prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — utgör ett komplement till första och andra styckena.Föreskriften både byggnadens yttre och inre delar träffas av detsärskilda underhällskravet. För alt kravel skall kunna hävdas måsle skyddsbestämmelserha meddelats genom detaljplan (5 kap. 7 8 första stycket 4) ellerområdesbestämmelser (5 kap. 16 8 första stycket 4). Om sådana bestämmelser harmedde- Prop.1985/86:1 515 lats,är fastighetsägarna skyldiga att följa dessa, när de underhåller sina 3 kap.13-14 §§ byggnader. Sköter de inte underhållet,.kan de med stöd av 10kap. 15 5föreläggas att göra detta och att därvid iaktta skyddsbestämmelserna.Bestämmelserna om underhåll kan l.ex. avse att vissa fasaddetaljer, invändigatakmålningar eller speciella delar av en inredning skall underhållas på visstsätt. Finns inte skyddsbestämmelser, kan fastighetsägaren inte åläggas allutföra ett sådant aktivt underhåll som innebär att byggnadens yttre och dessinre hålls i stånd på sådant sätt att dess särart bevaras. I 14 kap, 8 8 förstastycket 3 finns bestämmelser som ger byggnadens ägare rätt till ersättning ivissa fall. Andraanläggningar än byggnader m.m. 148 I fråga om anläggningar och anordningar för vilka bygglov krävs skall vad somföreskrivs om byggnader i 1-13 88 tillämpas, I fråga om övriga anläggningar ochanordningar som anges i 8kap, skall 1-13 85 tillämpas i skälig utsträckning. Med vissa redaktionella jämkningar, som har gjortspå förslag av lagrådet, motsvarar paragrafen 14 8 i det remitteradelagförslaget, I paragrafen anges vilka krav som slälls på andraanläggningar än byggnader och på anordningar. Beslämmelserna i 14 8 innebäratt krav i fråga om l.ex. placering, utformning, hållfasthet, beständighet,brandskydd, underhåll och begränsning av risk för olycksfall skall kunnaställas också på sådana anläggningar och anordningar för vilka bygglov krävs. Iskälig omfattning skall sådana krav gälla också de övriga anläggningar ochanordningar som nämns i 8 kap. men som inte omfattas av krav på bygglov. Någondirekt motsvarighet till 14 8 finns inte i byggnadsstadgan. 1 utredningsförslaget finns i 5 kap. 12 8 och 6kap. 5 8 bestämmelser som i princip motsvarar 14 8.1 flera remissyttrandenanförs ätt egenskapskraven på anläggningar och kraven på underhåll av dessa börligga på samma nivå som för byggnader. Enligt 8 kap, 2 och 3 85 krävs bygglov för bl, a,följande anläggningar och anordningar, nämligen idrotts- och campingplatser,vindkraftverk, murar och plank, parkeringsplatser samt skyltar och andraljusanordningar. Motivet till kravet på bygglov för vissa anläggningar är attdet för dessa finns skäl att ställa samma krav som på byggnader. Sålunda bör enlämplighetsbedömning göras också av hur en sådan anläggning placeras i förhållandetill omgivningen. Vidare bör vissa av de egenskapskrav som anges i dettakapitel gälla även för olika anläggningar. Som exempel på vad jag avser vill jag nämna att deti fråga om en idrottsplats kan finnas skäl att ställa krav att den inteförorsakar störningar för omgivningen, att risken för olycksfall begränsas ochatt åskådarplatser i lämplig omfattning görs tillgängliga för handikappade. Ifråga om upplag kan det vara motiverat att ställa krav inte bara på att detplaceras och 1985/86:1 516 ulformas med hänsyn till omgivningarna och förhållandenapä plalsen, 3 kap. 14-15 §§ utan också på att del uppfyller vissa säkerhets-och brandskyddskrav. Kravet i 6 8 andra stycket att avfall skall kunna tas omhand och forslas bort på ett tillfredsställande sätt bör givetvis gälla försädana anläggningar som t,ex, campingplatser, idrottsanläggningar ochsmåbåtshamnar. Till-lämpningen mäste dock självfallet anpassas till platsenseller anläggningens ändamål. För sådana anordningar somantenner, och skyltar bör kunna krävas att de placeras pä ett sätt somär lämpligt med hänsyn till stads- och landskapsbilden. Krav bör ocksä kunnaslällas på hållfasthet, säkerhet och underhåll. Paragrafens andra mening innebäratt bestämmelserna