prop · G903109 · 1985-12-31 00:00:00 — Den innehåller särskilda straffbestämmelser just för attmotverka våldsskildringar i filmer och videogram. De är också att märka attyttrandefrihetsutredningens förslag till yttrandefrihetsgrundlag innebär skärpningarav videovåldslagens extremvåldsförbud.Trots detta och trots sina direktiv har utredningen inte kunnat samla sig omatt följa filmcensurutredningen och föreslå vuxencensurens avskaffande. Yttrandefrihetsutredningensammanfattar (s. 277) opinionsklimatet så att det efter filmcensurutredningens betänkandedels "med viss skärpa" har yrkats att dess förslag omvuxencensurens avskaffande skall genomföras, dels har vuxit fram enopinion som kräver vidgad censur. Beträffandeden senare opinionen sägs det att krav har rests på att"alla rörliga bilder skall underkastas censur oavsett ivilken form de förmedlas till allmänheten". Motivet sägs varaen vilja att skydda mot skadlig påverkan. Remissutfalletpå yttrandefrihetsutredningens betänkande innebär att det finns en svag övervikt föruppfattningen att vuxencensuren skall avskaffas helt. Regering och riksdag haremellertid nu inte anslutit sig till denna uppfattning. Resultatet har blivitdet vilande grundlagsförslaget om möjlighet att lagstifta mot censur av videogram somvisas offentligt och prop. 1984/85: 116 med förslag till sådanlagstiftning. nämnda propositionen har regeringen vidare föreslagitatt videovåldslagens extremvåldsförbud skärps,huvudsakligen i överensstämmelse med yttrandefrihetsutredningens förslag. Tillbilden av det nuvarande läget hör slutligen tillsättandet av utredningen om åtgärder motvåldsskildringar i rörliga bilder, vilken "ingåendealla filmer ochvideogram". Dettillkoraner inte mig att utreda och lägga fram förslag rörande filmcensurens fortsatta öde. Min uppgift är att undersöka om de ställningstaganden som regering och riksdag gjort kan anses kräva några lagändringar med hänsyn till att 8 § radiolagen stadgar 97 7 1985/86. censurförbud i fråga ombl.a. Det är härvid i första hand ändringar i den iradiorättsligalagstiftningen som koraner i fråga. För att minuppgift skall frjnnträda i sitt rätta perspektiv har det emellertid synts motiveratat:t i korthet erinra on en del av de principståndpunkter som under seneure årintagits när det gäller censur- och våldsskildringspioblematiken. 3.3.2 Utgångspunkter för övervägandena 1984/85: 116 görs ett; par uttalanden som det firms anledning för mig attkorament.era. Sedan föredraganden påpekat att biografförordningen endast gäller filmoch videovåldslagen både filmer och videogram, säger hansig anse (s. 13) att man nu "helt" bör jämställa filmeroch videogram i dessa hänseenden. Han förordar därför att"enhetliga" regler skall gälla i fråga om förhandsgranskning av filmer och videogram. Regeringenhar genom propositionen tagit ställning för principen att filmcensuren tills vidare skallfinnas kvar och att videogram som visas offentligt skall jämställas medfilm. Propositionen kan däremot inte ses som ett ställningstagandeför att all offentlig visning av videogram skall vara underkastad censur.Blcind annat betyder ju radiolagens censurförbud att det som visas i TVinte kommer att omfatts av biografförordningens bestämmelser i den föreslagnalydelsen. Detta gäller också om visningen sker på en storbildskärm ibiograflokal. Sändningarav ljud, bilder eller text gencm tråd är redan nu av betydelse som massmedium. I framtidenkan trådsändningarna korana att spela en ännu större roll.De kan bli ett viktigt medium för nyhetsförmedling och opinionsbildnir. Trådsändningarbör därför i princip inte kunna censureras. Enförsta utgångspunkt för mina förslag bör därför vara att de inte skall leda till mer censur än som kanvisa sig vara nödvändigt för attpropositionsförslaget om filmcensurens utsträckandetill att omfatta också offentligt visade videogram skall bliverkningsfullt. Minandra utgångspunkt är att propositionsförslaget nu måste sesfrån delvis andra utgångspunkter än de som förelåg då det lades fram. Vad som hänt sedandess är ju att genan att anta lagen om lokala kabelsändningarbeslutat om en betydande utvidgning av möjligheterna att få tillstånd att trådsändaTV-program till allmänheten. 