prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — Ettannat problem som jag har berört i det föregående är att vissa förelag sökerskaffa sig olovliga skattekrediter genom att utnyttja komplexiteten iskattesystemet och den inneboende trögheten när det gäller redovisning ochbetalning av skatter och avgifter. Genom atl uppbörden av preliminär A-skattoch arbetsgivaravgifter har samordnats fr. o. m, (SFS1984:668), blir del svårare att undanhålla staten sådana medel, Uppbördskonlrolleni samband med entreprenader och annan uppdragsverksamhet har vidare förstärktsgenom ändrade rutiner vid offentlig upphandling (SFS 1983:38). Dessa innebäratl innan en myndighei antar ett anbud den skall kontrollera alt anbudsgivarenär registrerad i föreskriven ordning för redovisning och inbetalning avmervärdeskatt, innehållen preliminär A-skatt och arbetsgivaravgifter. Riksdagenhar antagit en särskild lag om avräkning vid återbetalning av skatteroch avgifter (prop, 1984/85:108, SkU 40, rskr 179), Genom lagen utvidgasmöjligheterna att kvitta återbetalningar av skatter och avgifter molfordringar som det allmänna har på en skattskyldig. Reformarbetetpå området för skatter och avgifter fortsätter. Utredningen (Fi 1973:01) omsäkerhetsåtgärder m,m, i skatteprocessen gör f.n, en allmän översyn av reglernaom skattekontroll, Uiredningen avser att överlämna ett slutbetänkande medförslag om en för hela skatteområdet gemensam lag om skattekontrollen,(B 1981:02) har till huvudsaklig uppgift att seöver formerna för indrivning av skatt i syfte alt effektivisera verksamheten pådelta område, folkbokföringskommitté (Fi 1983:04) utreder en bättrereglering av folkbokföringen. Syftet är bl. a. att förhindra att någontillskansar sig olovliga skalle- och bidragsförmåner. Socialavgiftsulredningen(S 1981:04) har i betänkandet (Ds S 1985: 1) Företagarregislrering - klarareregler för socialavgifter föreslagit en samordning av arbetstagarbegreppen påskatte-och avgiftsområdena. Förslaget knyter an till ett sådant system förskatle-bevis som eko-kommissionen har aktualiserat. Ocksåvid sidan av skatteområdet har flera lagar införts eller skärpts i syfte att bekämpa den ekonomiska brottsligheten. Ytterligare åtgärder förbereds även. Enligt en remiss som har granskats av lagrådet är avsikten att elt företag skall kunna åläggas en särskild företagsbot för brott som har begåtts i dess verksamhet. En lagrådsremiss med förslag lill 22 ändringar i brottsbalkensbestämmelser om gäldenärsbroll har också nyli- Prop. 1985/86: 126 genavlämnats. kommer också förslag om åtgärder mot bl.a.datorbedrägerier och ocker all presenteras. Här förtjänas vidare att nämnasatt en elTektiviserad lagstiftning om viten har införts (SFS 1985:206). Vidarehar likvidalionsplikten för aktiebolag skärpts (SFS 1983:453, 454). Denekonomiska brottsligheten är ofta svår atl upptäcka. Möjligheterna för deberörda myndigheterna alt utreda sådan brottslighet måste därför underlättas.Sekretesslagen (1984:316, 387) har ändrats så alt myndigheter utan hinder kanlämna ut uppgifter till polis och åklagare som utreder allvarligare brott.Riksdagen har genom beslutade ändringar i skalleregisterlagen(1980:343) öppnat möjligheter för enskilda att från skalleregisiret fåuppgifter angående arbetsgivares registrering för inbetalning av källskatteroch arbetsgivaravgifter (prop. 1984/85:108, SkU 40, rskr 179). Regeringen harvidare beslutat att ett centralt företagsregister skall upprättas (SFS1984:629). Registret skall bl. a. fungera som en uppdateringskälla för andraregister över företag och arbetsställen i samhället. Den information eltsådant register innehåller får givelvis också betydelse för utredningar ombrott i näringsverksamhet. T syfte alt spåra bolag som använts för ekonomiskbrottslighet har vidare aktiebolag ålagts att för registrering anmälapersonnummer och postadress för sådana bo-. lagsfunktionärer som registreratsföre (SFS 1983:453 och 454). Företagens revisorer har fåtten ny roll när del gäller ekonomisk brottslighet. De skall särskill granska atlföretagen har fullgjort sin skatte-och avgiftsskyldighel och vid försummelseanmärka förhållandet i revisionsberättelsen. Revisorerna är vidare skyldigaatt på begäran lämna upplysningar om företagens angelägenheter till den somleder en förundersökning i brottmål (SFS 1984:945 och 946). 