prop · G90343 · 1985-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1985/86:43 om avgifter för ålders- och förtidspensionärer vidsjukhusvård m. m. Regeringen föreslär att anta de förslag som hartagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet . I propositionen föreslås att det nuvarande systemet med s.k. differentierade värdavgifter för ålders- och förtidspensionärer vidsjukhusvård avskaffas. Enligt en överenskommelse mellan företrädare försocialdepartementet och skall i stället den 1 april 1986ske en återgång till det tidigare systemet med fasta patientavgifter. Varjesjukvårdshuvudman fastställer avgiften som fär vara högst . per vårddag.Flertalet pensionärer får därmed en lägre vårdavgift jämfört med vad som f. n.tas ut inom det differentierade avgiftssystemet. 1 enlighet med överenskommelsen förutsätts attsjukvårdshuvudmännen - liksom vid den tidigare tillämpningen av fasta avgifter vid behov medger nedsättning av vårdavgiften. I propositionen läggs fram det förslag om ändring i hälso-och sjukvärds-lagen (1982:763) som behövs för att det nya avgiftssystemet skallkunna genomföras. Förslaget innebär inte någon inskränkning i pensionärernasnuvarande rätt till avgiftsfri sjukhusvård . I propositionen lämnas också förslag om höjning avsjukpenningavdraget vid sjukhusvård från . per vårddag fränden . Vidare föresläs i propositionen att reglerna om prisnedsätlningvid inköp av läkemedel ändras så att det högsta priset per inköp höjs från 50kr. Ersättning till vissa sjukvårdshuvudmän i samband medavskaffandet av de differentierade vårdavgifterna skall enligtöverenskommelsen med 1 1985/86. 1985/86:43 med . per vårddag för s.k. utförsäkrade pensionärer fr.o.m.den 1 april 1986. Ersättningen beräknas totalt uppgå till ca 135 milj. kr. Dessa kostnader för ersättning motsvaras av debesparingsförslag som läggs fram i propositionen och som avsersjukpenningavdraget vid sjukhusvård och priset vid läkemedelsinköp. 1propositionen föreslås en särskild lag med bemyndigande för regeringen attfastställa grunderna för denna ersättning. Lag omändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenom föreskrivs att 17 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) skall ha följande lydelse. Av patienterna får tas ut vårdavgifter enligt grunder somlandstingskommunen bestämmer, i den mån inte annat är särskilt föreskrivet.Patienter som är bosatta inom landstingskommunen skall därvid behandlas lika. När sjukhusvård meddelas en pensionär i fall där rätten till ersättning för vården upphört enligt 2 kap. 12 § lagen (1962:381) om allmän försäkring, får vårdavgiften bestämmas liU högst per vårddag. När sjukhusvärd meddelas en pensionär i fall där rättentill ersättning för vården upphört enligt 2 kap. 12 § lagen (1962:381) om allmänförsäkring, skaU vården vara avgiftsfri vid varje vårdlillfäUe.Vårdavgifien för tid därefter får bestämmas med hänsyn till pensionärens betalningsförmåga.I sådant fall skall endast pensionärens egna inkomster efter skatt läggas tiUgrund för avgiften. Vårdavgiften skall alltid bestämmas så all pensionären förbehållstillräckliga medel för sina personliga behov. Regeringen meddelar yilerUgareföreskrifter om sådana avgifter. En fordranpå vårdavgift preskriberas efter tillkomsten. I övrigt gällerpreskriptionslagen (1981: 130) i fråga om sädana fordringar. Denna lag träder i kraft . Prop.1985/86:43 2 Förslag lill Lag om ändring i lagen (1985: 87) om ändring i lagen(1962: 381) om allmän försäkring Härigenomföreskrivs att 3 kap. 4 § lagen (1962: 381) om allmän försäkring' iparagrafens lydelse enligt lagen (1985: 87) om ändring i nämnda lag skall haföljande lydelse. Helsjukpenning utgör för dag av den fastställda sjukpenninggrundandeinkomsten, delad med 365. Sjukpenningen avrundas lill närmaste hela krontal. Förvarje dag då den försäkrade För då den försäkrade fårsjukhusvård skall sjukpenning- får sjukhusvård skall sjukpenning en minskas med , dock en minskas med , dock med högst en tredjedel av sjukpen- med