prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — a. samarbete mellan myndigheter och preciserat vad kravet påyrkeskunnande skall innebära i praktiken. Trotsalt yrkeslrafiken är en reglerad bransch som är mer kartlagd än mänga andra branscher och trots att kraftfulla älgärder vidtagits i avsikt att minska problemen, kan missförhållanden fortfarande 132 Min slutsats av denredovisning av problemen som jag har lämnat är att Prop. 1985/86: 126 ettsystem med tillståndsgivning avseende den yrkesmässiga trafiken i sig inteinnebär atl man kan undvika alla missförhållanden inom branschen. Systemetmåsle följas upp och förändras om omständigheterna påkallar det. kom i sitl arbete fram till att problemen inom framföralltåkerinäringen var sådana att ytterligare åtgärder borde vidtas. Kommissionenslösning var atl åkerinäringen skulle vara en av de branscher för vilka krav pånäringstillstånd för dem som ville bedriva verksamhet ställdes. Somjag har anfört bör en utökad vandelsprövning i huvudsak eflereko-kommissionens grunder på försök införas inom transportbranschen. Detla börske genom atl kraven för lillslånd enligt YTL skärps. Flera remissinstanser harförordat en sådan lösning av skäl som jag har redovisat. Somlidigare har framgått får trafiktillstånd ges endast till den som med hänsyntill yrkeskunnande, personliga och ekonomiska förhållanden samt andraomständigheter av betydelse bedöms vara lämplig alt driva verksamhelen. Dennalämplighetsprövning är naturligtvis av central betydelse för hela branschensfunktion. Den prövning som innefattas i den personliga lämpligheten kansägas utgöra elt slags vandelsprövning för atl utröna om sökanden kan förväntasefterleva de bestämmelser som gäller för trafikutövningen. Enligt 2 kap, 16 §YTF skall därvid särskild vikt läggas vid om sökanden tidigare gjort sigskyldig till upprepade eller allvariigare överträdelser av någon särskildyrkeslrafikbestämmelse eller av de bestämmelser som avser förarnas arbets- ochvilotid, fordonens eller vägarnas belastning, fordonens hastighet eller andrabestämmelser som är väsentliga för säkerheten eller om han i övrigt harbrustit i allmän laglydnad i sådan utsträckning alt han kan antas vara olämpligsom trafikutövare. Prövningenav den personliga lämpligheten innefattar således i praktiken närmast enkontroU av den sökandes laglydnad i sådana avseenden som har betydelse förbedömningen av lämpligheten som just trafikutövare. Likaväl som då det gällergrunderna för återkallelse av trafiktillstånd kan det naturiigtvis dä etttillstånd skall meddelas finnas skäl att beakta även andra förhållanden. Genomalt just vid själva ansökningstillfället i högre grad beakta den sökandesbenägenhet atl fullgöra sina skyldigheler gentemot det allmänna, ökarmöjligheterna att förebygga att personer som från allmän synpunkt är olämpligasom företagare över huvud taget etablerar sig i branschen. Härigenom kan såvälförluster för stat och kommun som illojal konkurrens undvikas. Genom att ändraYTL;s bestämmelser om prövning av den sökandes personliga lämpUghel till enföreskrift om prövning av dels laglydnad, dels benägenhet att fullgöra sinaskyldigheter mot det allmänna skulle lämplighetsprövningen således kunnaeffektiviseras och ges ökad tyngd. Denprövning som jag här åsyftar bör alltså inte begränsas till vad som kan vara motiveral från trafikpolitisk synpunkl i snäv mening, I fortsätt ningen skall alltså dessulom hänsyn tas till brottslighet och misskötsamhel som påverkar lämpligheten att driva näringsverksamhet över huvud tagel. Det innebär atl även brister när det gäller'atl följa t,ex, lagstiftning till 133 skyddför anställda skall beaktas. Den som utnyttjar s.k. grå arbetskraft Prop.1985/86: 126 skall alltså inte kunna få trafiktillstånd. Det skall inte hellerden som på annal sätt systematiskt åsidosätter del allmännas föreskrifter tillskydd för arbetskraften. Genomden föreslagna ändringen uppnås den utökade vandelsprövning itransportbranschen, som jag har föreslagit skall införas på