prop · G90323 · 1985-12-31 00:00:00 — 1denna paragraf regleras förhållandet mellan företagsbot och förverkande avvinning tUl följd av brottet, en form av s.k. värdeförverkande. Instituten likheten att de båda skall användas för alt dra in brottsliga förtjänster tillstaten. Eftersom företagsbot även skall ha bestraffande inslag och alltså iallmänhet ådömas med högre belopp än aktuella vinster, avses den generellt settatt bli primär i förhållande till förverkande. Dubbel vinstkonfiskation skallnaturligtvis inte ske. Åläggs företagsbol skall därför - i enlighet med vad somföreslås i förevarande paragraf -förverkande av och ekonomiska fördelartill följd av brottet inte kunna äga rum i den mån de beaktats när botensstorlek bestämts. Paragrafentar inte sikte pä sakförverkande eller pä sådant värdeförverkande som är ettalternativ tUl sakförverkande i den meningen att i stället för vissa föremålderas värde kan förklaras förverkade. Sålunda skall t. ex. enligt 32 §livsmedelslagen varor som har varit föremål för brott enligt lagen eller värdetdärav förklaras förverkat, om det inte är uppenbart obiUigt. 1 sådana fall ärregelmässigt avsikten att förverkandeförklaringen skall avse egendomen, om denfinns i behåll, och inte dess värde. Sakförverkande av delta slag kanexempelvis vara påkallat för alt hindra att farliga produkter kommer ut påmarknaden. Även förverkande av utbyte kan avse ett konkret föremål. SakförverkandeHksom alternativt värdeförverkande kan beaktas inom ramen för dejämkningsregler som föreslås i 11 §. Förevarandeparagraf är bara tillämpHg i den mån den aktuella vinningen eller de ekonomiskafördelarna har beaktats när botens storiek bestämts. Den situationen kan tänkasatt vinstema av brottet överstiger 3 milj. kr, vUket är det högsta belopp somföreslås kunna bH ådömt som företagsbot. Då kan, som jag också har framhåUit,en lämplig avvägning av den samlade reaktionen på brottet åstadkommas genom attvinsten förverkas och företagsbot åläggs som en ren bestraffningsåtgärd. Ettannat fall, då vinsten bör förverkas i stället för att räknas in i företagsbotenär om värdeförverkande undanlagsvis bedöms böra åläggas flera solidariskt. Paragrafenbehandlar eftergift och jämkning av företagsbot. Somjag har framhåUit bör själva straffmätningen ske med utgångspunktfrån brottsligheten som sådan och omständigheterna däromkring. När det däremotgäller frågan om jämkning eller eftergift skall typiskt sett hänsyn tas tillomständigheter som inträffat eller aktualiserats efter brottet. I princip bör aUtsåbeslutsprocessen äga mm i två steg. Först bestäms den företagsbot som domstolenmed hänsyn tiU brottsligheten och övriga omständigheter i samband med självabrottet finner lämplig. Därefter prövas om den sålunda tänkta boten med hänsyntill senare inträffade förhållanden bör sättas ner eller kanske efterges helt. Företagsbotenskaraktär av komplettering av det strafirätlsliga sank- Prop. 1985/86:23 lionssystemet,reglernas i princip obligatoriska utformning och det förhällandet alt botenofta kommer att riktas mot nägon annan än gärningsmannen gör att delsammantaget torde finnas behov av ganska vidsträckta möjligheter att jämka denmed hänsyn till senare inträffade omständigheter. I paragrafen har dettauttryckts så att jämkning får ske, om det finns särskilda skäl för en sådanåtgärd. Del rör sig även här om avgöranden som i stor utsträckning överlämnasåt rättstillämpningen. 