prop · G9038 · 1985-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1985/86:8 med anledning av en överenskommelse mellan ochUngerska om inbördes rättshjälp i brottmål Regeringen föreslår att anta de förslag som hartagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprolokollet , 1 propositionen föresläs alt godkänner en mellanSverige och träffad överenskommelse om inbördes rättshjälp i brottmål.Överenskommelsen omfattar delgivning, bevisupptagning och övertorande av lagföringoch är i allt väsentligt utformad i överensstämmelse med de åtaganden somSverige har gjort till andra stater genom anslutningen till europeiskakonvention om inbördes rättshjälp i brottmål. Överenskommelsen harratificerats av . Vidare föreslås all lagen (1964: 543) om vissabegränsningar i svensk lags tillämplighet och svensk domstols behörighet skallersättas av en ny lag, lag meddelas föreskrifter om tidsbegränsadimmunitet för tilltalad, vittne och sakkunnig som på kallelse inrest i riketför atl höras i enlighet med vissa särskilt angivna överenskommelser somSverige träffat med främmande stater. För alt bestämmelserna skall blitillämpliga på överenskommelsen med och på andra avtal som kankomma att träffa i framliden föresläs en ny lag med immunitelsbestämmelser somi sak väsentligen överensstämmer med lag. Det föreslås att den nyalagen enligt förordnande av regeringen skall träda i kraft medöverenskommelsen med , I 1985/86. Lagförslageli denna proposition har granskats av lagrådel. Propositionen innehåller därförtre huvuddelar: lagrädsremissen (s. 4). lagrådets yttrande (s. 15) ochföredragande statsrådets ställningstaganden till lagrådets synpunkter (s. 16). Den som vill ta del avsamtliga skäl för lagförslagel mäste därför läsa alla tre texterna. Förslag till Prop. Lag om immunitet för vissa vittnen m.fl. Härigenom föreskrivs följande. 1den mån det har avtalats i en överenskommelse som har ingått med annanstat, får den som efler kallelse i enlighet med överenskommelsen har rest in iSverige frän den andra staten för atl höras som tilltalad, vittne ellersakkunnig inte lagforas, fängslas eller på annat sätt underkastas inskränkningi sin frihet på grund av dom eller gärning som härrör från tiden före avresan tillSverige och som, såvitt gäller tilltalad, inte är avsedd med kallelsen. Immunitetenupphör om den tilltalade, vittnet eller den sakkunnige stannar kvar i Sverigetrots alt han haft möjlighet att lämna landel avfemton dagar från det all han har fåll besked frän domstolen om att hansnärvaro inte längre påfordras, eller om han, efter att ha lämnat landet,återvänder hit. Innehåller överenskommelsen bestämmelse atl immuniteten skallupphöra tidigare än som angivits, gäller i stället den bestämmelsen. Dennalag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Genom lagen upphävs lagen(1964:543) om vissa begränsningar i svensk lags tillämplighet och svenskdomstols behörighet. ti /86. 1985/86: 8 Utdrag Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden 1, , , ,, , , , , , ,, , , R. , , , , Lagrådsremiss med anledning av en överenskommelse mellanSverige och om inbördes rättshjälp i brottmål. År1980 inleddes förhandlingar mellan och om en överenskommelseangående inbördes rättshjälp i brottmål. Förhandlingarna påbörjades i Budapesti och fortsatte i , Den svenska delegationenbestod av företrädare för och den ungerska av företrädareför juslitieministeriet, utrikesministeriet, riksåklagarmyndigheten och, vid förhandlingarnai , inrikesministeriet. Förhandlingarrörande vissa återstående frågor avslutades därefter på diplomatisk väg.Överenskommelsen undertecknades av båda parter , Desssvenska och engelska text bör fogas till protokollet i detta ärende som bilagaI. i överenskommelsen skall den ratificeras. Detta skedde för Ungernsdel . 