högst en tredjedel av sjukpen ningens belopp. Därvid skall det ningens belopp. Därvid skall del belopp varmed minskning sker av- belopp varmed minskning sker av rundas till närmast lägre hela krön- rundas till närmast lägre hela kron tal, tal. Lagenomtryckt 1982: 120. Lag omändring i lagen (1981: 49) om begränsning av läkemedelskostnader,m. Härigenom föreskrivs att 3 och 7 §§ lagen (1981:49) ombegränsning av läkemedelskostnader, m.m. skall ha följande lydelse. I andra fall än som avses i 2 § skall det fastställdapriset för på grund av sjukdom förskrivna och inköpta läkemedelsättas ned med hälften av det belopp som överstiger och hela detbelopp som överstiger . Om en förskrivning är avsedd alt expedierasmer än en gång, gäller nedsällningen köpesumman vid vaije avsettexpeditionstillfälle. Vid beräkning av prisnedsättningen beaktas inte denavgift som kan ha utiagits för expedition av telefon-förskrivna läkemedel. Bestämmelsernai första stycket ti annat fall än som avses i 2 § andra ammande kvinna ellertill barn. Frän prisnedsätlning enligt denna visst läkemedel eller enviss grupp av 1 andrafall än som avses i 2 § skall det fastställda priset för på grund avsjukdom förskriv-na och inköpta läkemedel sättas ned med hälften av det beloppsom överstiger och hela det belopp som överstiger . Om enförskrivning är avsedd att expedieras mer än en gång, gäller nedsällningenköpesumman vid varje avsett expeditionstikfälle. Vid beräkning av prisnedsättningenbeaktas inte den avgift som kan ha utiagits för expedition av lelefon-förskrivnaläkemedel, kämpas även när skyddsläkemedel i stycket förskrivs till havandeeller paragraf kan regeringen undanta ett läkemedel som avses iförsta stycket. För kostnadsbefrielse enligt första stycket fordras att prisnedsatta läkemedel har inköpts eller patientavgifter för läkarbesök eriagts vid samman- Visarnågon att han i den omfattning som anges i andra stycket har inköptprisnedsatta läkemedel som avses i 3 § eller har erlagt patientavgift förläkarvård som avses i 2 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring, försjukvårdande behandling som avses i 2 kap. 6 § eller kostnader för motsvarandevård eller behandling som erhållits inom företagshälsovård som avses i 2 kap. 7§ andra stycket samma lag, är han befriad från att därefter betala förutskrivna läkemedel. Befrielsen gäller under den lid som återstår av ,räknat frän det första vårdtillfället, behandlingstillfället ellerläkemedelsinköpet. Visarnågon att han i den omfattning som anges i andra stycket har köpt prisnedsattaläkemedel som avses i 3 § eller har erlagt patientavgift för läkarvård ellerannan sjukvårdande behandling som avses i 2 kap. 2 och 5 §§ lagen (1962: 381)om allmän försäkring eller för motsvarande vård eller behandling somerhållits inom företagshälsovård, för vilken bidrag lämnas efter heslut avyrkesinspektionen, är han befriad från all därefter betala för utskrivnaläkemedel. Befrielsen gäller under den lid som återstår av , räknat fråndet första värdtillfället, behandlingsfill-fället eller läkemedelsinköpet. Senaste lydelse 1983:964. Prop.1985/86:43 lagt minst 15 ullfällen. Med eu sådant tillfälle likställs tvätillfällen då pafientavgift har eriagts för besök för sjukvårdande behandlingareller för telefonrådfrägningar som har skett hos läkare eller hosprivatpraktiserande sjukgymnast. Haren förälder eller föräldrar gemensamt flera barn i sin vård, fårbarnen gemensamt kostnadsbetVielse när antalet vårdtillfällen, behandlingstillfällenoch läkemedelsinköp för barnen sammanlagt uppgår lill vad som sägs i andrastycket. Kostnadsbefrielsegäller som avses i första stycket även för barn som under dennatid fyller . Medförälder avses även fostertörälder. Som förälder räknas även den med vilken enförälder stadigvarande sammanbor och som är eller har varit gift eller hareller har haft barn med föräldern. Dennalag träder i kraft . 