prop · G903150 · 1985-12-31 00:00:00 — Vidare kan man tänka sig att dennominella löneökningstakten stiger med prisstegringarna så att reallönerna ochinte de nominella lönerna är konstanta. I så fall blir både tillväxten och denprivata konsumtionen högre på kort sikt. motverkas emellertiduppgången i den inhemska efterfrågan av marknadsandelsförluster iutrikeshandeln. Inomramen för den använda beräkningsmodellen genererar alltså en förändring avoljepriset, av den storleksordning som här diskuterats, ett klart sämre, meninte något dramatiskt annorlunda utvecklingsförlopp. Om oljeprisstegringendäremot följs av en omläggning av den ekonomiska politiken eller förändrarframtidsförväntningarna - vilket är troligt - kan återverkningarna givetvis blibetydligt större än de som redovisats ovan. 1985/86: 150 Bil.1.2 Somframgår av föregående kapitel är en bedömning av arbetsutbudets utvecklingförenad med betydande osäkerhet. Såväl medelarbetstidens somförvärvsfrekvensens utveckling har visat sig svår att fömtsäga. Mot dennabakgrund har en känslighetsanalys genomförts för att kvantifiera hurarbetslöshetsutvecklingen påverkas. Den totala arbetskraftsefterfråganuttryckt i antal arbetstimmar är densamma som i den tecknade vägenmot balans. Tabell S.S Arbetsutbud ochsysselsättning 19871989, tusental personer SysselsättningArbetslöshet Arbetslöshet, % 4353 4 378 4407 4 339 4353 4 366 I balansalternativetantogs medelarbetstiden sjunka med 0,. Det ansågsrimligt mot bakgmnd av den positiva reallöneutveckling som följer med vägen motbalans. Men om medelarbetstiden sjunker är det ett trendbrott i förhållandetill den utveckling som förevarit , då den iställettenderat att öka. 1 känslighetsanalysen har därför antagits en högre medelarbetstid.Vidare har förvärvsfrekvensen höjts något, vilket resulterar i en ökning avarbetsutbudet på cirka 10000 personer. Som framgår av tabell 5.5 leder dessaantaganden sammantaget till en väsentligt högre arbetslöshet än i balansalternativet. 6Sammanfattning och slutsatser Prop.1985/86:150 Treårskalkylemabestår av två delar. 1 kapitel 2 görs en avstämning mot den senastelångtidsutredningen (LU 84). Frågan är hur den faktiska ekonomiskautvecklingen har gestaltat sig i förhållande till den väg mot balans som LU 84beskrev. I de följande kapitlen 3-5 analyseras utvecklingen . Huvudfrågan i denna del är hursvensk ekonomi skall kunna fortsätta att utvecklas mot balans och därmed närmasig de mål för den ekonomiska utvecklingen som LU 84 ställde upp. Syftetmed treårskalkylema är att ge ett underlag för utformningen avstabiliseringspolitiken. Avsikten är alltså primärt inte att ta upp frågorrörande t. ex. ekonomins funktionssätt eller resursanvändningen i olikasektorer. Problem av denna art kommer att belysas i den kommandelångtidsutredningen (LU 87). De belyses också kontinuerligt inom ramen för detstatliga utredningsväsendet. Avkapitel 2 framgick att de senaste årens ekonomiska utveckling i många avseendenvarit positiv. Obalanserna i svensk ekonomi har reducerats. Underskottet ibytesbalansen har minskat och prognoserna pekar på ett överskott. Denoffentliga sektorns finanser har också snabbt förbättrats. Det statligabudgetunderskottet som andel av BNP har minskat från 13,till 6,mellan1982 och 1985 och förväntas en ytteriigare nedgång. Dessaförbättringar i ekonomin har åstadkommits som den öppnaarbetslösheten sjunkit och såväl industriproduktionen som den totalaproduktionen i ekonomin ökat. med sjunkande reallöner har nutrenden brutits och reallönerna har åter börjat öka. Närden faktiska utvecklingen jämförs med den väg mot balans som beskrevs i