2.2.3Pågående arbete m. m. Ytterligarearbete pågår inom för atl underlätta de utredningar sommåsle göras för atl ekonomisk brottslighet skall kunna uppdagas. Förbättratsamarbete mellan myndigheter på skatte- och avgiftsområdet kommer atteftersträvas. Tanken är att den nya konkurslag som förbereds skall innehållaregler om återvinning i konkurs som medger att bevisningen blir enklare ochåtervinningsfrislerna längre i vissa fall. Vidare utreds olika frågor rörandeförelagens uppgiftsskyldighel. (B 1978:02) harfått i uppdrag att pröva frågor om arbetsgivares uppgiftsskyldighet tillskattemyndigheterna om andra förmåner till anställda än kontant lön. Motbakgrund av eko-kommissionens förslag om hur företagens uppgiftslämnande förbeskattningsändamål kan förbättras har RSV fått i uppdrag av regeringen attutveckla de datorrutiner som krävs för ändamålet. Detär också viktigt att bevaka otillböriiga och brottsliga förfaranden pä kreditmarknaden. Regeringen har sålunda uppdragit åt kreditmarknads kommittén (Fi 1983:06) att utreda om man bör vidta åtgärder för all förhindra alt yrkesmässig kreditgivning främjar eller underlättar ekono misk brottslighet, 23 Elt särskilt problem somkan uppkomma då man ingriper mol misstänkta Prop. 1985/86: 126 fall avekonomisk brottslighet är all den som faktiskt utövat brottsligheten är enperson som inte är i etl förelags direkta ledning. Flera åtgärder är aktuellaför att minska detla problem. Sälunda är inte bara uppsåtlig utan ävenvärdslös medverkan till annans brott genom ekonomisk eller juridisk rådgivningstraffbar. Dessutom kan en rådgivare som har begått brott förbjudas atl utövarådgivningsverksamhet (SFS 1985:354). Jagvill i detta sammanhang också nämna att beslutat om visslagstiftning angående bulvanförhållanden (SFS 1985:277 och 278), Bortsett fränvissa speciella regler på hyres- och arrendeområdet innehåller emellertid dennya lagstiftningen, som i huvudsak ersätter äldre bulvan-lagstiflning, intenågra bestämmelser om ekonomiskt ansvar i bulvanförhållanden, I ställetankommer det på betalningsansvarskommitlén (Ju 1984:09) all överväga om det ärändamålsenligt atl införa regler om ekonomiskt ansvar för huvudmannen och altvidta andra åtgärder för att komma lill rätta med de missförhållanden som ärförenade med bulvanskap, I övrigt har betalningsansvarskommitlén i uppdrag altulreda behovel av regler om annans betalningsansvar för skulder i aktiebolagoch ekonomiska föreningar (s,k, ansvarsgenombrolt) samt atl överväga i vilkenutsträckning juridiska personer bör tillåtas vara delägare i handelsbolag. Manmåste sträva efter att få till stånd ett snabbare och administrativt bättreförfarande för utredningar om ekonomisk brottslighet. Det är därför viktigt attregelsystemet förenklas. För att en omläggning av skattekontrollen skall gefull effekt krävs det också att det nuvarande kontrollsystemet förbättras. Dellidigare nämnda förslagel om ny organisalion för skatteförvaltningen avsesleda till en ökad effektivitet på området. Ivissa näringar har vidare särskilda branschinriktade åtgärder vidtagits motekonomisk brottslighet. Som etl exempel kan nämnas att inom den yrkesmässigatrafiken bl.a. reglerna om överlåtelse av taxitillstånd har skärpts ochIransportköparansvaret utvidgats (SFS 1984:83). 