prop · G90312 · 1985-12-31 00:00:00 — Ett sådantförfarande gär emellertid utöver vad som kan beskrivas som undvikande avdubbelbeskattning och tillämpas 30 *) För en redogörelse för avräkningsreglerna se Ds B 1982:5. såvitt kommittén funnitinte någonstans för att ge avräkning för utländsk Prop. 1985/86:12 skatt påarbetsinkomster. Flertaletskattskyldiga som drabbas av det inledningsvis berörda avräk-ningsproblemettorde inte arbeta i annat nordiskt land . Del tordeockså vara ovanligt alt de ifrågavarande personernas avdragsgilla underskottvarierar i storlek i någon högre grad . Sammanlaget innebärdetta att ett införande av carry-back eller carry-forward skulle fä endastmarginell betydelse för de avsedda löntagarna. Medbeaktande av innehållet i dubbelbeskattningsavtalets beskattningsregler finnerkommittén det rimligt att anta att de löntagare som drabbas av det här aktuellaproblemet ytterst sällan , dvs, under samma beskattningsår, har någrainkomster av betydelse i . En ändring av beräkningen av spärrbeloppet påovan skisserat sätt torde därför inte heller ha någon nämnvärd positiv effekt. Föratt genom ändrade avräkningsregler komma till rätta med berört problem skulledet enligt kommitténs mening vara nödvändigt att samUdigt införa en rätt till carry-backeller carry-forward och rätt till full credit. Omdetta kan följande sägas. Kommittén har Udigare förordat ett införande av carry-forwardi svenska beskattningsregler (Ds B 1982:5, Avräkning av utländsk skatt, s. 75O- Införandet av carry-back ansåg kommittén däremot borde anstå till desserfarenhet vunnits av carry-forward. Skälen för dessa ståndpunkter är alltjämtlika starka. För det föreliggande problemets lösning skulle dock carry-backvara att föredra framför carry-forward. Endast en avdragsrätt mot tidigare årsskatter skulle kunna dämpa de finansieringssvårigheler som berördaskattskyldiga drabbas av. Som nämnts torde emellertid ingen av metoderna fänågon större betydelse i detta sammanhang utan att rätt avräkning mot skattpä svenska inkomster samUdigt införs. Införandet av sistnämnda avräkningsrättskulle innebära ett markant avsteg frän tUlämpade principer ochskulle gä utöver vad som kan anses hänförligt till undvikande avdubbelbeskattning. Kommitténs uppfattning är att det föreliggande problemetinte motiverar en så långtgående reform. Tanken på att lösa problemet genomändrade avräkningsregler avvisas mot bakgrund av det anförda. 3.3 Ändringar av inkomstberäkningsreglerna Fömtsättningarnaför att det problem som här kallas beskattning utan hänsynslagande tillunderskott i förvärvskälla skall uppkomma är att den skattskyldige har rätt tillavräkning av utländsk skatt på inkomst, att den svenska skatt mot vilkenavräkning fär ske är lägre än den i princip avräkningsbara utländska skattenoch att detta beror på att den svenska skatten, till skiUnad frän denutländska, har beräknats med hänsyn tagen underskott i förvärvskälla ellerannat allmänt avdrag. Vidbehandlingen av möjligheterna alt lösa problemet genom ändringar i avräkningsreglerna (3.2) konstaterades alt endast ett införande av s. k. carry-back skulle fä effekt även på det delproblem som beslår i där berörda finansierings- eller Hkviditetssvärigheter för den skattskyldige. Tanken pä ändrade avräkningsregler som lösning på huvudproblemet har dock avvi- 31 Prop.1985/86: 12 sats av kommittén och därmed även möjligheten att genom ändrade intemabeskattningsregler komma lill rätta med det nämnda delproblemet. Mot dennabakgrund kan den i inledningen (3,1) beskrivna beskattningssituationen för deskattskyldiga vars inkomst i uUandet är undantagen från beskattning i Sverigeframstå som innehållande en anvisning om ett möjligt sätt att komma till rättamed huvudproblemet. Om man från svensk sida i StäUet för att medge avräkning avutländsk skatt undantar utlandsinkom-stema från beskattning så försvinner ju enförutsättning för detta. På sätt som tidigare angetts skulle de skattskyldigadå kunna utnyttja sina allmänna avdrag vid senare