försök (avsnitt3.3). Kontrollenav den sökandes benägenhet att fullgöra sina skyldigheler mot det allmänna kanbl.a. ske genom samarbete mellan lillslåndsmyndighelen ochkronofogdemyndigheten. Etl sådanl samarbete förekommer på många håll i dag.Enligt YTF finns f n. ingen föreskrift om obligatorisk remiss tillkronofogdemyndigheterna. Jag har övervägt om en sådan regel bör införas. Mol ensådan ordning talar dock flera förhållanden och jag är inte beredd alt föreslånågon ytteriigare formalisering av utredningsförfa-randel. Jag förutsätter attlänsstyrelserna samarbetar med kronofogdemyndigheterna i den utsträckning somerfordras för att en allsidig bedömning skall kunna göras av sökandens vandel.Jag vill i detla sammanhang också påpeka atl del kan varavärdefullt för länsslyrelserna att höra lokala näringslivsorganisationer ochfackliga organisationer i tiUståndsärenden. Del bör befrämja systemetseffektivitet. Väsentligt är givetvis att lillslåndsmyndighelen noga beaktarall inte ovidkommande hänsyn får göra sig gällande vid prövningen, exempelvisdå konkurrenter eller potentiella konkurrenter hörs. Jag vill stryka under attde prövningsmoment som jag föreslår skall tillföras systemet inte heller gernågot ökat utrymme för behovsprövning än som redan finns i det nuvarande. Denändrade lydelse av 2 kap. 3 § YTL som jag nu förordar innebär således en vissutökning av vandelsprövningen, betingad av behovel all ingripa mot ekonomiskbrottslighet. I övrigt sker ingen förändring av lagens innehåll. Den som enligtgällande regler bedöms vara olämplig som irafikulövare, bUr del också ifortsättningen. Dennya lagstiftningen bör träda i krafl som den föreslagna lagen omnäringsförbud, dvs. Jaghar i det föregående (avsniti 3.3) uttalat att den slutliga utvärderingen avförsöksverksamheten bör göras efler förslagsvis en treårsperiod. Inomrestaurangbranschen räknar man med alt det finns 15 000-20 000 s.k. matställen. Gatuköken är då inte inräknade. Enligt register fanns närmare 9 900 serveringstillstånd för försäljning av alkoholdrycker. Övervägande delen av denna försäljning riktar sig till allmänheten och endast en mindre del till klubbar och slutna sällskap. Nettoökningen av antalet meddelade serveringstillstånd var ca 360. Omsättningen för de ca 3000 restauranger, som har tillstånd att servera starkare drycker än öl klass II, beräknades till8,75 mU- jarder kr. Restaurangbranschen sysselsätter enligt vissa uppskattningar ca 134 Ägarbyten är vanliga. Siffror har redovisats som innebär Prop. 1985/86: 126 atl av företagen skiftar ägare under elt år. Deproblem som finns inom restaurangbranschen har dokumenterats i olikasammanhang. Hotell- och reslaurangulredningen (H 1974:01) gjorde vissaundersökningar som redovisades i betänkandet (SOU 1978: 37) Hotell- ochrestaurangbranschen. Hotell- och restauranganställdas förbund lät år 1981genomföra en utredning om ekonomisk brottslighet m. m. inomrestaurangbranschen. En arbetsgrupp som har verkat för samordning av ,och Slockholms kommunala insatser mot ekonomisk brottslighet harbeskrivit brottsligheten inom branschen. Vidare har BRÅ publicerat en ulredningom ekonomisk och organiserad brottslighet och dess anknytning lillrestaurangbranschen (kansli-PM 1983:1). Också polisens allmännautredningsarbete om organiserad och ekonomisk brottslighet har gettintressanta uppgifter om restaurangbranschen. De studier som sålunda genomförtsger följande bild av förhållandena inom branschen. Struktureninom restaurangbranschen är sådan alt det torde finnas stora möjligheter atlbegå brott i näringsverksamheten. Brotten är också svåra att upptäcka.Brottslighetens omfattning är svår atl uppskatta och det är tveksamt omgenerella slutsatser kan dras från de studier som har gjorts. I mycket storutsträckning rör del sig om storstadsproblem. I BRÅ: s utred-, ning kunde brottbeläggas i över hälften av de företag som hade studerats. Detta ger en antydanom problemen med brottslighet i branschen. Vidare har eko-kommissionen strukitunder atl