3.1 Allmänt om näringsfrihet Enutgångspunkt för min behandling av de aktuella utredningsförslagen är attåtgärder mot dem som missbrukar näringsfriheten skall ges hög prioritet.Regler bör nu tillskapas som väsentligt försvårar för oseriösa näringsidkareatt bedriva verksamhet och stärker de seriösa företagens ställning påmarknaden. Detla kan inte ske ulan ingrepp i själva näringsfriheten, något somallmänt sett har accepterats vid remissbehandlingen. Meningarna går dock isärbelräffande vilka ingrepp i näringsfriheten som bör kunna komma i fråga. Föregen del finner jag det angeläget att - innan jag redovisar mina ställningstaganden lill de olika förslagen om näringstillstånd och närings förbud - någol utveckla min syn på det ekonomiska systemet, 24 Det ekonomiska systemet iSverige kan sägas vara ett blandekonomiskt Prop. 1985/86: 126 syslem, byggt påmarknadshushållningens principer och med olika korrigerande ingrepp från statsmakternassida. Hur detla syslem bör se ul och fungera har berörts i en rad sammanhang -i olika ekonomisk-politiska . propositioner, i småföretagsproposilioner, vidantagandet av en ny konkurrenslag, när initiativ tagits till minskadregelgivning i samhället, vid behandling av frågor om elableringskontroll etc.liksom förstås när inskränkningar i marknadsekonomin av olika skäl har varitnödvändiga. Vidalla dessa tillfällen har utgångspunkten varit att så långt möjligt slå vakt omen dynamisk ekonomi där nya och effektivare produktions- ochdistributionsformer ständigt kan etableras och där företagsamheten snabbt kananpassas till omställningar inom landet och i förhållande till omvärlden. Ensådan ekonomi kräver ett decentraliserat beslutsfattande, styrt avkonsumenternas efterfrågan och näringslivets ekonomiska, teknologiska och andraförutsättningar. Ett viktigt inslag i denna ekonomi måste vara, alt nyaaffärsidéer skall kunna prövas på marknaden. Nyförelagandet, som lill stor delsker i småföretagandels form, är därvid av största betydelse. Tillfördelarna med en ekonomi av detta slag hör självklart de direkta vinsterna förkonsumenterna i form av bl. a. valfrihet och pressade priser. En fortlöpandeomställning av det svenska näringslivet är vidare nödvändig för alt Sverigesinternationella konkurrenskraft skall kunna bevaras och stärkas för alt deninhemska välfärden därmed långsiktigt skall kunna tryggas. Men ocksä i andrahänseenden har ett generöst utrymme för nyföretagande betydelse. Det kan medverkatill att nya företagsformer, t, ex, kooperativa eller löntagarägda företag, gesförutsättningar att etablera sig på marknaden, vilket i sin tur bl,a. kan fåpositiva sysselsättnings-och regionalpolitiska konsekvenser. Enav grundstenarna i del ekonomiska systemet är näringsfriheten. Mednäringsfrihet bör principiellt förstås friheten för var och en att etableraegen näringsverksamhet med del innehåll och i de former som han eller honönskar. Genom denna frihet blir del möjligt atl snabbt möta förändrademarknadsförutsättningar och att snabbt introducera effektiviletsfräm-jandeproduktions- och distributionsformer. Inskränkningari näringsfriheten har mol denna bakgrund varit myckel sparsamma och haflspeciella bevekelsegrunder, Elableringskontroll finns sålunda typiskt påområden där omsorgen om viktiga säkerhetsintressen motiverar särskildkompetensprövning, såsom belräffande läkare och luftfart, eller där man harvelat skydda allmänhetens ekonomiska intressen, såsom beträffande bank- ochförsäkringsrörelse och faslighelsmäkleri. Endast på ett litet antal områdenförekommer någon behovsprövning. Här kan nämnas alt när det gälleryrkestrafiken behovsprövningen för godstransporter i beställningstrafik' togsbort . Behovsprövningen på försäkringsområdet upphörde den 1 januari1985. Inom ett annat område, nämligen serveringen av alkoholdrycker, harnyligen en utredning föreslagit att behovsprövningen avskaffas (SOU 1985: 15). Sammantagetfår konstateras att näringsfriheten i är tämligen vidsträckt. Den är större än i flertalet andra industriländer, där del inte är 25 ovanligtatl olika former av näringstillstånd krävs även för affärsverksam- Prop.1985/86: 126 het i mycket liten skala. Enligt min mening bör man värna om dennavidsträckta näringsfrihet. Det bör därför generellt sett krävas starka skäl föralt göra ytterligare inskränkningar i den. och existerande inskränkningar börkunna omprövas så fort förhållandena medger del. Denna allmänna syn får slorbetydelse för mina ställningstaganden i det följande till vilka ingrepp inäringsfriheten som bör komma i fräga. 