för ett näringsförbud enligt 2§. skall rätten upphävanäringsförbudet. Rätlens beslut om atl upphäva eller ändra etlnäringsförbud skall gälla . Paragrafen saknar motsvarighet i säväl KL somkommittéförslaget. Däremot finns en motsvarighet till första och tredjestyckena i 5§ tredje styckel lagen (1985:354) om förbud mot yrkesmässigrådgivning i vissa fall, m. m. Beslämmelsen har i den allmänna motiveringenbehandlats i avsniti 4.4.8. Paragrafen har sin bakgrund i atl elt näringsförbud kanmeddelas med stöd av bestämmelsen i 1 § försia stycket I om brott som inte är ringa, även om avgörandet i ansvarsdelen inte har vunnit laga krafl. På motsvarande sätt kan en dom meddelas om näringsförbud med hänvisning till konkurs rekvisitet i 2 § utan att konkursbeslutel har vunnit laga kraft, 173 Försia styckel Prop, 1985/86: 126 Föratt näringsförbud skall kunna meddelas med hänvisning till det särskildabrottsrekvisitet i 1 § första stycket 1 krävs inte att brottmålsdomen harvunnil laga kraft. Detta gäller såväl då lalan om ansvar och förbud förssamtidigt som då förbudslalan förs separat. En annan sak är atl del förtillämpningen av elt förbud krävs att den dom varigenom förbudet har meddelatshar vunnil laga kraft, såvida domstolen inte förordnar om lillfälligt förbudmed stöd av 10 § första eller Qärde siycket. Bestämmelseni första meningen tar sikte pä del fallel då näringsförbudet grundats på detsärskilda brottsrekvisitet i 1 § första stycket I. Den innebär all om högreinstans meddelar en frikännande dom i fråga om det brott som således har varitförutsättning för näringsförbudet, domstolen skall upphäva delta även omavgörandet i förbudsfrågan har vunnil laga kraft. All brottet i fråga skall hautgjort förutsättning för förbudet innebär atl näringsförbudet inte skallupphävas om del också grundats på sådan betalningsunderlåtelse som avses i 1 §försia siycket 2 eller på det särskilda konkursrekvisitet i 2§. Omvederbörande frikänns endast delvis, har överinstansen enligt andra meningenall pröva om den brottslighet som han görs ansvarig för kanbetecknas som ringa eller ej. Detsamma gäller om broltslighelen hänförs undermildare strafflestämmelser. Om broltslighelen anses ringa, skall förbudelupphävas. Om den inte anses ringa är förutsättningarna för förbud fortfarandeuppfyllda. I delta fall skall rätten pröva om det finns anledning att ändra påförbudstidens längd. En ändring i mildrande riktning kan te sig befogad särskiltom brottsligheten till alldeles övervägande del utgjort del grova åsidosättandesom varit en ytterligare förutsättning för förbudet. Om den som är underkastadförbud vid sidan om brott har gjort sig skyldig till andra allvarligaåsidosättanden, bör inställningen till en ändring däremot vara mera restriktiv. Eltförbud som har vunnit laga krafl bör stå fasl, om överinstansen gör sammabedömning i fråga om det förbudsgrundande brottets svårhetsgrad somunderinslansen eller ser allvarligare på det brottet än underinslansen hargjort. Upphävsetl förbud kan överinstansen ompröva den tidigare domen även i fräga omskyldigheten alt svara för rättegångskostnader. Till följd av hänvisningen i 8§första stycket lill brottmålsförfarandet blir 31 kap. RB tillämpligt. Bestämmelseninnebär atl, om etl konkursbeslut som utgort förutsättning för näringsförbudenligt 2 § upphävs, näringsförbudet också skall upphävas. Detlagäller givelvis inte om förbudet också har grundats på någol av de tvä alternativarekvisiten i 1 § första styckel I och 2. Somframhållits i den allmänna motiveringen (avsniti 4.4.8) kan etl näringsförbud också upphävas om förbudet grundas på underlåten skatte betalning och skattskyldigheten senare faller bort. 1 den situationen krävs emellertid all vederbörande själv ansöker om att få förbudet upphävt enligt 17§. 