prop · G90355 · 1985-12-31 00:00:00 — Det kan noteras att frågor somrörde beskattningsväsendet inte ingick i förslaget. Ledamöternaskulle enligt länsstyrelseutredningen utses av Konungen efter förslag avvissa intresseorganisationer, bl.a. SAF, LO och TCO. Frågan omlekmannastyrelser i länsförvaltningen behandlades på nytt avlänsförvaltningsutredningen i betänkandet(SOU 1967:20) Den statliga länsförvaltningen I. Som riktlinjer för en länsförvaltningsreformanförde utredningen bl.a. att läns- styrelsenskulle leda och samordna den översiktliga planeringen inom länet och äga härför nödvändigabeslutsbefogenheter, sådana arbetsuppgifter som i mindre mån ellerinte alls krävde saraordning med annan verksamhet inom ellerutom myndigheten föreslogs skola avskiljas. Härmed avsågs bl.a.taxerings- och uppbördssektionerna inom . Densålunda föreslagna utformningen av länsstyrelsenskulle även förses med en styrelse vari ingick lekmän.Utredningen ansåg det vara en oundgänglig förutsättning för lösande avde nya uppgifterna att representanter för länets befolkning fanns inom länsstyrelsen.Härigenom fick man inflytande över och ansvar för länsstyrelsensverksamhet. förslag berördes även av länsdemokratiutredningeni betänkandet (SOU 1968:47) Förvaltning och folkstyre. På grund avsistnämnda betänkanden beslöts 1970 (prop. 1970: 103, KU 34, rskr 248, SU 132,rskr 308) ora riktlinjer för en partiell omorganisation av den statliga länsförvaltningen.Principbeslutet innebar bl.a. att fick en lek-mannastyrelse. Föredragandedepartementschefen anförde bl.a. att styrelsen inte borde betungas medannat än frågor av principiell betydelse eller av annananledning av större vikt. Den dominerande uppgiften förstyrelsen var att behandla för länets utveckling betydelsefulla samhällsplaneringsfrågor. Förändringengenomfördes (prop. 1971:1, bil. Deärendensom instruktion anger som styrelseärenden är förutomviktigare frågor om samhällsplaneringen inom länet sådana frågor soraanges i den av statsrådsberedningen fraratagna normalinstruktionen förmyndigheter med lekmannastyrelser. Det gäller alltså frågor om författningar, organisation, ekonorai, tillsättning avvissa tjänster, skiljande från anställning särat frågor somlandshövdingen hänskjuter till styrelsen. styrelsens formella förutsättningar att ta befattning raedfrågor som rör skatteavdelningens verksamhet är också begränsad på annat sätt.Genom bestämmelserna om skattechefens uppgifter och ansvar har ledningen avtaxerings-, kontroll-och processverksamheten i stort tagits undan frånlänsstyrelsens ansvarsområde. Som skäl för denna åtskillnad har bl. a. anförtsatt inte bör agera som part i taxeringsprocessen eller hauppgifter som anknyter till taxeringskontrollen (prop. 1971:60, s. 70).Motsvarande undantag har inte gjorts vad gäller mervärdebeskattningen och uppbördsverksamheten.I dessa fall beslutar befattningshavare inom respektive enhet på länsstyrelsensvägnar med stöd av länsstyrelseinstruktionen och arbetsordningen. En följd av ansvarsfördelningen är att styrelsens insyn iden verksamhet som drivs inom skatteavdelningarna blivit begränsad. Ipraktiken kan sägas att styrelsen, även om mervärdebeskattningen ochuppbördsverksamheten formellt tillhör ansvarsområde, inte allsägnar sig åt skatteavdelningens verksamhet. Detta framgår av den undersökningsom verksledningskommittén gjort angående styrelseärendena, jfr avsnitt 6. Ävenom således frågor som rör skatteavdelningens materiella verksamhet i regel inteförekommer i styrelsen så bör ändå framhållas anslags- ochtjänstetillsättningsfrågorna m.m. som också berör skatteavdelningen. Vad som sagts beträffande styrelsen och skatteavdelningengäller också förhållandet styrelsen och den lokala skattemyndigheten. 