1paragrafen har emellertid tagils upp några exempel som tar sikte på sådanasituationer som kan antas bli tämligen vanligt förekommande och där del mångagånger finns skäl att överväga att jämka eller efterge företagsboten. Punkt1 hänför sig till den individueUa påföljd som följer på brottet. Den tar siktepå att lösa de särskilda problem som uppstår när företagsbot skall åläggas enenskild näringsidkare som dessutom drabbas av det individueUa straffansvaretför brottet. För att ge utrymme för en lämplig avvägning av den samladereaktionen på brottet i dessa fall föreslås att företagsboten får bestämmas lillett lägre belopp än vad som eljest bort ske, om detta är påkallat med hänsyntill den brottspåföljd som ådöms näringsidkaren själv. För atteftergift av företagsboten skall få ske bör del krävas att den individuellapåföljden i sig framstår som fullt tillräcklig. Det torde bara bli aktuellt, omföretagaren ådöms ett kännbart straff. Har t. ex. domstolen funnit attnäringsidkaren skall dömas till elt inte alltför kort fängelsestraff och att enföretagsbot på i och för sig är befogad, kan det sålunda finnas skälall sätta ned boten till hälften eller kanske till en ännu lägre nivå. Denbetydelse straffet får för företagarens betalningsförmåga torde också kunnatillmätas viss betydelse, när det gäller att ta ställning lill dessa frågor.Det bör dock tas hänsyn till att en av företagsbotens funktioner är att vara ytterHgareen reaktion på brott av här aktuellt slag, inte en ersättning för detindividuella straffet. Det tetyder att den samlade reaktionen i de flesta faUkommer att bli mer kännbar än i motsvarande fall . Pågrund av det nära samband mellan ägare och företag som råder i enmans- och fåmansföretagkan vad som har sagts om enskilda rörel-seidkare också gälla ifråga om ägare eller delägare i sådana bolag när dessa döms tUl personligpåföljd som bolaget ådöms företagsbot. Iallt väsentligt bör dock även i de fall som jag nu har berört företagsbotens vinsteliminerandefunktion vidhållas. Bara om aUdeles specieUa omständigheter föreligger, bör företagsbotensättas lägre än de vinster som brottet medfört. Enliglpunkt 2 bör i det här sammanhanget även beaktas om brottet medför annanbetalningsskyldighet eller rättsverkan för näringsidkaren. Meduttrycket annan betalningsskyldighet avses bl. a. det fallet att före- Prop,1985/86: 23 laget till följd av brottet åläggs att betala en sanktionsavgift. Sanktionsavgiflerhar nämHgen i allt väseniHgl samma syfte som företagsbot. Mot den bakgrundenbör det, när sådan avgift följer på överträdelsen, finnas utrymmeall jämka eller efterge företagsbot. Har avgiften inte påförts när målet omföretagsbot avgörs, får domstolen, på samma sätt som gäller vid förverkandeenligt 36 kap. 3a§ BrB göra en egen bedömning av hur stor avgiften kommer attbli. 1 vissa fall kan det vara lämpligt att inhämta yttrande från den myndighetsom beslutar i frågan. Enligt36 kap. 1 § BrB kan förverkande inte ske av utbyte av brott som motsvaras avskada för enskild. Någon uttrycklig begränsning av motsvarande slag har inteföreslagits beträffande företagsboten lika Ute som i 3 a §. Det innebärnaturligtvis inte att domstolen inte skall ta vederbörlig hänsyn till dessaintressen även när företagsbot åläggs. Omden brottsliga vinningen motsvaras av skada för annan och om målsäganden förskadeståndstalan eller det finns skäl att anta att näringsidkaren ändå kommeratt fullgöra skadeståndskyldighet, bör naturligtvis företagsboten jämkas imotsvarande mån. Även när det gäller frågor om jämkning i skadeståndssituationertorde domstolen få göra en sannolikhetsbedömning av omskadeståndsanspråk kommer att framställas och om näringsidkaren i så fallkommer att fuUgöra betalningsskyldigheten Qfr prop. 1981/82:142 s. 29). Vidsådana brott där det mesta talar för att något skadeståndsanspråk inle kommeratt framställas t.ex. därför alt det rör sig om obetydliga belopp för var ochen av de drabbade, medan företaget ä sin sida har beretts stora förtjänster -kommer dock, som jag ser det, utrymmet för jämkning att var ganska begränsat. 