taxeringar inom ramen förförlustavdragslagstiftningen. För att säkerställa möjligheten tillförlustavdrag erfordras dock en justering av den spärt som ligger i kravet påviss inkomst under förluståret (förlustavdragslagen 2 § andra stycket). Enövergång från tillämpning av credit-of-tax-metoden UU exempt-meto-den skulleemellertid, även om ändringen endast skuUe gälla i förhällande övriganordiska länder, föra med sig vissa inte avsedda skatteförmåner. Detta beror päatt inkomstskatten alltjämt är lägre i våra grannländer. Personer utan störte aUmännaavdrag skuUe genast fä en lindrad beskattning. Personer i målgruppen skukesannolikt i flertalet fak - jämfört med om beskattningen i sin helhet skeddeendast i bli överkompenserade genom att dels under inkomståretbetala skatt endast i käkstalen och dels senare fä skattelindring i p,g, a, de förskjutna allmänna avdragen. Någon säker förutsägelse om utfallet förde skattskyldiga i målgruppen kan emellertid inte göras p.g.a. demarginaleffekter som skulle uppkomma. Klart är emeUertid att samma regler förundvikande av dubbelbeskattning måste tillämpas för båda gmpperna avskattskyldiga och att en tiUämpning av exempt-metoden skulle föra längre änavsett. Till det sagda kommer att ett införande av exempt-metoden här skulleutgöra ett avsteg från hittiUs tUlämpade principer. Sammantaget medför dettaalt kommittén inte anser denna i och för sig möjliga och okomplicerade metod varalämplig. Medutgångspunkten att den utländska skattens storlek är given återstår möjlighetenatt lösa huvudproblemet genom alt beräkna den i beskattningsbarainkomsten på sådant sätt att den svenska skatt mot vilken avräkning får skeblir minst Hka stor som den avräkningsbara utländska skallen. Denskattskyldige kan i och för sig redan med nuvarande regler åstad komma detta genom att underlåta att yrka avdrag för den del av sina kostnader som sänker den svenska skatten under den utländska skattens nivå. Men eftersom avdragsrätten är knuten till utgiftsäret och gär förlorad om den inte utnyttjas vid taxering för det året, medför ett sådant förfarande inte någon fördel för honom. Vidare kan den högre svenska taxering som skulle bli följden försämra den skattskyldiges skualion genom att minska hans möjligheter till ekonomiskt stöd från samhället och medföra att han får vidkännas ökade kostnader för viss offentlig service. Om avdragsrätten däremot inte gick förlorad skulle del sannoHkt, trots de antydda nackde lama, för flertalet berörda skattskyldiga framstå som en möjlighet till en 32 förbättrad ekonomisk situation att begränsaavdragsyrkandena det år då de inteleder tkl sänkt total skall. Reglersom innebär avsteg frän principen om beskattningsårets slutenhet Prop. 1985/86:12 förekommer för andra beskattningssituationer och anledning saknas enligt kommitténsmening att av principiella skäl avvisa en sädan lösning pä det aktuellaproblemet. Det ligger emellertid en praktisk svårighet i att avgöra hur stordel av ett kostnadsavdrag som i det enskilda fallet bör yrkas resp, förskjutas lillsenare taxering. Ur snäv avräkningssynpunkt blir det för den skattskyldigefördelaktigast om det balansläge uppnås där den svenska och den utländskaskatten pä en inkomst uppgår till lika stora belopp. Redan att beräkna detavdragsbelopp vid vilket denna balans inträder kan dock erbjuda betydandesvårigheter. Det är också beroende av utfallet av såväl en uUändsk som densvenska taxeringen i övrigt. Mot bakgmnd av att varje ändring av den utländskaskatten och sä gott som vaije ändring i den svenska taxeringen i övrigt skullekräva en omräkning av balansavdraget kan det enligt kommitténs mening intekomma ifråga att införa en rätt för den skattskyldige att blott yrka att blitaxerad sä att den åsyftade balansen uppstår. Mot en sådan rätt för denskattskyldige skulle komma att svara en skyldighet förbeskattningsmyndigheterna att utföra de ifrågavarande beräkningarna. En sådanskyldighet skulle kunna bli orimligt betungande för myndigheterna i förhållandetill