prop · G903170 · 1985-12-31 00:00:00 — Enligt förarbetena till brandlag (prop.1973: 185 s. 163-169), lill vilka kommittén i detta sammanhang hänvisar,innebär nämnda regel att befälet kan utövas av t. ex. chef för industribrandkäreller annat enskilt räddningsorgan, oavsett om delta räddningsorgan på grund avavlal enligt 13 8 räddningsljänstlagen ingår i den kommunalaräddningstjänstorganisationen eller ej. Det framgår emellertid att endast omsådant avtal föreligger eller fråga är om något samhällsorgan som är särskillorganiserat för vissa uppgifter inom räddningstjänsten, kan den som förbefälet över räddningsorganet åberopa 45 8 för ingrepp i enskilds rätt. Annarsär det inte fråga om "räddningstjänst" enligt brandlag ellersom det heter i den av kommittén föreslagna paragrafen "ledning avräddningsåtgärder". Ingrepp i annans rätt kan då inte ske annat än medstöd av nödrättsbeslämmelse. Detta synes ägnat att skapa en vissoklarhet ifråga om behörigheten att göra ingrepp i olika räddningssituationeroch kan eventuellt leda till missuppfattningar hos den som anförtrotts befäletvid elt räddningsarbete. Del är enligt hovrättens mening angeläget atl dennaoklarhet undanröjs. Kammarrätteni anser alt frågorna om rätl lill ianspråktagande som avses i denna paragraf och om ersättning härför måste bli föremål för ytterligare överväganden. Kammarrätten anför därvid: I paragrafen ges räddningsnämnden och, i fråga om statlig räddningstjänst, den för rädd ningstjänsten ansvariga myndigheten rätt att besluta angående placering av anordning på annans mark eller byggnader. Mot det föreslagna förfarandet finns ingen invändning sä länge det är fräga om mer bagatellarlade anord- 188 ningar som inte kan tänkas medföra olägenhel av någonbetydelse för Prop. 1985/86: 170 ägaren av fastigheten eller marken. Vad somanges i motiven ger emellertid vid handen att det kan bli fråga om meraingripande ålgärder, möjligen 1.0. m. ianspråktagande av mark. Vilkaanordningar som till följd av den tekniska utvecklingen kan bliaktuella år också svårt att nu förutse. När del gäller atl ta i anspråk markeller atl utplacera anordning som medför intrång av någon betydelse blir detfråga om ett närmast expropriationsliknande förfarande, som rimligen inte böräga rum i föreslagen ordning. Ersättningsfrågorna är så förknippade med ianspråktagandetatt vad kammarrätten anfört angående rätlen att besluta om anordningar somavses med paragrafen också gäller bestämmande av ersättningar för del intrånganordningarna medför. , ,och handelskammare anser atl ell skä-lighetsrekvisitbör införas i tredje siycket: skyldigheten skall alltså endast avse de skäligaåtgärder som behövs för att hindra alt brand kan uppkomma och spridas. i anser att iredje stycket börgälla varje ägare eller innehavare av byggnad, lokal eller anläggning. pekar på att det i byggnader alltid finns starkströmsanläggningaroch ibland automatiska brandlarmanläggningar eller vattensprinkleran-läggningar.Enligt framgår del inte klart av lagtexten eller special-motiveringenhuruvida dessa installationer omfattas av paragrafen. Hänvisningen ispecialmotiveringen till 60 8 innebär enligt att förevarande paragrafinte omfattar "anläggning vid vilken särskilt riskfylld verksamhetbedrivs". Kammarrätten i ställer sig frågande införbestämmelsen i 618, Enligt 59 8 tredje stycket jämfört med 69 8 kan en ägareeller innehavare av en byggnad vid vite tvingas att vidta brandförebyggandeåtgärder. Enligt 60 8 kan föreskrifter meddelas belräffande visst material.Vidare anges i 63 8 omfattande lagstiftning som innehåller regler medanknytning lill förebyggande åtgärder mol brand. Med hänsyn till angivnabestämmelser kan det enligt kammarrätten ifrågasättas vilken funktionbestämmelsen i 61 8 avses fylla och i vilken situation "den omvända bevisbördan"skall tillämpas. anser att det i lagtextenbör anges att brandsyneförräftarens primära uppgift är att påtala förhållandetför ägaren eller innehavaren. 