1985/86: 126 Upphävseller ändras elt förbud, inträder verkan härav , dvs. ulan hinder avatt domen inte har vunnit laga kraft. Ettlagakraftvunnel beslut om förbud enligt I eller 2§ får upphävas på ansökan avden som förbudet avser, om del senare kommer fram atl den som fått förbudelinte hade grovt åsidosatt sina åligganden i näringsverksamhet. Belräffandemål om upphävande av förbud gäller i tillämpliga delar vad som föreskrivs i 8§om talan om förbud. Ett sådant mål tas upp av den lingsräti som tidigarehandlagt målet om näringsförbud. Målet får i stället tas upp av rätlen i denort där sökanden har sitl hemvist, om rätlen med hänsyn lill uiredningen samlkostnader och andra omständigheter finner del lämpligt. Målom upphävande av förbud får avgöras utan huvudförhandling, om saken ändå kanutredas lillfredsslällande. Har rätlen beslutat att målel skall avgöras utanhuvudförhandling, skall parterna ges tillfälle att slutföra sin talan, om delinte är uppenbart atl detta inte behövs. Rättensbeslut om att upphäva ett näringsförbud skall gälla . Paragrafenmotsvarar, med vissa avvikelser, 199 f § KL, Den har ingen motsvarighet ikommitténs förslag. Denbakomliggande tanken för bestämmelsen är alt om de grundläggandeförutsättningarna för näringsförbud har fallit bort, del i vissa fall skallvara möjligt all häva förbudet. Beslämmelsen ulgör därför ett komplement tillhävningsregeln i 16§. Ett fall som den tar sikte på är då etl näringsförbud harmeddelals med hänvisning till belalningsrekvisilel i 1 § första siycket 2 och,efter det alt förbudel meddelades, det skattebeslut som utgjort grunden förbetalningsanspråket har ändrats eller upphävts. Somhar framhållits i den allmänna motiveringen skall det inte komma i fräga attdomstolen utan vidare häver ett näringsförbud i den situation som jag nu harnämnt. Omständigheten att vederbörande har gjort sig skyldig till enbetalningsunderlåtelse är ofta att anse som en oegentlighet i sig. Allskattebeslutet ändras kan dock ibland tänkas göra underiåtelsen ursäktlig.Bestämmelsen tar bl. a. sikte på dessa fall. Beslämmelsenkan också åberopas då brottsrekvisitet eller belalningsrekvisilel varituppfyllt men det grova åsidosättandet utgjorts av också andra oegentligheter änbrott eller betalningsunderlåtelse som inte är ringa, och del närnäringsförbudet vunnit laga krafl visar sig atl den som är underkastad förbudinte skall lastas för dessa senare oegentligheter. Det ligger i sakens naturatt etl upphävande av förbudel kan vara särskilt motiverat om i ett sådant fallde nu åsyftade oegentligheterna utgjort ett väsentligt inslag i det grovaåsidosättandet. Beslämmelsenger, till skillnad från nu gällande hävningsregel i KL, inte utrymme för ett upphävande av ett beslut bara till viss del. Ett sådant beslut är närmasl av dispenskaraktär, och de situationer då en hävning av sådant slag kan vara aktuella regleras av dispensregeln i 19 §. Jag kan här ytterligarehänvisa lill vad som anförts i avsnitt 4.4.8 i den Prop. 1985/86: 126allmänna motiveringen. Iandra stycket hänvisas i fråga om förfarandet till vad som gäller i fråga om mål om näringsförbud.Regeln motsvarar vad som gäller för mål om hävande av förbudenligt 199f§ andra styckel försia meningen KL 1979/80:83 s. 61).All åklagaren har ställning som motpart lill den som ansöker om hävande avförbud har inte ansetts behöva utsägas i BestämmelseninnehåUer vidare regler om forum för mål om upphävande av förbud vilkamotsvarar 199 f § andra stycket andra meningen KL. Förstameningen motsvarar i stort 199f § andra stycket sista meningen KL. I miltlagförslag anges dock som förutsättning för avgörande på handlingarna atlsaken kan utredas lillfredsslällande utan huvudförhandling, medan det i KLanges atl saken skall vara uppenbar. Jag har därvid främst tänkt på fall därhandlingarna i målel ger tillräckligt stöd för att näringsförbudet skall kunnaupphävas och ansökningen härom kanske även medges av åklagaren, utan att deldärför kan sägas atl saken är uppenbar. Upphävs elt förbud,inträder verkan utan hinder av att beslutet inte har vunnil laga kraft. 