prop · G9039 · 1985-12-31 00:00:00 — 6§ Gärning som någon begått på order av den under vars lydnad han står skall ejmedföra ansvar för honom, om han med hänsyn till lydnadsförhållandets art,gärningens beskaffenhet och omständigheterna i övrigt hade att lyda ordern. Idenna paragraf har begreppet befallning ersatts av uttrycket order. Någonsaklig ändring är inte avsedd. 1§ ViUkorlig dom får meddelas för ett brott på vilket fängelse kan följa, om detinte med hänsyn till den tilltalades personliga förhållanden finns grandadanledning befara att han kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet. Villkorligdom får ej meddelas, om på grund av brottets svårhet eller annars hinder möterav hänsyn till allmän laglydnad. I fråga om brott av krigsman får viUkorlig dombrakas endast när det bedöms kunna ske utan fara för krigslydnaden och ordningeninom försvarsmakten. I denna paragrafföreslås ingen annan ändring än att begreppet krigsmakten byts ut motbegreppet försvarsmakten. Med brott av krigsman avses också värnpliktsbrottenligt 39 § värnpUktslagen. 5§Dömes någon tUl fängelse eller förordnar rätten, med tillämpning av34 kap. 1 § 1, att sådan påföljd skall avse ytterligare brott, och har dendömde med anledning av misstanke om brott, som prövats genom dom i målet, underen sammanhängande tid av minst varit berövad friheten somanhållen, häktad eller intagen på rättspsykiatrisk klinik enUgt 9 § lagen(1966:301) om rättspsykiatrisk undersökning i brottmål, skaU tiden för frihetsberövandet,tUl den del därunder icke samUdigt skett verkställighet av dom i annat mål,anses som tid under vilken den ådömda påföljden verkstäUts i anstalt. Domstolenskall i domen angiva det antal dagar påföljden skall anses verkställd. Är dentid varmed ådömt fängelse överstiger frihetsberövandet ringa, må förordnas attfängelsestraffet skall anses helt verkstäUt genom frihetsberövandet. 1985/86:9 UndanröjesviUkorlig dom eller skyddstillsyn och dömes i stäUet tiU fängelsepå , äger första stycket tUIämpning även i fråga om frihetsberövande,som föregått den villkorliga domen, domen på skyddstUlsyn eller dom, varigenomförordnats att den genom sådan dom ådömda påföljden skall avse ävenytterligare brott. Detta gäller dock endast i den mån frihetsberövandet icketillgodoräknats enligt första eller tredje stycket. Dömesnågon tUl böter och har han med anledning av misstanke om brott, som prövatsgenom dom i målet, varit berövad friheten på sätt som angives i första stycket,må förordnas att påföljden skall anses helt eller delvis verkställd genom frihetsberövandet. Idenna paragraf har endast gjorts ändringar som följd av förslagen att avskaffainstitutet förvarsarrest och påföljden disciplinstraff för krigsmän. 9§ Vid bestämmande av straff för brott av arbetstagare må hänsyn tagas UUavskedande eUer annan följd av brottet som är medgiven enUgt arbetsavtaleteller enligt författning, som gäller för anställningsförhållandet, och må bötersom eljest skolat ådömas helt eftergivas. Medarbetstagare likställes den som utövar uppdrag åt annan. Vid bestämmande avstraff för krigsman som omfattas av lagen (1985:00) om disciplinförseelser avkrigsmän får på samma sätt som anges i första stycket hänsyn tas tiUdisciplinpåföljd som har ålagts honom enligt nämnda lag. Idenna paragraf har i första stycket ordet disciplinstraff utgått. Iett nytt tredje stycke föreslås att domstolen när den har att bestämma straffför en krigsman får ta hänsyn UU discipHnpåföljd som denne har ålagts för sammagärning. I praktiken bör givetvis denna situation kunna uppkomma endastundantagsvis. 