LU 84är avvikelserna betydande i framför allt ett avseende; den inhemska pris- ochlöneökningstakten har varit väsentligt snabbare. Konkurrenskraftsproblemet harytterligare skärpts av att inflationen i omvärlden sjunkit snabbare än vad LU84 räknade med. Denförhållandevis höga pris- och löneökningstakten har medfört att framför alltimporten ökat väsentligt snabbare än vad LU 84 förutsåg. Importökningensammanhänger emellertid inte enbart med en oförmånlig pris- ochlönestegringstakt. Av avgörande betydelse är det inhemska efterfrågeläget. Omutrymme skulle kunna skapas för nödvändiga investeringar visade LU 84 att den inhemska konsumtionen måste utvecklas förhållandevis långsamt. Industriinvesteringarna har ökat mycket snabbt 45 och även de totalainvesteringarna har väl uppnått de nivåer LU 84 räk- Prop. 1985/86: 150nade med. Problemet är att konsumtionen ökat snabbare än beräknat. 1.2Särskilt har detta gällt den kommunala konsumtionen. Men även den privatakonsumtionsökningen har varit för snabb. Sammantagetskulle den här utvecklingen kunna ha resulterat i betydandebytesbalansunderskott . doldes emellertidrelativprisstegringarnas effekter på bytesbalansen av den snabba världsmarknadstillväxtenmedan bytesbalansen förbättras kraftigt till följd avoljeprisfallet. En väg mot balans Avsiktenmed de beräkningar som redovisats i kapitel 4 är att beskriva en fortsatt vägmot balans för den svenska ekonomin . Om denna vägföljs, bör det vara möjligt att uppnå de mål LU 84 satte upp. Äveni denna sammanfattning förtjänar det att upprepas, att det inte är en prognosför den kommande treårsperioden som har presenterats utan en kravanalys. Medutgångspunkt från ett antal förutsättningar har beskrivits vilka krav som måstevara uppfyllda för att ekonomin skall kunna fortsätta att röra sig mot balans. internationella bild som lagts till grund för analysen har tillväxten iomvärlden antagits öka med , vilket i sin tur fömtsattsgenerera en världshandelstillväxt på i volym. Dollarkursenoch oljepriserna har antagits ligga på nivåer väsentligt lägre (7,. perdollar, per fat) än de som rådde när Qolårets treårskalkylergenomfördes. Denna utveckling har i sin tur antagits medföra en inflationstakti de industrialiserade länderna på . Föratt tillväxten i den svenska ekonomin skall vara tillräckligt hög ochsysselsättningen öka i önskvärd utsträckning utan att bytesbalansen försämras,visar det sig vara nödvändigt att konkurrenskraften förbättras. Den svenskaindustrin måste sänka sina relativpriser med I % . Annorlunda uttrycktkrävs det att den inhemska kostnads- och prisökningen närmar sig utvecklingeni bl. Föratt göra det möjligt att sänka relativpriserna måste den nominellalöneökningstakten i den svenska ekonomin sjunka. har det intebedömts vara möjligt att åstadkomma en lägre nominell löneökningstakt än 4%.För åren därefter, 1988 och 1989, förutsätts emellertid de nominella timlönernaöka . Med ett antagande om bibehållna vinstandelar - vilka krävsför att få till stånd en tillräcklig investeringsökning - genererar dessa timlöneökningarprisökningar på ungefär 1,. Om relativpriserna sänks i den takt som fömtsattskan en fortsatt utbyggnad av den svenska industrin förväntas att ske. Dettamedför i sin tur att bytesbalansen förbättras. Det blir möjligt för attbetala tillbaka på den stora utlandsskulden. Beräkningarnautgår vidare från en fortsatt stram finanspolitik. För stärkningar i statens budget på sammanlagt ca . lagtsin som en beräkningsmässig förutsättning. 