2 Gällande ordning i fråga om inbördes rättshjälp i brottmål Sverigelämnar av tradition andra länder rättshjälp i brottmål i den utsträckning vårlagstiftning medger del utan att något särskill avtal träffats om räUshjälp. länder kräver emellertid avtal med den andra staten för atl lämna den räUshjälp.Sådana avtal skapar också klarhet mellan länderna under vilka föruisättningarrättshjälpen lämnas. Avtalen brukar också innehålla bestämmelser som syftar lillall underlätta del prakliska förfarandet. Mellande nordiska länderna gäller överenskommelsen om inbördesrättshjälp genom delgivning och bevisupptagning (SÖ 1975:42), se cirkuläret(1975:301) till statsmyndigheterna angående inbördes rättshjälp mellanSverige, , , och genom delgivning och bevisupptagning. Överenskommelsen gäller sävältvistemål Prop. 1985/86: 8 som brottmål. På brottmälsområdel finns en multilateral reglering genomden i dagtecknade europeiska konventionen ominbördes rättshjälp i brottmål (prop. ratificeraderättshjälpskonventionen och avgav vid deponeringen avratifikationsinstrumentet vissa förbehåll och förklaringar (SÖ 1968: 15). Denträdde för del i kraft . Förutom är till rättshjälpskonventionenanslutna , , , med besittningar, ,, , , , , , ,, , , och . Ikonventionen åtar sig medlemsstaterna atl lämna varandra rättshjälp i störstamöjliga utsträckning i mål eller ärenden avseende beivrande av brott.Konventionen omfaltar huvudsakligen bevisupptagning som åsyftar utredning ochöverlämnande av bevismaterial eller handlingar, delgivning avrättegångshandlingar och judiciella beslut, översändande av utdrag urstraffregister, lagföring i annat land samt underrättelse om straffdomar. Rättshjälpskonventionen har sedermera kompletterats medett tilläggsprotokoll, daglecknal i (SÖ 1979: 12),som i vissa hänseenden utvidgar konventionens tillämpningsområde bl. a. i frågaom brott mot skatte- och avgiftsförfaltningar och rättshjälp på verkställig-hetsstadiel.Tilläggsprotokollet har tillträtls av samt av . ,, och . Bestämmelser rörande inbördes rättshjälp ingår också ivissa utläm-ningsavtal. En del bestämmelser av den innebörden finns i deneuropeiska utlämningskonventionen (SÖ 1959:65) liksom iavtalet med om ömsesidigt utlämnande av förbrytare(1870: 37 och 1877: 39) och avtalet med omömsesidig rättshjälp i brottmål (prop. 1956: 100). Sistnämnda avtal sattesemellertid i stora delar ur kraft genom och anslutningartill rältshjälpskonvenlionen (jfr SÖ 1969:50). har i övrigt inte ingåttnågra bilaterala avtal utanför rörande inbördes rättshjälp i brottmålunder modern tid. I en del ytteriigare multilaterala konventioner, t. ex. deeuroparådskonventioner som rör överförande av lagföring och avstraffverkställighet, behandlas emellertid frågor av aktuellt slag. Förfarandet när en svensk domstol vill anlita en utländskdomstol för all skaffa fram utredning i en rättegång regleras i lagen (1946:817)om bevisupptagning vid utländsk domstol och i kungörelsen (1947:847) med vissabestämmelser rörande tillämpningen av nämnda lag. I lagens I S föreskrivs altbevisupptagning inför utländsk domstol i brottmål får ske endasi om det finnssynnerliga skäl. utlandet sker genom med stödav en kungörelse i ämnet (SFS 1933:618). Bestärrimelserna om bevisupptagning vid svensk domstol ochdelgivning i på begäran av utländsk myndighet är i princip desamma för brottmål och tvistemål. De viktigaste bestämmelserna finns i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol och i kungörelsen 5 Prop.1985/86:8 (1909:24 s. I) angående delgivning av handling på begäran avutländsk myndighet. Enförutsättning för att bevisupptagning skall kunna äga rum i enligl 1946års lag är atl den gärning som avses med framställningen motsvarar brott enligtsvensk lag. Vissa begränsningar gäller även för brott som har karaktär avpolitiskt brott. I kungörelsen (1947:848) med särskilda bestämmelser ombevisupptagning åt domstolarna i vissa främmande stater finns bl, a. regler omkostnader som uppställ vid bevisupptagningen. Bestämmelserrörande utländska framställningar om beslag och husrannsakan meddelas i lagen(1975: 295) om användning av vissa tvångsmedel på begäran av främmande stat, 1fråga om framställningar från ett