4 Förslagtill Prop. Lag omsärskild ersättning för sjukhusvård Härigenom föreskrivs följande. Enligt 2 kap. 4 § lagen (1962: 381) om allmän försäkringutges ersättning för sjukhusvård enligt grunder som fastställs av regeringen. Ifall dä rätten fill ersättning för sjukhusvård upphört enligt 2 kap. 12 § sammalag skak utges särskild ersättning för sjukhusvärd fränden allmänna försäkringen. Bestämmelserna i lagen om allmän försäkring skall i övrigttillämpas på den särskilda ersättningen. Regeringen fastställer grunderna förersättningen. Denna lag träder i kraft den . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , ,, , , . , , , , , . Proposition om avgifter för ålders- och förtidspensionärervid sjukhusvård m. m. Den1 gavs sjukvårdshuvudmännen möjlighet att ta ut in-komstrelaterade(differentierade) avgifter i stället för fasta avgifter av pensionärer somvärdas på sjukhus i fall då ersättning för vården inte utges från den allmännaförsäkringen (prop. 1981/82:22, SoU 12, rskr 57). Underriksdagsbehandlingen av förslaget fill de nya avgiftsreglerna förutsattesocialutskottet att tillämpningen av reglerna skulle följas upp och i lämpligtsammanhang redovisas för (SoU 1981/82: 12 s. 5). Eftersamråd med tillkallade jag enarbetsgrupp med uppgift alt följa upp tillämpningen av differentierade vårdavgiftervid sjukhusvärd särskilt i de avseenden som hade uppmärksammats ipropositionen och av socialutskottet vid reglernas tillkomst. Uppdragetutvidgades sedermera till att även ta upp och belysa olika möjligheter tilllösningar i avgiftsfrågan (jfr SoU 1982/83: 34 s. 12). delrapport (Ds S 1983: 13) har arbetsgruppen redovisat en kartläggning avtillämpningen av differentierade vårdavgifter vid sjukhusvård. I en slutrapport(Ds S 1984: 10) har arbetsgruppen belyst alternativ tiU och tänkbaramodifieringar av det nuvarande systemet med differentierade sjukhusvårdsavgifter. Gruppen,som inte har lämnat förslag till ställningstaganden i avgiftsfrågan,presenterar två alternativ tik dagens system, ett system med fasta avgifter ochett system med en modifiering av nuvarande regler. Därutöver belyses enavgiftsmodell som motsvarar den som gäller vid sjukhusvärd för dem som uppbärsjukpenning. Ensammanfattning av arbetsgruppens rapporter bör fogas till protokollet i dettaärende som bilaga 1. En förteckning över remissinstanserna och ensammanställning över remissyttrandena bör fogas till protokollet som bilaga 2. Remissopinionenvisar en klart negativ inställning till att bevara det nuvarande systemet meddifferentierade värdavgifter. En återgång till det system med fasta värdavgifter som tidigare gälldeförordas. Det fätal Prop. 1985/86:43 remissinstanser som förordar ettfortsatt differentierat avgiftssystem anser att det i så fall bör modifieras. Den kritik som har framförts mot systemet med dedifferentierade sjukhusvårdsavgifterna innefattar olika invändningar. De somkritiserar systemet pekar bl. a. på att avgiftssystemet innebär ett avstegfrån den generella huvudlinjen i svensk socialpolitik som bygger pålikabehandling. som avgiftssystemet varit i bruk har i ett fiertalriksdagsmotioner uttryckts kritik mot principen att differentieradevårdavgifter över huvud taget fär tas ut i sjukvärden. Synpunkter har ocksåförts fram pä det sätt varpå avgifterna har bestämts i enskilda fall. När möjligheten infördes att ta ut differentieradeavgifter vid sjukhusvård åberopades bl. a. att det var skäligt attpensionärerna efter förmåga medverkade till att täcka kostnaderna när samhälletgenom att svara för långvarig sjukvård tar över försörjningen. Det pekades ävenpå att en låg enhetlig avgift kunde medföra betydande överskott pä pensionensom pensionären inte själv tillgodogör sig. När det gäller synpunkten att låga enhetliga avgifter kange pensionären ett överskott, som denne inte tillgodogör sig, har det ikritiken särskilt frän handikapporganisationer ansetts att man i första handbör underiätla för patienten att i möjlig mån använda dessa medel för bl. Kritiker av systemet med differentierade vårdavgifteranför också att om det anses vara ett problem att pafienter sparar pengar