64 8 Prop. Med hänvisning till innehållet i 38 och 39 8§ förslår slalensbrandnämnd att paragrafen får följande lydelse in fine: "och ålgärder lillförebyggande av brand och i vissa fall annan olyckshändelse". ifrågasätter om det ärnödvändigt all nämnden fär befogenheterna i tredje siycket alt låta vidtaåtgärder på den försumliges bekostnad. Föreningen menar att möjligheterna allmeddela utnyttjandeförbud, att förelägga nytt vite och att förordna omomedelbar verkställighet (85 8) ger tillräcklig tyngd åt brandsyneförfarandet. ifrågasätter om interättssäkerheten är i fara vid en tillämpning av det föreslagna tredje stycket. Kammarrätten i anser atl de skäl som kommitténanför inte är tillräckliga för att frångå huvudregeln om att utdömande av viteav nu ifrågavarande slag prövas av allmän domstol. är av sammamening. Länsslyrelsen i anser också att frågan om utdömande avvite bör prövas av allmän domstol och anför att de föreslagna besvärsreglernaär så utformade atl såväl mål om föreläggande av vite som utdömande av vite kankomma under kammarrättens prövning. anser alt detla inte är lämpliglfrån rättssäkerhetssynpunkt. 73 och 74 88 , Svenska arbelsgivareföreningenoch efterlyser bestämmelser om ersättning tillföretagen för kostnader för produktionsbortfall i de fall personal frånenskilda företag tas i anspråk. anser att storleken av den ersättning somen kommun kan bli skyldig att utge enligt denna paragraf måste kunnabli föremål för en Göla hovrätt anser alt ordet "statsmedel" börbytas ul mol ordet "staten". 80 och 81 88 Kammarrällen i finner det tveksamt om det finnsbehov av bestämmelsen i 80 8 och anför: Om den införs måste det förutsättas attden tillämpas ytterst restriktivt och med största försiktighet. Det voreolyckligt om den skulle tillämpas i ett sådant fall som anges som exempel i motiven,nämligen om en onödig utryckning av fjällräddningen sker på grund av att beskedinte lämnas till t. ex. anhöriga eller andra förhållanden. Kammarrätten villhär peka på svårigheterna alt bedöma vad som kan fordras i form av besked till anhörigaangående färdväg o.d. Det lorde vidare uppstå Prop. 1985/86: 170 svårigheteralt utreda vilka besked som verkligen lämnais. Det är också tänkbart att enanhörig till följd av en obefogad med djupt upplevd oro initierar enräddningsaktion som visar sig onödig. Om bestämmelsen skall införas bör avmotiven framgå atl med grov vårdslöshet avses mer än en viss slapphet ikommunikationerna med närstående. Frågan om ersättningsskyldighetensomfattning synes ocksä oklar. Av motiven framgår inte om den skall bestämmasmed hänsyn lill vårdslöshetens svårighetsgrad eller till den ersältningsskyldigesekonomiska förhållanden. Som kammarrätten påpekat kan svårigheter uppstå vidtillämpning av den föreslagna bestämmelsen. Det kan också komma atl röra sigom avsevärda ersättningsbelopp. Med hänsyn till dessa omständigheter framstårdet som nödvändigt alt finna en annan form för åläggande aversättningsskyldighet än den föreslagna, Ianslutning till 80 8 pekar på problemet med "onödiga larm".Folksam utgår frän att vad som sägs i paragrafen och dess motivering inte utgörhinder för en kommun att i elt avtal om anslutning av etl automatiskt brandlarmeller av larmet frän en automatisk vattensprinkleranläggning till kommunensräddningskår ge kommunen rätt att ta betalt för vissa åtgärder med anledning avonödiga larm. Kammarrälleni , och anseratt de av kommittén i specialmotiveringen till 81 8 angivna begränsningarna förersättningsskyldighet - att verksamheten bedrivits på ett vårdslöst sätt elleratt föreläggande inte iakttagits - bör arbetas in i lagtexten. SJ anförliknande synpunkler. Justitiekanslern vänder sig mot förslagel att det är somi vissa fall skall kunna ålägga enskilda ersättningsskyldighet för koslnaderför räddningstjänst som de kan ha orsakat. skulle ges behörighetatt såväl fatta beslul om ersättningsskyldighet som att bestämma ersättningensstorlek. Justitiekanslern anser att prövningen av ersättningsfrågor av dettaslag rymmer så många skadeståndsrättliga inslag att