3.3.3 Radiolagens trådsändningsbegrepp och prop. 1984/85: 116 Omvi håller oss till ordalagen i 1 § radiolagen är varje uppspelning av ett videogram också en trådsändning.Som jag förut har anfört ger emellertid en tolkning med ledning avmotiven som resultat att sådant san rimligen endast bör kallasuppspelning av videogram inte är trådsändning i radiolagens mening. Uppspelning avvideogram skall alltså anses vara vad det är och inte vad det synesvara vid en läsning av lagtexten. Vadbör då förstås med uppspelning av videogram? Otvivelaktigtrör det sig om detta on man stoppar in eh videokassett i en bandspelareoch spelar upp kassetten så att dess innehåll framträder på en endaTV-ruta. Hushållens videotittande är såledesingen trådsändningsverksamhet i radiolagens mening. Einellertidmöjliggör videotekniken att ett mycket stort antalTV-mottagare (monitorer) ansluts till en enda bandspelare (eller skivspelare,om det handlar om bildskivor). Det är också möjligt att låta monitorerna finnas på en platsoch bandspelaren på en annan, monitorerna t.ex. på försäljningsavdelningarnai ett varuhus och bandspelaren hos ett videoföretag flera kilometer borteller rentav på en annan ort. slutbetänkande (SOU 1981: 19) Översyn avradiolagen nämns som exempel på videoanvändningbl.a. ersätter filmvid biografvisningar. I betänkandet yttras (s. 53): "Att videogram delviskan karnia att ersätta konventionell film vid biografföreställningaranses sannolikt. Tanken att med hjälp av centrala projektorer sändabilden via kabel till olika biograflokaler har framförts av företrädare förfilmbranschen. "* Utredningen konkluderar: "Den sist nämndadistributionsformen är med nu gällande regler sannolikt att bedöma scanrundradiosändning." Denna slutsats förutsätter självfalletatt det anses vara fråga om trådsändning i radiolagens m«;ning. Beträffandedet nämnda exemplet på s.k. videografverksamhet innebär alltså betänkandeatt det inte rör sig om blott uppspelning av videogram. Någonavvikande mening framfördes inte vid remissbehandlingen av betänkandet. Härvid bör detdock framhållais att radiorättsutredningen inte hade somuppgift att särskilt granska vad son i radiolagens mening är trådsändning.Det har jag . Det finns därför anledning att dröja någotytterligare vid frågan. Imotiven till radiolagen avvisas som tidigare nämnts den tolkningen avlagens bestämmelser om trådsändning att den skulle omfatta även överföringar"som uppenbarligen inte bör i förevarande hänseende betraktas som trådsändningar".Som exempel på vad som i enlighet härmed inte skall falla underlagens regler nämns "överföring av tal, sång eller musik från en mikrofon till en högtalarevid konsert, folkmöte eller under liknande förhållanden,eller uppspelning av grammofonskiva eller ljudband". Trådsändningsbegreppethar inte den "vida innebörd" att också överföringar"sådana som de nämnda" omfattas. Denpraktiska verksamhet som i första hand föranlett prop. 1984/85: 116 äruppenbarligen de s.k. videograf erna; jfr det på s. 45 ovan återgivnauttalandet av föredragande statsrådet. *Jfr föredragandens bedömning i prop. 1984/85:116 s. 14, vilken återgetts tidigare(s. 45). videografverksamhetbedrivs så att videobandspelaren finns i självavideograflokalen, anser jag gällande rätt innebäraatt det rör sig om sådan uppspelning avvideogram som inte skall betraktas som trådsändningi radiolagens mening. Jag kan däremot inte finna att det handlar om blott sådanuppspelning, on videografen - kanske i likhet med ett flertal andra sådana- försörjs med de förevisade bilderna frånen på annan plats placerad bandspelare. Radiolagensordalag och motiv medger inte en sådan tolkning. I ställetmåste det här anses rörasig on trådsändning i lagens mening. Mellande nu diskuterade slagen av