11§ Förekommer tiU verkställighet på en gång dom på fängelse på livstid och dompå böter, förvandlingsstraff för böter, fängelse , villkorlig domeller skyddstillsyn skall livsUdsstraffet träda i stället för den andrapåföljden. Förekommertill verkstäUighet på en gång en dom fängelse och endom på böter eller förvandlingsstraff för böter som har meddelats innan detförstnämnda fängelsestraffet har börjat avtjänas, skaU det straffet träda i stäUetför den andra påföljden. Idenna verkställighetsregel föreslås endast att ordet disciplinstraff skallutgå. Blandövergångsbestämmelserna har upptagits, att det inte får dömas till disciplinstraff sedan deföreslagna ändringarna i trätt i kraft. För gärningar som ligger itiden före ikraftträdandet och som är straffbara även efter ikraftträdandetskall alltså i stället för disciplinstraff dömas till En särskildövergångsbestämmelse föreslås också för att den Ud under Prop. 1985/86:9vilken någon enligt äldre bestämmelser varit tagen i förvarsarrest även efterde nya bestämmelsernas ikraftträdande skall kunna få avräknas som verkstäUighetsUdvid dom på fängelse m. m. Häratövergäller bestämmelserna i 5§ första och andra stycket lagen (1964:163) ominförande av . I nämnda 5§ är intagen den grandläggande princip somäven tidigare gällt i svensk rätt, nämligen att ny strafflag inte skall äga lillbakaverkandekraft om inte den nya lagen är Undrigare eller leder frihet från straffjämfört med den gamla lagen. Ifråga om verkstälUghet av disciplinstraff som utdömts före ikraftträdandetframgår av övergångsbestämmelserna tiU lagen om disciplinförseelser avkrigsmän att sådan verkstäUighet skall ske enligt äldre lag. 4.3 Förslaget till lag om ändring i värnpliktslagen(1941:967) 31 §VärnplikUg inkaUas tjänstgöring genom personlig order. Inkallelse må dock, där regeringen så förordnar, ske på annat ändamålsenligt sätt. Värnpliktigär skyldig att inställa sig till tjänstgöring enligt inkallelseordern. Är hanav laga förfall förhindrad att inställa sig, skall han så snart som möjligtanmäla sitt förhinder till den som utfärdat kallelsen. Somett nytt andra stycke i denna paragraf har med en viss språklig moderniseringintagits vad som sägs i 32 § första stycket. 32 §Värnpliktig skall lyda en förmans order, om det inte är uppenbart att ordern inte angår tjänsten. Värnpliktigskall även i övrigt rätta sig efter de tjänstgöringsföreskrifter som gäller förhonom. Somförsta stycke i denna paragraf har intagits en regel om lydnadsplikt förvärnpliktiga. Med hänsyn tiU att straffbestämmelsen om lydnadsbrott i 21 kap. 1§ föreslås avskaffad behövs det, som MAK har föreslagit, ettgrandläggande stadgande om värnpliktigas lydnadsplikt. Omfattningen avlydnadsplikten enligt denna paragraf är densamma som anges i 21 kap. 1 §brottsbalken. Underlåtenhet att iaktta lydnadsplikten enligt bestämmelsen i värnpUktslagenkan föranleda ansvar i disciplinär ordning enligt den föreslagna lagen omdisciplinförseelser av krigsmän eller i svårare fall enligt 39 § vämpliktslagen. Iandra stycket har bestämmelsen om att värnpliktig skall ställa sig UUefterrättelse de tjänstgöringsföreskrifter som meddelas honom jämkats medhänsyn UU innehållet i första stycket. 38§ yämpUktig, som av oaktsamhet underlåter att enligt inkallelseorder inställasig tjänstgöring eller som underlåter att anmäla laga förfall enligl 31 §döms till böter. Idenna paragraf har intagits en straffbestämmelse för värnpliktiga som av oaktsamhet underlåter att inställa sig till tjänstgöring eller som under låter skyldigheten att anmäla laga förfall enligt 31 §. Enligt gällande rättkan i sådana faU dömas till ansvar för tjänstefel. I flertalet faU avgörs sådana 137 Prop.1985/86: 9 förseelser genom beslut i disciplinmål. I vissa fall t. ex. vidkorta repetitionsövningar kan det dock bU så att den värnpliktige inteinställer sig innan Uden för hemförlovning inträtt eller övningen är slutförd.Enligt nuvarande regler hänskjuts dessa fall tUl åklagarmyndigheten. Enligtdel föreslagna ansvarssyslemet skall förseelser av delta slag regelmässigthandläggas i discipUnär ordning. I de fall då den. värnpliktige aldrig hinnerinställa sig, är det dock omständligt att inleda och fullfölja ett disciplinärtförfarande. Av detta skäl införs här en straffbestämmelse, som skall kunnaanvändas när den värnpliktige inte har inställt sig UU tjänstgöringen. Dessabrott bör inte sällan kunna handläggas i förenklad ordning t. ex. genomstrafföreläggande. 