9.2 pågående utredning m.m. Frågan om ledningen av statliga myndigheter utreds f.n. avverksledningskommittén (C 1983:04). tiv(1983:48) bör utredningen avse hela ledningsfunktionen vid förvaltningsmyndigheterunder regeringen. Tyngdpunkten i utredningen bör ligga på frågorna hurledningen för myndigheterna bör utformas för attgarantera dessas effektivitet och en god samhällsservice samt möjliggöramedborgerlig insyn och påverkan. Utredningen bör avse såvälcentrala som regionala och lokala rayndigheter även om intresset frärast börinriktas på de centrala ärabetsverken. Idirektiven för verksledningskommittén anges särskiltatt lekmannastyrelsernas ställning, beslutsområde, arbetsformer och ansvarskall belysas. Bl.a. anförs att lekmannastyrelsernas allmänna ställningf.n. är - frånsett vad som framgår av verksinstruktionernaoch av förarbetena vid myndigheternas inrättande -till övervägande delen oreglerad. Utredningen skall klarlägga dekrav som ställs på styrelser i olika slags verksamhet samt vilketansvar som styrelsen skall ha . för ledningen av verksamheten. Bl.a. skall det inte råda någonoklarhet om var ansvarsgränserna går för styrelserna hos de mångarayndigheter som driver verksamhet både på central, regional och lokal nivå. Kommittén skallvidare överväga alternativa styrformer av myndigheter. Bl.a.skall undersökas förutsättningar för att bilda någon form av "verksråd".Ett sådant skulle utgöra ett rådgivande, lekmannarekryterat organ, som raed nära insyni verksaraheten skulle ges yttrande- och förslagsmöjligheter i fråga om myndigheternas verksamhet. Kommittén beräknar attslutföra sitt arbete . Utredningenhar haft fortlöpande underhandskontakter med verksledningskommitténs ordförande ochsekretariat. Följande redogörelse grundas på vad som kommit fram viddessa kontakter. harinriktat sitt arbete på de centrala statliga myndigheternas ledningsorgan.Beträffande myn- digheternasledningsfunktioner har kommittén gjort den allmänna bedömningenatt statliga myndigheter på central nivå bedriver en delvis annan sorts verksamhet än degjorde förr t.ex. vid tiden för andra världskrigetsslut. Borta är i stor utsträckning myndighetsutövningen och tillämpningenav detaljerade föreskrifter. Det är på centralmyndighetsnivå i stället i första hand fråga om olika former av utvecklingsinsatser, fördelningav penningresurser, tillämpning av föreskrifter som i stället fördetaljer anger riktlinjer (mål), eller ramar. Myndigheterna raåste därför i dagoch styras på ett sätt som delvis skiljer sig från dettraditionella sättet, ett sätt sora är effektivt både med tanke på statsförvaltningens storlek och komplexitet och med tankepå regeringens politiska ansvar för förvaltningens verksamhet. Nyckelorden för eneffektiv styrning och en förvaltning i överensstämmelse med medborgarnas behov är riktnings-och målformuleringar i kombination med beslutsdelegering, externtinflytande, ansvar, uppföljning och kontroll. Isin analys av styrelsernas nuvarande befogenheter m.m. harverksledningskorramittén bl.a. konstaterat att dagens lekmannastyrelserinte kan anses ha "något egentligt ansvar för myndigheternasverksamhet, inget ansvar för att målen nås eller att uppgifterna följs. Inteheller har styrelserna något ekonoraiskt verksarahetsansvar.Verksarahetsansvaret har verkschefen ensam. De enskilda styrelseledamöterna kaninte heller anses ha något egentligt uppdragsansvar genteraot regeringeneftersora regeringen inte preciserar vari ledaraöternas uppdrag består ellervad regeringen förväntar sig av dem. Vidare konstaterar kommittén att deflesta av dagens lekmannastyrelser inte i första hand ägnar sig åt sådanaarbetsuppgifter som bör ankomma på ett högsta ledningsorgan. De ägnar i stället del av sin tid åt rena verkställighetsärenden. F.