videografverksamhet kan man säkerttänka sig olika mellanformer. Att i frågaom den bestämma om överföringarna är trådsändningari radiolagens mening eller inte är svårare. Mellan vad som klart ärblott uppspelning och vad som klart är trådsändningfår man räkna med en viss "gråzon". Vadsom klart kan slås fast är emellertid detta: ett videogram kan återgesoffentligt genom trådsändning i radiolagens mening men kan enligt detankar som varit vägledande för förslageni prop. 1984/85: 116 ändock böra censureras. Detinnebär att radiolagens censurförbudkan hindra att den föreslagna utvidgningen av biografcensuren blireffektiv. Man kan kringgå censuren genom att hänvisatill att återgivningen av ett videogram sker genom trädsändning.Den möjligheten bör stängas.Det kan, åtminstone i teorin, göraspå olika sätt. Ettär att förklara att återgivning avvideogram i vissa fall inte skall anses vara trådsändningi radiolagens mening. Man skulle med andra ord hänföravissa återgivningar till den grupp av"uppspelningar" som enligt motiven till 1 §radiolagen inte skall behandlas ei\ligt reglerna förtrådsändningar. Detär, som har sagts, möjligtatt visa videogram genan en mycket lång tråd,även mellan skilda orter. Ett videogram kan frånen enda uppspelningsapparat visas genom tråd påflera ställen . Sådanvideogramanvändning är utan tvivel trådsändningi Radiolagen använder uttrycket trådsändningi en tekniskt fastlagd bemärkelse. Det är inte rimligt att frånvad som skall följa reglerna för trådsändningarutesluta sådant som enligt legaldefinitionen uppenbarligen måsteanses som sådana. Därtill koraner att man inte kan genomföradetta enbart genom ett motivuttalande. Det äruteslutet av formella skäl. C3malla videogramåtergivningar som saken gällerskall undantas från radiolagens regler om trådsändningarkrävs följaktligen en lagändring.Den måste utgå från att videogramåtergivningarnakan ske genom något som i radiolagens bemärkelseär trådsändningar. Men den skulle kunna gåut på att undanta vissa trådsändningarfrån radiolagens tillämpningsområde.Svårigheten är att ange vilka. 1984/85: 115 är att videogram som någonvill förevisa offentligt, dvs. vid en allmänsamnankomst eller offentlig tillställning, skall falla under censuren lika välsom biograffilm. De två medierna är likvärdigafrån åskådarnas synpunkt. De bördärför behandlas lika närdet gäller censur. Frånden utgångspunkten skulle uppgiften bli att sökaange när återgivningar av videogram genom trådsändningkan jämställas med biografföreställningar. Detär inte så svårt.Säg att ett videogram förevisasi en offentlig lokal i samna former som är gängsevid biografföreställningar. Då äx visningenlikvärdig med en biografföreställningäven an den sker genom trådsändningfrån ett betydande avstånd.Detsamma gäller om videogramnet förevisasoffentligt i flera lokaler pii en gång frän en enda sändare. Men ettvideogram kan sändas för att visas ävenpå andra ställen, t.ex. rummen påett hotell. Också vanliga bostäder kan komma i fråga.Det är när sändningarna på det sättetgår även till andra mottagare änlokaler för off«ntlig förevisning som avgränsningssvårigheternauppstår. Omendast förhandsgranskade \ådeogramfår förekomma vid offentlig förevisning,komner många sändningar till bostäderoch andra "fria" mottagare inte att kunna förmedlaandra videogram än sådana som har Regler som antas med tanke påoffentliga förevisningar får verkan också förandra sätt att använda videogram. Tänkbartär givetvis ocksåatt önskemålet att undvika all censur på sändningarsom inte är avsedda endast föroffentlig förevisning ges företräde.Det skulle innebära att det inte fick förekomnanågon förhandsgranskning av videogram som sändsgenom tråd till andra mottagare änlokaler där offentlig förevisning ordnas. sådan regel skulle göraden i prop. 1984/85: 116 föreslagna censurutvidgningen till en chimär.En hänvisning till att videogramnet också förmedladesgenom trådsändning till en eller annan mottagare utanförden offentliga förevisningen skulle