vinsten för den enskilde. Somantytts ovan skulle även andra omständigheter än snäva avräk-ningshänsyn behövabeaktas vid avgörandet av hur ett kostnadsavdrag skulle disponeras. Bland dessafinns faktorer som endast den skattskyldige själv kan ha en uppfattning om. En sädanomständighet är vilken betydelse de ovan antydda nackdelarna skulle ha förhonom. En annan omständighet är vilken inkomstutveckling i vid bemärkelse somhan emotser. Med hänsyn härtill och vad som anförts i närmast föregåendestycke förefaller det vara nödvändigt att lägga på den skattskyldige själv attavgöra om och i vilken utsträckning han är betjänt av att förskjuta ettomkostnadsavdrag. Av flera skäl kan man utgå ifrån alt den skattskyldige inteskulle önska förskjuta större del av ett avdrag än som var nödvändigt för att uppnåden tidigare beskrivna balansen. En valfrihet för den skattskyldige synesdärför inte rymma något incitament lill missbmk. Inte heller finns detanledning att befara att längre tids förskjutning än nödvändigt skulle kommaatt eftersträvas. Med hänsyn lill de antaganden kommittén tidigare gjort omarbetsförhållanden för de löntagare som ingår i målgmppen torde det vara fullt tikräckligtoch väl avvägt om den Ud inom vilken ett avdrag måste utnyttjas, iöverensstämmelse med vad som redan gäller i liknande situationer, bestämdes så,att avdrag skulle utnyttjas senast vid taxering sjätte året efter det altavdraget först kunnat komma ifråga. Dethar ovan fömtskickals att det kan erbjuda betydande svårigheter att beräkna hur ett avdrag skall disponeras optimak. Det måste därför anses vara en allvariig brist hos den skisserade metoden att den förutsätter att den skattskyldige själv gör denna beräkning. Risken för att den skattskyl diges beräkningar och därpå gmndade avdragsyrkande ger ett annat resul tat än han tänkt sig måste anses vara överhängande. När delta blev fallet, skulle den skattskyldige med nuvarande besvärsregler kunna framställa yrkande hos länsrätt om avdrag med annat belopp än det deklarerade. Också vid avvikelse frän andra av den skattskyldige i självdeklaration 33 3 1985/86. Prop.1985/86: 12 lämnade uppgifter skulle ändrade avdragsyrkanden kunna framställaskvittningsvis. Sådana kvitlningsyrkanden skulle inte kunna framställas endast iförsta instans. Om tvist uppkom rörande taxeringen ett visst år skulle detta fååterverkningar på taxeringarna för ett eller flera efterföljande är. Infördetta perspektiv känner kommittén sig förhindrad alt förorda en lösning avskisserat slag. Inte heller finner kommittén sig vilja föreslå att förfarande-och besvärsregler anpassas för en sä speciell beskattnings-fråga som den nu behandlade, närmast föregående två avsnitten har kommittén presenterat olika ansatsertill teoretiskt möjliga lösningar på det föreliggande problemet. Gemensamt förlösningarna är att de bygger på fömtsättningen att den uUändska skattensstorlek är given och tanken att den skatlskyldige på något sätt borde, inomramen för det svenska skattesystemet, kompenseras för att man inte i utlandetvid beskattningen tar hänsyn lill vissa kostnader som han haft i , Problemethar, som tidigare angetts, fått särskild aktualitet genom att vissa i Sverigebosatta löntagare som är villaägare har haft arbete i och vidbeskattningen där inte fått avdrag för villaunderskott. Av de i bilagan (s.131) intagna exemplen framgår att löntagare som typiskt sett löper störst riskatt drabbas av det här behandlade problemet (gifta med makar utan inkomst) kanha avsevärda underskott innan den norska skatten blir större än den svenskaskatten, I exemplen har beaktats den av kommittén förordade avdragsrätten förden norska trygdeavgiften. Beräkningen är gjord , Med den skatt somkan beräknas utgå i torde resultatet i huvudsak bli detsamma.Exemplen antyder enligt kommitténs mening all situationen för dem som arbetar iNorge inte är särskilt alarmerande. Av olika skäl torde detsamma kunna sägas omsituaUonen för dem som arbetar i övriga nordiska länder, I förhällandet