3.2 Näringsfrihet under ansvar Mednäringsverksamhet är förknippade ett antal skyldigheter av skiftande natur.Somliga är lagreglerade. Detta gäller för bl.a. skatter och avgifter till detallmänna, arbetar- och miljöskydd och skyldigheler gentemot borgenärer i vissalägen. Lagstiftning finns också rörande skyldigheter mot konsumenter. Andraskyldigheter följer av avtal med arbetstagare och med andra näringsidkare. Återandra åligganden, om än ej i strikt rättslig mening, kan följa av sedvänja, t,ex, i form av god branschetik. Densom påbörjar näringsverksamhet ikläder sig ett ansvar för att dessaskyldigheter infrias. Genom den vidsträckta näringsfriheten har samhället varitberett att överlåta detta långtgående ansvar på den som är beredd all ta det.Näringsidkarna förutsätts vilja och kunna tillägna sig spelreglerna för derasverksamhet utan att detta normalt särskilt kontrolleras. Uppenbariigen kandetla förhållande när det gäller en enskild näringsidkare innebära eltbetydande risktagande. Stora allmänna värden förvaltas i olika hänseenden hosnäringslivet. Skadeverkningar pä grund av oskicklighet, ovarsamhet elleruppsåt kan sålunda bli betydande. Atl samhället ändå är berett alt upprätthålladenna näringsfrihet skall ses mot bakgrund av de allmänna synpunkler som jaghar anfört i det föregående om värdet av näringsfrihet och den omständighetenatt näringslivet generellt sett synes väl förvalta de skyldigheler som ärförknippade med näringsverksamhet. Härmed vill jag emellertid också ha sagtatt näringsfriheten enligt mitt synsätt inte kan värderas fristående från varesig dess betydelse för vår ekonomiska utveckling eller de problem som följer idess kölvatten. I samma utsträckning som näringsfriheten missbrukas, genom attnäringsidkare undandrar sig sina skyldigheter av skiftande slag, minskar dessvärde från allmän synpunkt och inskränkningar i den kan bli nödvändiga. Jaghar i det föregående (avsnitt 2) redovisat vissa uppgifter om omfatt ningen av ekonomisk brottslighet i . Regeringen har anvisat en rad åtgärder i syfte alt förstärka kampen mot ekonomisk brottslighet. När jag nu avser att som ett komplement till dessa föreslå regler, som tar direkt sikte på att hindra dem som ägnar sig åt ekonomisk brottslighet frän att driva näring, är avsikten att söka komma åt själva grundförutsättningen, näringsverksamhet, för den ekonomiska brottsligheten. Behovet att snabbt nå resultat i kampen mot den ekonomiska brottsligheten är alltså elt sådant starkt skäl som motiverar avsteg frän näringsfriheten. Ytterst skall emel lertid förslagen i det följande ses som nödvändiga åtgärder för att upprätt hälla en näringsfrihet under ansvar, som samhället som helhet och det seriösa näringslivet är betjänta av, 26 3.3 Vandelsprövning genom näringsförbud eller genomnäringstillstånd? 1985/86: 126 Mittförslag: Utvidgade regler om näringsförbud blir det huvudsakliga instrumentetför att hindra oseriösa näringsidkare att driva näring. På försök införsdärutöver en utökad vandelsprövning i tvä branscher, nämligentransportbranschen och restaurangbranschen. ställningstaganden sammanfaller väsentligen med mina.Eko-kommissionen har föreslagit en lag om näringstillstånd, innefattande bl.a,vandelsprövning, Lagen skulle tillämpas bl, a, i de två branscher som omfattasav mitt förslag. Remissinstanserna:En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller lämnar ulan erinranförslaget om atl bygga ut reglerna om näringsförbud (bilaga 6 avsnitt 1),Åtskilliga är kritiska mot förslaget om näringstillstånd (bilaga 3 avsnitt 1),Hit hör flertalet cenlrala myndigheter - däribland RÅ, ()och RSV - och näringslivsorganisationer. De väsentliga skälen för atl avstyrkasyslemet är att instanserna menar att del verkar etableringshämmande pä ettskadligt sätt, är ineffektivt och är mycket resurskrävande. Främst frånfackligt håll anförs dock att ell system med näringstillstånd