räckaför att göra det tillåtet att förevisavideogram son inte hade gått igenom censuren. Enändring av radiolagen föratt undanta vissa trådsändningar blir ocksålagtekniskt besvärlig. En del regler som finns i radiolagen skullei själva verket också ifortsättningen behöva gällaför de undantagna sändningarna.Det gäller främst regeln cm tystnadsplikt i 3 a §med tillhörande sraffbestänmelse.För det ändamålet skulle behövas en särskildlag. Detsom nu har sagts visar att ett försök att undanta offentliga förevisningarav videogram från radiolagens tillämpningsområdemöter svårigheter. Men ett ännuviktigare skäl mot en sådan ändringär att den skulle innebäraatt man minskade räckvidden av censurförbudeti 8 § radiolagen utan att den paragrafen ändrades.En sådan lagstiftningsmetod ärsjälvfallet inte utan betänkligheter. Avnu anförda skäl har jag koranit fram till att man varken börsöka lösa det aktuella problemet genom att verka fören utvidgning av begreppet uppspelning eller genom att undanta vissa trådsändningarfrån radiolagens tillämpningsområde. Saninanfattningsvisär det därför min uppfattning att det inte låtersig göra att - som direktiven till mig i förstahand synes önska -laborera med begreppet trådsändningpå sådant sätt att all sådan videoanvändningsan får anses vara åsyftad i prop.1984/85: 116 kommer att falla utanför radiolagen. Den enda till buds ståendelösningen av det aktuella problemet finner jag varaatt begränsa radiolagens censurförbudnär det gäller trådsändningarna och utvidga biografförordningentill att också gälla vissa trådsändningar. 3.3.4 Vilka trådsändninga:: bör biograf förordningenomfatta? 1984/85: 116 ska].l biografförordningen gälla i frågaom sådan offentlig förevisningav film och videogram som sker påannat sättän genom radiosändning eller trådsändningi radiolagens mening. Somjag nämnt anser jag att aritagandet av propositionenreser krav på förhandsgranskning också ifråga on vissa trådsändningar. Detrådsändningar som för att göraförslaget i prop. 1984/85: 116 verkningsfullt börunderkastas censur är sådana som gäller offentlig förevisningav filmer och videogram. Detär alltså endast i fråga om trådsändningarför "offentlig förevisning"som censur bör godtas. Uttrycket offentlig förevisninganvänds redan på ett speciellt sätti biograf förordningen. Som det uttalats i prop. 1984/85: 116s. 14 torde därmed avses att förevisningensker vid en sådan allmän sarnnankcmst somavses i lagen (1956: 618) om allmänna sammankomster eller en sådanoffentlig tillställning som avses i allmännaordningsstadgan (1956: 617). I enlighet härmed kan som exempelpå sändningar i offentlig miljösom normalt inte omfattas av den tänkta utvidgningen av censurområdetnämnas sådana son gäller visnirvg iskyltfönster, inne i varuhus elLler pårestauranger. visningi privata miljöer, t.ex. bostäder, omfattas givetvis inte av den ifrågasattalagändringen. Vidareavses det för censur krävas att sändningen gäller offentlig förevisning av "filmeroch videogram". Båda dessa begrepp förekoraner i den i prop.1984/85: 116 föreslagna lydelsen av 1 § biografförordningen.Innebörden av begreppen har utvecklats i det föregående. Någotytterligare klarläggande av dem torde därför inte behövas. Detbör däremot påpekas att det även efter en sådan utvidgning av censurområdet somden som här föreslås är uteslutet att anordna censur vid trådbundendirektsändning av program, dvs. trådsändning av något som utspelar sig i själva sändningsögonblicket,t.ex. en gudstjänst eller ett sportevenemang. Attavgöra om en trådsändning gäller en direktöverföring eller inte torde normalt inte vara svårt.Principen är att det son sänds ut inte skall ha spelatsin före utsändningen. Om detta skett omfattas den upptagning på vilkeninspelningen gjorts av kravet på förhandsgranskning, om det är fråga om entrådsändning för offentlig förevisning. Detförhållandet att det som sänds ut har spelats in före utsändningenbör dock inte utan undantag få till följd att den aktuella