somendast kommer arvsberättigade till godo, detta bör lösas genom förändringar iarvs- och/ eller skatterätten. Motivet att samhället inte bör både betala ut pension ochsvara för försörjningen genom alt stå för kostnaderna för långvarig sjukvårdhar föranlett kritiken atl de differentierade vårdavgifterna beräknas inteendast efter pensionsinkomster utan även på alla andra inkomster, t.ex. på inkomsterav vad en folkpensionär har sparat ihop för att få en tryggare ålderdom föregen del och för sina anhöriga. Vidare har i det nuvarande systemet särskilt uppgiftslämnandetfrän den enskilde vårdtagaren och granskningen av hans eller hennes ekonomiskaförhållanden väckt reaktioner. Individuell avgiftsprövning med prövning avbehovet av medel upplevs också ofta som kränkande för den enskilde individen.Kritikerna menar att den inkräktar på patientens integritet och skapar oro hossåväl patienterna som deras anhöriga. När det gäller kritiken mot själva tillämpningen anförsatt denna inte står i överensstämmelse med de uttalanden om varsamhet ochgenerositet som gjordes av vid reglernas tillkomst. Fleraremissinstanser har påpekat att det är otillfredsställande atttillämpningsreglerna och därmed de ekonomiska konsekvenserna för de enskildapatienterna varierar kraftigt från en sjukvårdshuvudman tik en annan. Från såväl pensionärs- och handikapporganisationer somfackliga orga nisationer samt enskilda har krav rests att de differentierade värdavgif terna skall ersättas med ett system med fasta avgifter och med samma möjligheter som till nedsättning av avgifterna för pensionärer och handikappade med låg pension. ti /86. 1985/86:43 Iåtskilliga remissvar understryks att det nuvarande avgiftssystemet motverkar rehabiliteringsinsatser och därmed en återgångtill ett liv utanför institution. 1 en träffad överenskommelse mellan företrädare försocialdepartementet och i fråga ompensionärernas avgifter för sjukhusvård en återgång till ett system med fastaavgifter. Vidare förutsätts en särskild ersättning för sjukhusvård fränsjukförsäkringen till vissa sjukvårdshuvudmän. Överenskommelsen bör fogas lillprotokollet i detta ärende som bUaga 3. Jag tar nu upp de frågor som avhandlats iöverenskommelsen. Vidare behandlar jag storieken av sjukpenningavdraget vidsjukhusvård och pris-nedsättningens storiek vid läkemedelsköp. Ersättning för sjukhusvård utges från den allmännaförsäkringen till dem som driver sjukhusen (landstingskommunerna och dekommuner som är sjukvårdshuvudmän). Regeringen fastställer med stöd av 2 kap. 4§ lagen (1962: 381) om allmän försäkring (AFL) grunderna för ersättningen. Grundernabygger pä överenskommelser som regelbundet träffas med Landstingsförbundet.Sedan den 1 januari 1982 erhåller sjukvårdshuvudmännen . per vårddag frånden allmänna försäkringen för vårdtagare som omfattas av sjukförsäkringen (1 §förordningen (1979:849) om ersättning för sjukhusvård m. m.). För den som är sjukpenningförsäkradgörs ett avdrag på sjukpenningen för som den försäkradevistas pä sjukhuset (f.n. .) (3 kap. 4 § andra stycket AFL). Avdraget fårdock enligt samma lagrum uppgå till högst en tredjedel av sjukpenningens belopp.Det är förutsatt att sjukvårdshuvudmannen inte tar ut någon avgift frän vårdtagarenför sjukhusvården när denna ersätts frän försäkringen. För pensionärer som har hel ålderspension eker helförtidspension utges enligt 2 kap. 12 § AFL ersättning från den allmännaförsäkringen för sammanlagt högst 365 dagars sjukhusvärd. Då dessa personer iallmänhet inte uppbär någon sjukpenning kan något sjukpenningavdrag inte göras.Inte heller görs något avdrag från pensionen. Det innebär att pensionären -till skillnad från personer med förvärvsinkomst - åtnjuter helt kostnadsfrisjukhusvård under sammanlgt (det s. k. avgiftsfria året). Sedan dennaförmån har utnyttjats helt - det kan ske under en sammanhängande vårdperiodeller vid flera kortare vårdtillfällen - är pensionären "utförsäkrad".När en pensionär har utförsäkrats utges inte någon försäkringsersättning