1den nu aktuella bestämmelsen anges som jämkningsgmnd att brottet medförsärskild rättsverkan för näringsidkaren. Därmed avses i första handförverkande. Av 10 § framgår visserligen att förverkande av och andraekonomiska fördelar av brottet inte skall äga mm i den mån de beaktats vidbotens bestämmande. Som jag förut har påpekat kan emellertid sakförverkandeibland ske på sådant sätt att beslutet får betydande ekonomiska följder förförelaget exempelvis förverkande av varor till stort värde. I sakens naturligger alt förverkande av det slaget stundom kan innefatta en fullt tiUräckligreaktion mot näringsidkaren. I så fall bör företagsboten kunna efterges helt. Iandra fall bör åtgärden kunna beaktas genom att företagsboten jämkas iförhållande till den förverkade egendomens värde. Somframgår av den föreslagna lagtexten kan även andra omständigheter föranleda attföretagsboten jämkas. Härföreslås ingen annan ändring än att dessa paragrafer, som utgör 6-8§§, skallges andra beteckningar. föreslås att det avsnitt i kapitiet sominleds med 12 § skall ges underrubriken be- stämmelser.Avsnittet innehåller bestämmelser som är gemensamma för Prop. 1985/86: 23 såvälförverkande och företagsbot som för andra särskilda rättsverkningar av brott. Paragraferna(nuvarande 9 och I0§§) har kompletterats sä att de regler som gäller bl.a. ifråga om preskription av talan om förverkande även skall gälla beträffandepreskription av talan om företagsbot. Ändringen har kommenterats ganskautförligt i den allmänna motiveringen. Beträffandedessa paragrafer, som motsvarar nuvarande 11 och 12§§, föreslås att de skall åsäitasnya beteckningar. I nya 18 § föreskrivs att företagsbot, liksom förverkadegendom skall tillfaUa slaten. Enligt2 kap. 10 § första stycket regeringsformen får förverkande och andra särskildarättsverkningar av brott inte ges retroaktiv tillämpning. Detta följer inteuttryckligen av lagen (1964; 163) om införande av (jft prop.1964: 10 s. 319-320), Med hänsyn härtill har särskih föreskrivits all de nyabestämmelserna inte gäller i fråga om brott som har begåtts föreikraftträdandet, 4.2 Förslägettill lag om ändring i lagen (1964:163) om införande av brotts balken Detföreslås att paragrafens andra stycke i vilket hänvisning görs till nuvarande36 kap. 10 § - skall upphävas. Bestämmelsen innebär att den tioårigapreskriptionstid som enligt nuvarande 36 kap. 10 § BrB gäller i fräga om beslutom förverkande eller annan särskild rättsverkan av brott skall äga tUIämpningbeträffande beslut om motsvarande åtgärder enligt äldre bestämmelser istrafflagen. Den saknar numera praktisk betydelse. 4.3 Förslagettill lag om ändring i Avskäl som jag har utvecklat i den allmänna motiveringen föreslås att nämndemänskall delta när tingsrätt har att pröva ett yrkande om åläggande avföretagsbot. Detta skall gälla vare sig yrkandet prövas i en separat rättegångeller med ett åtal där ansvarsfrågan enligt sista stycket iförevarande paragraf dess nuvarande lydelse i och för sig skulle kunna prövasav en lagfaren domare utan medverkan av nämndemän. Somframgår av paragrafens ändrade lydelse skall alltså regler om att Prop.1985/86:23 tingsrätt vid huvudförhandling i vissa fall är domför med enlagfaren domare ensam inte gälla, om det finns anledning att åläggaföretagsbot. Avparagrafen framgår att nämndemän skall delta även i hovrätt när mål där detfinns anledning att ålägga företagsbot företas till huvudförhandling. Mål avdetta slag skall dock i hovrätt kunna avgöras på handlingarna, om förutsättningarnaför sådan handläggning föreligger enligt 51 kap. 21 § RB, och i sädana fallbehöver nämndemän inte medverka. Paragrafenhar kompletterats för alt det inte skall råda någon tvekan om att kvarstad kananvändas för att säkerställa verkstäUighet av väntad dom avseende företagsbot. Denhär föreslagna ändringen innebär att strafföreläggande inte fär utfärdas förett brott som skall föranleda företagsbot. Frågan har behandlats ingående i denaUmänna motiveringen. 4.4Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härföreslås ett tillägg med innebörd att ålagd företagsbot inle skall vara avdragsgill vid näringsidkarens taxering. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i lagen (1964;163) om införande av , 3. lag om ändring irättegångsbalken, 4. lag om ändring ikommunalskattelagen (1928:370). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Utdragav protokoll vid sammanträde Närvarande;f d. regeringsrådet . regeringsrådet Mueller, justitierådet Jermsten Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har rege ringen påhemställan av chefen för , statsrådet beslutatinhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lagom ändring i , 2. lag om ändring i lagen (1964;163) om införande av , 3. lag om ändring irättegångsbalken, 4. lag om ändring ikommunalskattelagen (1928; 370). Förslagenhar inför lagrådet föredragits av revisionssekreteraren , Förslagenföranleder följande yttranden: Lagen om ändring i Allmänna synpunkter Lagrådet(): Enligtdet remitterade lagförslaget införs i en ny ekonomisk sanktion,benämnd företagsbot. Den är avsedd att ådömas näringsidkare för brott, sombegåtts i näringsverksamheten, om brottsligheten inneburit ett grovtåsidosättande av de särskilda skyldigheter som är förenade med verksamheteneller annars är av allvarligt slag. Sanktionen har lagtekniskt konstruerats somen särskild rättsverkan av brott och bestämmelserna härom har erhållit sinplats i 36 kap, . Del tilltänkta nyainstitutet bygger på förslag av kommissionen mot ekonomisk brottslighet (Ds Ju 1984:5). I sin motivering för förslaget har kommissionen anfört bl. a. följande. De instrument som samhället förfogar över när det gäller att motverka och ingripa mot brott i näringsverksamhet - brottspåföljd för den fysiska person som har det straffrättsliga ansvaret för gärningen samt förverkande av uppkommen vinst för företaget (jfr bl. 36 kap. 3 a § ) och i vissa fall särskilt stadgade sanktionsav gifter - är i flera hänseenden otillräckliga för delta ändamål. Eftersom del personHga straffansvaret för gärningsmannen bestäms med hänsyn till hans skuld och personliga förhållanden, uppkommer ibland stötande dis proportioner mellan de ådömda straffpåföljderna och de ekonomiska intressen som står på spel för företaget. Ett ingripande med enbart förver kande av de ekonomiska fördelar, som har uppkommit för företaget genom brott i verksamheten, anses inte ha tillräcklig preventiv effekt; vad företa get riskerar är i stort sett endast att gå miste om ekonomiska fördelar, som brottet medfört. Förverkande kan sålunda inte användas för att eliminera utsikten lill vinst, vilket ger elt betydande utrymme för chanstagning, 77 Prop.1985/86:23 Enligt kommissionen skulle mot bl.a. denna bakgmnd straffsystemets preventivaeffekt förstärkas om den sanktion som kan åläggas företaget får ett påtagligt repressivtinslag; man måste då i företagen räkna med alt del finns en beaktansvärd riskför att brottsliga förfaranden leder till kännbara förluster och inte bara tillekonomisk nollställning. Detta bör, uttalar kommissionen, verka brottsavhållandeoch torde kunna föranleda att man på ansvarigt håll i företagen utövareffektivare tillsyn över att verksamheten bedrivs i lagliga former. Även ifall när ett brott väl är sådant att för företaget inte kan bli aktuellmen innebär att viktiga samhäUsin-tressen åsidosätts eller medför allvarligaskador finns enligt kommissionen behov av en ekonomiskt kännbar reaktion motföretag. Departementschefenansluter sig enligt vad som uttalas i remissprotokollet i aUt väsentiigt tillde synpunkter som sålunda framförts av kommissionen. I protokollet framhållsatt den aktuella problemställningen varit föremål för utredningar och andra övervägandenvid flera tillfällen . Departementschefen erinrar vidare om attriksdagens justitieut-skott i sitt av godtagna belänkande rörandeförslaget lill den nya förverkandebestämmelsen i 36 kap. 3 a § (prop.1981/82; 142, JuU 53) uttalade beträffande de i propositionen uppdragnariktlinjerna för sanktionsavgifler inom skilda näringsområden, alt utskottetansåg del tveksamt om samhället, med den nya förverkandebestämmelsen och ett utbyggtsystem med sanktionsavgifter, inom alla aktuella sektorer kunde nå alla formerav regelöverträdelser där ett starkt samhällsintresse påkallade ingripande.Utskottet fann övervägande skäl tala för att arbetet med all finna lämpligamodeller för korporativt ansvar borde