i 1-13 85 skall lillämpas endast i skälig utsträckning på deanläggningar och anordningar som på grund av beslut enligt 8kap, 5 8 undantasfrån kravet på bygglov. Även för sädana anläggningar m, m, som omnämns i 8 kap.2 eller 3 8 men som genom sin ringa siorlek inte har sädan påverkan påomgivningen att bygglov krävs, t. ex. vissa , parkeringsplatser ellercisterner, gäller 1-13 85 endasi i skälig utsträckning. Sådana anläggningar,anordningar och skyltar som inte omnämns i 8 kap. omfattas infe alls avbestämmelserna i 1-1385. Tomter, allmänna platser m. m. 15 5 Tomter som tas i anspråk för bebyggelse skallanordnas på ett sätt som är lämpligt med hänsyn stads- ellerlandskapsbilden och till natur-och kulturvärdena på platsen. 1, naturfömlsättningarnaså långt möjligt tas till vara, 2, betydandeolägenheter för omgivningen inte uppkommer, 3, risken förolycksfall begränsas och betydande ölägenheter för trafiken inte uppkommer, 4, det finns enlämpligt belägen utfart eller annan utgång från tomten samt anordningar sommedger nödvändiga transporter och tillgodoser kravet på framkomlighet förutryckningsfordon till och från bebyggelsen på tomten, 5, tomten, om detinte är obefogat med hänsyn till terrängen och förhållandena i övrigi, kananvändas av personer med nedsatt rörelse- eller orienferingsförmåga, 6, lämpligt utrymme för parkering,lastning och lossning av fordon i skälig utsträckning anordnas pä tomten eller i närheten av denna. Om tomter tas i anspråk förbebyggelse som innehåller en eller flera bostäder eller lokaler för barnstuga,skola eller annan jämföriig verksamhet, skall det finnas tillräckligt storfriyta som är lämplig för lek och utevistelse pä tomten eller på utrymmen inärheten av denna. Om det inte finns tillräckligautrymmen för atl anordna bäde parkering och friyta, skall i första hand friytaanordnas. 1985/86:1 517 1 paragrafen finns bestämmelser omhur tomter som tas i anspråk för 3 kap. 15 § bebyggelse skall anordnas för ättde skall fungera på elt lämpligt säll med hänsyn de ändamål för vilka de äravsedda, förutsättningarna på platsen och till omgivningens krav. Paragrafenhar, med undantag för en smärre justering i andra stycket, utformats i enlighetmed lagrådets förslag (yttrandet s. 41). Bestämmelser om tomts ordnandefinns i 53 5 byggnadsstadgan. Den nu föreslagna 15 8 motsvarar i princip53 8 2-4 mom. 1 38 och 54 88 byggnadslagen och i 298 byggnadsstadgan finnsbestämmelser som innebär att byggnad inte får uppföras förrän erforderligutfart har anordnats. De ändringar som 15 8 innebär i förhållande lillnuvarande bestämmelser är att krav ställs på anpassning till natur-ochkulturvärdena på platsen, begränsning av riskerna för olycksfall samt påtillgänglighet, dvs. samma krav som enligt 1 8, 6 8 första stycket och 7 8skall ställas på byggnader. Även kravel på friyla för lek och utevistelse harutökats i förhållande till gällande beslämmelser. Paragrafen innebär också altkravet på friyta i enlighet med utredningens förslag skall prioriteras förekravet på utrymmen för parkering och att krav kan ställas på attparkeringsplatser anordnas även på annan plats än på tomten. 1 det remitterade lagförslagetfinns i första stycket elt krav på godtagbar avfallshantering. Denna punkt är -som lagrådet har påpekat (yttrandet s. 41) - överflödig sedan 6 8 andra stycketi enlighet med lagrådets förslag har justerats till att innefatta även ett kravpå att avfall skall kunna forslas bort över tomten på ett godtagbart sätt. 1 utredningsförslaget finnsbestämmelser om tomts ordnande i 5 kap. 16 och 1788 och i 6kap. 10 och 1185. Med tomt avses mark som utgör enför bebyggelse avsedd enhet. Till tomt hör den mark som upptas av bebyggelsenoch sådan mark som ligger i direkt anslutning till denna och som används ellerbehövs för att bebyggelsen skall kunna användas för avsett ändamål, l.ex,friytor för lek och utevistelse, kommunikationsytor samt plats för parkering,lossning och lastning. Enligl punkt 1 skallnaturförutsätlningarna på platsen så