prövningen istället böranförtros allmän domstol. Enligt justitiekanslern kan del vara en lämpligordning att låta länsslyrelsen få behörighet att framställa krav om sådanersättning och därest betalning ej sker frivilligt låta frågan genom ansökan omstämning vid tingsrätt bli föremål för prövning vid allmän domstol. Delallmännas talan kunde därvid föras av . anser att det i första punkten även bör göras undantag för sådanthamnområde som avses i 26 8. Göteborgskommun anför att del nuvarande sättet att beräkna självrisken är felaktigt påså sätt att de stora kommunerna i praktiken utesluts från ersättning. Kommunenanser vidare alt orden "" bör bytas ut mot orden "Göta-och ". 85 8 Prop. 1985/86: 170 anser atl det av bestämmelsen klart börframgå i vilka fall som myndigheten får förordna om omedelbar verkställighet. anför att enligt de intentionersom ligger bakom regeringsformen bör bemyndiganden av detta slag varapreciserade till art och innehåll. De får enligt förbundet inte vara så vidaatt fränhänder sig lagstiftningsmakten. Förbundet pekar på den nyahälsoskyddslagen som exempel på hur etl sådant mera preciserat bemyndigandekan utformas. Förslaget till förordning om samhällets räddningstjänst anser atl räddningschefenfortfarande skall ges möjligheter att besluta om omedelbara åtgärder. anför atl ansvarel att underrättapolismyndigheten bör åvila räddningschefen eftersom det inte finns något tvångatt utnyttja alarmeringscenlralen för atl larma samhällets räddningstjänsl. Länsslyrelsen i län anför att det har visat sig attde små kommunerna inte alltid har lyckats atl få befattningshavare som helluppfyller kompetenskraven. Föreskrifterna bör därför enligt integöras helt bindande och möjligheter till dispens bör finnas. anser att principen om atl ersättningskall lämnas när kommunens kostnad överstiger per skattekrona bör tas ini paragrafen. Förslaget till förordning om försvarsmaktens medverkan iräddningstjänst m.m. Göla hovräll anför: I 5 § upptas bestämmelser om vem som ifräga om hemvärnet meddelar beslut i anledning av räddningsledares begäran om medverkan i räddningstjänst. Sådant beslut skall enligt förslaget meddelas av försvarsområdesbefälhavare eller, om dennes beslut inte hinner inhäm tas, av "hemvärnsbefäl". Att i angivet fall anförtro beslutanderättenåt "hemvärnsbefäl" förefaller mindre välbetänkt. den 27 maj1970 om hemvärnsmäns medverkan vid efterspanings- och Prop. 1985/86: 170bevakningstjänst m. m. gäller att beslul fattas av "vederbörandehemvärnsbefäl, i försia hand hémvärnschefen", varmed lorde förstås"hemvärnsområdeschef'. Hovrätten förordar atl delta uttryckssätt får ståkvar eller att beslutsbefogenheten får tillkomma "försvarsområdesbefälhavareneller enligt dennes bestämmande annan befattningshavare inom hemvärnet". Förslaget till lag om sotningsverksamheten (i detföljande benämnt SSR) anför att paragrafen bör kompletteras med en bestämmelseom alt sotningsverksamheten också har till uppgift alt främja ett gottmiljöskydd. 8,9 och 12 8§ SSR anför: 8 8.1 denna paragraf anges omfattningen av skorstensfejarmästarenseldsladsbrandsyn. Behörighetsområdet har behandlats av Utredningen för översynav skorstensfejarmästarens ställning (Ds Kn 1976 s 58 och bilaga 6) såsomtilläggsuppdrag. Uiredningen föreslog atl behörighetsområdet föreldstadsbrandsyn skulle närmare beskrivas genom tillägg av "pannrumsomslutande byggnadsdelar". SSR föreslår att denna komplettering nuinförs, 8. 