utomnordiskt land gäller i princip att denbegärda åtgärden inte får vidlas om hinder mot utlämning skulle ha förelegat,vilket innebär bl. a, ett krav på atl den aktuella gärningen motsvarar brott,för vilket enligl svensk lag är stadgat fängelse . Enligtlagen (1964:543) om vissa begränsningar i svensk lags tillämplighet och svenskdomstols behörighet gäller immunitet för den som efter kallelse inrest i riketför alt höras som tilltalad, vittne eller sakkunnig i enlighet medöverenskommelser som har träffats med vissa främmande stater. I ett särskiltcirkulär (SFS 1968:32) finns slulligen vissa föreskrifter lill de allmännadomstolarna och åklagarna, vilka utfärdades i samband med ikraftträdandet avden europeiska rältshjälpskonvenlionen. Delgivningpå begäran av utländsk myndighet sker enligt kungörelse antingen avutrikesdepartementet eller av länsstyrelse, I princip tillämpas delgivningslagen0970:428) men en begäran om delgivning i annan ordning skall efterkommas om detkan ske. Vissa kostnader kan las ut av den stat varifrån begäran kommer. Bl,a.i ärenden om delgivning enligl rättshjälpskonventionen svarar dock staten föralla kostnader. 3 Överenskommelsen med Ungerska om inbördesrättshjälp i brottmål överenskommelseninleds med allmänna beslämmelser (kap, 1). Därefter följer i skilda kapitel deolika former av rättshjälp som regleras i överenskommelsen, nämligendelgivning (kap, 11). Ill) och överförande av lagföring(kap, IV), Elt kapitel (V) handlar om behandlingen av denandra partens medborgare. Sist i överenskommelsen upptas slutbestämmelser (kap,VI), Genomöverenskommelsen ålar sig parterna att lämna varandra inbördes rättshjälp ibrottmål i enlighel med beslämmelserna i överenskommelsen (art. I). Därefter anges (art. 2) när en framställning om rättshjälp kan avslås.Delta är fallet när den hänför sig till en gärning som förmottagandet av framställningen inte är straffbar inom den ansökande parlensjurisdiktion eller som inte är straffbar enligl den anmodade partens En framställning fär också avslås om den avser en gärning som Prop.1985/86:8 betraktassom elt politiskt brott eller ulgör brott mot militär lag eller om gärningen äreller har varil föremål för utredning eller lagföring på den anmodade partensterritorium eller om preskription inträtt enligt den anmodade partens lag.Vidare kan en framställning avslås om gärningen är föremål för åtal inför endomstol som endast för ullfället eller för särskilda undantagsförhållanden fåttbefogenhet att pröva sådana mål (art. 2.l.h) eller där ett efterkommande avframställningen skulle strida mol den anmodade partens allmänna rättsprinciper (ordrepublic) eller andra väsentliga intressen (art, 2,2). Regleringenhar täckning i svensk rält och överensstämmer, bortsett från art. 2.1.h, tillsitt sakliga innehåll med bestämmelserna i art, 1 och 2 i den europeiska rältshjälpskonvenlionenmed beaktande av de till art. 2 gjorda svenska förbehållen, allmänna bestämmelserna anges vidare (art. 3) att framställningar skallgöras genom det svenska utrikesdepartementel och det ungerska juslitieminislerieteller den ungerska riksåklagarmyndigheten. Den diplomatiska vägen är dock inteutesluten, om omständigheterna undantagsvis skulle kräva det. Vidare anges iartikeln att det för handlingar som översänds enligt överenskommelsen inteskall krävas någon form av legalisering, Sverigehar i anslulning lill art, 15 punkt 6 rättshjälpskonventionen avgett enförklaring av innebörd all framställningar enligt denna till svenskamyndigheter normalt skall ske på diplomatisk väg men att direkl kommunikationmed får användas i brådskande fall. Internationellrättshjälp sker i allmänhet via centralorgan och i alll slörre utsträckningdirekt mellan berörda myndigheter, har ocksä vidtillträde till internationella konventioner på brottsbekämpningens områdeavstått frän att kräva all framslällningar skall göras på diplomatisk väg.Sålunda har kravel på diplomatisk väg i lagen (1957:668) om utlämning för brottmjukals upp