fortsätta. Arbetet borde gälla frågan hurett system med företagsböter kunde utformas. Detta gavs regeringen till känna. Lagrådetfår för egen del anföra följande. Enligt vad som framgår av motiven är den nyasanktionen i princip avsedd att innefatta dels ett vinsteliminerande moment,dels ett rent bestraffande inslag. Endast i sistnämnda hänseende innebärförslaget en principiell nyhet. Genom att kon-stmera sanktionen, inte som enbrottspåföljd utan som en särskild rättsverkan av brott har man kunnat undvikaett annars nödvändigt och mycket omfattande ingrepp i den gällandestraffrättsliga systematiken. Såsom departementschefen uttalat i den allmännamotiveringen torde den valda konstruktionen vara den enda tänkbara om man inomöverskådlig tid skaU kunna lösa de problem som här aktualiserats. Lagrådetfinner inte anledning alt från principiell utgångspunkt motsätta sig attnäringsidkare i vissa fall för brott inom näringsverksamheten åläggs ensanktion med bestraffande inslag samt att denna lagtekniskt konstmeras som ensärskild rättsverkan av brott och ges plats i 36 kap. . Beträffandede närmare förutsättningarna för att företagsbot skall utgå och utformningen iövrigt av boten återkommer lagrådet i det följande vid de särskilda lagrummen.Lagrådet vill dock i förevarande sammanhang ta upp vissa synpunkter av meraprincipiell karaktär. Såsom tidigare nämnts äravsikten att, när företagsbot skall bestämmas, denna skall omfatta intebara ett lämpHgt avpassat belopp av bestraffande 78 natur utan i förekommande fall även ett belopp som eliminerar denvinst somkan ha uppkommit för företaget i anledning av brottsligheten. Det Prop.1985/86:23 synes dock vara åsyftat att företagsboten skall bestämmas till ettenhetligt belopp utan fomiell uppdelning på dessa två moment. Det vinsteliminerandemomentet motsvarar i princip det förverkande, som kan göras enligt bl.a. 36kap. 3 a § . Lagrådet har svårt att förstå att några rättspolitiskaeller andra fördelar skulle uppkomma genom att på detta sätt låta företagsbotenavse även vinsteliminering. Sådan eliminering torde ändå vara garanterad genomförekommande bestämmelser med detta syfte, ytterst av 36 kap. 3 a §brottsbalken. 1 stäUet är det tydligt att ett flertal ölägenheter är förenademed den föreslagna ordningen. Härvidlag må tiU en början erinras om vissauttalanden, som departementschefen i remissprotokollet gjort angåendetillvägagångssättet vid bestämmande av företagsboten. Enligtdepartementschefen bör i detta hänseende användas ett straffmälningsliknandeförfarande, därvid man skall fästa särskilt avseende vid brottslighetens artoch omfattning. Skäl föreUgger enligt vad som anförs all se mera allvarligt päekonomiskt överlagda brott, som riktat sig mot betydelsefuUa allmänna intresseneller en större grupp av personer, än på brott av mera konventioneUt slag.Departementschefen anför vidare att uppsåtiiga brott bör bedömas somallvarligare än oaktsamhetsbrott och att stor vikt bör fästas vid i vilken gradföretaget kan klandras för det inträffade. Som lagrådet ser det har dessaoch liknande värderingar sin tiUämpning så gott som uteslutande på del repressivamomentet i företagsboten. För bedömande av beloppet av eventuell vinstelimineringkan sådana omständigheter däremot endast i undantagsfall vara relevanta. Attpå detta sätt i företagsboten förena två moment med helt skilda syften kan enligtlagrådets mening lätt leda till missförstånd och ojämnhet i rättstUl-lämpningen,särskilt som de båda leden inte är avsedda att komma till formellt uttryck idomen; det må vidare här påpekas att två till det yttre jämförbara brott måstemed den föreslagna ordningen leda till helt olika storlek av företagsbotenberoende på om den avsedda vinsten i verkligheten har uppkommit eller ej. Attlåta vinsteliminering ingå som ett led i företagsboten vållar även lagtekniska svårigheter. För företagsboten föreslås som beloppslalituder högst och lägst . Det synes från rättssäker hetssynpunkt också ofrånkomligt att ett maximum