restaurangbranschen är myckel drabbad av oseriöst förelagande, Imånga fall beslår brotten inom restaurangbranschen av en kombination avekonomisk och organiserad brottslighet. Flera utredningar har visat atlpersoner som figurerar i samband med organiserad brottslighet i olika formerofta har sin huvudsakliga sysselsättning inom restaurangbranschen. Enrestaurang kan användas som täckmantel för häleriverksamhet, narkotikahandel,koppleri m.m. Närdet gäller ekonomiska broll inom branschen är del vanligt alt de syftar lillatt undandra inkomster från beskattning, exempelvis genom alt intäkter frånviss verksamhei inte redovisas. Andra illojala förfaringssätt är kringgående avreglerna om skatleuppbörd, underlåtenhet atl betala arbetsgivaravgifter ochkonkursmissbruk. Vid skatterevisioner inom restaurangbranschen har en tämligenhög frekvens av oegentligheter upptäckts. Oredovisade skaller har därviduppgått till högre belopp än vad som gäller för många andra branscher. Mångarestaurangföretag är restförda för stora belopp. Förekomsten av s, k, svartarbetskraft och kringgående av arbeistagarbegreppei utgör problem inombranschen. Eko-kommissionensslutsals är alt den kontroll som sker i samband med prövningen avserveringstillstånd och den sanerande verksamhet som bedrivits i branschensregi inte varit tillräckliga åtgärder för alt komma åt problemen. 5.3.2 Nuvarande ordning Prop. 1985/86: 126 Förservering av alkoholdrycker krävs tillstånd enligt lagen (1977:293) om handelmed drycker (LHD). Med alkoholdrycker avses spritdrycker, vin, starköl och ölklass II (1 § LHD). Tillslånd meddelas av . Ärdel fråga om tillstånd till servering som inte är av tillfällig art skallyttrande inhämtas från polismyndigheten och kommunen, innan beslut fattas. Kommunenhar vetorätt, när nytt tillstånd skall meddelas (58-61 §§ LHD). Talan mollänsstyrelsens beslul förs genom besvär hos . Motsocialstyrelsens beslut får talan inte föras (68 § LHD). Vidtillståndsgivningen skall särskilt beaktas bl. a. sökandens lämplighet (40 §LHD). Etl meddelat tillstånd kan återkallas om serveringen föranlederolägenheter i fråga om ordning, nykterhet och trevnad eUer omserve-ringsbeslämmelserna inte iakttas (64 § första styckel LHD). Detta gällerockså i fall då tillslåndshavaren kan anses lämplig alt bedrivaservering av alkoholdrycker eller då de förutsättningar i övrigt som gäller förmeddelande av tillstånd inte längre föreligger (64 § andra styckel LHD). Istället för återkallelse får tillslåndshavaren meddelas varning eller särskildaföreskrifter. Ipropositionen 1976/77:108 om alkoholpolitiken, som låg till grund för LHD,anförde föredraganden, all en noggrann tillståndsprövning innefattande bl.a.en prövning av sökandens personliga lämplighet borde ske i syfte atl undanröjariskerna för alkoholpoUliska ölägenheter i samband med serveringen. Socialstyrelsenhar i allmänna råd beträffande LHD uttalat alt lämplighetskravet får ansesinnebära, att sökanden skall vara lämplig för den socialt ansvarsfullauppgiften att driva servering med alkoholdrycker och alt tyngdpunkten ilämplighetsprövningen bör ligga i en allmän bedömning av sökanden. Vid dennabedömning krävs bl. a. kännedom om alkohollagstiftningen. Ocksä sökandensekonomiska förutsättningar att driva rörelsen prövas. Vidare mäste enligtsocialstyrelsen ett ansenligt krav ställas på sökandens sociala anpassning.Härvid skall hänsyn tas bl. a. tUl brottslighet och dess relevans försökandens lämplighet all bedriva alkoholservering. Del som sägs om sökandenbör enligt gälla såväl enskild person som juridisk person,styrelseledamöter och annan person i ledande ställning inom företagel, såsomverkställande direktör, bolagsdelägare och aktieägare med mera belydandeaktieinnehav. Prövningen bör gälla den eller dem som kommer att ha det verkligainflytandet i rörelsen. Möjlighetenatt ingripa mol tillståndshavare som kan anses lämpliga att bedrivaservering av alkoholdrycker följer, som har nämnts, av 64 § andrastyckel LHD. Lagrummet erhöll sin nuvarande