ö. väljer inte dagens lekmannastyrelser flertalet avsina arbetsuppgifter. Det gör verkschefen. Verksl.edningskommitténredovisar två organisatoriska modeller för enmyndighets ledningsfunktion. Den ena innebär att myndigheten leds av en styrelse med totaltansvar, en styrelse i egentlig mening. Den andra innebär attmyndigheten leds av en myndighetschef med hela ansvaret införregeringen. Till stöd för myndighetschefen bör då normaltfinnas någon form av rådgivande organ. Tillvissa myndigheter kan enligt verksledningskommittén vid behov knytas olikapartssammansatta organ. Sådana bör ligga vid sidan av ledningsfunktionen. gör också den bedömningenatt alla verkschefer, oavsett modellen för ledningsfunktionen bör samlasina närmast underlydande chefer i en direktion. Denna bör ha eninformell status och en rådgivande funktion och .behöver intevara reglerad utan utformad enligt verkschefens bedöraning. Ivissa typer av ärenden bör direktionen fatta kollektiva beslut, t.ex.disciplinärenden. I dessa fall krävs dockreglering av direktionen och dess beslutsbefogenheter. Vadgäller styrelsernas uppdrag och sammansättning anger kommittén bl.a. följandehuvuddrag attregeringen ger styrelsen hela ansvaret för verksamheten, dvs. ansvar både för attuppgifterna fullgörs och det ekonomiska resultatansvaret. Avinstruktionen bör framgå att styrelsen ansvarar förmyndighetens verksamhet och organisation, attstyrelsen i första hand ägnar sig åt strategiska frågor dvs. på ett övergripandeoch långsiktigt sätt ägnar sig åt budgetfrågor, interna organisationsfrågor inkl.chefs-utnämningsärenden, servicefrågor och förenklingarsamt vid behov verkställighetsfrågor av strategisk betydelse för framtiden. 1985/86: 55 attregeringen till ledamöter utser personer som kan anses ge styrelsen den önskadeavvägningen mellan sakkunskap och medborgerligt omdöme, attregeringen till styrelseordförande utser högt kvalificerade personer med regeringens förtroendesom har kunskaper och erfarenheter som ger dem förutsättningaratt lösa uppgiften, attstyrelseordföranden och verkschefen normalt inte skall varasamma person i en och samma myndighet, attverkschefen ex officio är styrelseledamot. Vadgäller genomförandet av förslaget gör verksledningskommittén den bedömningenatt det bör ske successivt när det gällerandra centrala myndigheter än bl.a. affärsverken och vissa stabsmyndigheter (RRV,statskontoret och SIPU). Denna successiva övergång bör föregås av en försöksverksamhet. Kommittén föreslår attdess förslag om styrelse prövas i vissa myndigheter, däriblandriksskatteverket. För övriga centrala myndigheter bör enligtkommittén gälla att dessa får behålla sinnuvarande ledningsfunktion till dess utvärdering skett. gör beträffande formerna för lekmannamedverkan iledningen av RSV och länsskattemyndigheterna grundar sig till stor del påverksledningskoramitténs arbete. Polisorganisationenhar varit föremål för ett omfattande utredningsarbete. Bl.a. har frågan oraett förstärkt medborgarinflytande på regionaloch lokal nivå behandlats. Bestämmelser ompolisorganisationen finns bl.a. i polislagen (1984:387) och polisförordningen(1984:730). Vad gäller det regionala förtroendemannaorganet, , framhöll departementschefen i prop. 1980/81:13, s. 102, attmedborgarinflytande över polisväsendet börstärkas även på regional nivå. De viktigaste uppgifterna för förtroendemännen anges i prop. 1984/85:81 vara att besluta om deregionala polisenheternas dimensionering utöverbasorganisationen och att bestämma om deallmänna riktlinjer som skall gälla för dennaverksamhet. Detta innefattar bl.a, ansvaret för att de beslut om prioritering av vissa verksamhetsgrenar somstatsmakterna kan ha fattat omsätts ochanpassas till länets och distriktens förhållanden. Vadgäller den egentliga polisverksamhetenankommer det, enligt propositionen förförtroen-demannastyrelsen att beslutai ärenden som avser allraänna riktlinjer, t.ex. allmänna principer förpolisförstärkning och samverkan både inom och över länsgränserna. Vad gäller den lokala polismyndighetens förtroendemannaorgan anför departementschefen i prop. 1980/81:13 s. 60 att den förtroendevalda lokala polisstyrelsen bör förvandlas från ett i huvudsak rådgivande organ till ett i egentlig mening styrande organ för polisen. Polisstyrelsen bör handläggabl.a. viktigare frågor om organisation ochverksamhetsplanering. Beslut i enskilda fall bör däremot höra till polischefens kompetensområde. I prop, 1983/84:89 anfördepartementschefen vidare beträffandepolisstyrelserna