1985/86: 150 stor del avdessa budgetförstärkningar riktar sig mot kommunsektorn och Bil. 1.2 ärdelvis redan tillgodosedda med de förslag som lagts i bl. a. årets budget-ochkompletteringspropositioner. Resultatet är en kraftig förbättring i statenssparande. års beräknade nivå på ca . kanbudgetunderskottet därigenom förväntas minska till ca . Denstrama finanspolitiken är konsistent med den i ett historiskt perspektivlångsamma ökningstakt som förutsatts för offentlig konsumtion. Genom att denoffentliga konsumtionen växer långsamt, finns det utrymme för både en relativtsnabb ökning av privat konsumtion () och för en investeringsökningi ungefär den takt som LU 84 ansåg nödvändig för att ekonomin skulle kunna rörasig mot balans. Sammantagetmedför detta att tillväxten i ekonomin i genomsnitt kan förväntas uppgå till ca2% . En viss uppbromsning sker 1987. Denna är en följd främst av demarknadsandelsförluster svensk industri gör både på export- ochhemmamarknaderna. I sin tur sammanhänger de med de relativprisförsämringar somskett 1985 och som förväntas ske även 1986. I gengäld kan tillväxten förväntasuppgå till runt 2,1989. Sysselsättningeni ekonomin kommer att kunna öka om ovanstående förutsättningar uppfylls. Totaltkan ytterligare nästan 80000 personer förväntas få arbete. Arbetslösheten kanfortsätta att minska. Denbeskrivna utvecklingen är i hög grad beroende av räntenivån i ekonomin. Härfinns också en koppling till vår externa balans. Endast om bytesbalansenförstärks, kan räntenivån förväntas sjunka. Detta underlättar i sin tursträvanden att få ner budgetunderskottet. Omvänt gäller att ett lägrebudgetunderskott leder till en bättre bytesbalanssituation och ett lägreränteläge. Kraven från LU 84 kvarstår Slutsatsenav de beräkningar som orts är alltså att det är möjligt att fortsätta vägen motbalans för den svenska ekonomin. De krav som LU 84 ställde upp kvarståremellertid. Den strama finanspolitiken måste fortsätta. Den är nödvändig föratt sparandet i den offentliga sektorn skall kunna förbättras. Detta är i sintur väsentligt bl. a. för att få ned ränteläget och inflationstakten. Ett högreoffentligt sparande bidrar till att efterfrågenivån inom landet inte ökar försnabbt. Därmed kan nödvändiga investeringar genomföras utan att bytesbalansenförsämras. Trotsden stora förbättring i bytesförhållandet, som oljeprisnedgången medfört, finnsdet skäl att vara bekymrad för bytesbalansen. Endast om den svenska pris- ochlöneökningstakten anpassar sig till den i omväriden kan utbyggnaden av denkonkurrensutsatta sektorn fortsätta. Detta är i sin tur en fömtsättning för attdet skall vara möjligt att upprätthålla tillväxten och öka sysselsättningenutan att bytesbalansen försämras. känslighetsanalys har konsekvenserna av pris- och löneökningar enligt det historiska mönstret studerats. Resultatet av en sådan utveckling blir en snabb försämring av industrins konkurrenskraft. Denna medför i sin tur marknadsandelsförluster och en vikande export. Bytesbalansen blir i 47 denna situation efternågot år sämre än i balansalternativet. 1985/86: 150 minskarinvesteringsverksamheten i industrin och därmed bromsas den på Bil. 1.2längre sikt så nödvändiga utbyggnaden av den konkurrerande sektorn. Tillväxteni ekonomin sjunker ned mot noll. Också sysselsättningen utvecklas väsentligtsämre. En arbetslöshet på uppstår i detta alternativ mot slutet avperioden. Omde nominella löneökningarna kan komma ner på den nivå som förutsatts ibalansalternativet kan den privata konsumtionen öka förhållandevis snabbtunder . Höga nominella löner kan däremot bara förbättralöntagarkollektivets situation mycket kortsiktigt. Avslutningsvisfinns det skäl att framhålla osäkerheten i de internationella antaganden somgjorts. Även om