prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — varaatt hindra brottslig verksamhet redan innan brottet begåtts, det vill Prop.1985/86: 126 säga att införa förslag lill"Näringstillstånd", (SOU 1984:8). Näringsförbudet kan vara ettviktigt komplement till näringstillståndet men kan aldrig ersätta detsamma. Meddessa synpunkter hälsar vi med tillfredsställelse ett utökat näringsförbudenligt näringsförbudskommitléns betänkande. Kommitténhar haft alt la ställning till huruvida näringsförbud är ett effektivtinstrument för att komma tillrätta med oegentligheter inom näringslivet.Vidare har man hafl i uppdrag alt utreda om nuvarande regler bör utvidgas inågol avseende. Kommitténkonstaterar inledningsvis atl kampen mol den ekonomiska brottsligheten måsleförstärkas. Del är en åsikt som förbundet med krafl instämmer i. Kommitténanser att näringsförbud är elt lämpligl vapen i denna kamp. För atl göra detlaså effektivt som möjligt föreslås en rad förbättringar av nuvarande syslem. Bl,a, förordas alt konkursrekvisitet släpps. En majoritet av kommittén anservidare att näringsförbud skall kunna ulfärdas utan atl något brott blivitbegånget. Enligt kommitténs förslag krävs dock att näringsidkaren "grovtåsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare och att förbud därjämte ärpåkallat från allmän synpunkl". Förbundethar under utredningsarbetet besvarat en enkät innehållande olika frågor ianslutning till kommitténs arbete. Vi har då bl, a, pekat på behovet av enöversyn av gällande regler för näringsförbud. har vi förordat enutvidgning av reglerna lill atl omfatta icke enbart ekonomis- , kaoegentligheter ulan också brott mot gällande avtal och/eller arbetsmiljölagstiftning,I sammanhanget har vi också hävdat all näringsförbud i sig inte är tillräckligti kampen mol den oseriösa verksamheten inom byggbranschen. Ännu viktigare äratt elableringskontroll, omfattande branschens samtliga yrkesområden, införs.Förslag till hur elt sådanl system kan utformas har presenterats i förbundelsnäringspolitiska rapport som behandlades på årets kongress. Somkomplement till etableringskonlroll skulle enligt förbundets mening ettutvidgat näringsförbud bli ett effektivt instrument i kampen mot den ekonomiskabrottsligheten. Förbundet ställer sig därför bakom huvudtankarna i kommitlénsförslag till systemutformning. Förbundet avslår dock från alt närmarekommentera näringsförbudets detaljutformning. Betänkandetutgör en gedigen redovisning av företagandets villkor, möjligheter ochavarter. En omedelbar reflektion, efter att ha tagit del av betänkandet, äratt den etablerade näringsfriheten blivit så total alt inte ens begränsadeförståndsgåvor och allmän oduglighet skall utgöra hinder för alt driva förelag.På sidan 16 sägs sålunda; ",,, begränsade förståndsgåvor bör inte kunnaföranleda förbud", och på sidan 17; "Enligt nuvarande regler finnsvidare etl visst utrymme för att ålägga näringsförbud som följd av allmänoduglighet. Enligt kommitténs förslag är det klart all detta inte ska varamöjligt. Moldetta kontrasterar starkt ansvaret och kompetenskravet på de som har ettanställningsförhållande där del oftast helt saknas överseende med begränsadeförståndsgåvor eller allmän oduglighet. Inledningsvisvill vi också konstatera att näringsförbud i nuvarande 255 form, men även omfattandeutvidgade möjligheter till näringsförbud, knap- Prop, 1985/86: 126 past kan blinågot annat än komplement till näringsprövning (elableringskontroll). Bådadessa begrepp slår i beroendeställning till och är komplement till varandra.Varje del ensamt är ell ganska verkningslösl instrument i kampen för att fåsundare förhållande vad gäller företagsetablering och förelagsdrift. Målareförbundethar ringa erfarenhet av de tidigare reglerna med näringsförbud. Självfalletkan detta i nägon män bero på att näringsförbudet tidigare varit knutet tillkonkursförhållandet. Att näringsförbud i vår bransch inte blivit prövat i någonstörre omfattning beror sannolikt på konkursförvaltarna, som i huvudsak ser somsin