39§ Värnpliktig, som oiovligen avviker eller i annat fall än som avses i 38 §uteblir från tjänstgöringen vägrar eller underlåter att lyda en förmans ordereller på annat sätt åsidosätter vad som åUgger honom döms, om gärningen ärägnad att medföra avsevärt men för utbildningen eller tjänsten i övrigt, för vämpliktsbrottUll böter eller fängelse i högst . Ansvarenligt första stycket inträder inte, om straff för gärningen är föreskrivet i21 kap. . Idenna paragraf har upptagits en straffbestämmelse om vämpliktsbrott.Bestämmelsen motsvarar delvis nuvarande bestämmelser om lydnads-brott, rymningoch tjänstefel. Idet nya ansvarssystemet är discipUnförfarandet avsett att vara det vanligakorrektionsmedlet när vämpUktiga överträder tjänsteföreskrifterna. För senankomst, underlåtenhet att fullgöra givna order osv. skaU därför i normalfalletföranleda discipUnpåföljd, t. ex. utegångsförbud. I vissa fall är överträdelsenså allvarlig att ett disciplinförfarande framstår som otillräckligt.Straffbestämmelsen i förevarande paragraf är avsedd för sådana situationer. Ilagtexten har detta uttryckts genom kravet att gärningen skall vara ägnad attmedföra avsevärt men för utbildningen eller för tjänsten i övrigt. Förutomde allvarligare rymnings- och lydnadsbrottssituationema kan också andra brottmot tjänsteföreskrifter medföra avsevärt men för utbildningen eller tjänsten iövrigt. lär dock sådana förseelser utgöra allmänna brott enligtbrottsbalken. Som jag har framhållit i den allmänna motiveringen kanunderlåtenhet att rätta sig efter beslut om åläggande av disciplinpåföljd ansesmedföra sådant men. Det typiska fallet är att den som fått utegångsförbud interättar sig efter föreskriften utan avviker. Om det sker vid upprepadetillfällen, är det enligt min mening helt klart att detta får avses vara ägnatalt medföra avsevärt men för tjänsten. Men också vid enstaka avvikelser kanomständigheterna vara sådana att bestämmelserna om VärnpUktsbrott aktuaUseras.I annat fall riskerar det nya disciplinansvarssystemel all bli urholkat. När det gäller gränsenmellan brott och disciplinförseelser vid olovlig utevaro hänvisar MAK till rättspraxis i fråga om det nuvarande rymnings brottet. MAK anför därvid att den nuvarande gränsen vid tre dagars utevaro för all ansvar för rymning skall ifrågakomma bör kunna vidgas i 138 det nya systemet. MAK anser att utevaro under femdagar eller synes väl kunna rymmasinom den kategori av förseelser som handläggs Prop. 1985/86:9 enligt discipUnansvarsreglerna,medan en längre Uds utevaro generellt bör kunna anses vålla ett avsevärt menför utbildningen eller tjänsten i övrigt och följaktligen böra bU föremål fördomstolsprövning. Jagmåste anmäla en viss tveksamhet gentemot MAK: s sätt att se på den olovliga utevaron.Enligt min uppfattning måste en värnpliktigs frånvaro under i praktiken en heltjänstgöringsvecka som regel anses ägnad att medföra avsevärt men för utbUdningeneller för tjänsten i övrigt. En olovlig frånvaro bör såledesprövas av domstol. Detär svårt att mera exakt ange var gränsen går mellan disciplinförseelse och värnpUktsbrott.Ytterst får detta avgöras genom rättstillämpningen. Något som därvidkomplicerar bilden är att prövningen till stor del kommer att ske vid de mUitäramyndigheterna i samband med överväganden om förseelsen skaU anmälas UU åtaleller behandlas genom disciplinförfarande vid myndigheten. Föratt brott mot lydnadsplikten skall medföra straff enligt paragrafen måste detsåledes krävas att åklagaren kan visa att den tjänstgöringsuppgift som denfelande har vägrat att fullgöra har varit av sådan betydelse att det enligtallmän erfarenhet har varit sannolikt att avsevärt men för utbildningen ellerför tjänsten i övrigt har orsakats. Som exempel kan nämnas vägran att delta iviktigare tillämpningsövningar. Motsvarande betraktelsesätt kan tiUämpas på densom avviker eUer uteblir. Ettfall av brott mot lydnadsplikten som har ansetts vara särskiltallvarligt är när ordervägran sker inför trapp. Faran för disciplinen harbedömts vara särskilt