genom en lagändring , Enligl nuvarande lydelse av 14 § skallen framställning göras på diplomatisk väg, om inte i förhållande tillden främmande staten har överenskommit om atl tillämpa annan ordning. Enliknande bestämmelse finns i 5 § lagen (1975: 295) om användning av vissatvångsmedel på begäran av främmande stat. Någol krav på att en framställning omrättshjälp skall göras på diplomatisk väg finns varken i de svenska bevisupplagningslagarnaeller i delgivningskungörelserna. Regleringen i art. 3 ulgör således ingethinder för svensk del. Föreskriftenalt handlingar inte behöver legaliseras har också täckning i svensk rätt ochmotsvaras av art. 17 rättshjälpskonventionen. Kapitletom delgivning inleds med beslämmelser (art. 4) om all framställ ning om delgivning får göras av domstol, att den skall vara avfaitad pä den anmodade partens språk eller på engelska och att delgivningshandlingen skall åtföljas av en översättning till den anmodade parlens språk. t2 1985/86. Prop.1985/86; 8 sädan översättning inte bifogas skall delgivning likväl kimna ske,förutsatt att den som skall delges frivilligt tar emot handlingen. I ailikelnregleras vidare vilka uppgifter en fiamställning skall innehålla, däribland enbeskrivning av del brott framställningen avser samt tid och plats för brottet. Desvenska delgivningskungörelserna innehåller inga särskilda begränsningar i frägaom vem som får göra fiamställningar. Friin svensk sida finns alllsä i och försig inte nägot hinder mot att ombesörja delgivning pä framställning av nägonannan myndighet än en domstol. Denanvisade möjligheten att delge handlingar trots atl översättning saknas, om densom skall delges frivilligt tar emoi handlingen, överensstämmer med vad somutan uttrycklig föreskrift i allmänhet tillämpas vid delgivning i påbegäran av en utländsk myndighet eller enskild. 1 överensstämmelse med den principenhar gjort rörbehåll till art. 16 rältshjälpskonvenlionen av innebörd atltvångsdelgivning kommer atl ske endast om delgivningshandlingen är översatt tillsvenska språket. Förbehållet har inte föranlett författningsreglering (jfr prop.1961:48 s. 15). Principen har ocksä kommit till uttryck i art. 5 i Ha;\gkonveniionenden om delgivning i utlandet av handlingar i mal och ärendenav civil eller kommersiell natur. Det kan nämnas atl en beslämmelse av sammainnebörd finns i 8 S kungörelsen (1909: 24 s. I) angående delgivning avhandling på begäran av utländsk myndighet. Den bestämmelsen gäller dock f. n.endast för nordiska framställningar. 5 ges föreskrifter om att delgivningen skall ombesörjas i enlighet medlagstiftningen i det anmodade landet eller, om det begärs, pä annat sätt som ärförenligt med denna lagstiftning. Vidare ges föreskrifter angående bevis om delgivningenm. m. och om alt, om delgivning inte kunnai ske, den anmodade parten skallunderrätta den ansökande parten om anledningen därlill. motsvaras i sak av bestämmelser i art. 7 rättshjälpskonventionenoch överensstämmer med delgivningskungörelse. 1samma artikel fjärde stycket finns vidare en föreskrift om alt en begäran omdelgivning av en kallelse med en misstänkt som befinner sig på den anmodadepartens territorium skall översändas till den parlens myndigheteroch atl den misstänkte själv skall erhålla kallelsen senast föreangiven inställelsedag. Rätlshjälpskonventionensmolsvarande bestämmelse är delvis annorlun da konstruerad. Avtalsslutande parter medgavs rätt att i förklaring lill art. 7.3 begära att en sädan kallelse skulle vara den avtalsslutande parten tillhanda viss lid, inte överstigande , före den utsatta dagen. I den svenska förklaringen sattes tiden . Enligt rältshjälpskonven lionen skall kallelsen således komma svensk myndighet, och inte den kallade personligen, tillhanda inom fristen. Syftet med rätlshjälpskonven tionens bestämmelse var att inom konventionens ram sä vitt möjligt tillför säkra den som instäms till domstol skydd mot risken atl bli åtalad och dömd utan all ha fått vetskap om stämningen eller