9.1.5Tid för avveckling av förbjuden näringsverksamhet m. m. Endomstol som meddelar beslut om näringsförbud eller om tillfälligt näringsförbudskall fastställa en begränsad tid innan förbudet skall gälla, om det behövs föravvecklingen av näringsverksamhet, anställning, uppdrag, delägarskap ihandelsbolag eller aktieinnehav som anges i 6 och 7 §§. Rätten får föreskrivavilka ålgärder som får vidtas eller som skall vara förbjudna under denna tidoch vad den som fält näringsförbud i övrigi då har atl iaktta. Omdet föreligger synnerliga skäl, får liden för avveckling förlängas pä ansökanav den som fått förbudel. Beträffandemål om förlängning av tiden för avveckling gäller vad som sägs om upphävande avförbud i 17 § andra och Iredje styckena. Förstastycket försia meningen i paragrafen motsvarar närmasl 199c§ tredje stycket KL.Styckel motsvarar, med viss avvikelse, 5§ i kommittéförslaget. Paragrafen hari övrigi ingen motsvarighet i KL eller i kommittéförslaget. Näringsförbudelsinnebörd är att den som är underkastad delta under förbudets löplid skallvara förhindrad atl driva näringsverksamhet, liksom 176 altha vissa ledande befattningar hos juridiska personer eller faktiskt leda Prop. 1985/86: 126 Han har heller inte rätt att vara bolagsman i ett vanligthandelsbolag eller komplementär i etl kommanditbolag eller äga så mångaaktier i ett aktiebolag all han har en majoritet av rösterna i bolaget. Hansaknar vidare rätt all vara anställd hos en närstående eller i den näringsverksamhetdär han har åsidosatt sina åligganden. somär förbjuden för honom anges i 6 och 7 §§. Förbudeltar sikte på såväl framtida engagemang av nyssnämnt slag som sädana somvederbörande redan har då förbudet träder i kraft. Detta innebär atl den som ärunderkastad förbud är skyldig att avveckla en sådan verksamhei eller befattningm. m. i vilken han redan är verksam. Gör han inte delta överträder han förbudeloch kan straffas enligt 25 §. Förbudet kan dä ocksä förlängas med stöd av 26§. Förevarandebestämmelse har sin bakgrund i att en näringsidkare kan behöva viss lid för altavveckla sådana engagemang som blir förbjudna för honom. Bestämmelseni 18 § första stycket första meningen innebär att den domslol som meddelarbeslut om näringsförbud eller tillfälligt näringsförbud har alt la ställningtill om det behövs för avvecklingen av sådan näringsverksamheteller befattning eller ett sådanl uppdrag eller aktieinnehav som är förbjudetför den som meddelas näringsförbud. Rätten skall alltså självmant i samband medalt den förordnar om näringsförbud pröva om det skall fastställas föravveckling eller ej. Om den finner alt det finns behov av en viss frist föravveckling, skall den besluta all näringsförbudet skall träda i krafl först dåfrislen gått till ända. Avvecklingenskall ombesörjas av den som har fåll näringsförbud. Någon avveckling genommyndighels försorg avses alltså inte med bestämmelsen. Vidprövningen av om lid behöver beviljas för avveckling liksom av fristens längdhar rätlen alt ta hänsyn till arten och omfattningen av näringsidkarensengagemang. Alt frånträda en anställning bör normalt vara enklare - och kunnaske - än att t. ex. överlåta en rörelse. Av betydelse vidprövningen bör också vara vilka avvecklingsalternativ som står till buds. Vidprövningen kan rällen även ha att ta hänsyn lilf vilket intresse tredje man,såsom företagets anställda och borgenärer, har av att en mer eller mindre långavvecklingsfrist beviljas. Vidare måste givetvis bakgrunden tillnäringsförbudet och förbudels syfte beaktas. Domstolen måste därför fästa viktvid om det finns risk för all vederbörande begår nyaoegentligheter. Med tanke på att näringsförbud bara skall tillgripas vid grovaåsidosättanden och beslutet att meddela förbud ofta lorde bygga på en negalivprognos, ligger det i sakens natur att tillämpningen av avvecklingsregeln oftabör vara förhållandevis restriktiv. Deengagemang som den som har fält näringsförbud är skyldig att avveckla kan vara av mycket skiftande omfattning. Det får ankomma på näringsidkaren själv att redovisa sin verksamhei, sina befallningar m. m. som underlag för domstolens prövning av om det skall fastställas tid för avveckling och av hur lång avvecklingsfrislen i förekommande fall bör 177 Om näringsidkaren medgesen lidsfrist för avveckling har han under Prop. 1985/86: 126 denna lid rätt