9 och 12 88, "Brandteknisk kontroU" ändras till"eldstadsbrandsyn". Förslaget till förordning om sotningsverksamheten SSR anför: Kompetenskravet för att utses till skorstensfejarmästareför sotningsdistrikt kan liksom endast vara den utbildning till skorstensfejarmästaresom krävs enligt de föreskrifter regeringen meddelar enligt 3 8 i förslaget.Detta bör därför inskrivas direkt i förordningen. I förordningen bör ocksäliksom föreskrivas alt kungörelse om ledig befattning som skorstensfejarmästareskall införas i Post och . Del är inte tillfyllest medrekommendationer om handläggningsordningen, efiersom kompetenta sökande oftastär att finna utom kommunen och inte nås utan ett föreskrivet förfaringssätt.Det är viktigt såväl för kommunen som söker befattningshavare som för dem somhar förvärvat utbildningen för befattningen all kungörandet sker i fastställdordning. Beträffande kompetenskravet erfordras också övergångsbestämmelsermotsvarande 34 8 3 mom. gällande brandstadga. anför: harnyligen auktori serat vissa gasleverantörer som besiktigare av vissa förbränningsanord- 193 I besiktningen ingär bl a att justera sådana apparater till Prop.1985/86: 170 bästa förbränningsläge. Det torde medföra att icke auktoriserad personal, t ex skorstensfejare,ej kan vidta åtgärder med apparaterna ifråga, vilket bör framgå av paragrafen. Svenska kommunförbundel anser alt det av paragrafen klartbör framgå atl de icke obligatoriska arbetsuppgifterna endast skall utföras omkommunen har beslutat att erbjuda sådan service och fastighetsägaren såönskar. SSR anför: Här föreslås alt vid sotning skall förasprotokoll med visst innehåll, Förslagel är en nyhet och SSR tillstyrker iprincip förslaget. Hanteringen av protokollet bör emellertid göras till föremålför ytterligare överväganden, innan en detaljerad rutin fastställes, Elt protokoll med uppgift om atl sotning av vissl objekthar förevarit innehåller inte särskill mycket värde. Anmärkning om brandfarligfelaktighet bör tillställas fastighetsägaren i samband med besöket ellersnarast därefter, men sådan anmärkning förekommer vid en relativt ringa del avdet lolala antalet besök. Uppgifter rörande energihushållningen är av störstavärde för fastighetsägaren, men kommitténs förslag innebår inget obligatoriumför dylika arbetsuppgifter, I likhet med vad som gäller förbrandsyneverksamheten är det därför rimligt och naturiigt att protokolltillställes fastighetsägaren, däresl delsamma innehåller anmärkning om brandfarligfelaktighet eller uppgifter om energihushållningen. Eljest saknas skäl atttillställa fastighetsägaren protokoll, SSR föreslår att bestämmelsen ändras ienlighet härmed. Kommittén föreslår vidare att protokollet skalltillställas räddningsnämnden. Enligt SSR:s mening är delta en klaröverloppsgärning. Vid tillkomsten av nu gällande brandstadga med införandet aveldstadsbrandsyn genom skorstensfejarmästaren över hela landet rekommenderadesatt kopior av brandsynesprotokoll skulle tillställas brandchefen för kännedom.1 de fall detta tillämpades har det senare avböjts som en onyttighet. Omprotokollet skulle innehålla uppgifter rörande energihushållningen, kan detlamöjligen vara av intresse för den instans inom kommunen som handlägger dylikafrågor. En kommunikation i detta hänseende bör kunna arrangeras genom ettkommunall beslut eventuellt med stöd av 9 8 i förslaget till förordning. En föreskrift om att räddningsnämnden skall tillställasexemplar av protokollet har enligt vår mening inte sin plals i förordningen ochbör därför utgå. Det mä ankomma på kommunen själv alt bestämma härom, isynnerhet som förfaringssättet är förenat med icke obetydliga kostnader. Om delfrån allmän synpunkl skulle anses behövligt, bör i författningen kunna intas enregel om att sotningsväsendet skall förvara exemplar avprotokollen, I konsekvens med vad som anförts ovan angåendelagförslaget föreslås 194 atlbegreppet "brandteknisk kontroll" här och i 8 8 ändras till"eldstads- Prop. 1985/86: 170 brandsyn". SSRanför: I förslaget har kommittén uteslutit den i 19 8 I mom. 2 brandstadganför närvarande gällande regeln om skyldighet för skorstensfejarmästaren altverkställa brandteknisk undersökning på anmodan av ägare eller innehavare avbyggnad och annan anläggning. Motiveringen är atl denna skyldighel för skorstensfejarmästarenbör regleras i plan- och byggnadslagstiftningen. Vidinförandet av bestämmelsen i brandsladgan motiverades detta med att det i brandsladganvar erforderligt med en föreskrift om skyldighel för skorstensfejarmästaren attverkställa undersökningen i korrespondens med att