inställelsedagen. Enligt vissa länders lagstiftning anses nämligen delgivning med en person som vistas i utlandet verkställd i och med alt handlingen överlämnats till äkla- 8 garmyndigheten. Föreskrifter med anledning av rätlshjälpskonventionens bestämmelseroch de gjorda förbehållen meddelas cirkulär. Ifrågavarande beslämmelsei avtalet med erbjuder således än Prop. 1985/86:8 större säkerheti detta hänseende. Föreskrifteni art. 6, som motsvaras av art. 8 rältshjälpskonvenlionen, all elt vittne elleren sakkunnig som inte efterkommit kallelse inte skall underkastas straff ellertvångsåtgärd, ger uttryck för en allmän rättsgrundsats om att myndigheter i enstat som regel inte bör vara skyldiga att genom straffhot medverka till atlpersoner inom dess område tvingas till inställelse inför etl annal landsdomstolar (jfr prop. 1961:48 s. 10). I enlighet härmed bör inte kallelserinnehålla någon erinran om påföljd för utevaro. Föreskrifter om detta ges i1968 års cirkulär. 7 och 8 regleras ersättningar till vittnen och sakkunniga av samma innehållsom art. 9 och 10.1 och 10.2 rältshjälpskonvenlionen och cirkulär. Art.9 innehåller en beslämmelse enligt vilken ett vittne eller en sakkunnig intefår lagforas eller fängslas eller på annal sätl underkastas inskränkning i sinpersonliga frihet när denne på kallelse inställer sig inför det ansökandelandets domstolar på grund av gärningar eller domar som härrör frän tiden förehans avresa frän den anmodade partens territorium. Detsamma gäller förtilltalad vad beträffar gärningar som inte är angivna i kallelsen. Immunitetenupphör i princip femlon dagar efter del alt hans närvaro inte längre påfordrasav domstolen. Dessabeslämmelser moisvaras av art. 12 rättshjälpskonventionen. Föreskrifter iämnet har meddelals i lagen (1964:543) om vissa begränsningar i svensk lagstillämplighet och svensk domstols behörighet. För att denna skall blitillämplig även i fräga om krävs lagändring. Till denna frågaåterkommer jag (avsniti 4). 10 fär en delgivningsframställning inte medföra avgifter och kostnader.Bestämmelsen motsvaras av åtagandena enligt art. 20 rätls-hjälpskonventionen.En bestämmelse härom finns i 5 § andra stycket delgivningskungörelse. Bevisupptagningregleras i art. 11-15. I art. II anges inledningsvisvilka åtgärder en framställning om bevisupptagning får omfatta, nämligen sådanasom åsyftar utredning eller beslagtagande av egendom och överlämnande avbevismaterial och handlingar. Att framställningar även kan avse förundersökningssladielframgår av art. 15. Tillämpningsområdetmotsvarar regleringen i rättshjälpskonventionen. Dess art. 3.1 har i dettahänseende samma lydelse som avtalet med med den skillnaden attbeslagtagande av egendom där inte nämns särskill. Till frågan om beslag ålerkommerjag. Även framslällningar som avser förberedande av åtal omfattas av rältshjälpskonvenlionen(art. 15.4). Förfarandet vidbevisupptagning ät eller vid utländsk domstol regleras, som jag tidigare nämnt, lagar i ämnet. Begränsningarna enligt lagen om bevisupptagning ät utländsk domstol, nämligen alt del inte får röra sig om gärning som inte motsvarar brott enligt svensk lag eller som har karaktär av politiskt brott, täcks av föreskrifterna i art, 2 om i vilka fallen 9 framställning får avslås. 1985/86:8 Art.5.1 riittshjälpskonventionen handlar om beslag och husrannsakan. Viddeponeringen av del svenska raiifikaiionsinstrumentet avseende den europeiskarättshjälpskonventionen gjordes från svensk sida ett förbehåll avseende an. 5av innehåll au sädan rättshjälp inte kommer atl lämnas av . Genom lagen(1975: 295) om användning av vissa tvångsmedel på begäran av främmande stalöppnades därefter möjligheter för aft under vissa förutsältningar besluta ombeslag och husrannsakan på begiiran av en främmande stat. Med anledning däravändrade det svenska förbehållet (SÖ 1977:88) och iförklaringen angavs all rättshjälp enligt arl. 5 skulle beviljas i viss närmareangiven utsträckning. Enligt det nya förbehållet krävs att gärningen