upptagningen måste förhandsgranskas. början är att märka att det i prop. 1984/85: 116 föreslås attbiografförordningen inte skall gälla i fråga omvisningar av filmer och videogram vid varumassor, utställningaroch sportevenemang, om inte själva visningen utgör en sådan allmänsammankomst som avses i lagen (1956: 618) om allmäima saninankomster. Om endirektsändning från en varumassa, en utställningeller ett sportevenemang också innefattéu: överföring av vid tillställningen visade filmer ellervideogram skall filmerna eller videograramen naturligtvis inte behöva förhandsgranskas,om inte sådan granskning krävs förvisningen vid tillställningen. Dettafår anses så självklart att någon uttrycklig föreskrift härom intebehövs. Oftatorde det emellertid vara så att det inte förekommer några film-eller videovisningar vid själva tillställningen. Likväl är det som bekant vanligt att vissa inslag från t.ex.sportevenemang som direktsänds i TV visas , vidishockeymatcher brukar exempelvis målen i en period visas på nytt iden följande pausen. Att detta kan ske beror på att den sändandespelar in matchen som den sänds ut. Att ställa krav på förhandsgranskning av upptagningarna av sådanainslag skulle inte vara reeilistiskt. Följden av ett sådant krav skulle sannolikt endast bli attrepriseringarna upphörde till nackdel för publikens utbyte av sändningarna.Utan hinder av att en direktsändning interfolieras av bandade inslag av vad somtidigare förekommit i direktsändningen bör således fråncensursynpuiikt sändningen i sin helhet anses utgöra endirektsändning. Någon särskild föreskrift för att klargöra detta torde inte beinövas. Omdet i en rättegång om ansvar för sändning i strid mot censurreglerna invänds attsiindningen har varit en direktsändning och således inte underkastad censur, får invändningenbedömas enligt vanliga principer. Den måste alltså godtas,om den inte kan vederläggas eller framstår s<3m helt osannolik. Ombiografförordningen utsträcks till att omfatta också trådsändningarför offentlig förevisning av filmer och videogram måste dettagivetvis vara gnmdlagsenligt. Så är inte fallet . som nämntstidigare föreligger det emellertid ett vilande förslag om ändring i övergångsbestämmelsernatill lagen (1976: 871) om ändring i regeringsformen. Enligt detta får detutan hinder av 2 kap. 1 § 3 och 14 § första stycket RF i lag föreskrivasatt filmer och videogram inte får förevisas offentligt, om de inte dessförinnanhar godkänts för sådan visning. Ondet vilande förslaget anttis slutligt öppnas detenligt min mening för censurlagstiftninci i fråga omvideogram som förevisas En sådan grundlagsregel medger alltså attbiografförordningen utsträcks till att omfatta också sådanoffentlig förevisning av filmer och videogram som sker genom trådsändning. Somstrax skall framgå är det emellertid uppenbart att förordningeninte bör gälla all trådsändning för offentlig förevisning av filmer och videogram. Närmarebestämt har jag kommit fram till att det i fyra avseenden bör föreskrivasundantag från censurkravet. För det första bör censurinte gälla on trådsändningen är en vidaresändning av en rundradiosändning. För detandra bör censur inte gälla om trådsändningen är en vidaresändning av en sändning från en satellit i fast trafik. För dettredje bör censur inte gälla om trådsändningen är en s.k.egensändning som också sker till bostäder i enlighet med bestämnelsernai lagen om lokala kabelsändningar. För det fjärde bör censurinte gälla om trådsändningen är en egensändning som också sker till bostäder medstöd av tillstånd enligt radiolagen. Vartoch ett av dessa undantag skall kommenteras särskilt. Attbiografförordningen inte kan gälla sådana sändningarsom skyddas av radiolagens censurförbud är tydligt. Som kärnområdet i detradiorättsliga censurförbudet får betecknas rundradiosändningarna,dvs. med gällande terminologi och förenklatuttryckt de radiosändningar och trådsändningarsom är avsedda att tas onot direkt av allmänheten. Radiolagenscensurförbud måste