den bild som tecknats är ganska försiktig jämfört med flertaletav de bedömningar som aorts i olika internationella organisationer, står detklart att den internationella utvecklingen rymmer betydande orosmoment ochrisker för en betydligt sämre utveckling. Om exempelvis oljepriserna skullekomma att stiga snabbare kan konsekvenserna bli allvarliga för den svenskaekonomin, vilket framgår av en av de känslighetsanalyser som genomförts. Dettatalar för att det är viktigt att inte släppa fram en alltför stark inhemskefterfrågan. Genom att i den nu uppkomna situationen betala tillbaka en del avskulderna kan ett större handlingsutrymme skapas för den ekonomiska politiken iframtiden, om situationen då skulle förvärras. Tryckeri, 1986 48 Ä5&'»'-' Långtidsbudget för perioden /87-1990/91 1 1985/86. Prop.1985/86:150 Bil. 1985/86: 150 Långtidsbudgetför perioden bh. 1986/87-1990/91 Långtidsbudgetenbelyser utvecklingen av statsbudgetens inkomster, utgifter och saldo under enfemårsperiod under vissa givna antaganden om den ekonomiska utvecklingen underperioden. Långtidsbudgeten är varken en plan eller en prognos förstatsbudgetens utveckling. Beräkningsresultatenpåverkas kraftigt av de antaganden om den ekonomiska utvecklingen som görs.Liksom tidigare år redovisas budgetutvecklingen utifrån två olika antagandestrukturerför pris- och löneutvecklingen, ett lågalternativ och ett högalternativ.Antagandena utgår från dem som legat till grund för beräkningarna i d s. k.treårskalkylema (se bil. 1.2 till kompletteringspropositionen). Underlångtidsbudgetperioden beräknas statsinkomsterna i lågalternativet öka med igenomsnitt 4,från . /87 till 345miljarder kr. /91 och i högalternativet med i genomsnitt 4,8%per år till . Inkomsterna är beroende av lönesummans utvecklingoch av prisförändringarna. Även räntenivån påverkar statens inkomster. Liksomtidigare år beräknas punktskatterna enligt långtidsbudgettekniken - medoförändrad skattesats för hela perioden. statsskuldräntor ligger kvar på samma nivå som /87 ioförändrad pris- och lönenivå vid slutet av perioden. Ilöpande priser och löner ökar statsutgifterna enligt långtidsbudgetenslågalternativ med 1,från . 1högalternativet ökar utgifterna med 4,till 407 miljarder /91. Budgetsaldotförbättras i lågalternativet från . /87 till 13miljarder kr. I högalternativet försämras saldot till 54miljarder kr. för slutåret av perioden. mellanalternativen beror i första hand på den kraftiga ökningen - 13 miljarder kr.under perioden - av statsskuldräntorna i högalternativet. I detta alternativär för slutåret statsskuldräntorna . högre och räntebidragentill bostäder . högre än i lågalternativet. Statsskuldräntornaberäknas för slutäret av perioden uppgå till . resp. 81miljarder kr. i de båda alternativen. Ensärskild analys visar att om utgifterna /87-1990/91 skulleutvecklas realt i samma takt som /76-1982/83 skullebudgetsaldot 1990/91 bli . högre än i lågalternativet. Påmotsvarande sätt skulle saldot för slutåret bli . högre omutgifterna följer BNP-utvecklingen. Medhänsyn tagen till bl. a. olika beräkningsmetoder - framför allt ifråga ompunktskatterna - de schablonmässigt inlagda saidoförbättrande Budgetsaldots utveckling /81-1990/91 Prop. r»ji i n -\--- 1--- T 80/81 82/83 84/85 86/87 88/89 90/91 , 81/82 83/84 85/86 ,, 87/88 89/90 , åtgärderna i treårskalkylema samt olika periodiseringar ärdet inte meningsfullt att jämföra långtidsbudgetens och treårskalkylernasberäknade saldon. 