det enligtbyggnadslagstiftningen åligger ägaren eller innehavaren av byggnad ochanläggning atl uppvisa bevis över sädan undersökning (SOU 1960:34 s 191-192,bilaga 7). I princip gäller att skyldigheter för skorstensfejarmästaren har sinplats i den för hans åligganden avsedda författningen. De motståendeuppfattningarna bör klarläggas. SSRanför: Av förslaget till författningstext framgår inte att varje kommun årskyldig atl anta solningslaxa, vilket gäller (s 219), Någonändring härav föreslår inte kommittén. Till undvikande av missförstånd börtexten justeras. Slopandetav underställningsskyldigheten för sotningstaxa 1972 medförde att besvär överbeslut angående sotningstaxa skall anföras som kommunalbesvär. Såvälfastighetsägarnas organisation som SSR erinrade mot förslagel att slopaunderställningsskyldigheten och SSR begärde att taxebeslut alternativt skullebli föremål för förvaltningsbesvär. Denna begäran avvisades bl, a, medhänvisning till att centrala förhandlingar om sotningstaxor förs mellankommunförbundet och SSR. Incitament under nu rådande ordning visar att det ärnödvändigt atl eventuella besvär över beslut om sotningstaxa blir föremål förden allsidiga prövning som är möjlig endast genom förvallningsbesvär. Enallsidig prövning korresponderar med de krav som ställs genom statligaförfattningar pä den operativa sotningsverksamheten, SSR föreslår därför att enregel om förvaltningsbesvär över beslut om sotningstaxa införs, exempelvisgenom komplettering av 18 8 lagförslaget. Bilaga 3 Prop. 1985/86: 170 Närvarande: f.d. justitierådet , regeringsrådetDahlman, justitierådet , Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 3 april 1986har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämtalagrådets yttrande över förslag till 1, räddningstjänstlag, 2, lag om ändringi lagen (1966:413) om vapenfri tjänst. 3, lag om ändringi , 4, lag om ändringi luftfartslagen (1957:297). 5, lag om ändringi lagen (1977: 265) om statligt personskadeskydd. Förslagen har inför lagrådetföredragits av hovrättsassessorn Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Denna paragraf i förslaget har i gällande lagstiftningmotsvarighet i bl, a, II 8brandlagen (1974:80), Den senare paragrafen innehåller i tredje stycketföreskrift om atl förbud eller föreläggande, som avses i 7 kap. 5 § lagen(1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg, ej fär meddelas medstöd av 118. Någon liknande begränsande föreskrift har inte upplagils i den nuföreslagna lagen. Del lorde få anses ligga utanför lagrådets uppgifl attbedöma, huruvida så bör ske, I de i remissen föreslagna föreskrifterna om överklagande ingäringa bestämmelser om överklagande av räddningsledares beslut. Enligtförslaget till räddningsljänstlag har räddningsledaren vittgående befogenheteri samband med en räddningsinsats. Befogenheterna avser bl. a, enskildaspersoner och egendom. Enligt 44 8 andra stycket är det sålunda råddningsledarensom bestämmer om fullgörande av tjänsteplikt. Vidare får räddningsledarenenligt 45 § föreia omfattande ingrepp i annans rätt. Räddningsledarensutnyttjande av de honom anförtrodda befogenheterna i samband med enräddningsinsats får sannolikt som regel karaktären av faktiskt handlande. Sådanthandlande kan enligt allmänna förvaltnings-rättsliga principer inte angripasbesvärsvägen. I vissa fall - t. ex. i samband med en större olyckshändelse medlångvariga skadeverkningar - kan räddningsledarenemellertid finna behov av atl vidta åtgärder, som måste Prop. 1985/86: 170karaktäriseras som beslut med självständiga och direkta rättsverkningar. Detkan t.ex. vara fråga om sådana åtgärder, som regleras i 5 8 försia och andrastyckena lagen (1960:331) om skyddsåtgärder vid olyckor i atomanläggningar m. m.och varom enligt nuvarande ordning länsslyrelsen beslutar. Sädana åtgärder kanfå giltighet under en längre tidsrymd. I den mån åtgärderna är skriftligtdokumenterade föreligger enligt allmänna förvallningsrällsliga principer förutsättningarför överklagande. Motsvarande