attfortsätta den verksamhet eller inneha den befallning eller den aktiepost somannars är förbjuden för honom. Detta är innebörden av paragrafens försiamening. Rätlen har emellertid möjlighel atl begränsa näringsidkarenshandlingsfrihet , något som framgår av den andrameningen, 1 domen eller beslutet kan således anges att näringsidkaren bara fårvidla ålgärder av närmare angivet slag intill en viss senare dag men förbudet iövrigt gälla redan tidgare. Detta överensstämmer med vad som gäller enligt KL(prop, 1979/80:83 s, 58), Rätten kan också omvänt besluta att han underavvecklingstiden inte har rätt atl vidla en viss typ av handlingar. Omdomstolen anser atl det finns skäl alt på detla sätt begränsa näringsidkarenshandlingsfrihet bör den bl.a. av rättssäkerhetsskäl såkonkret som möjligt ange vilka ålgärder som vederbörande har rätt alt vidlaeller som skall vara förbjudna för honom. Avandra meningen framgår vidare att domstolen kan koppla också andra villkor liUett avvecklingsbeslut än sådana som rör liden för avvecklingen och tillåleneller förbjuden verksamhet. Som exempel kan nämnas att en detaljhandlare somhandlat oseriöst mol sina kunder förbjuds att mot ersättning överlåtainnevarande lager till annan än en näringsidkare. Elt annat exempel är altvederbörande skall hålla tillsynsmyndigheten underrättadom viktigare avvecklingsålgärder. Om etl villkor som avgränsar den tillåtnaverksamhelen (eller molsvarande) överträds, handlar vederbörande i strid motförbudet och kan dä straffas med stöd av 25§. Underlåter den som har fåttnäringsförbud att iaktta ett villkor av annat slag, kan även detta beivras medstöd av samma bestämmelse. Ävennär ett villkor av det senare slaget inte har uppställts, ankommer det påtillsynsmyndigheten att kontrollera att näringsidkaren avvecklar sinaengagemang i enlighet med domstolens beslut. Dettorde framstå som ändamålsenligt atl domstolen, innan den meddelarbeslut om näringsförbud, inhämtar yttrande från tillsynsmyndigheten i fråganom avveckling. Enligtbestämmelsen kan avvecklingstiden i undantagsfall förlängas. För alt enföriängning skall komma i fråga mäste del föreligga myckel starka skäl, Ellexempel är att del uppstått hinder för avvecklingen, dvs, denna kan integenomföras inom den fastställda tiden. En förlängning kan också tänkas befogadi vissa fall då tredje man skulle lida allvarlig skada om avvecklingengenomfördes inom den fastställda tiden och skadan skulle undvikas om tidenförlängdes. Så kan vara fallet om det visat sig omöjligt att genomföra enplanerad överlåtelse av en rörelse inom den ursprungligen fastställda tidenoch det andra avvecklingsallernativet dä är att lägga ner verksamheten ochdärvid bl, a. avskeda anställda. Om rätlen finner atl rörelsen bör kunnaöveriåtas om avvecklingsliden förlängs, kan detta vara ett skäl till att medgeförlängning, Tredje stycket Prop. Här'hänvisas i fråga om förfarandel till vissa regler sombehandlats i specialmoliveringen till 17 §. 9.1.6 Dispens från förbud Detta avsnkt av lagen omfattar 19-22 §§ och innehållerregler om dispens från näringsförbud. Avsnillet inleds med bestämmelser ommöjligheten till dispens och om återkallelse av en sådan (I9§). Därefter följerbestämmelser om förfarandet för prövningen av frågor om dispens (20-22 §§). Om det finns särskilda skäl, får den som är underkastadnäringsförbud eller tillfälligt näringsförbud medges dispens för vissnäringsverksamhet, viss anställning, visst uppdrag, vissl delägarskap i handelsbolageller visst aktieinnehav. Rätten får föreskriva vad den som medges dispens haratt iaktta då dispensen utnyttjas. En dispens från ett förbud att driva näringsverksamheteller inneha anställning, uppdrag, delägarskap i handelsbolag eller aktierenligt vad som sägs i 6 § får återkallas, om den som är underkastad förbudelåsidosätter vad som åligger honom i den verksamhei som avses med dispensen. Endispens fär också återkallas om den som är underkastad förbudel åsidosätter enföreskrift som rätten meddelat med stöd av första stycket. I 26 § tredje stycket föreskrivs att en dispens kanåterkallas om näringsförbudet överträds. Paragrafens närmaste motsvarighet i KL är 199f§, som gerdomstol möjlighel atl hell eller delvis häva ett lagakraftvunnel beslut omnäringsförbud. Paragrafen motsvarar, med en avvikelse i sak som har behandlatsi den allmänna motiveringen (avsniti 4.4.7). 