behövsparallellt med nya regler om näringsförbud. Till dem som är positiva hör ocksäBRÅ, flera länsstyrelser och några branschorganisationer. De remissinstansersom tillstyrker förslaget tar fasta på att den ekonomiska brottsligheten är såallvarlig att kraftlag behövs. Man framhåller vidare att den ekonomiskabrottsligheten skadar solidariteten och den allmänna rättskänslan, vilket måstemolverkas. Instanserna menar också att näringstillslåndssystemet kommer att gede seriösa företagen etl nödvändigt skydd mot illojal konkurrens. Sammanfattningav skälen för mitt förslag; Allvarligt oseriösa näringsidkare bör normaltförhindras alt driva näring, oavsett i vilken bransch de har varit verksammaeller avser alt verka. En näringstillståndsprövning i hela näringslivet kan avflera skäl inte bli aktuell. Reglerna om näringsförbud bör därför utvidgas ochresurser avdelas för att effektivt spåra dem som är oseriösa och för attmeddela näringsförbud. Näringsförbudet skall göras effektivt också genomförbättrad tillsyn. Ettnäringslillständssystem kan verka etableringshämmande i större utsträckning änsom avselts och förbrukar slora resurser på bl, a. prövning även av seriösanäringsidkare. Stor försiktighet bör iakttas i förhållande lill detta system.Intresset av atl snabbt åstadkomma påtagliga resultat i kampen mot ekonomiskbrottslighet bör dock leda till att statsmakterna på försök inför en utökadvandelsprövning i två branscher, där etablerings-konlroll redan har godtagitspä andra grunder, nämligen restaurang- och transportbranscherna. Den utökadevandelsprövningen bör ske efler de grunder som eko-kommissionen har angett. Skälen för mitt förslag:Som bakgrund lill mina överväganden vill jag först , Prop. 1985/86: 126översiktligt redovisa innebörden av de båda utredningsförslagen. Näringsförbudskommitténhar haft till uppgift atl se över beslämmelserna i konkurslagen (1921:225) omnäringsförbud, F, n, gälleratt näringsförbud under vissa förutsättningar kanmeddelas den som har gått i konkurs och som har åsidosatt vad som ålegat honomsom näringsidkare. Kommittén har förordat en frikoppling frän konkurskravetoch föreslagit en ny fristående lag om näringsförbud. Enligt denna skallnäringsförbud, om det är påkallat från allmän synpukt, kunna meddelas den somgrovt åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare. Näringsförbudet skallmeddelas , lägst tre är och högsl , och avsenäringsverksamhet av varje slag. Näringsförbudet skall meddelas av allrhändomstol. En närmare redogörelse för förslagel återfinns i det följande (avsniti4), Eko-kommissionenhar föreslagit att en särskild lag om näringstillstånd införs, med stöd avvilken regeringen skulle för viss bransch kunna uppställa villkor för idkandeav näring. Tre instrument anges i lagen, vilka skulle fä användas vart och ettför sig eller tillsammans, nämligen vandelsprövning, krav på viss utbildningoch krav på ekonomiska garantier, Vandelsprövningen skulle innebära attnäringstillstånd skulle meddelas den som med avseende på laglydnad ochbenägenhet att fullgöra sina skyldigheter enligt skatte- ochavgiftsförfattningarna är lämplig att bedriva verksamhet inom branschen ifråga. Förslaget om ekonomiska garantier och utbildningskravet behandlas i detföljande (avsnitt 3,4), skulle enligt förslaget varalänsstyrelsen. De branscher där systemet främst borde prövas är enligtkommissionen restaurang-, transport-, bygg-, bil- och städbranscherna. Sedanbetänkandena har remissbehandlats har frågorna om näringstillstånd ochnäringsförbud behandlats i dels med anledning av prop, 1984/85: 32och motioner i anslutning till denna, dels med anledning av motioner under dens. k, allmänna motionstiden , har därvid, som jag harnämnt, uttalat att lagsliflningen mot oseriösa näringsidkare bör avse ettsystem av åtgärder omfattande bl. a. näringsförbud och näringstillstånd. Föregen del vill jag, som jag har redovisat, lägga ulredningsför-slagentill grund för en reglering som skall hindra oseriösa näringsidkare från attdriva näring. Den