utformning enligt förslag ipropositionen 1981/82:143 om åtgärder mot alkohol- och narkotikamissbruket.Ingripande med återkallelse, varning eller särskild föreskrift skall ske mot entillståndshavare, som brister i personlig lämplighet sedan han fåttserveringstillstånd även om.själva serveringen sköts i enlighel medalkohollagstiftningen och utfärdade föreskrifter. Sädan bristande lämplighetkan visas genom ekonomisk misskötsamhel. Regeln ansågsalkoholpolitiskt motiverad. I den nyssnämnda propositionen anfördes alt densom söker serveringstillstånd och som visat ekonomisk misskötsamhelgenom att t.ex. ha begått skallebrott eller genom all ha hafl återkommandereslföringar av skaller eller avgifter får räkna med att han inte bedömslämplig all driva serveringsrörelse. Detsamma borde gälla den som redan hartillstånd. 1 propositionen anfördes atl en sådan reslaurangidkare på ettotiUbörligt säll skaffar sig konkurrensfördelar inom näringen. Det framhöllsall snedvridna konkurrensförhållanden innebär att den seriösa verksamhelenutsätts för en press som medför stora risker för att alkoholserveringsreglernaåsidosätts inom hela branschen. Härutöverpekades på atl den oseriösa verksamheten kunde gå ut över de anslällda ochmedföra alt slalen gick miste om skatteintäkter. Närdel gäller lämplighetsprövningen i fall där en juridisk person driverrestaurangrörelse uttalades i propositionen att prövningen naturligtvis skulleinnefatta lämpligheten hos den eller de personer som har det verkligainflytandet i rörelsen, exempelvis en verkställande direktör eller enstyrelseledamot. Del pekades även på all en omprövning av lillsländet kundevara befogad när belydande aktieposter byter ägare. Föratl ge lillslåndsmyndighelen underlag för bedömningen infördes enregel om uppgiftslämnande (69 § fjärde stycket LHD). Kronofogdemyndighetenskall underrätta när den som har tillstånd att serveraalkoholdrycker brister i sina åligganden all erlägga skatter eller socialaavgifter. På begäran av skall skallemyndigheter och andramyndigheter som uppbär eller driver in skatter eller avgifter lämna uppgiftersom behöver för tillståndsprövning eller tillsyn enligt LHD.Lämplighetsprövningen enligt LHD ligger dock alltid på lillslåndsmyndighelen.Det förutsätts alltså inte någol yttrande med ställningslagande i denna frågafrån kronofogdemyndigheten eller annan myndighet. Alkoholhandelsutredningenhar i det avlämnade belänkandet (SOU 1985: 15) Handel medalkoholdrycker föreslagit bl.a. att detaljhandeln med öl klass II ochservering av sådant öl inte längre skall kräva lillslånd. 5.3.3Utökad vandelsprövning inom restaurangbranschen Mitt förslag:Lämplighetskravet vid tillståndsprövningen för servering av alkoholdryckerenligt lagen om handel med drycker kompletteras. I lagen anges uttryckligenatt vid prövningen särskild hänsyn skall tas till lämpligheten med avseende pålaglydnad och benägenhet atl fuUgöra sina skyldigheter mot det allmänna.Lämplighetskravet skall gälla även för redan meddelat tillslånd. förslag:Restaurangbranschen inordnas i del syslem för näringstillstånd som kommissionenföreslår. Lämplighetsprövningen enligt LHD föresläs ersatt av denvandelsprövning som skall äga rum inom ramen för den allmänna lagom näringstillstånd som kommissionen före- Prop. 1985/86: 126 slår.Grunderna för vandelsprövningen sammanfaller med mina. Den prövning som skallföretas från rent alkoholpolitisk synpunkt skall även i fortsättningen skeenligt LHD. Remissinstanserna:När det gäller remissinstansernas allmänna inställning till ett system mednäringstillstånd hänvisas till tidigare redovisning (avsnitt 3.3). Specifikasynpunkler rörande restaurangbranschen redovisas i del följande. ,några länsstyrelser och Föreningen länsstyrelsernas alkoholhandläggare anserdet olämpligt atl låta krav på näringstillstånd ersätta den vandelsprövningsom sker enligt LHD. Bland argumenten kan nämnas att man menar att nuvarandelagstiftning fungerar väl i nu angivet avseende och alt den föreslagna lageninte underlättar