stor i dessa fall, eftersom befälets auktoritet sätts påspel. Enbart det förhållandet att ordervägran har skett mer offentligt synesemellertid inte vara tUlräckligt för att en konkret fara för avsevärt men förtjänsten skall anses föreligga. Vad som i stället bör vara avgörande är pävilket sätt vägran sker och det syfte den kan antas ha. Straffbara fall synesvara de som närmar sig uppvigling, således de klart provocerande fallen där denfelande uppenbarligen sätter sig upp mot förman i obstrae-rande syfte och därhan indirekt försöker få sina kamrater med sig. Avparagrafens andra stycke följer att det i praktiken knappast kan bli aktuelltatt tiUämpa bestämmelserna om vämpliktsbrott i krig. De förfaranden som inrymsi detta brott kommer då normalt att bedömas som lydnadsbrott, grovtlydnadsbrott, rymning eller tjänstebrott. Beträffandevärnpliktsbrottet i övrigt får jag hänvisa till den allmänna moUveringen(avsnitt 2.3.2). 4.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:600) omoffentlig anställning 8 §En arbetstagare hos staten som är anstäUd med fuUmakt får förflyttas till en annan staUig tjänst, som tillsätts med fullmakt. Inom försvarsmakten får dessutom en arbetstagare, som har en militär tjänst och som är anställd med förordnande tills vidare, förflyttas till en annan militär tjänst enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar. 1985/86:9 Förflyttningenligt första stycket tiU en anstäUning hos en myndighet inomnågot annat verksamhetsområde får endast ske om arbetsuppgifterna är Ukarladeeller arbetstagaren i aUt fall med hänsyn tiU sin utbildning är lämpad föranställningen. Omförflyttning av den som är utnämnd ordinarie domare föreskrivs iregeringsformen. Idenna paragraf har begreppet krigsman utbytts mot arbetstagare, som har militärtjänst. Ändringen är föranledd av att krigsmannabegreppet bör förbehållasdisciplin- och straffrätten. Tjänsterna vid försvarsmaktens myndigheter ärcivila eller militära. De är således inte knutna till innehavarens ställningav krigsman. Ändringen i paragrafen är uteslutande av for-meU natur. 4§Disciplinpåföljd som avses i 1 -3 §§ får inte åläggas 1. dem som kan åläggas discipHnpåföljd enligt lagen (1985:00) om disciplinförseelserav krigsmän, 2. hälso- och sjukvårdspersonal, som i sin yrkesutövning står undersocialstyrelsens tillsyn, för förseelse i denna yrkesutövning av sådan beskaffenhetatt den skall prövas av hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd, 3. veterinärer, som står under lantbraksstyrelsens inseende, om förseelsenhar skett i utövning av veterinäryrket. Idenna paragraf föreskrivs f.n. att disciplinpåföljd som avses i l-3§§ inte fåråläggas krigsman, som är underkastad ansvar enligt 21 kap. . Föratt det inte skall finnas någon tvekan om att den anstäUda personalen ärunderkastad : s disciplinregler när det särskilda militära disciplinsystemetinte gäller för dem har en smärre justering av texten gjorts. Ändringarnai övrigt i paragrafen är enbart språkliga. Någrasärskilda övergångsbestämmelser till de nya bestämmelserna i lagen har intebedömts erforderliga. Förslaget innebär för den som är krigsman altdisciplinreglerna i lagen om offentlig anställning blir tillämpliga även pågärningar begångna före ikraftträdandet. Detta följer av allmänna rättsgrandsatser. 4.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1980:1021) ommilitär grundutbildning för kvinnor 6§Sedan en kvinna antagits UU grandutbildningen gäUer 32, 34, 35 och 37 §§ vämpliktslagen(1941:967) för henne tills utbildningen slutar. Idenna paragraf har tillagts att 32 § värnpliktslagen gäller för kvinnor somgenomgått militär grandutbildning. Detta innebär att bestämmelserna omlydnadsplikt i vämpliktslagen är tillämpliga på dessa kvinnor. 