tillsjukvårdshuvudmannen för sjukhusvärd av pensionären. Dessa pensionäreromfattas således inte av om ersättning från sjukförsäkringen tillhuvudmännen för sjukhusvärd, I dessafall är sjukvårdshuvudmannen i stället hänvisad till att själv ta ut vårdavgift av pensionären med stöd av 17 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL. Enligt lagrummets första stycke bestämmer sjukvårds huvudmannen grunderna för vårdavgifter. När det gäller sjukhusvård av 10 en utförsäkrad pensionär föreskrivsi andra stycket alt vården skall vara avgiftsfri vid varje värdtillfälle.För tid därefter kan Prop. 1985/86: 43 vårdavgift tas ut antingen som en fastavgift i princip lika för alla eller med belopp som i det enskilda falletbestäms med hänsyn till pensionärens betalningsförmåga (differentierad avgift).Frågan om differentiering eller ej avgörs naturligtvis generellt när detbestäms vilka grunder som skall tillämpas och inte i det enskilda fallet. Omen differentiering sker skall den grundas pä pensionärens inkomster efterskatt. Oavsett om sjukvårdshuvudmannen tar ut differentieradeavgifter eller fasta avgifter skall pensionären alltid förbehållas tillräckligamedel för sina personliga behov. Regeringen har med stöd av 17 § andra stycket HSLmeddelat föreskrifter om det minsta belopp som skall förbehållas pensionären(förbehållsbelopp). Föreskrifterna återfinns i förordningen (1981: 1177) omvissa avgifter vid sjukhusvärd (ändrad senast 1982:874). I förordningenföreskrivs också om jämkning av avgiften. Om någon annan person är beroende avvårdlagaren för sitt uppehälle, skall skälig hänsyn tas fill det när avgiftenbestäms. Om det är skäligt atl vårdtagaren behåller sin bostad ,skall hänsyn tas till värdtagarens bostadskostnad. Avgiften skall även sättasned om vårdtagaren behöver medel för sin rehabilitering eller om det finnsandra särskilda skäl. Förbehållsbeloppet skall enligt förordningen bestämmas pådet sätt som anges i 47 och 48 §§ socialtjänstförordningen (1981:750) dvs. päsamma sätt som vid helinackordering i för äldre människor (boende iäldersdomshem). Förbehällsbeloppet, som alltså är det minsta belopp somskall förbehållas samtliga pensionärer vid sjukhusvärd, skall motsvara 30procent av folkpensionen för en ogift ålderspensionär enligt 6 kap. 2 § förstastycket AFL jämte pensionstillskott enligt 2 § första och andra styckena lagen(1969:205) om pensionstillskott. Ett pä detta sätt beräknat lägsta förbehållsbeloppär f. n. /år eller /dag. Om vårdtagaren har störte inkomster ände angivna folkpensionsbeloppen skall förbehällsbeloppet höjas med etttilläggsbelopp som är av överskjutande nettoinkomster t. ex. allmäntilläggspension, ATP. Om den folkpension som vådtagaren uppbär enligt 6 kap. 2 §första stycket eller 7 kap. 4 § första stycket AFL är beräknad till det lägrebelopp som följer av att även maken har rätt till ålderspension eller uppbärhel förtidspension är tilläggsbeloppet i stället av nettoinkomstenöver folkpensionen inklusive pensionstillskott för en gift ålderspensionär. När höjningen av förbehällsbeloppet beräknas skallinkomsterna bestämmas enligt de regler som gäller för att beräkna sammanräknadnettoinkomst vid taxering till statlig inkomstskatt. Innanreglerna om differentierade avgifter infördes var ett system med fasta avgifter det rådande. F.n. tillämpar 18 av 26 sjukvårdshuvudmän differentierade avgifter. Alla tar dock alltjämt ut fasta avgifter för kortare vård, vanligen för värd som understiger . Den genomsnittliga differentierade vårdavgiften för uppskattas till . Övriga åtta sjukvårdshuvudmän (, Öster götlands, , och , , , Gäv leborgs samt ) fikämpar uteslutande fasta avgifter som är 1985 varierar frän 40 till . Prop.1985/86:43 3 Föi"edragandens Överväganden 3.1 Fasta vårdavgifter för ålders- och förtidspensionärervid sjukhusvård Mittförslag: Det nuvarande systemet med differentierade vårdavgifter för ålders-och förtidspensionärer vid sjukhusvård avskaffas fr. o.m. Förde pensionärer som själva har att betala