prövningen utan snarare försvårar den. Gränsdragningen mellanvad som är specifikt alkoholpolitiskt och vad som är allmännalämplighetsfrågor är inte enkel att göra. Två parallella syslem för tillståndinom restaurangbranschen anses leda till krångel och byråkrati. Eftersom mananser att nuvarande regler enligt LHD ger lika goda möjligheter att bekämpaekonomisk brottslighet som näringstillslåndssystemet och atl del finns fördelarmed att den rent alkoholpolitiska tillsynen kombineras med en granskning avskötseln från ekonomisk synpunkl, förordar man alt vandelsprövningen bibehållsinom ramen för LHD och alt det görs kompletteringar i denna lagsliftning om såerfordras. Hotell- och anser alt ett genomförandeav eko-kommissionens förslag skulle positivt bidra lill en sanering avbranschen men att denna sanering skulle kunna göras betydligt effektivare omden omfattade en behovsprövning. Skälenför mitt förslag: Del grundläggande syflel med tillslåndsprövningen enligt LHDär som framgått alkoholpolitiskt. a. krav på lämplig-hel hos den somdriver eller skall driva alkoholservering vill man förhindra uppkomsten avalkoholpolitiska ölägenheter inom restaurangnäringen. Delta syfle kannaturligtvis till viss del sägas sammanfalla med strävandena atl komma tillrätta med näringsverksamhet, som måsle anses oseriös genom att den drivskortsiktigt i spekulationssyfte och inte uppfyller samhällets krav på bl. a.redovisning av skatter och avgifter. Genomlagändringen är 1982 klargjordes alt serveringstillstånd skall återkallas, dåekonomisk misskötsamhel föreligger och tillständshavaren därmed inte kan anseslämplig att driva rörelse med försäljning av alkoholdrycker. Härigenomförsvåras naturiigtvis för icke seriösa näringsidkare att be driva verksamhet inom reslaurangnäringen. Denna näring är som jag tidi gare har redovisat en av de s. k. riskbranscher för vilka eko-kommissionen har föreslagit nya regler om näringstillstånd. När jag nu efter remissbe handling stannat vid att inte föreslå mera generella regler om näringstill stånd, är det naturligtvis angeläget alt pröva andra medel som finns för atl bekämpa ekonomisk brottslighet. Lämplighetsprövningen enligt LHD är elt sådant medel när det gäller restaurangnäringen och den bör alltså nu på 138 försökanvändas även i detta syfle. Jag anser därför alt del av LHD Prop. 1985/86:126uttryckligen bör framgå atl den som söker eller har serveringstillstånd skallvara lämplig med avseende på laglydnad och benägenhet att fullgöra sinaskyldigheter mol del allmänna. Denna lämplighetsprövning bör inte begränsastill en sädan prövning som redan motiveras frän alkoholpolitiskautgångspunkter. Genomden föreslagna ändringen uppnås den utökade vandelsprövning irestaurangbranschen, som jag har föreslagit skall införas på försök (avsniti3.3). Delnu föreslagna uttryckliga kravel på laglydnad och benägenhet all fullgöraskyldigheler mol del aUmänna bör framgå av etl nylt andra slycke i 40 § LHD. Avlagrummets första stycke bör det alltjämt framgå alt lämpligheten alt drivaalkoholservering särskiU skall beaktas. Här gäller andra krav än de som nusärskill behandlats, exempelvis kunskap om alkohollagstiftningen ochbranschkännedom. Men hit hör liksom f.n. atl ekonomisk misskötsamhel iallmänhet - alltså även gentemot t. ex. borgenärer - kan utgöra grund för enalkoholpolitiskt betingad bedömning atl serveringstillstånd bör vägras elleråterkallas. Ifråga om innebörden av lämplighelsbedömningen enligt det nya andra styckel villjag i försia hand hänvisa till vad som enligt LHD: s förarbeten gäller för dennuvarande lämplighetsprövningen såvitt avser brottslighet och ekonomiskmisskötsamhel. Den som enligt den hittillsvarande alkoholpolitiskt betingadeprövningen inte kan bedömas lämplig alt inneha serveringstillstånd skallnaturligtvis inte heller i fortsättningen anförtros servering avalkoholdrycker. Dennya regeln innebär etl förtydligande men även en viss skärpning av kraven på entillståndshavare. Även i fortsättningen bör del som anförts om