alltså uppenbarligen skydda de bådasvenska TV-kanalerna och . Medhänsyn härtill anser jag att biografförordningenbör göra ett uttryckligt undantag i frågalOn sådana trådsändningar som sker med stödav 5 § tredje stycket radiolagen (5 a § förstastycket enligt mitt förslag), dvs. vidaresämaningi centralantennanläggning av rundradiosändningar.De rundradiosända TV-program som kan vidaresändaspå detta sätt är- förutom de svenska kanalerna - de danska, finländskaoch norska programnen. Omett eller annat år känner tanellertid de förstas.k. direktsändande satelliterna a\'sedda förVästeuropa att sändas upp. Eftersomsignalerna från sådana satelliter ärrundradiosändningar i radiolagens mening, kommer viclaresändningav dem i kabelnät ocksåatt omfattas av den nu aktuellaundantagsregeln. Vidaresändningav sändningar från satelliter i fasttrafik Denandra typen av telesatelliter är satelliterna i s.k. fast trafik. De kallas idagligt tal ofta för koranunikationssatelliter. Den i vårtland inledda kabel-TV-verksamheten gäller i allt väsentligtvidaresändning av utländska sändningarfrån sådana satelliter. Ettexearpel på en komrtiunikationssatellitdistribueradprogramkanal är den brittiska "" som sändsöver satelliten . I torde denkanalen f.n. via kabelnät nå närmare 100 000 hushåll. Programmeni koranunikationssatellitkanalerna torde till mycket stor del utgörasav filmer och videogram. Dessa kan givetvis ocksåvisas i offentliga miljöer, t.ex. biograflokaler. Om biografförordningeninte gjorde undantag för sådana sändningar, skulle ävende anfåttas av kravet på förhandsgranskninci. Detsäger sig emellertid självtatt det av rent praktiska skäl inte kan uppställasett krav på förhandsgranskning närdet gäller filmer och videogram i utländskasatellitkanaler. Sådana sändningar bör därföruttryckligen undantas från biogrcifförordningens tillämpningsområde. I fråga om kommunikationssatellitkanalersom länkas upp från och som är avsedda för svensk publik skulle man i och för sig kunna göraen annan bedömning. Någon sådansatellitkanal förekommer emellertid inte . Detmåste också antas att närdet blir aktuellt med sådana kanaler, så koraner det påannat sätt än genom förhandsgranskning att säkerställas attprogramutbudet är godtagbart med hänsyn till exenpelvis biografförordningens bestänmelser. På grund av det anförda föreslår jag att det görsett generellt undantag från trådsändningscensuren i fråga om vidaresändningav sändningar från kommunikationssatelliter. En vidaresändning är en samtidig och oförändrad återutsändningav en sändning; jfr lagrådet i prop. 1984/85: 199 s. 81. Trådsändningen måste alltsåske utan tidsförskjutning i förhållande tillnedlänken från satelliten. I annat fall - om satellitsändningen bandas innan den sänds ut - omfattas upptagningen av kravet på förhandsgranskning,om det är fråga om en trådsändning för offentlig förevisning. Vissa andra aspekter ände nu behandlade av vidaresändning avkommunikatisonsatellitdistrilbuerade filmer och videogram i offentliga miljöer tas upp i avsnitt 4.3.2. Egensändningar som också sker till bostäderi enlighet med bestämnelserna i lagen om lokala kabelsändningar De två tidigare undantagen från censurkravet kan betraktas san tämligen självklara.Så är inte fallet med de sändningar somavses här. Som jag nämnt tidigare medföremellertid kabelsändningslagen att förslaget om videocensur i prop. 1984/85: 116 får ses fråndelvis andra utgångspunkter än de som ursprungligen förelåg. Genom kabelsändningslagenöppnas det ju för en betydande trådsändningsverksamhet till hemmen i form av bl.a. egensändningar, dvs. sådanasändningar som inte är vidaresändningav andra Som tidigare nämnts är kabelsändningslagen inte komplett . Meningen äremellertid att den också skall uppta regler om förfarandet vid ingripanden på grund av sändningarsinnehåll, exempelvis extremvåld. Det förslag som jag lägger fram i kap. 4 irmebär bl.a. att alla trådsändningar till andra lokaler än bostädersläpps fria från tillståndstvång.