situation kan undantagsvis föreligga även i frågaom ett åläggande att fullgöra tjänsteplikt. Med hänsyn till den enskildesberättigade inlresse av rättsskydd är det enligt lagrådets mening inte möjligtatt generellt föreskriva att räddningsledarens beslut inte får överklagas; jfrEuropeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna artikel 6: 1. För alt inte äventyra effektiviteten iräddningsinsatserna måste emellertid den allmänna regeln vara att ett beslutav räddningsledaren skall gälla även om det överklagas. Medhänsyn lill del anförda bör enligt lagrådets mening i räddningstjänstlagen intasbestämmelser om överklagande av etl beslul av en räddningsledare. I ordel "beslul"ligger att det skall vara fråga om etl avgörande, som uppfyller deförutsättningar för överklagande som - enligt vad som angetts i det föregående- gäller enligt allmänna förvallningsrättsliga principer. Något uttryckligt stadgandehärom torde inte vara erforderiigl. Den enskildes intresse av rättsskydd synesinte mofivera besvärsräit såvitt gäller andra beslut än sådana som avserfullgörande av tjänsteplikt enligt 44 8 eller ingrepp i annans rätt enligt 458, Lagrådet föreslår att en enhetlig besvårsordning införs för prövning avsådana beslut med som första besvärsinstans. Länsstyrelsensbeslut bör - i likhet med vad som föreslås i remissen såviti gäller andrabeslut av enligt lagen få överklagas till kammarrätten.Lagrådet föreslår därför alt 60 8 utökas med etl nytt försia stycke medföljande lydelse: "Ett beslul av en räddningsledare om fullgörande avtjänsteplikt enligt 44 8 eller om ingrepp i annans rätt enligt 45 8 fåröverklagas hos . Beslutet gäller även om det överklagas. I övrigtfår räddningsledarens beslut med stöd av denna lag eller föreskrifter sommeddelats med stöd av lagen inte överklagas." I övrigt bör 60 8 få denlydelse som föreslås i remissen. Lagrådetlämnar förslagen utan erinran. Propositionenshuvudsakliga innehåll ............................ 1 Utdrag urprotokoll vid regeringssammanträde ,,,, 15 1 Inledning....................................................................... 15 1,1 Räddningstjänstkommiltén ...................................... 15 2 Allmänmotivering ........................................................ 17 2.1 Allmänna utgångspunkter ........................................ 17 2.1.1......................................................................... Räddningstjänsteni det moderna samhället 17 2.1.2 En samladräddningstjänstlagstiftning ............ 18 2.1.3 Tillämpningsområdet för den nya lagen ......... ... 19 2.1.4 Begränsningar i ansvaret förräddningstjänsten 21 2.2 räddningstjänsl m, m............................... 22 2.2.1 Kommunens ansvar förräddningstjänsten ... 22 2.2.2 Förebyggande åtgärder ................................ 24 2.2.3 Brandsyneverksamheten .............................. 25 2.2.4 Sotningsverksamheten ................................. 26 2.2.6 Räddningskår ................................................. ... 29 2.2.7 Överlåtelse av räddningskårensuppgifter ...... 29 2.2.8 samverkan ................................... 31 2.2.9 Plan för räddningstjänsten ............................ 32 2.2.10 Ersättning till kommun förmedverkan i räddningstjänst 34 2.3 Statlig räddningstjänst ............................................. 36 2.3.1 ...................................... ... 36 2.3.2 ...................................... ... 37 2.3.3 ........................................... ... 38 2.3.4 vid utsläpp avradioaktiva ämnen 40 2.4............................................................................. Gemensammabestämmelser för och statlig rädd ningstjänst .............................................................. 42 2.4.1 Alarmering ...................................................... 42 2.4.2 Ledningen i normala fall ................................ ... 43 2.4.3 Ledningen vid omfattande räddningsinsatser... 43 2.4.4 Skyldighet för andra myndigheter atldelta i räddningstjänsten m.m 44