långt möjligl las till vara. I dettaligger bl, a. att tomtens förutsättningar i fråga om topografi, växtlighet ochmarkbeskaffenhet samt sol-, temperatur- och vindförhållanden skall beaktas.Tomter med en på platsen naturligt uppvuxen vegetation är i allmänhet tåligaremot förslitning än nyanlagda och nyplan-ferade tomter. Byggnads- ochanläggningsarbeten bör därför utföras sä att skador pä mark och vegetation sälångt möjligt undviks. Enligt punki2 skall tillses atttomten inte anordnas på sådant sätt alt belydande olägenheter uppkommer föromgivningen. Bedömningen av vad som är betydande olägenheter måste göras medurskiljning, med hänsyn Prop.1985/86:1 518 bl,a. till de förhållanden som råder på platsen, I kraftigt sluttande terräng 3 kap. 15 § är det t, ex, naturiigl att dagvatten frän en högre belägen tomt iviss utsträckning rinner ner över lägre belägna lomler, 1 17 8 första styckethar tagits in beslämmelser som innebär alt tomter också skall skötas så attbetydande olägenheter för omgivningen inte uppkommer. Enligt punkl3 skall tomter anordnas så att riskenför olycksfall begränsas och betydande olägenheter inte uppkommer förtrafiken. Barnolycksfall inträffar oftast i hemmet och dess omgivningar. Altbegränsa riskerna för sådana och andra olycksfall är en angelägen uppgift.Bestämmelserna ger möjlighet atl kräva exempelvis staket vid branta släntersaml stängsel eller andra anordningar vid simbassänger. Alt tomten skallanordnas så atl betydande ölägenheter inte uppkommer för trafiken innebär bl, a,att planteringar inte får anordnas så alt de skymmer siklen för trafiken. Äveni denna del kompletteras bestämmelserna av kravet på skötsel i 17 5 förstastycket. När en tomt skall bebyggas måste en lämpligtbelägen utfart anordnas, 1 punkt 4 finns bestämmelser om detta. Där föreskrivsockså alt nödvändiga gods- och persontransporter skall kunna ske tillbebyggelsen på tomten och att utryckningsfordon skall kunna la sig till ochfrån byggnader på tomten. Enligt punkt 5 skall tomter kunna användas av personermed nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. Med gällande beslämmelser kankrav slällas enbart på att det skall finnas möjlighet för personer med nedsattrörelse- eller orienteringsförmåga att la sig från tomtgränsen till en byggnadsentré. Som jag har framhållit i den allmänna motiveringen (avsnitt 11,1,2) ärdet angeläget att den byggda miljön kan användas av alla. Kravet bör gälla äventomter, så att det finns t, ex. lek- och vistelseytor som kan användas avpersoner med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. Jag är naturligtvismedveten om att det inte är möjligt att i alla typer av terräng helt tillgodosedetta krav. Elt sådant krav kan exempelvis knappast slällas i fräga om tomterlill sådana byggnader som med stöd av 7 8 tredje stycket undantas från kravetpå tillgänglighet. Därför har på lagrådets förslag (yttrandet s, 41) i punktentillfogats den reservationen att kravet skall upprätthållas om det inte ärobefogat med hänsyn till terrängen och förhållandena i övrigt. Punkt 6 behandlar skyldigheten atl anordna lämpligtutrymme för parkering m, m. Med lämpligt utrymme avses att utrymmet skall varalämpligt beläget och tillräckligt stort. Gällande bestämmelser i 53 5 3 mom,byggnadsstadgan ger möjlighel att kräva utrymme för parkering, lastning ochlossning på tomten endast om sådant utrymme kan beredas till en rimlig kostnadoch utan synnerlig olägenhet i övrigt, 1 överensstämmelse med vad jag haranfört i den allmänna motiveringen har punkt 6 utformats så att krav kanställas på att utrymme för parkering i skälig utsträckning skall anordnas påtomten eller i närheten av tomlen. 