ekonomiskmisskötsamhel i prop. 1981/82:143 ligga till grund för tillämpningen (s. 82-83,87-88). I fortsättningen skall dessulom hänsyn las lill brottslighet och misskötsamhelsom påverkar lämpligheten alt driva näringsverksamhet över huvud taget. Detinnebär att även brister när det gäller alt följa t, ex, lagsliftning tillskydd för anställda skall beaktas. Den som utnyttjar s, k. grå arbetskraftskall alltså inte få inneha serveringstillstånd och inte heller den som påannal sätt systematiskt åsidosätter det allmännas föreskrifter till skydd förarbetskraften. Lämplighetsprövningenskall göras av de hittillsvarande tillståndsmyndigheterna, dvs.länsslyrelserna samt efler besvär i andra och sista instans av socialstyrelsen.Alkoholhandelsutredningens förslag (SOU 1985:15), som jag har nämnt,kan dock efter remissbehandling leda fram till nya överväganden ominstansordningen. Enligtgällande regler ankommer det pä atl införskaffa den utredning sombehövs i ell ärende om serveringstillstånd. Som framgått är skaltemyndigheteroch andra myndigheter som uppbär eller driver in skatter eller socialavgifter,däribland kronofogdemyndigheterna, skyldiga all på begäran lämna uppgifter somlänsslyrelsen behöver. Ipraktiken och som följer av det nu angivna föreligger regelmässigt i tiUståndsärenden uppgifter från i försia hand kronofogdemyndigheten om den ekonomiska skötsamheten hos dem som söker tillstånd. förutsätts inte någotyttrande med bedömning i lämplighetsfrågan från Prop. 1985/86: 126kronofogdemyndigheten och det finns inte någon särskild föreskrift i LHD omobligatorisk remiss till kronofogdemyndigheterna molsvarande regeln i 60 § LHDom remiss till kommunen och polismyndigheten i fråga om nyaserveringstillstånd. Jaghar tidigare beskrivit frågor om remiss tiU kronofogdemyndigheterna när detgäller vandelsprövningen enligt YTL och då kommit fram lill atl någon formellskyldighel om sådan remiss inte bör införas. Jag gör samma bedömning här. Kvarstår ändå frågan om kronofogdemyndigheterna borde avlåla en bedömning avlämpligheten. Mot en sådan ordning talar dock flera förhållanden. I etttiUståndsärende kan del vara fråga om all bedöma lämpligheten hos flerapersoner. Det skulle kunna innebära atl ullätande behövs från flerakronofogdemyndigheter. För att en kronofogdemyndighet skall kunna göra enbedömning krävs alt den i sin tur gör en ulredning och kanske kompletterar sinaföreliggande uppgifter. Bedömningen skulle ändå få begränsas till sökandensallmänna lämplighet atl driva restaurangrörelse, eftersom det knappasl kan varalämpligt atl låta kronofogdemyndigheten ta mera alkoholpolitiskt betingadehänsyn. Inte heller borde etl utlåtande från kronofogdemyndigheten görasbindande för . Jag har med hänsyn lill del angivna stannat för attinte föreslå någon ytterligare formalisering av utredningsförfarandet hos länsslyrelsen. JagvUl i sammanhanget erinra om vad jag har uttalat om bl. a. remiss avyrkeslrafikärenden till lokala näringslivsorganisalioner och fackligaorganisationer (avsnitt 5.2.3). Ett sådant samarbete är naturligtvis Ukaaktuellt på förevarande område och motsvarande aspekter som jag då nämnde skallbeaktas även här. Liksombeträffande ändringen i YTL förordarjag atl ändringen i LHD träder i kraft den1 . Vid prövningen av fråga om återkallelse av tillslånd enligt äldrebestämmelser bör, såvitt gäller de nya kraven på laglydnad och benägenhet attfullgöra skyldigheterna mot det allmänna, beaktas endasl förhållanden sominträffat efter ikraftträdandet. Ocksåhär bör den slutliga utvärderingen göras efler förslagsvis en treårsperiod. 5.3.4Vissa utbildningsfrågor m. m. Jagövergår nu till att behandla vissa utbildningsfrågor m.m. avseenderestaurangbranschen. Den försia frågan jag vill ta upp gäller kompetensen hosde företagare som etablerar sig i branschen. Oseriöst företagande kan mångagånger ha sin grund i ren okunnighet. Grundläggande utbildning iföretagsskötsel bör därför vara ett medel som kan motverka ekonomiskbrottslighet och skatteundandragande.