bl,a, (s, 19). Utöver de befogenheter sompolisstyrelserna har bör de i fortsättningen ha till uppgift att besluta i viktigare frågor rörandeplaneringen och inriktningen av verksamheten i distriktet. Likaså bör viktigarefrågor oro distriktets organisation höra till de valda ledamöternas kompetensområde. Det är naturligt att polisstyrelsens medverkan iplaneringsprocessen avser mera väsentliga frågor och frågorsom gäller verksamheten , t.ex. ett budgetår. Genora att de förtroendevalda tar del i sådana beslut kan önskemål från allmänheten, kommunala organ och andra berörda intressegrupper om inriktningen av verksamhetenuppmärksammas. 1985/86: 55 Dettatorde enligt min uppfattning också innebära att allmänhetens förtroende för polisväsendet ökar. Ibudgetpropositionen 1984/85:100 har beslutats att en rådgivandenärand skall inrättas hos riksåklagaren. I den departementspromemoria som låg tillgrund för beslutet, (Ds Ju 1983:19), Riksåklagaren och hans kansli, föreslogsatt säkra ett medborgarinflytande skulle ha följandekompetensområde. administration,såsora viktiga frågor ora organistion och ekonomi urvaletav mål sora förs till prövning i högsta dorastolen.- Nämnden föreslogsbestå av fem personer raed parlamentarisk anknytning. Rörande nämndensarbetsformer m.m, anfördes i promemorian s. 114 bl.a. följande. RÅ bör själv intevara ledamot i näranden. RÅ kallar nämnden till 'Sammanträden. Han leder nämndenssaraman-träden och svarar för föredragningenav ärenden som behandlas inom nämnden. RÅ bör själv under överläggningar raed nämnden i en fråga ge sinmening till känna och skall vara närvarande och delta i nämndens överläggningar. Föredragningen inför nämnden kan utföras av en tjänsteman från . Detta ansvarar också förkanslifunktionerna för nämnden. De närmare formerna för ett saraarbete raellan RÅ och nämnden får bero avöverenskommelsermellan RÅ och nämnden. Regeringen får i en instruktion föreskrivaatt RÅ innan ett beslut fattas som rör närandens kompetensoraråde först måste inhärata ettyttrande från nämnden. Innehållet i ett yttrande från närandenhar givetvis en stor betydelse för den slutliga handläggningen av den frågayttrandet avser. I instruktionen bör det föreskrivas att RÅ:s skyldighet att inhämtayttrande från nämnden gäller frågor av större och allmän betydelse inom de angivna områdena. Departementschefendelade de synpunkter som anfördes i promemorian samt anförde för egendel bl.a. följande. För egendel ser jag det som angeläget att den centrala nivån inom åklagarväsendettillförs ett raedborgarinflytande. Beträffande formerna förraedborgarinflytande vill jag anföra följande. Jag delar utredningens och remissinstansernasuppfattning att en lekmannamedverkan i arbetet i riksåklagarenskansli måste begränsas till vissa frågor. Skälet för detta är att åklagarverksamheteni det enskilda fallet inte lämpar sig, lika lite sora polisverksamheten imotsvarande situationer, för en lekraannaraedverkan. Genom att riksåklagarensarbete till stor del har karaktär av processföring eller andra åkla-garuppgifter faller därförbetydande delar av verksamheten utanför vad som bör omfattas av en lekmannamedverkan. För övrigadelar av verksamheten är däremot som jag ser det ett raedborgarinflytande av värde. Medhänsyn till verksamhetens karaktär kan det vara lämpligt att,, som utredningenföreslår, ge raedborgarinflytandet den formen att en rådgivandenämnd inrättas. Jag godtar utredningens förslag omstorleken av nämnden och hur den bör rekryteras. Ifråga om den närmare avgränsningen av närandens korape-tensororåde delarjag utredningens uppfattning att administrationen av åklagarväsendetoch riksåklagarens verksamhet när det gäller attutfärda föreskrifter och allmänna råd bör höra dit. Äventillsynsverksamheten i övrigt, i den mån den ligger utanför den egentliga åkla-garfuntionen,bör höra till verksamhetsområdet. Jagdelar också utredningens uppfattning att nämndenbara bör ta befattning raed frågor av större vikt eller av principiell betydelse. Nämndeneller någon ledamot av denna bÖr själv kunna ta upp en principiell fråga i nämnden. 