1.1 Syftet med långtidsbudgeten Långtidsbudgetens beräkningar över statsbudgetensutveckling t.o.m. /91 är i princip en kalkyl över de finansiellaresurser som krävs för att av statsmakterna fattade beslut och gjorda åtagandenskall kunna infrias. Inga försök görs att förutse vilka nya beslut som kankomma att fattas . Långtidsbudgeten är varken en plan för denframtida utvecklingen eller en prognos för den mest sannolika utvecklingen.Syftet med långtidsbudgetkalkylen är att under vissa antaganden om denekonomiska utvecklingen redovisa vilken budgetutveckling som blir följden ominga nya beslut fattas om ändrade åtaganden eller ändrade skatte- ochavgiftsregler. Långtidsbudgeten är således i allt väsentligt enkonsekvensberäkning där det framräknade budgetsaldot erhålles som ett resultatav beräkningsmetodiken och de antaganden om den ekonomiska utvecklingen som beräkningenbaseras på. De slutsatser som dras av dessa konsekvensbeskriv- ningar är partiella ochutvecklas inte till en samhällsekonomisk analys. 1985/86: 150antaganden som görs om utvecklingen av t. ex. priser, löner och räntenivå Bil.1.3 fömtsätter egentligen att andra faktorer i ekonomin utvecklas på visstsätt. Sålunda påverkar budgetsaldots storlek direkt räntenivån och indirektockså pris- och löneutvecklingen. Det budgetsaldo som erhålls som beräkningsresultatär därför normalt på inte förenligt med de antaganden om denekonomiska utvecklingen som utgjort utgångspunkt för beräkningarna. Det ilångtidsbudgeten framräknade budgetsaldot skulle med andra ord leda till enannan pris-, löne- och ränteutveckling än den som legat till grund förberäkningen av saldot. Med denna förändrade utveckling av priser, löner ochräntor skulle i sin tur ett annat budgetsaldo erhållas.Långtidsbudgetberäkningen kan bl.a. av detta skäl därför inte betraktas som enprognos över den sannolika utvecklingen av statsbudgetens inkomster, utgifteroch budgetsaldo . En samhällsekonomisk analys byggd på etableradesamband mellan olika storheter i ekonomin görs däremot i de s. k.treårskalkylema i bil. Dessa baseras på ekonometriska modeller därutvecklingen av priser, löner, räntenivå, budgetsaldo m. fl. ekonomiskavariabler är konsistent. Föratt genomföra beräkningar av utgifts- och inkomstutvecklingen krävs antagandenom bl. a. vissa volymförändringar samt pris-, löne- och ränteutvecklingenunder långtidsbudgetperioden. Antagandenai långtidsbudgeten har fram t. o. m. /89 som utgångspunkt deantaganden som legat till grund för beräkningarna i treårskalkylema (se bil.1.2) och redovisas i två alternativ. efter 1989 har merschablonmässiga antaganden gjorts. Beräkningenför /87 baseras på långtidsbudgetens lågalternativ för år 1987och presenteras mer utförligt i den reviderade finansplanen. KPI (årsgenomsnitt) KPI (årsgenomsnitt) -1,0 -0,5 1.3 Beräkningsmetodik , Prop. 1.3 Beräkningarnaav utgifterna utgår frän anslagsbeloppen för budgetaret 1986/87enligt reviderade budgetförslag. Beräkningarna \ fasta priser utgårnormalt - i enlighet med långtidsbudgettekniken - från oförändrad pris- ochlönenivå jämfört med budgetproposition. Omräkningen till löpandepriser sker med hjälp av den antagna pris- och löneutvecklingen underperioden. De i appendix II och III redovisade tabellerna avserutgiftsutvecklingen i oförändrad pris- och lönenivå, dvs. de återspeglaroftast volymutvecklingen . Med löneutveckling i oförändrad pris-och lönenivå avses således enbart sysselsättningsutvecklingen och vad beträffarsjuk- och föräldraförsäkringen utvecklingen av antalet ersättningsdagar. Vadsom därmed inte framkommer är den reala inkomstförstärkning som löntagare ochmottagare av transfereringar knutna till löneutvecklingen erhåller underperioden som följd av att de reala timlönerna i lågalternativet antas öka medi genomsnitt 