uppgifl att så snabbi som möjligt avsluta konkurserna. För dem är del närmasten ointressant bifråga om näringsidkaren grovt åsidosatt vad som förelegathonom, om inte detla drabbat enskild borgenär, som därför påkallatuppmärksamhet. Om företagarens falsarier drabbat slalen, har del förmodligeninte föranlett konkursförvallaren all vidta nägon särskild åtgärd. Överbelastadekronofogdemydnigheter och åklagare torde dessutom knappast ha tillräckligmotivation för initiativ i sådana ärenden. Vi vill sälunda påtala alt utvidgatnäringsförbud ovillkorligen måste förknippas dels med inrättandet avnäringsprövning av nya företag i de branscher där behovel finns, dels atttillsynsorgan, så som polis, kronofogdemyndighet och åklagareämbelel. förstärksså att ärendena kan prövas med behövlig snabbhet och påföljd kan följas upp påetl effektivt sätt. Först då får näringsprövningen och näringsförbudet denpreventiva verkan som är nödvändig för tillfrisknande i näringslivet. Kommitténhar haft i uppdrag alt se över konkurslagens regler om näringsförbud ochundersöka huruvida det vore lämpligt att utvidga reglernas tillämpningsområdeatt gälla även utanför konkursfallel. Kommittén konstaterar att behovföreligger av en förstärkning av insatserna mot ekonomisk brottslighet. Enutvidgning av reglerna om näringsförbud torde vara etl lämpligt medel härför.Kommittén föreslår att det nuvarande kravel på konkurs för näringsförbud böröverges till förmån för elt system som tar sikte pä kvalificeradeoegentligheter i näringsverksamhet överhuvudtagel. Härmed blir det bl.a.möjligt att meddela förbud på grund av grova åsidosättanden av förpliktelsermol konsumenter och anslällda. För näringsförbud skall krävas attnäringsidkaren grovt åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare och attförbud därjämte är påkallat från allmän synpunkl. Någotkrav pä all handlingen vid förbudsprövningen är brottslig upp ställs ej. Domstolen skall la särskild hänsyn till om missbruket varit syste matiskt, om det medfört belydande skada och om det fortsatt sedan veder börande dömts för brott i näringsverksamhet. Med näringsutövare menas den som faktiskt utövar ledningen av företaget, dock skall lagen alltid omfatta bolagsman i handelsbolag, styrelseledamot (och suppleant) i aktie bolag och ekonomisk förening saml vice och verkställande direktör i aktiebolag. Vidare skall för enskild firma den som utåt framstår som ansvarig anses som näringsidkare. Till näringsförbudei är kopplat ett för bud att ta anställning i näringsverksamhet som drivs av nägon honom närstående såsom maka, sambo, förälder, barn och syskon. Kommittén föreslår en minimitid och en maximitid för näringsför- 256 bud.Straffet för överträdelse blir fängelse i högst eller om brottet är Prop. 1985/86: 126 ringa, böter eller fängelse i högsl sex månader.Kronofogdemyndigheten föreslås bli tillsynsmyndighet vid frågor omnäringsförbud. Detpresenterade förslagel om utvidgat näringsförbud är till sin beskaffenhelnärbesläktat med förslaget till näringstillstånd (SOU 1984:8) som förbundet isitl remissvar med vissa smärre ändringar och tillägg tillstyrkte.Förbundet anförde där inledningsvis. Denekonomiska brottsligheten sådan den utvecklats utgör ell av samhällets störstaproblem. Enligt en ganska presenterad vetenskaplig studie uppskattasenbart skatteundanhållandet till i . Sådan kriminalitet svarar självfallet för många allvarligaekonomiska, sociala, politiska och inte minst samhällsmoraliska skador.Arbetare- och fackföreningsrörelsen har allt sedan problemets omfattning blivitallmänt känt pläderat för atl kraftfulla insatser sä snart som möjligt måslevidtas för atl motarbeta ekonomisk brottslighet. Denna kamp har vi i allt väsentligtfått föra ensamma. Borgeriiga politiker och företrädare för näringslivet har idenna kamp bara undantagsvis slutit upp vid vår sida. Delta ointresse bottnar ien ideologisk grundsyn där rättvise-och jämlikhetsaspekter aldrig hafl någonframskjuten position. De förslag till åtgärder som kommissionen mot