föreskrivs med hänsyn tiU det repressiva momentet i företagsboten. Det ligger ä andra sidan i sakens natur att ett belopp för vinsteliminering inte bör vara begränsat av annat än vinstens storlek. Skulle det nu hända att, såsom departements chefen uttalar i remissprotokollei, "de ekonomiska fördelarna av brottetär så stora att maximibeloppet inte räcker till för att åstadkomma ett ända- målsenHgt ingripande", rekommenderar departementschefen att företags boten i sådant fall begränsas lill det repressiva elementet medan vinstéli- mineringen i stället åstadkommes genom tillämpning av den till beloppet obegränsade bestämmelserna om förverkande. En sådan ordning synes frän systematisk synpunkt betänklig. Den innebär också att det stadgade maximibeloppet för företagsboten som enligt vad tidigare nämnts skall dömas ut som ett enhetligt belopp i realiteten inte gäller annat än för det repressiva inslaget i boten. 1985/86: 23 Iremissen föreslås sådan ändring i 20 S kommunalskattelagen att före- tagsbotuttryckligen anges inle vara avdragsgill vid inkomsttaxeringen. Som allmän principgäller att sanktion, som avser att eliminera vinst, fär dras av vidinkomsttaxeringen, i vart fall i inkomstslaget rörelse, varom ju här är fråga (.jfrprop. 1984/85: 157 s. 47). Principen är i och for sig självklar; eftersombeskattningen avser just vinsten men denna i förevarande fall har eliminerats,finns ingen vinst att beskatta i denna del. En motsatt regel gäller för straffeller andra sanktioner av repressiv karaktär. Mot den föreslagna ändringen ikommunalskattelagen är i och för sig inte något att erinra till den del företagsboteninnefattar endast repressalier för brott. 1 vad företagsboten till sitt beloppäven innefattar vinsteliminering står den föreslagna ordningen emellertid istrid med annars tUlämpade och självklara principer på området och skulle idenna del innebära en uppenbar obillighet mot företaget. Det må i sammanhangetanmärkas att, då ett vinstinriktat brott också medfört att den tilltänktavinsten uppkommit, det vinsteliminerande momentet ofta kan komma att utgöra dendominerande delen av företagsboten. Det må också framhållas att den föreslagnaordningen är ägnad att medföra en ojämn rättstillämpning; den vinstelimineringsom sker med tillämpning av bestämmelsen i 36 kap. 3 a § somovan nämnts är avsikten alt detta lagrum i vissa faU skall tillämpas även närföretagsbot är aktuell - eller särskilda i speciallagstiftning föreskrivna, påvinstindragning inriktade förverkanderegler blir avdragsgiU medan avdrag intefår ske om vinstelimineringen beaktas vid bestämmande av företagsboten. Vadsom i det föregående upptagits talar enUgt lagrådets mening starkt för att företagsbotenbör omfatta endast ett repressivt moment. De svårigheter av olika slag somovan beskrivits löser sig då automatiskt. Det måste vidare betraktas som enfördel från systematisk synpunkt att bestämmelsen i 36 kap. 3 a § brottsbalkenom förverkande av genom brott blir tillämplig i samtiiga fall enligtsin lydelse. Även de nya reglerna om företagsbot skulle i lagtekniskthänseende vinna på en sådan ordning. Lagrådet förordar en lagreglering ienlighet härmed. Idetta sammanhang vill lagrådet ta upp även en annan fråga rörande utformningenav företagsboten. De skäl som anförts lill stöd för införande av företagsbothar sin direkta tUIämpning på det fallet, att näringsidkaren samt den fysiskaperson som begår brottet och därmed drabbas av straffar skilda rättssubjekt.Såsom lagtexten är utformad och som den enligt motiven också är avsedd att tilUämpasskall företagsbot emellertid kunna användas även i det faH att en enskildnäringsidkare begått brottet och därmed själv drabbas av straff. En sådanordning innebär att de straffbestämmelser för brott i näringsverksamhet, somär stadgade i en mängd speciallagar och även i och som alltså äravpassade med hänsyn till den brottsliga gärningens beskaffenhet, i vissa fallutökas med en extra straffsanktion för gärningsmannen själv.