patientavgifter återinförs i ställetfasta avgifter från denna tidpunkt. Den fasta patientavgiften som fastställs avvarje sjukvårdshuvudman får uppgå till högst . Det förutsättsatt huvudmännen liksom vid den tidigare tillämpningen av fasta vårdavgifler vidbehov medger avgiftsnedsättning. Arbetsgruppens redovisning: Arbetsgruppen belyser tvågrundalternativ för avgifter vid sjukhusvård för pensionärer; ett system medfasta avgifter och ett system med differentierade värdavgifter enligtmodifierade regler. Därutöver har en avgiflsmodell som motsvarar den som gällervid sjukhusvård för dem som uppbär sjukpenning belysts. Remissinstanserna: Ingen remissinstans anser att detnuvarande differentierade avgiftssystemet bör behållas helt oförändrat.Svenska kommunförbundet och - som förordar ettbibehållande av differentierade vårdavgifter - anser att de rekommendationersom nu gäller bör revideras så att störte enhetlighet i tillämpningen kanuppnås. förordar en kombination; fasta avgifter vid fillfälligvård, dvs. vårdtagaren beräknas bli utskriven , och differentieradevårdavgifter vid stadigvarande vård. Det övervägande flertalet avremissinstanserna förordar emellertid en återgång till fasta vårdavgifter. Skälen för mitt förslag: Jag har redogjort förden massiva kritik som har framförts mot det nuvarande differentieradeavgiftssystemet för s.k. utförsäkrade. Ett viktigt skäl mot ett bibehållande av systemet med dedifferentierade avgifterna är enligt min uppfattning atl sjukvården skall gespå lika villkor lill hela befolkningen. Detta hänger samman med engrundläggande socialpolitisk målsättning om att skapa lika medborgerligasociala rättigheter. Det innebär att enhetliga taxor för jämförbar vård inomolika delar av landet måste eftersträvas. Eftersom det nuvarande inkomstrelateradeavgiftssystemet kan sägas strida mot denna viktiga socialpolitiska grundsynoch med beaktande av de negativa effekter som det anses ha medfört bör detupphöra. Arbetsgruppen har belyst ett alternativt avgiftssystem somskulle motsvara det som gäller för sjukpenningförsäkrade. Principen skullevara en ersättning från den allmänna försäkringen lill sjukvårdshuvudmännenäven för de utförsäkrade pensionärer som vårdas pä sjukhus och ettavdrag pä den utgående pensionen. Om ett sådant avdragssystem skullekonstrueras som sjukpenningavdraget för förvärvsarbetande skulle det enligtarbetsgruppen bli orättvist olika pensionärer emellan samt medföraotillfredsställande marginaleffekter. Ingen av remissinstanserna har till- styrkt ett sådant system. Det stora flertaletremissinstanser har i stället Prop. förordat en återgång till det system med fastavårdavgifter som tidigare Även jag förordar en återgång till ett system med fastaavgifter för utförsäkrade pensionärer. En fast avgift bör fastställas av varjesjukvårdshuvudman. I hälso- och sjukvårdslagen bör dock föreskrivas det högstabelopp som den fasta avgiften får uppgå till. Det högsta beloppet bör ligga på en sådan nivå att deallra flesta patienterna betalar den fasta avgiften utan någon särskildnedsättning av avgiften i det enskilda fallet. Vid valet av högsta nivå börvidare göras jämförelser med avgiftsnivåerna för andra kategorier av vårdtagareoch med de sjukvårdsavgifter som pensionärerna betalar enligt dagens system. Med sådana utgångspunkter har arbetsgruppen funnit att enfast avgift kunde bestämmas till . per vårddag för är 1984. För egen del förordar jag att det högsta beloppet för denfasta avgiften bestäms till . per värddag såsom har överenskommits medLandstingsförbundet. Även vid fasta avgifter kan frågan uppkomma om nedsättningav avgiften i det enskilda fallet. Arbetsgruppen har behandlat denna fråga. Avgiftspliktiga är pensionärer som har hel folkpension ochsom förbrukat förmånen av 365 dagars fri värd. Hel folkpension för en ogiftålderspensionär jämte pensionsfikskott utgör för dag räknat 86 kr.Motsvarande belopp för en gift pensionär, när även maken uppbär pension, är iregel . I vissa fall kan pensionen vara reducerad.