ekonomiskbrottslighet här framlägger utsätts av borgerligheten och näringslivet förhård och onyanserad kritik. Man har framhållit att lagen är ett hot mot värhävdvunna rätt lill näringsfrihet, man pekar pä tekniska brister i lagensutformning, på hotel mot rättssäkerheten, ja, man har lill och med påstått attlagen påskyndar en utveckling som leder till ett samhälle av öslslatsmodell.Allt delta är självfallet nonsens och deras kritik är inget annat än etlförläckt försvar för den nu rådande ordningen där "marknadskrafterna"kan spela fritt på löntagarnas och samhällets bekostnad. Styrkan Iderasargument bör enligt förbundet värderas mot denna bakgrund. Dessarader får utgöra inledning även för föreliggande remissvar om näringsförbud. Attbranschvisa näringstillstånd med vandelsprövning, företagarutbild- . ning ochekonomiska garantier skulle få en preventiv brottseffekt för de berördabranscherna slår för förbundel utom all diskussion. Elt vägral eller återkallatnäringstillstånd fär dock endast effekt inom den bransch som tillståndetomfattar, del slår den oseriöse fritt att utan särskild prövning etablera sigi någon annan bransch. Vidare är sanktionsbestämmelserna avsevärt lindrigarevid brott mot bestämmelserna om näringstillstånd än vid överträdelse avnäringsförbud. Det föreliggande förslagel utgör sålunda ett betydelsefulltkomplement till förslaget om näringstillstånd, '1.55 vid Stockholmsuniversitet: Detråder ell nära samband mellan det nu föreliggande förslaget till lag om näringsförbud och del förslag lill lagsliftning om näringstillstånd (SOU 1984; 8), varom fakultetsnämnden yttrat sig. Del synes till stor del vara fråga om alternativa metoder all komma till rätta med problem som hänger samman med förekomsten av påtagligt oseriös näringsverk.samhet. riktade i sill remissyttrande ang. förslaget till lagstift ning om näringstillstånd stark kritik på elt slorl antal punkter mol försla get. Nämnden fann att detta inte kunde läggas till grund för lagstiftning, i varje fall inte utan en ordentlig omarbetning. Nämnden framhöll bl, a, alt 257 17 1985/86. förslagetsgenomförande i hög grad torde komma all begränsa marknads- Prop. 1985/86:126 tillträdet i berörda branscher, vilket skulle få betydande konkurrensbegränsandeeffekler, Ivalet mellan en generell näringstillståndsreglering i en rad branscher och etlnäringsförbudsinstitul synes enligt fakullelsnämndens mening del senare klartvara att föredra. Härigenom undviks en omfattande administrativ apparat förtillståndsprövning och samhällets ingripanden inriktas direkt mot den gruppnäringsidkare som lagsliflningen syftar till att träffa. Genom att det friamarknadstillträdet bibehålls för alla utom den särskilda grupp av personer sombelagts med näringsförbud, medför detla institut inte samma etableringshämmandeoch i övrigt konkurrensbegränsande effekter som ett system mednäringstillstånd. Vidare är atl märka att nä-ringstillslåndssyslem många gångertorde fungera på del sättet, all själva tillslåndsprövningen blirförhållandevis formell medan risken för indraget tillstånd (dvs, i realitetennäringsförbud) vid misskötsamhel fungerar som den reella kontroll- ochpåtryckningsmekanismen (härom l.ex. , Näringsförbud, Konsumenträtl &Ekonomi 1980; 1 s. 23 ff). Somockså framhållits av näringsförbudskommittén är emellertid näringsförbud enålgärd som slår mycket hårt mot den som drabbas därav och som också kan medförapåtagliga negativa konsekvenser för anslällda och borgenärer m.fl. I en hel delfall kan ett näringsförbud innebära stora svårigheter för den drabbade atlöverhuvud fortsättningsvis vara verksam inom silt yrkesområde, framför alltinom områden där det normala är att den yrkesverksamme är egen företagare. för sin del betonat att det är angeläget att ell näringsförbudinte kommer atl innebära ell yrkesförbud (s. 171), får man inte blunda för allså i vissa situationer lorde komma alt bli fallet. Näringsförbudbetraktas inte som ett straff i rättsteknisk mening. För den drabbade tordedock elt näringsförbud ofta vara