10 § i kommitténs förslag. Paragrafen innebär att domstol skall ha möjlighet attmedge undantag från näringsförbudet genom beslut om dispens. Undantaget kanbara avse viss preciserad näringsverksamhet. Del får således inte göras såvidsträckt att näringsförbudet bara kommer atl gälla en viss bransch ellerverksamhet. Ett förbud skall i princip vara generelll, dvs, omfatta allnäringsverksamhet. Domstolen kan också medge dispens från närståendeförbudeti 7 § liksom från förbudet för anställning m, m, i den lidigare rörelsen ochsåledes tillåta en viss bestämd anställning - eller vissa bestämda uppdrag -hos en närstående eller i den rörelse där den som har fått näringsförbud hargjort sig skyldig till de åsidosättanden som legat till grund för förbudet. I försia siycket anges förutsättningen för atl dispensskall medges. Dispens kan medges frän förbudet i 6§ att driva näringsverksamheteller inneha en företagsledande befallning hos en juridisk person eller attvara bolagsman i etl vanligt handelsbolag eller komplementär i eltkommanditbolag eller inneha aktiemajoriteten i etl aktiebolag. Dispens kanocksä beviljas från ' Första stycket motsvarar 19 § i propositionenslagförslag. Andra styckel motsva rar delvis 20 § i propositionens lagförslag, 179 förbudet i 7 § atl varaanställd hos en närstående eller i den rörelse där den Prop. 1985/86: 126som är underkastad näringsförbud har åsidosatt sina åligganden. Bestämmelsenuppställer inget hinder mot atl en dispens från förbudet i 7 § förenas med endispens från förbudet i 6 §, Föratt dispens skall få beviljas fordras atl det finns särskilda skäl. Med dettaavses i försia hand dels alt det föreligger någon omständighet som gör detmotiveral att inskränka näringsförbudets verkan i visst hänseende, dels ävenatt det föreligger sådana omständigheter i del individuella fallet som gör attrisken för oegentligheter eller överträdelse av näringsförbudet är liten.Särskilda skäl kan också föreligga om elt undantagslöst förbud på grund avspeciella omständigheter skulle framstå som orimligt. Närnågon söker dispens för att få driva viss näringsverksamhet, eller för alt fåha en sådan ställning eller ell sådant aktieinnehav som förbjuds enligt 6 §,bör det normalt krävas att det är fråga om en rörelse där riskerna för nyaåsidosättanden är mycket små. Detta kan vara fallel om de lidigareoegentligheterna har förekommit i en helt annan verksamhei och den rörelse förvilken dispens söks inte alls har varit berörd. Det bör däremot knappasl kommai fråga atl ge någon dispens frän förbudel i 6§ kombinerad med en dispens frånförbudet i 7 § för verksamhet i en rörelse där vederbörande har gjortsig skyldig till betydande oegentligheter. Detsom sagls nu har i huvudsak tillämplighet också pä frågan om dispens frånförbudet mot delägarskap i handelsbolag eller mot visst aktieinnehav. Har deoegentligheter som lagts vederbörande till last hafl anknytning till del ellerde handelsbolag där han är delägare eller aktiebolag där han har en majoritetav rösterna, bör det normalt knappasl komma i fråga alt ge dispens. Ett motsattsynsätt ler sig däremot befogat i fråga om andelsinnehav i bolag där ingaoegentligheter har förekommit. Det bör i fråga om aktieinnehav tilläggas attdispensbeslutet här bara behöver avse den del av innehavet som ger innehavarenmer än hälften av rösterna i bolaget. Iblandkan det å andra sidan vara särskilt motiverat med dispens, nämligen om etlnäringsförbud annars i praktiken skulle komma atl innebära ett yrkesförbud,Detla blir effekten om den som är underkastad näringsförbud inte har någonmöjlighet att fortsätta alt utöva sitl yrke som anställd. En sådan risk kanföreligga bl. a, när del gäller jordbrukare liksom vissa av de s,k, friayrkesutövarna (musiker, konstnärer, tandläkare m.fl,).