1985/86:1 519 möjlighel att ta initiativ till gemensamma lösningar förflera fastigheter. kap. 15 § förhållande till utredningsförslaget harkravel utvidgats till all gälla även utrymme för lastning och lossning. Dettaansluter till byggnadsstadgans krav, 1 vilken omfattning som utrymme förparkering skall krävas vid bygglovsprövningen bör beslämmas med ulgängspunkl iförsta hand i sädana allmänna riktlinjer för parkering som kommunen harantagit. Att dra upp sädana principiella riktlinjer för hur parkeringen skallordnas och att besluta efler vilka grunder som behovet av parkeringsplatserskall bestämmas får anses tillhöra den normala trafikplaneringen i en kommun.Den närmare utformningen av sådana riktlinjer för särskilda omräden kanlämpligen redovisas i översiktsplanen. Riktlinjerna kan sedan närmare utvecklasi efterföljande detaljplaner, I dessa bör klargöras hur marken skall disponerasför bl, a, parkeringsanläggningar och om dessa skall vara gemensamma ellertillgodose enskilda fastigheters behov. Om kommunen vill engagera sig i enanläggning i regi eller genom ett kommunalt bolag, bör även dettautredas och bestämmas i detaljplanen. Om kommunen bestämmer sig för enkollektiv lösning av parkeringsfrågan för vissa fastigheter inom planområdet,ingår det som ett led i planarbetel att utreda förutsättningarna för att bildaen sådan anläggning med Ullämpning av bestämmelserna omgemensamhetsanläggningar i anläggningslagen. Sådana utredningar samt ennärmare beskrivning av gemensamhetsanläggningen bör tas in i planensgenomförandebeskrivning. Om man redan vid planarbetet vill ha garantier för attgemensamhetsanläggningen senare kommer lill stånd är det nödvändigt altanläggningen regleras i en fastighetsplan som upprättas och antas samtidigtsom detaljplanen, 1 fastighetsplanen kan slällning tas till bl, a, omfattningenav parkeringsanläggningen och vilka fastigheter som skall anslutas till denna.Den närmare kopplingen mellan detaljplan och fastighetsplan har jag beskrivit iden allmänna motiveringen (avsnitt 10,4), När det gäller möjligheterna attordna en parkeringsanläggning med stöd av anläggningslagen har lagrådel förtetl långt resonemang som förtjänar att här återges i sin helhet (yttrandet s,41): 1 fråga om större anläggningar kandet - som framgår av det följande - i ett hänseende visa sig ofördelaktigt meden sådan lösning. Förvaltningen av sådana anläggningar torde komma att utövasav samfällighetsföreningar enligt lagen (1973: 1150) om förvaltning avsamfälligheter. En samfällighetsförening äger taxera ut medel för bl,a,anläggningens underhåll och drift från de fasligheter till vilka anläggningen hör.Föreningens fordran har enligt lagen (1973: 1152) om förmånsrätt för fordringarenligt lagen om förvaltning av samfälligheter förmänsrätt förefaslighetsinteckning i den fasta egendomen. Denna dolda förmänsrätt idelägarnas fastigheter för uttaxerade medel innebär en risk för den som belånaren delägarfastighet, eftersom hans säkerhet kan påverkas, 1 propositionen medförslag till lag om förvaltning av samfälligheter betonade departementschefen(prop. 1985/86:1 520 1973:160, s, 170) atl de bidrag som skalluttaxeras från delägarfas- 3 kap. 15 tigheterna för att täcka driftskostnadernasamt amortering och ränta på investeringslån i praktiken regelmässigt intetorde uppgå till så stora belopp, att de skulle kunna utgöra någon risk för fordringarmed sämre rätt i fastigheten. Han framhöll emellertid att det sagda gälldeunder förutsättning att innehavare av fordringar med sämre rätt iakttar denförsiktighet som normalt bör kunna krävas av en kreditgivare. Av del anfördaframgår atl man under lagstiftningsarbetet inte räknade med att ensamfällighetsförening skulle vara i behov av större kapitalbelopp för t, ex,underhåll. Kostnaderna vid förvaltning av en stor parkeringsanläggning tordeemellertid kunna bli betydande, vilket i sin tur kan leda lill attförmånsrätten för föreningens fordran får sådan omfattning att de som lämnatlån mot säkerhet i fastigheten löper påtaglig risk för förluster. Det kan förövrigt påpekas att det när det gäller förvaltningen av gemensamhetsanläggningarredan nu finns exempel på alt en legal panträtt fått en sådan omfattning attbottenlångivarna i ddägarfastighelerna funnit sig föranlåtna alt säga uppbotten-länen för omförhandling med avseende på kompletterande