4.6Förslaget till följdändringar m. ni. 2§ Hovrätt tUlkommer att som första domstol upptaga mål om ansvar eller enskiltanspråk på grand av brott som i utövningen av tjänsten eller uppdraget begåttsav domare i allmän underrätt eller av konkursdomare, inskrivningsdomare eUerannan som vid inskrivningsmyndighet har förordnats att handläggainskrivningsärende. Hovrättär i övrigt första domstol i mål, beträffande vilka så föreskrives i lag. Idenna paragraf anges i vilka fall det tillkommer hovrätt att som första domstoluppta vissa mål. F. n. nämns bl. a. mål från krigsrätt. Som en följd avförslaget att krigsrätterna skall avskaffas har begreppet utmönstrats urlagtexten. 22 §Den som är häktad skaU utan dröjsmål föras allmänt häkte. Ärdet av synnerlig vikt att den häktade för utredning angående det brott, somföranlett häktningen, eller ett annat brott, för vilket han misstänks,förvaras på annan plats än som anges i första stycket, får rätten på yrkande avåklagaren förordna att överförandet tUls vidare skall anstå. Rätten elleråklagaren får även besluta att den häktade, sedan han överförts till häkte,skall för förhör eller annan åtgärd inställas på en plats utom häktet. Omförvaring av häktad som undergår eller undergått rättspsykiatrisk undersökninggälla särskilda bestämmelser. Idenna paragraf anges f.n. att den som är häktad skall föras till allmänt häkteutan dröjsmål. Häktad krigsman må i stället föras miUtärhäkte. Bestämmelsernaom miUtärhäkte finns i 33-38 §§ kungörelsen (1948:691) angående den mUitärarättsvården. Jag delar MAK:s uppfattning att några särskilda miUtärhäkten intebehövs i framUden bl. a. mot bakgrand av att militära chefer inte längre skallfå besluta om straffproces-sueUa tvångsmedel. Något behov av särskilt miUtärhäktekvarstår då knappast. Bestämmelsen i denna paragraf om att häktad krigsman fårföras till militärhäkte har därför tagits bort. 5§Strafföreläggande får icke utfärdas, omförutsättningar för allmänt åtal ej föreligga, omi föreläggandet ej upptagas aUa brott av den misstänkte, vilka enligtåklagarens vetskap föreligga lill bedömning, ommålsägande förklarat, att han ämnar föra talan om enskilt anspråk i anledningav brottet, eller begärt, att åtal skall väckas. Iparagrafens första stycke anges i vilka fall strafföreläggande inte får utfärdas. I andra stycket sägs att i fråga om villkor för användning av 141 Prop.1985/86: 9 strafföreläggande i militärt brottmål gäller särskUda bestämmelser.Hänvisningen syftar på 84 § militära rättegångslagen, där förutsättningar föranvändning av strafföreläggande i militära brottmål anges. Det nya ansvarssyslemetinnebär att begreppet mUitära brottmål avskaffas och att några särbestämmelserför denna typ av mål inte behövs. Som en följd härav kan strafföreläggandeanvändas utan några särskilda inskränkningar på det militära området. Någonmotsvarighet till 84 § militära rättegångslagen föreslås därför inte.Hänvisningen i denna paragraf tUl bestämmelserna i fråga bör därför utgå. 15§ Föreläggande av ordningsbot får icke utfärdas, omden misstänkte fömekar gärningen, omi föreläggandet ej upptagas alla brott av den misstänkte, vilka enligt poUsmannensvetskap föreligga till bedömning, eUer omdet föreligger anledning att antaga att talan om enskilt anspråk kommer attföras. Föreläggandebör ej utfärdas, om det i annat fall kan antagas vara påkallat att åklagareprövar fråga om strafföreläggande eller åtal för brottet. Idenna paragraf anges i vilka fall föreläggande om ordningsbot inte fårutfärdas. I paragrafens hiltiUsvarande lydelse anges bl. a. att ett sådantföreläggande inte får utfärdas om del föreligger anledning att anta att brottetbör föranleda disciplinstraff för krigsmän. Då disciplinstraffet föreslåsavskaffat bör denna passus utgå. Skadeståndslagen(1972:207) 10§ Talan om ersättning enligt 2 § med anledning av dom eller beslut av högstadomstolen, regeringsrätten, hovrätt eller allmän underrätt väckes vid dendomstol som enligt 2 kap. 2 § eller 3 kap. 3 § är behörig attupptaga där angivna mål på grund av brott av domare vid den domstol sommeddelat domen eller beslutet. Motsvarandegäller i fråga om ersättningstalan enligt 2 § med anledning av beslut elleråtgärd av någon som anges i nämnda lagrum i . Sådan talan medanledning av beslut av eller regeringen väckes