enligsvensk lag kan medföra utlämning och att verkställigheten är förenlig medsvensk lagstiftning. Föranen framställning om rättshjälp avseende beslag och husrannsakan skall kunnabeviljas krävs enligt ivängsmedelslag i huvudsak -genom en hänvisning tilllagen om utlämning för brott - att gärningen motsvarar brott för vilket enligtsvensk lag är stadgat fängelse och atl fråga inte är om gärningsom anges i 21 eller 22 kap. , dvs. i huvudsak miliiära brott.Hinder mot bifall till en framställning om rättshjälp avseende beslagföreligger vidare om det i fråga om den person som avses med framställningenhar meddelats dom beträffande brottet här i riket eller beslul att inte tala åbrottet eller om straff för brottet skulle vara förtallet enligt svensk lag. 12.1 i avtalet med skall bevisupptagningen verkställas i enlighelmed det anmodade landets lagstiftning. Bestämmelsen torde försläs sä att deninnefattar även krav i fräga om t. ex. brottets svärhet och dubbel strafTbarhelsom det anmodade landet ställer upp. Vidare skall en begäran om att ettsärskilt förtärande skall iakttas efterkommas, om förtärandet är förenligt medden anmodade parlens lag, 12.3 föreskrivs - i överensstämmelse med art, 3,2 rältshjälpskonvenlionen alt om den ansökande parten önskar att vittne eller sakkunnig skall hörasunder ed eller sanningsförsäkran en uttrycklig framställning därom skall göras. Enligtbestämmelserna i art. II skall alla framslällningar - utom sädana som gällerförundersökningsstadiet - härröra från domstolar. De skall också genom detmottagande organet - för svensk del uirikesdepartemen-tet - tillställas domstoli den anmodade staten. Framställningar i samband med förundersökning fär dockenligt art. 15 göras av allmän åklagare. Regleringenöverensstämmer i huvudsak med rättshjälpskonventionens föreskrifter och densvenska förklaringen enligt art. 24 i denna. Rätlshjälpskonventionensbestämmelser är tillämpliga på framställningar mellan judiciella myndigheter. Enliglden svenska förklaringen skall såvitt gäller bevisupptagning med judiciellmyndighet förstås domstol och undersökningsdomare. Andra framslällningar,inklusive sådana som avser förberedande av åtal, får dessutom göras avåklagare. Enligt Ungernavtalei är alltså åklagarens behörighet något vidare. När bevisupptagningen harägt rum skall enligt an. som denna avser genaståtersändas. Kan bevisupptagning inte äga rum, 10 skall den anmodade parten underrätta den ansökande parlen och ange skälen härtör.Enligl art. 13.3 får den anmodade parten skjuta upp över- Prop. lämnandet av protokoll och andra handlingar om dessa behövsi samband med elt pågående hrottmälsförfarandc. Sistnämnda reglering har sinmotsvarighet i rättshjälpskonventionen (arl. 14 skall bevisupptagning inte medföra avgiftereller återbetalning av koslnader med undantag av sädana som uppkommit genommedverkan av sakkunniga på den anmodade partens territorium. Denna bestämmelse,för vilken i första hand praktiska skiil talar, överensstämmer med r;ittshj;ilpskonventionen(art. 20). För framslällningar som avser riittshjälp under förundcrsökningsstadietfinns en särbestämmelse i art. 15 som innebär att framställningar som avserhörande av vittne, sakkunnig eller misstänkt inte får verkställas om inte densom skall höras ger sill medgivande. Denna bestiimmmelse är nödvändig medhänsyn till att det i svensk rätt - utöver beslämmelserna lag ombevisupptagning ål utländsk domstol, som bl. a. förutsätter att framstiillningengjorts av domstol eller annan judiciell myndighet - inte finns nägra beslämmelsersom reglerar i vad mån förhör kan äga rum med någon i med anledning aven utländsk förundersökning. Därav följer alt en svensk polis- eller åklagarmyndighetinte kan använda tvång för att förmå någon alt inställa sig till förhör. I övrigt innehåller kapitlet om bevisupptagningbestämmelserom vad en framställning skall innehålla [ari. att den skallvara avfattad pä den anmodade partens språk eller åtföljas av en översättning tilldetta språk iari.