säkerheter. Vadsom nu har sagts kan självfallet inverka negativt på benägenheten att lämnakredit mot säkerhet i fastigheter som har del i en parkeringsanläggninginrättad enligt anläggningslagen. Med anledning av detta uttalande vill jag anföra följande.När en gemensamhetsanläggning inrättas görs normalt en s,k, båtnadsprövning,vilket innebär att fördelarna av en anläggning måste överväga de nackdelar iform av kostnader och olägenheter som anläggningen medför, 1 praktiken innebärdetta att koslnaderna för en gemensamhetsanläggning i molsvarande mån skall ökade deltagande fastigheternas värden. Det är detta som utgör grunden för nugällande förmånsrättssystem för samfällighetsföreningar. Långivare till enenskild fastighet bör vara medvetna om att den del av fastighetens värde somutgörs av en andel i en gemensamhetsanläggning kan vara belånad genom attsamfällighetsföreningen har tagit upp ett lån för att utföra anläggningen. När en anläggning blir äldre ochförsliten kan det givetvis uppstå behov av upprustning eller återinvestering.Då görs inte någon bätnadsprövning, vilket naturligtvis kan fä lill följd attdet görs ekonomiskt olämpliga investeringar - dvs. sådana som inte moisvarasav någon värdehöjning på fastigheterna - och att därmed föreningens förmånsrättförsämrar säkerheten för de inteckningshavare, som har panträtt i de enskildafastigheterna. Enligt min mening finns det emellertid inte någon anledning attanta atl samfällighetsföreningar som förvallar slörre anläggningar skulle görasådana ekonomiskt osunda investeringar, som leder till atl fastigheternaskreditvärde inte består. Dessutom torde det i de flesta fall vara nödvändigtför föreningen att ta upp lån för större upprustningar och återinvesteringar,vilket innebär att även kreditgivaren gör en bedömning av företagets ekonomiskaförutsättningar. Den bedömningen måste dä inkludera effekterna av attföreningen tar ut bidrag från fastighetägarna för amortering och ränta pälånet. 1985/86:1 521 Även är det möjligt att medstöd av anläggningslagen inrätta 3 kap. 15 § gemensamhetsanläggningarmedtekniski komplicerade syslem som kan kräva nog så stort kapitaltillskott fördrift och underhäll. Säviii bekant har det nu gällande förmånsrättssyslemelinie inneburit nägon konstaterad skada för kreditgivare i sådana fall. Jag är emellertid medveten om dekomplikationer som lagrådet påpekar och kommer därför att noga följautvecklingen i detta hänseende. Jag har också erfarit attfastighetsbildningsutredningen (Ju 1979: II) i sitt slutbetänkande avser att mer generelllbehandla frågan om samfällighetsför-eningars finansieringsbehov när del gällerdrift och underhåll av gemensamhetsanläggningar. Mot bakgrund av det nuanförda finner jag inte anledning alt f. n. vidta nägon åtgärd i dettahänseende, 1 parkeringsfrågan har lagrådel vidare anfört följande(yttrandet s. 42): 1 specialmotiveringen till punkt 7anges också etl annat exempel på hur parkeringsfrägan kan lösas. Sålundauttalar departementschefen att kravel på fastighetsägarna att själva eller isamverkan svara för behovet av parkering kan på kommunalt initiativ omvandlastill en skyldighel att ekonomiskt bidra till en parkeringsanläggnings tillkomstoch drift. Parkeringsköp nämns som exempel på sådan samverkan. Lagrådet villframhålla att del råder osäkerhet om i vilken utsträckning detär lagligen möjligt att av en byggande kräva åtaganden av detta slag, Ocksäfrågan om förutsättningarna och formerna för ett åtagande är oviss. Denföreslagna lagtexten kan inte anses undanröja denna osäkerhet. Särskilt måframhållas tveksamheten i fråga om att framtvinga skyldighet att fortlöpandebidra till driften av en parkeringsanläggning. Frågan om framtida ägaresbundenhet av den byggandes åtaganden är också ett problem som inte belysts.Departementschefens uttalande synes böra förtydligas i flera hänseenden. Med anledning av vad lagrådetsålunda har anfört vill jag inte längre vidhålla den rekommendation som jaguttalade i lagrådsremissen. 