9.3.1 Behovet av lekmannainflytande inom skatteförvaltningen Skatteroch avgifter finansierar de kostnader samhället har för undervisning, sjukvård, allmänpensionering, försvar, kommunikationer m.m. Skatte- ochavgiftssystemet används dessutom som ett fördelnings-och konjunkturpolitiskt styrmedel. Det har också syftet att befrämjastabilitet och till- växt av företagsamheten och därmed också sysselsättningen.Ett väl fungerande skatte- och avgiftssystem är därför en angelägenhet för alla. Skattelagstiftningen innehåller detaljerade bestämmelserom enskildas skyldigheter att lämna deklaration eller annan uppgift, atterlägga skatt på visst sätt och m.m. Vidare finns bestämmelsersom ger myndigheterna rätt att vidta olika kontrollåtgärder. Kraven på attskatteförvaltningen uppträder på avsett sätt är mot denna bakgrund mycketstarka från såväl den enskildes som samhällets synpunkt. haråtgärder skatteförvaltningen vidtagit för kontroll av lämnade uppgifterifrågasatts allt oftare. Det har i den allmänna debatten anförts attmyndigheterna ägnar sig åt smådetaljer i alltför hög utsträckning och att detväsentliga skatteundandraget får fortgå utan mera kraftfulla ingripanden. Iandra fall har riktats kritik mot att myndigheterna tillämpar alltför ingående kontrollmetoder. Med tanke på dessa krav och denna kritik är det enligtutredningens mening uppenbart att en ökad insyn i verksamheten skulle medföraen större förståelse för de ansträngningar skatteförvaltningen gör för attuppfylla de ökade kraven på effektivitet m.m. Genom att dessutom kunnakanalisera den kritik sora ibland riktas mot förvaltningen skulle hela verksamhetenkunna vinna en bredare samhällsförankring och en större förståelse hosallmänheten. Den föreslagna länsskattemyndigheten bör därför förses med ettledningsorgan vari lekmän ingår. Som ett ytterligare stöd för utredningensställningstagande i denna fråga kan framhållas att flertalet landshövdingar isina svar på den av utredningen gjorda enkäten också framhållit behovet av ettlekmannaorgan av något slag i länsskattemyndigheten. Bedömningen av den form under vilken lekraannainflytandeti länsskattemyndigheten skall utövas måste emellertid enligt utredningens mening göras mot bakgrund av övervägandena omRSV:s styrelses framtida roll. Utredningens förslag till organisationsstruktur innebäratt RSV:s ledningsroll inom skatteförvaltningen markeras i såväl materiellt somadministrativt hänseende. Verket får enligt förslaget uppdraget att ledaverksamheten inom sitt område. Ledningsuppgiften innebär att svara för denlångsiktiga planeringen, policyfrågor, anslagsfrågor etc. för skatteförvaltningeni dess helhet. Den roll som RSV kommer att få i den nya skatteförvaltningenställer mycket stora krav på verkets ledningsfunktion, styrelsen. De åtgärderav beskrivet slag som RSV beslutar om koraraer att på ett annat sätt än nu fågenomslagskraft i hela förvaltningen och påverka såväl länsskattemyndigheternassom de lokala skatterayndigheternas verksamhet. I förhållande till regeringen är det av stor betydelse attRSV raed den ledningsroll verket föreslås få också blir styrbart. Visserligenregleras skatteförvaltningens verksamhet till stor del genora täraligendetaljerade författningar raen inriktningen och användningen av bl. a.förvaltningens gransknings- och kontrollresurser raedger ändå ett inteoväsentligt mått av styrning. Från statsmakternas sida har det vid ett flertaltillfällen framförts krav på att skatteförvaltningen inriktar sitt arbete motdet väsentliga skatteundandragandet, skatteflyktsåtgärder, ekonomiskbrottslighet ra.m. har skatteförvaltningen tilldelats resurser föratt kunna uppfylla de framställda kraven. För att de intentioner sorastatsmakterna gett uttryck för skall slå igenom i skatteförvaltningens verksamhetär det viktigt att myndighetens ledningsorgan också arbetar enligt Ledningsfunktionen måste alltså medge en effektiv styrning frånregeringens