närmare utformningen bör naturligtvis göras så, att man meden viss given resursinsats får ett så effektivt system som möjligt. Vadsom enligt min mening sammantaget bör åstadkommas, är ett system som gör detmöjligt att insamla och ställa samman uppgifter som dokumenterar om ennäringsidkare har varit oseriös i viss mening, (De närmare kriterierna fördenna bedömning redovisas i avsnitt 4,) Därefter skall i förekommande fall ettbeslul leda till ett hinder mot fortsatt näringsverksamhet. Slutligen skalldet finnas en tillsyn över att beslutet efterlevs. Ettsystem med näringstillstånd har naturligtvis fördelar genom att det germöjlighel att redan från början utestänga oseriösa företagare från att drivanäring inom den bransch som tillståndsplikten omfattar. effektivtelt sådant system blir från den synpunkten beror på hur syslemet Prop.1985/86: 126 utformas och hur högt man ställer ambitionsnivån. Samtidigtstår del klart att etl system med näringstillstånd inte kan omfatta allaförekommande branscher. Att generellt införa krav på näringstillstånd kanredan på grund av de resurser som i sä fall mäste avsättas inte komma i fråga.Del finns också andra skäl som talar mot en sådan lösning. Jag återkommer straxtill dessa. Man måsle alltså välja ut de branscher där förekomsten av oseriöstföretagande kan antas vara särskilt slor. har med denutgångspunkten bedömt all en tillståndsplikt bör omfatta vissa särskiltangivna näringsgrenar. Somjag ser del är del heller inte möjligt att lösa alla problem som hänger sammanmed oseriöst företagande enbart genom ett system med näringstillstånd.Systemet måste naturligtvis innefatta en möjlighel att återkalla etl lillslåndnär det har missbrukats. Det bör också ge möjlighel att meddela förbud för densom har missbrukat tillståndet alt fortsättningsvis driva näring och tillkontroll av att förbudet efterievs, I dessa avseenden ligger alltsåtillståndsmodellen mycket nära förbudsmodellen. Till detta kommer denomständighet jag lidigare nämnde, nämligen att ett syslem med näringstillståndinte kan omfatta annat än ett begränsat antal branscher. Underremissbehandlingen och i den allmänna debatten har ibland gjorts gällande attdagens näringsförbud har vissa brister, särskilt när det gäller tillsynen avatl meddelade förbud respekteras. För egen del vill jag inte hålla förosannolikt alt tillsynen i viss mån kan ha brustit. Flera skäl kan anföras fördetta. Uppgiften är svär och resurserna är begränsade. Uppgiften är vidare nyför berörda myndigheter och kan särskill i inledningsskedet ha upplevts somfrämmande för dem. Dettaär förhållanden som kan avhjälpas, vilket jag, som jag har nämnt, avser atl taupp i del följande. Viktigare alt konstatera i det nu aktuella sammanhanget äremellertid att dessa problem och möjligheterna att avhjälpa dem inte följer avjust näringsförbudstekniken. Förutsättningarna att finna de personer vilkasnäringstillstånd bör återkallas, liksom möjligheterna att tillse att de intesenare fortsätter att driva tillståndspliktig näring, lorde vara i alllväsentligt desamma. Det handlar här om att se lill alt de arbetsuppgifter somskall föregå och följa myndighetsbeslul utförs så effektivt som möjligt. Dessauppgifter är väsentligen gemensamma för de båda regelsystemen. Delanförda leder mig till slutsatsen att etl system med näringstillstånd inte kanersätta ett system med näringsförbud, särskill inte om del nuvarandekonkursanknutna näringsförbudssystemet byggs ut och dessutom på motsvarandesätt som får omfatta hela näringslivet. Jag förordar alt en sädanutbyggnad sker i huvudsaklig överensstämmelse med näringsför-budskommilténsförslag. Omgrundförutsättningen sälunda är atl näringsförbudssystemet under allaförhållanden bör byggas ul, uppkommer då frågan om syftet att stoppa, oseriösanäringsidkare i särskilt belastade branscher kan uppnås effektivare genomnäringstillståndssystemet, vilket i så fall skulle kunna motivera parallellasystem. Detär uppenbart att en tillståndsprövning inom de branscher som föror- 29