1 andra siycket slälls krav påfriyta för lek och utevistelse i anslutning till viss typ av bebyggelse. Kravenhar utvidgats i förhållande till gällande bestämmelser och till vad utredningenhar föreslagit. Förändringen innebär att krav skall kunna ställas pä atllämplig friyta skall anordnas inte enbart för bostäder utan även om bebyggelsenpä tomten innehåller lokaler för barnstuga, skola eller annan jämförligverksamhet. Det är enligt min mening närmast självklart att ytor för lek ochutevistelse anordnas för sådana verksamheter. Det sker i praktiken redan i dagutan att det finns några särskilda bestämmelser. Enligt det remitteradelagförslaget skall friytan anordnas på den toml som skall bebyggas eller påutrymmen i närheten som är gemensamma för flera byggnader. Om friyta anordnasutanför tomlen, finns del emellertid - som lagrådel har påpekat (yttrandet s,43) - Prop.1985/86:1 522 ingen anledning att kräva att den skall vara gemensam förflera byggnader. 3 kap. 15-16 §§ Tomtägaren kan t, ex, ha lämpliglutrymme för friyta pä en av honom själv ägd granntomt. Enligt tredje stycket skall friytaför lek och utevistelse prioriteras före utrymme för uppställning av fordon,Detla överensstämmer med utredningsförslaget. Remissinstanserna har på dennapunkt inte haft några erinringar, 16 8 På bebyggda tomter får bestämmelserna i 15 §första stycket 6 samt andra och tredje styckena Ullämpas i skälig utsträckning. Vid tillbyggnad som kräver byggloveller vid ombyggnad skall tomten anordnas så att den uppfyller kraven i 15 5 iskälig utsträckning. Bestämmelser om vilka krav som kanslällas på bebyggda tomter finns i 53 5 2-4mom, byggnadsstadgan, Iutredningsförslaget finns motsvarande bestämmelser i 6kap, 10 5. Förevarandeparagraf har utformats redaktionellt i enlighet med lagrådets förslag. Första siycket i den föreslagna 168omfattar alla bebyggda tomter. kan således föreskriva attfriyta för lek och utevistelse samt utrymme för parkering mm. skall anordnas påen bebyggd tomt. Underlåter ägaren att vidta åtgärder kan kravet hävdas genomelt föreläggande med slöd av lOkap. Bestämmelserna i paragrafens andrastycke får däremot tillämpas endast i samband med att en byggnad ändras genomombyggnad eller genom tillbyggnad som kräver bygglov. Kraven på friyta och parkeringfär inte drivas längre än vad som är skäligt med hänsyn till omständigheterna idet enskilda fallet. Paragrafen är tillämplig oavsett ombyggnaderna pä tomten har uppförts före eller efler ikraftträdandet av PBL. Första stycket motsvarar delvis 6kap. 10 5 i utredningsförslaget. Enligt detta skall skyldigheten alt uppfyllakraven på utrymme för parkering m.m. och på friyta för lek och utevistelseuppstå först i och med att en detaljplan eller ett beslut om markförordnandehar vunnit laga kraft. 1 remissvaren framförs krilik mot att kraven måstemeddelas genom detaljplan eller markförordnande. Jag anser denna kritikbefogad. Första stycket har därför utformats så all kravet på anordnande avfriyta och parkering kan ställas oavsett om särskilda bestämmelser om detta hartagits in i ett planbeslut eller ej. När det gäller befintligbebyggelse, där det kan vara mycket angeläget att förbättraparkeringsförhållandena, kan det dock föreligga stora tekniska och ekonomiskasvårigheter att anordna utrymmen för fordonsuppställning. Ett noggrant studiumav möjligheterna, varvid gemensamma 1985/86:1 523 lösningar oftast torde visa sig vara den enda utvägen, bördärför föregå 3 kap. 16 17 §§ ingripanden frän . Därvidtorde det visa sig nödvändigt all kommmunen i befintlig bebyggelse genomför enparkeringsutredning i detaljplanens form, pä det sätt som jag har beskrivitnärmare i specialmotiveringen lill 15 5. Enligt 6 kap. 10 5 andra stycket iutredningsförslaget skall kunna föreskriva att ett utrymme somanvänds för fordonsuppställning skall tas i anspråk för att tillgodose kravelpå friyta. Detta får dock enligt utredningsförslaget ske endast om tillräckligtutrymme för fordonsuppställning kan anvisas på någon annan plats i tomlensnärhet.