mera kännbart än i vart fall etl bötesstraffoch i vissa fall sannolikt även kännbarare än ett kortare frihetsstraff. Manlorde också i stor utsträckning kunna räkna med att näringsförbud lika väl somstraff kommer att uppfattas som en prickning i sociall-moraliskt hänseende. Näringsförbudsinstilutelsingripande verkningar för enskilda nödvändiggör enligt fakullelsnämndensmening alt de legala förutsättningarna för institutets användning är klart ochfast angivna. Det är likaledes angelägel all institutets räckvidd inte bestämsvidare än nödvändigt. Båda dessa grundläggande krav diskuteras närmare i det följande, Fakullelsnämndenfinner det framlagda belänkandet i huvudsak välgjort i rätislekniskl hänseendeoch tillstyrker atl näringsförbud skall kunna tillgripas även utanförkonkursområdet och all en särskild lag om näringsförbud införs. bestämt den föreslagna generalklausulen ochförordar, bl. a. med hänvisning till legaliletsprincipen, att del klart anges ilag vilka gärningar som kan föranleda näringsförbud. Dänäringsförbudsinstkutets räckvidd inte bör vara vidare än nödvändigt, förordarfakullelsnämnden alt näringsförbud bör kunna begränsas till ett visstverksamhetsområde eller en viss verksamhetslyp och alt varningsmöjlighet börfinnas som komplement. Vidare avstyrker nämnden den föreslagna utvidgningen avskatteregislerlagens bestämmelser och diskuterar hur tillsynen bör varaordnad, bl, a, vilka krav som härvid bör ställas på den som ålagtsnäringsförbud, Reservationav professor , vartill professor , 1985/86: 126Hjerner anslutit sig; Jagdelar den i fakultetsnämndens yttrande framförda åsikten att de gärningar somkan föranleda näringsförbud skall vara klart angivna i lagtext. Då emellertidkommitténs utredning inte ger underlag för att näringsförbud är en av behovelpåkallad sanktion utanför området för broll och då uppställandet av ell krav påstyrkt broll ger rätissäkerhetsgarantier som är starkt befogade i fråga om enså ingripande sanktion kanjag inte tillstyrka förslaget atl regleranäringsförbudet i en särskild lag; att fakullelsnämndens majoritet gör detlasammanhänger med alt den inte utesluter atl näringsförbud kan vara motiverat t,ex, på konsumentskydds- och arbets-rätlsområdena. Delbehov av näringsförbud som kommittén kunnat belägga läcks enligt min meningtillräckligt väl genom att näringsförbud utformas som en särskUd rälisverkan avbrott och regleras i . Därvid bör för varje brottstyp, som kananses innebära försummelse av vad som åligger en näringsidkare, övervägas om enmöjlighet bör finnas att i samband med att ansvar för sådanl broll ådömes ennäringsidkare denne även skall kunna meddelas näringsförbud. Vid brott där såanses vara fallel bör delta uttryckligen anges i anslutning till uppgiften omden för brottet uppställda straffskalan. Förstom det kommer atl kunna beläggas elt verkligt behov avnäringsförbud utan samband med brott är en reglering i en särskild lag utanförstraffrättens område befogad. Den "omgång" som del kan synas innebäraatt inte , innan elt s.ådant behov visats, öppna för en vidaretillämpning av sanktionen är enligt min mening en fördel. En breddadanvändning av denna ingripande sanktion kräver noggranna överväganden, därriskerna för att ovidkommande hänsyn kan komma all beaktas vid tillämpningennoga måste utredas. Näringsförbudskommitténerinrar i sitt belänkande om att det i värt land i princip råder näringsfrihet.Var och en har således rätt alt driva rörelser av olika slag. Isamband med konkurser har dock domstolar rätt att uifärda näringsförbud. Ettsådant beslul - som kan ulfärdas på högsl - fallas med stöd avkonkurslagen. Kommitténhar vid sin genomgång av konkurslagen funnit att näringsförbud är ett lämpligtvapen i kampen mot ekonomisk brottslighet, men all del nuvarande sysiemel visatsig ha betydande brister. Kommitténföreslår mol denna bakgrund alt domstolarnas möjligheter atl utfärdanäringsförbud skall utvidgas. Enligt en nV lag som föreslås inrättad - lagen omnäringsförbud - kan näringsförbud ulfärdas för person