sida. Dekrav som i den nya organisationen kommer att ställas på RSV:sstyrelse från både skatteförvaltningen i övrigt och från regeringen är så starka att det inte rimligen bör varaverkschefen som ensam skall ansvara för verksamheten. Ansvaret måste i högre grad än nuenligt utredningens mening ligga på ledningsorganet, styrelsen. Härigenomvinner man också den fördelen att insynen i centralmyndighetens verksamhetblir befäst. Denna bedömning har utredningen också fått stöd för vid de överläggningarsom ägt rum raed verksledningskommittén . Enutvidgning av ansvarsområdet för styrelsen innebär att de nuvarandestyrelseuppgifterna enligt RSV:s instruktion behöver utvidgas. Antingengenom att denna uppräkning kompletteras med vissa ytterligare ärendegruppereller genora att styrelsen görs helt ansvarig för myndigheternas verksamhet. Avgrundläggande betydelse i detta sammanhang är den ledningsroll RSV föreslås få i dennya skatteförvaltningen och de uppgifter som är förenademed denna. Ledningen innebär att verket läg'ger fast geraensarama riktlinjer, principer m.m.för verksamheten samt följer och utvärderar denna. Verket får medandra ord en mer uttalad strategisk uppgift . Det är främst idetta hänseende som det finns anledning att utöka styrelsens ansvarsområde.Ledningen av skatteförvaltningen i landet bör enligtutredningens mening ytterst ligga hos . När det gäller attnärmare definiera styrelsens ansvarsområde bör vissa ärendegrupperberöras särskilt. ,sjömansskattenäranden och forskar-skattenämnden prövar ärendenangående förhandsbesked, sjömansskatt respektivebeskattning av utländska forskare vid tillfälligtarbete i . Prövningen av dessa ärenden sker enligt särskilda författningaroch är därför undantagna från styrelsen. Någonanledning att ändra denna ordning finns inte enligt utredningensbedömning. Avandra ärendegrupper vars handläggning inte specialregle-rats på liknandesätt kan nämnas ärenden om punktskatter och kupongskatter, besvärsärendenangående mervärdeskatt och stämpelskatt samt dispensärenden. Därtillkommer verkets uppdrag att besluta om och genomföra kontroll av skatter ochavgifter. Gemensamt för dessa ärendegrupper är att de direkt berör enskilda skattskyldigavilket i sin tur skulle kunna tas som intäkt för att besluten inte borde fattas av en på politiskagrunder tillsatt styrelse utan av tjänstemän inom verket. Invändningar av denna art är enligtutredningens mening inte laärande. Bl.a. kan nämnas att taxeringsnämndernasledamöter, utom ordföranden, är politiskt valda. När länsrätten avgörtaxeringsmål och andra mål om beskattning deltar ocksåpolitiskt valda nämndledamöter i besluten. Några skäl för attundanta vissa ärenden från att kunna bli föremål för bedömning avstyrelsen finns därför inte av dessa skal. Härtillkommer att en styrelse med befogenhet att också besluta i sådana löpande ärendenbl.a. på grund av ärendenas mångfald inte skulle få tid för attfullgöra sin huvuduppgift, ledningsfrågor. Beslut i löpande ärendentillhör de verkställande uppgifterna och bör liksomnu fattas av tjänstemanen inom verket med stöd av denarbetsfördelning styrelsen beslutar genom arbetsordningen. Detanförda innebär enligt utredningens bedöraningatt det inte går att på ett raeningsfullt sätt definiera styrelsensuppdrag genom en uppräkning av olika ärendegrupper i verketsinstruktion. Detta står i stället i första hand att finna i den formulering iinstruktionen där själva kärnpunkten i 11 1985/86. Bilaga 1 och 2 RSV:suppdrag anges, dvs. att verket leder skatteförvaltningen i landet, jfr.avsnitt 8.3. Härav följer att det bör vara styrelsen sora leder och ansvarar för RSV:sverksamhet utan någon särskild uppräkning av vissa ärendegrupper. Utredningenföreslår att med angivna begränsningarskall ansvara för verkets hela verksamhet. En följd härav bliratt verkschefen blir ansvarig inför styrelsen. Hans uppdrag blir att driva den löpande verksamhetenenligt de riktlinjer som styrelsen meddelar. Ledamöterna istyrelsen skall utses av regeringen.