tUlDanmark har problemets omfattning begränsats starkt av den gränsgängarregelsom finns i dubbelbeskattningsavtalet, I och med att denna regel upphör attgälla fr, o, m, kan man dock befara att antalet fall, därdet behandlade problemet aktualiseras, kommer att öka väsentligt. Även om enviss anpassning kan väntas ske tUl den minskade betydelse somunderskottsavdragen får genom skattereformen torde det vara nödvändigt att påsikt finna en lösning på problemet. Delösningar som skisserats i del föregående är enligt kommitténs mening samtligabehäftade med så allvarliga brister att kommittén inte vill förorda införandetav någon av dem. Detta gäller redan utan att kommittén gått in på frågor omvilka underskott som skulle omfattas av ändrade regler och hur avgränsningenskulle göras mot övriga. En väsentlig brist hos alla lösningar utom om rätttill carry-back införs är också att de lämnar den skattskyldiges likvidiletsproblemolöst. Att inga godtagbaralösningar kunnat anvisas medför att utgångspunk ten, att den uUändska skatten är given, måste revideras. Genomgången 34 visar enligt kommittén att problem av förevarandeslag endast kan lösas tillfredsställande genomöverenskommelse mellan berörda stater eller ge- Prop. nom harmonisering avlagstiftningarna. Det har också varit möjligt att lösa förevarande problem påsjömansbeskattningens område. beräkningen av skattenligt lagen (1958:295) om sjömansskatt medges såledesavdrag för vissa underskott som dansk, finsk och norsk har i sitt hemland.Motsvarande system tillämpas av dessa länder. Eninternordisk arbetsgmpp bestående av tjänstemän frän ochdess motsvarigheter i , och har tillbaka arbetatpä alt finna en lösning som baseras pä en överenskommelse mellan ländema elleren harmonisering av ländernas lagstiftningar. Enligt kommitténs mening börfrågan lösas på detta sätt. 4 Socialförsäkringsavgifter för löntagare Enligtförordningen (1981:1284) om tillämpning av en konvention mellanSverige, , , och om social trygghet gällerkonventionen här i riket fr, o, m, , Den gäller frän sammadag i övriga konventionsländer. Konventionen innehåller skillnad frän dentidigare gällande en uttrycklig reglering av avgtfts-skyldigheten. För dennahar redogjorts under 2,3, Avgifter för löntagare för de socialförsäkringar somomfattas av konventionen förekommer i samUiga nordiska länder. Avgifternasändamål, storlek och skaltemässiga behandling skiftar dock mellan länderna. Mednågot undantag är de kontantförmåner som erhåUs frän försäkringarnaskattepliktiga inkomster för mottagaren i det land där de utbetalas. Konventionensreglering av avgiftsskyldigheten har bidragit till alt behandlingen avavgifterna vid beskattningen i har ifrågasatts. Utgångspunkten fördetta har varit alt utomlands betalda avgifter inte beaktas vid beskattningenhär. Efter en genomgång av de olika nationella socialförsäkringssystemensavgifter för löntagare redogör kommittén nedan för sina överväganden i frågan. 4.2 Löntagaravgifter m. m. inom konventionsländernas socialförsäkringssystem 1Danmark är löntagare skyldiga att betala avgift till tilläggspensioneringen.Avgifter utgår med ett fast belopp . Detta är ca . för en heltidsarbelande.Avgiften är inte avdragsgik vid taxeringen, varken direkt eller genom någotschablonavdrag. Tilläggspensionen är skattepliktig när den faller ut. Avgifter tillarbetslöshetsförsäkring förekommer också. Arbetslöshets understödet administreras av erkända arbetslöshetskassor. Medlemskap i arbetslöshetskassa är i princip frivilligt. Medlemsavgifterna varierar men uppgår till högst . Avgifterna är avdragsgiUa vid 35 Prop.1985/86: 12 taxeringen. Om avdrag inte yrkas också för andra kostnader isamma storieksordning, täcks avgifterna dock av ett schablonavdrag för löntagare.Arbetslöshetsersättningen dagpenningen - är skattepliktig inkomst. Desocialförsäkringsavgifter som löntagare i betalar uppgår såledesmaximalt till , . Avgifterför löntagare förekommer i till folkpensionering, sjukförsäkring ocharbetslöshetsunderstöd. Sjömän