som "grovtåsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare". Viddomstolens bedömning av om näringsförbud är motiverat, skall särskild hänsyntas till om missbruket varit systematiskt, om det medfört " betydandeskada och om det fortsatt efter del alt personen dömts för brott inäringsverksamhet, Ilikhet med drätselnämnden ansluler jag mig lill kommitténs bedömning alt näringsförbud kan vara ett verksamt och motiverat medel i arbetet mot ekonomisk brottslighet. Min och nämndens bedömning grundar sig här på 259 de erfarenheterkammarkonlorel vunnit i sitt dagliga arbete med dessa Prop. 1985/86: 126frågor. har jag vid min granskning av kommitténs förslag, funnit altdet undanröjer de problem och brister som finns vid utfärdande avnäringsförbud. Jag delar därför drätselnämndens bedömning att förslagelförbättrar samhällets möjligheter att motverka och bekämpa ekonomiskbrottslighet. Närdet gäller vissa delar i den lagtekniska utformningen, har kammar-kontoret ochjuridiska avdelningen framfört förslag lill justeringar och förbättringar. 1likhet med drätselnämnden hänvisar jag i den delen till förvakningarnasyttranden. Jagtillstyrker således näringsförbudskommitténs förslag. Borgarrådsberedningenbiträdde föredragande borgarrådets framställning och kommunstyrelsen beslutadei enlighel därmed. Undersenare år har betydande resurser lagts ned på förslag till åtgärder för altkomma tillrätta med vad som brukar benämnas ekonomisk brottslighet inomnäringslivet. Del är självfallet av yttersta vikt att sådan brottslighet-liksom annan brottslighet - framgångsrikt bekämpas. Samtidigtmåsle naturligtvis mycket starka krav på rättssäkerhet ställas på de åtgärdersom föreslås mol oönskade företeelser inom näringsUvet.Näringsförbudskommitléns föreliggande betänkande präglas av slor noggrannhetoch skiljer sig på ett föredömligt sätt från de tidigare förslag som redovisatsav kommissionen mot ekonomisk brottslighet. Efiersomföreläggande av näringsförbud är etl myckel långtgående ingrepp, måste delförses med mycket starka garantier för rättssäkerheten. Av del skälet bör ettbrottsrekvisit knytas till näringsförbud. Kravpå brott i samband med näringsförbud torde stämma väl överens med den allmännarättsuppfattningen. Etl så allvarligt ingrepp som näringsförbud får intebaseras på vaga och oklara förutsättningar. Genom kravel på brott knytsdessutom på elt naturligt sätt utredning om näringsförbud liU brottsutredning. Medhänvisning till det anförda hemställs atlkommunstyrelsen som svar pä föreliggande remiss måtte överlämna och åberopa vadsom anförts i denna reservation. Näringsförbudskommilténhar haft i uppdrag att se över konkurslagens bestämmelser om näringsförbud och atl undersöka om det är lämpligt att utvidga reglernas tillämpningsområde så atl förbud kan meddelas även utan samband med konkurs. Kommittén har i detta sammanhang haft lill uppgift att göra en bred undersökning av näringsförbudels olika effekler och att ulreda om förbudspåföljden är etl effektivt medel i kampen mot ekonomisk brottslighet och andra oegentligheter som förekommer i sam band med näringsverksamhet. Som ell led i denna undersökning har ingått en genomgång av de gällande reglernas tillämpning och de erfarenheter som vunnits sedan bestämmelserna trädde i kraft . Kontoret begränsar sina synpunkler till att i första hand bedöma försla gens ändamålsenlighet när det gäller all stävja ekonomisk brottslighet. Det ligger i sammanhanget också nära till hands att jämföra näringsförbuds kommitléns förslag med de förslag avseende näringstillstånd och näriig gande frågor som kommissionen mol ekonomisk brottslighet framlagt med 260 betänkandena"Näringstillstånd" (SOU 1984:8) och "Bulvanlag" (SOU Prop. 1985/86: 126 1983:46). Näringsförbudskommitténkonstaterar atl näringsförbudsinstilulet är etl lämpligt vapen i kampen molekonomisk brottslighet, men alt del nuvarande systemet visat sig varaförknippat med belydande brister. Kammarkonlorel kan utifrån erfarenheter fränkontrollavdelningen, vars uppgifl