i högsta domstolen. Idenna paragraf, som anger behörig domstol vid talan om ersättning i vissa faU,finns krigsrätt f.n. med i uppräkningen. Som en följd av förslaget all avskaffakrigsrätterna har krigsrätt här tagits bort i uppräkningen. Lagen(1974:515) om ersättning vid frihetsinskränkning 1 §Den som har varit häktad på grund av misstanke om ett eller flera brott eller som tUl följd av sådan misstanke under mer än 24 limmar i sträck har varit anhållen, underkastad reseförbud eller anmälningsskyldighet,intagen på rättspsykiatrisk klinik eller tagen i förvar genom beslut av befälhavare på fartyg eller luftfartyg eller av beskickning eller konsulat har rätt till 142 ersättning av staten om 1. frikännande dom meddelas, Prop. 2. åtalet avvisas eller avskrivs, 3. förundersökning avslutas utan att åtal väcks, eller 4. beslutet om frihetsinskränkning genom avslag på häktningsframstäU-ningeller efter överprövning, fullföljd av talan eller anlitande av särskUträttsmedel upphävs eller ersätts av beslut om mindre ingripande åtgärd ellerundanröjs utan förordnande om ny handläggning. Densom på grund av misstanke om flera brott har utsatts för en sådanfrihetsinskränkning som avses i första stycket har rätt till ersättning avstaten, om det beträffande något av brotten inträffar en omständighet som nämnsi första stycket 1-3 och det är uppenbart att frihetsinskränkningen inte skuUeha beslutats endast för den övriga brottsligheten. Densom varit häktad eUer under mer än 24 limmar i sträck har varit anhållen sommisstänkt för ett eller flera brott har också rätt ersättning, om brotteteller något av brotten i domen hänförs till en mildare straffbestämmelse ochdet är uppenbart att frihetsinskränkningen vid en sådan bedömning inte skulleha beslutats. Idenna paragraf uppräknas de slag av frihetsberövanden som berättigar UUersättning vid frikännande dom och dylikt. I uppräkningen finns förvarsarrestmed. Med anledning av förslaget att avskaffa förvarsarresten har denna termjämte en följdmening i punkt 3 mönstrats ut. Vid felaktiga omhändertagandenenligt 39 § lagen om disciplinförseelser av krigsmän kan 3 § förevarande lagtillämpas. 2§Den som har undergått fängelse, förvandlingsstraff för böter eller utegångsförbudenligt lagen (1985:00) om discipUnförseelser av krigsmän har rätt Ullersättning av staten, om efter fullföljd av talan eller anlitande av särskilträttsmedel frikännande dom meddelas eller mindre ingripande påföljd ådömeseller dom eller beslut som legat grand för verkstäUigheten undanröjes utanförordnande av om ny handläggning. Detsamma gäller den som efter förordnande avdomstol enligt 31 kap. 3 § har undergått sluten psykiatrisk vårdeller vård i specialsjukhus för psykiskt utvecklings störda. Enligtdenna paragraf har f n. den som undergått bl. a. fritidsstraff rätt Ullersättning av staten i vissa faU. Med anledning av att fritidsstraffet föreslåsavskaffat har detta uttryck tagits bort i lagtexten. Den i förslaget till lagom disciplinförseelser av krigsmän reglerade disciplinpåföljden utegångsförbudskiljer sig formellt från fritidsstraffet därigenom att den inte är avstraffrättslig natur. Påföljden är dock till sin innebörd i allt väsenUigt attlikställa med det nuvarande fritidsstraffet. Ändringen innebär aUtså att 2 §görs tillämplig också på discipUnpåföljden utegångsförbud. Lagen(1940:358) med vissa bestämmelser till skydd för försvaret m. m. 11§ Personal inom försvarsmakten och poHsmän som bevakar skyddsföremål samtskyddsvakter får, i den utsträckning som krävs för att bevakningsuppgiftenskall kunna fullgöras, 1, begära att var och en somförsöker få liUträde lill eller uppehåller sig vid skyddsföremålet skall lämna uppgift om namn, födelsetid och hemvist samt kroppsvisitera denne och undersöka egendom som han för med sig och som inte utgör brev eller annan enskild handling, 143 1985/86:9 2.avvisa eller avlägsna eller, om en sådan åtgärd ej är Ullräcklig, tillfäl- ligtomhänderta en person vid skyddsföremålet eller egendom som denne medför om han