skall också betala avgift till sjömanspensioneringen. Avgiftematill folkpensioneringen och sjukförsäkringen fastställs pä grundval av den tillkommunal inkomstskatt beskattningsbara inkomsten. De aktuella avgifterna uppgårtill 1,75 resp, 1 penni per skatteöre. Tillsammans uppgår de således till 2,75%av den beskattningsbara inkomsten. Avgifterna är inte avdragsgilla vidtaxeringen. Utfallande belopp är i huvudsak skattepliktig inkomst. Detarbetslöshetsunderstöd som administreras av arbetslöshetskassor finansierastill en del av arbetstagarna. Avgifterna är avsedda att täcka avunderstöden. Avgifterna varierar upp tiU . De är avdragsgiUavid taxeringen. Mottaget understöd är inte skattepliktig inkomst. Sjömännensbidrag till sjömanspensioneringen uppgår till av lönen. Avgiften beaktasvid beskattningen på olika sätt beroende på sjöanställningstidens längd. Förenklatuttryckt kan den sägas vara avdragsgill vid beskattningen. Uppburen pension ärskattepliktig inkomst. Avgiftför löntagare förekommer endast till tilläggspensioneringen. Avgiften uppgår iallmänhet till av bruttolönen. Den är avdragsgill vid taxeringen men läcksi flertalet fall av ett schablonavdrag som uppgår till av bmttolönen.Utfallande belopp är skatteplikUg inkomst. Sjukförsäkring,gmnd- och tUläggspensioneringsförsäkring, yrkesskadeförsäkring ocharbetslöshetsförsäkring ingår i i "folketrygden". Folketrygdenär obligatorisk och s. k, medlemsavgift betalas av i stort sett alla löntagare.Medlemsavgiften består av en pensionsdel och en sjukdel. Ytterligare särskiljningav avgifterna kan inte göras. Pensionsdelen av avgiften uppgår tkl 5,av bmttolönen.Sjukdelen uppgår tik 4,av nettointäkten vid laxeringen till statliginkomstskatt sedan denna minskals med det ""-avdrag som denskattskyldige har rätt till vid taxeringen inkomstskatt. Avgiftentill folketrygden är inte avdragsgill vid taxeringen. Den täcks inte heller avnågot schablonavdrag. Utfallande ersättningar avsedda att täcka inkomstbortfaUär i huvudsak skattepliktiga. 36 * Uppgiften , Avgifterförekommer dessutom till speciella pensionssystem för sjömän, Prop. 1985/86: 12fiskare och skogsarbetare. Avgiften för sjömän varierar från ungefär 900 till3000 kr, per är. För fiskare är ca . Frivillig avgiftuppgår till ungefär samma belopp. För skogsarbetare är den obligatoriskaavgiften ca . och den frivilliga ca . Avgiftema tilldessa pensionsordningar är avdragsgilla vid taxeringen. Någraobligatoriska socialförsäkringsavgifter för löntagare förekommer inte iSverige. Den som är ansluten till den frivilliga statsunderstödda arbetslöshetsförsäkringen,som administreras av erkända arbetslöshetskassor, är emellertidavgiftsskyldig. Medlemsavgifterna är olika mellan kassorna. Ett genomsnitt förårsavgiften har beräknats till . Avgiften är vid inkomsttaxeringenavdragsgill i förvärvskälla (punkt 6 av anvisningarna tiU 33 § KL). Dagpenningfrän erkänd arbetslöshetskassa räknas som skattepliktig intäkt av tjänst (punkt12 fjärde stycket av anvisningarna till 32§KL). Socialförsäkringarnai de nordiska länderna ger de försäkrade i stort sett likvärdiga förmåner. Definansieras med bidrag från det allmänna och med avgifter som betalas avarbetsgivare och arbetstagare. Arbetstagarnas direkta bidrag finansieringenvarierar betydligt mellan länderna. Desvenska socialförsäkringar som omfattas av den nordiska konventionen om socialtrygghet finansieras numera nästan uteslutande med arbetsgivaravgifter,företagares egenavgifter och statsbidrag. Arbetstagarna bidrar med avgifter -och dä frivilligt - endast finansieringen av arbetslöshetsförsäkringen. övriga nordiska länderna förekommer ar-betstagaravgifter i störte omfattningän i (4,2.1-4,2,4), Avgiftsreglernai konventionen gäller både arbetsgivares och arbetstagares avgifter. Reglernainnebär att socialförsäkringsavgifter för anställda i flertalet fall skallbetalas i det land där arbetet utförs. Ett undantag gäller för arbetstagare somär utsända från ett land till ett annat för att utföra arbete där. Om