bl.a. är alt ulreda och samordna de kommunalainsatserna mol ekonomisk brottslighet, vitsorda alt sysiemel har de brister ochproblem i fräga om lagstiftningen, tillämpningen och kontrollsystemet somkommittén beskrivit. Dessa förhållanden har starkt begränsat institutetspreventiva effekter. Kommissionenmot ekonomisk brottslighet framlade ett förslag till lag om näringstillstånd,som konstruerades som en ramlag där regeringen bemyndigades all införa krav pånäringslillsländ i vissa branscher eller delar av branscher. Kommissionenförutsatte att endasl ett fätal branscher skulle falla in under reglerna omnäringstillstånd. Kommissionen tillade dock att begränsningen av antaletbranscher förutsatte ett utvidgat näringsförbud som kan utdömas även då andraomständigheter än konkurs föreligger. Föreliggandeförslag om en utvidgning av näringsförbudei syftar lill atl göra systemeteffektivare i arbetet att stävja ekonomisk brottslighet. Även andraomständigheter än konkursrekvisitet föreslås sålunda kunna föranledanäringsförbud. Trotsde brister som uppenbarats med nuvarande syslem i fråga om näringsförbud harinstitutet med viss framgång kunnat användas i arbeiei för att stävja ekonomiskbrottslighet. Så långt kammarkonlorel har kunnat finna harnäringsförbudskommittén med de förslag som framläggs anvisat hur nuvarandebrister och problem kan undanröjas. Syslemet lorde därmed kunna bli effektivareoch få avsedd preventiv verkan. Liksom juridiska avdelningen vill dock kontoretförorda en klarare precisering av de omständigheter utöver konkursrekvisitet- som kan föranleda näringsförbud. Underförutsättning alt den slutliga lagsliflningen ges etl mer påtagligt och konkretinnehåll bedömer kontoret näringsförbudsinstilulet som elt mer effektivtinstrument än de förslag som aktualiserats av kommissionen mot ekonomisk brollsligheli betänkandet "Näringstillstånd". Skatte- och avgiftsundandragandetinom vissa branscher måste dock bedömas som så allvarliga och frekventa atlbehovel av näringstillstånd, som komplement lill näringsförbudsreglerna,alltfort torde kvarstå. Antalet branscher eller näringsgrenar för vilka kravetpå näringstillstånd krävs borde dock kunna begränsas i förhållande till vadkommissionen föreslagit. Kontoret får i sammanhanget hänvisa lill vad som idenna fråga anfördes i förslaget till remissyttrande över betänkandet"Näringstillstånd" (KK:s tjänsleullå-tande och1984-05-29). Iförslag till "Bulvanlag" har kommissionen mot ekonomisk brottslighetföreslagit atl huvudmannen och/eller bulvanen i vissa fall själva tvingasbevisa sin oskuld. Denna omvända bevisföring anser kommissionen vara nödvändigför all man ska få bukt med bulvanskapsproblemel. Ävennäringsförbudskommiltén har diskuterat och föreslagit ålgärder för att komma tillrätta med bulvanförhållanden. För personer som håller sig i bakgrunden och vars verksamhet formellt drivs av någon annan, en bulvan, gäller enligt lagtexten att den som faktiskt utövar ledningen över näringsverksamheten alltid skall omfattas av bestämmelserna. Bulvaner skall ocksä kunna meddelas näringsförbud. Förslaget nämner uttryckligen att det är den som utåt framstår som ansvarig som skall anses som närings idkare. Härigenom är det helt klart att även bulvaner faller in under 261 beslämmelserna. Kammarkonlorel anförde isill yttrande över lagförslagel avseende bul- Prop. 1985/86: 126 vanlagen bl.a.följande "trots lagförslagels utformning torde fortfarande kvarstå storautrednings- och bevisproblem för att klarlägga vem som var huvudman bakom enbulvan och erhålla tillräckligt med material och information för att lagförslagetspresumlionsregler skall kunna tillgripas. 1 huvudmannens intresse ligger ju attså långt som möjligt hålla sig dold. Kontoret har inte kunnat finna altkommissionen med sitt förslag helt kunnat lösa dessa problem".Näringsförbudskommittén har, anser kammarkontoret, mer entydigt kunnatklariägga bulvanskapsbegreppet och också bättre än kommissionen mot ekonomiskbrottslighet kunnal lösa problemen kring bulvanförhållanden.