arbetetberäknas pågå högst skall avgifterna betalas i utsändningslandet. Resultatetav de berörda reglerna är att en i bosalt arbetstagare som utför arbetei ett annat nordiskt land - annat än som utsänd - får betalasocialförsäkringsavgifter som han inte behövt betala om han arbetat i Sverige.Den ökade avgiftsbelastningen för den enskilde medför inte någon förändring avsocialförsäkringsförmåner som är anknutna lill hans bosättning i . Avgiftentill arbetslöshetsförsäkringen i är avdragsgill för arbets tagare vid inkomsttaxeringen här. Avdraget medges i förvärvskällan. Ut gångspunkten för de yrkanden om förändringar som framställts är att de avgifter, som den som arbetat i annat nordiskt land har betalt där, däremot inte beaktas vid beskattningen i . Denna utgångspunkt torde vara 37 4 1985/86. Prop.1985/86: 12 riklig. En sådan åtskillnad i avdragsrält görs inte med avseende päarbetsgivarnas avgifter för anställda. Arbetsgivares avgifter till svenskasocialförsäkringar är avdragsgilla vid inkomsttaxering av rörelsen. Detsammaär fallet med avgifter som svenska arbetsgivare varit skyldiga att betala tillannat nordiskt land, I fullständighetens intresse bör nämnas att avgifter lillannat nordiskt lands socialförsäkringssystem i princip inte skall förekommaför i bosatta företagare (egenavgifter). Enligt konventionen skall deomfattas endast av bosättningslandets socialförsäkringssystem. Avdet anförda framgår att det endast är vid löntagarbeskatiningen som det görs skillnadmellan svenska socialförsäkringsavgifier och avgifter till andra nordiskaländer. Denna åtskillnad kan åberopas som argument för åtgärder mot den ökadeavgiftsbelastning som blir följden för den enskilde som tar arbete i annatnordiskt land. Betydelsen för den enskUde arbetstagaren av den ökade avgifisbelastningenär självfallet beroende av del sammanlagda avgifts- och skatteuttaget päinkomsten. Somframgått av redogörelsen under 2,4 är de i bosatta arbetstagare somfår betala socialförsäkringsavgifter i annat nordiskt land i aUmänhetskattskyldiga här för den avgifisgrundande inkomsten. Detta innebär att skattpå inkomsten utgår med minst ett belopp som motsvarar den skatt som påförsenligt svenska regler. Något minskat skatteuttag som kompenserar den ökadeavgiftsbelastningen förekommer alltså inte i dessa fall. De situationer då de avgifisgrundandeinkomsterna är undantagna från beskattning i är av begränsadbetydelse. Del framkommer då den s, k, ettårsregeln är tUlämplig och i de falldä i dubbelbeskattningsavtal har avstått frän beskattningsrätt (jfr2,4,3.4), Närden avgiftsgmndande inkomsten tas beskattning i blir de utländskasocialförsäkringsavgifterna i sin helhet kostnadsökningar för den enskilde, Ivissa fall, t, ex, vid arbete i , blir kostnadsökningen inte särskiltbetungande, men i andra fall, t. ex. vid arbete i , blir den avsevärd. Denuppgår, som framgått ovan, i tkl av beskattningsunderlaget, Dehöga avgifter som kan förekomma gör det enligt kommkténs mening angeläget attanpassa de svenska beskattningsreglerna till avgiftsreglema i den nordiskakonventionen om social trygghet. En självklar förutsättning för att en avgiftsbelalningskall kunna beaktas vid beskattningen här är att den som betalat ärskattskyldig här. Med hänsyn till det starka sambandet mellansocialförsäkringsavgiften och anställningsinkomsten bör krävas att den sombetalat avgiften är skattskyldig för denna inkomst. Denlösning av problemet med socialförsäkringsavgiften som ligger när mast UU hands borde vara en anpassning av avgiftsreglerna i socialkonven- Uonen till beskattningsreglerna. Kommittén finner det därför lämpligt att denna fråga tas upp överläggning mellan de parter som närmast berörs. Skulle en sådan översyn av socialkonventionsreglerna resultera i att olä genheter alltjämt kvarstår för de i bosatia, som arbetar i exempel vis , bör problemet lösas inom ramen för dubbelbeskatlningsbestäm- melserna mellan och i detta fall , Därvid borde kunna över vägas att avgiften Hkställs med en inkomstskatt.