1,. Följandeprinciper har i huvudsak tillämpats vid bedömningen av hur utgifterna i fastapriser utvecklas , definierade som "fattade beslut". - De s. k. förvaltningsanslagenantas normalt få en oförändrad anslagsnivå. - Utvecklingen av s. k.transfereringsanslag - exempelvis folkpensionsanslaget, bidragen till driftenav gmnd- och gymnasieskolan, skatteutjämningsbidraget beräknas medantaganden om förändringar av de utgiftsstyrande faktorerna, bl. a. förändradevolymer (se vidare appendix III Ändamålsavsnitt). Utvecklingen av dessa anslagstyrs ofta av automatiskt verkande regelsystem. Effekterna av detta utvecklas iappendix I Automatiken i statsutgifterna. - Anslag som fömtsätter separatabeslut av statsmakterna då ambitionsnivån för ändamålet skall fastställas,fömtsatts ha en oförändrad anslagsnivå . - Vissa anslag styrs av attstatsmakterna lagt fast långsiktiga ramar för verksamheten. Som exempel kannämnas anslagsramarna för militärt försvar resp. civilförsvaret. För vissaanslag styrs volymutvecklingen av olika typer av avtal. Styrande föranslagsberäkningen är bl. a. avtalsperiodens längd och de faktorer som reglerarvolymen av den verksamhet som avtalet gäller. I de fall klara uttalanden omtidsbegränsningar av ramar, program, avtal m.m. föreligger, har ilångtidsbudgetberäkningama antagits att utgifterna bortfaller när programmeteller motsvarande upphör. I övriga fall har i regel schablonmässigt antagitsatt utgifterna för de olika ändamålen kvarstår på oförändrad eller sänkt nivåunder hela långtidsbudgetperioden. - Beräkningen av utgifterna förarbetsmarknads- och näringspolitik har gjorts med utgångspunkt från att inganya utgiftsåtaganden görs . faller medelför tillfälliga insatser bort . Kostnaderna förarbetsmarknadspolitiken i fasta priser harberäknats med utgångspunkt i den nivå som föreslogs för de arbets- c Utgiftsutvecklingen ilöpande priser har beräknats med utgångspunkt i Prop. 1985/86: 150utvecklingen i fasta priser och med de antaganden om förändring av priser. 1.3 löner, m.m. som redovisas i avsnitt 1.2.1 beräkningarnaav förvaltningsanslagen har schablonmässigt antagits att huvudförslaget tillämpasunder långtidsbudgetperioden. Utgiftsutvecklingeni löpande priser beräknas också med ett par alternativa antagandestrukturer. Ikapitel 3 om statsutgifternas utveckling görs bl. a. en beräkning av hurutgifterna skulle utvecklas om de följde BNP-för-ändringen . "Fattade beslut" definieras i långtidsbudgeten normalt som av riksdageller regering fattade beslut fram till och med kompletteringspropositionen.För vissa ändamål har hämtöver historiskt sett regelmässigt ytterligareutgiftsåtaganden gjorts. Det kan gälla utgiftsslag som arbetsmarknadspolitiskainsatser, men även för andra ändamål uppkommer erfarenhetsmässigt ytterligareutgifter utöver definitionen för fattade beslut. För att därför få en bild avhur statsbudgetens saldo skulle utvecklas har i kapitel 4 om budgetsaldot somytterligare ett alternativ en schablonmässig beräkning återgivits som bygger påatt de erfarenhetsmäs-siga memtgifterna utöver nivån "fattadebeslut", uppkommer . Ikapitlet om statsutgifterna redovisas den historiska utgiftsutvecklingen1980/81-1984/85 i fasta priser. Omräkningen till fasta priser har skett med olikaindex för de skilda utgiftsslagen. Beräkningarnaav inkomsterna i långtidsbudgeten gmndar sig på antaganden om bl. a.lönesummans och prisemas utveckling. Inkomstskatter, socialavgifter ochmervärdeskatt styrs bl. a. av utvecklingen av dessa variabler. Vidare harbeslutade och föreslagna förändringar av skatteregler beaktats. Vad gällerpunktskatter innebär långtidsbudgetmetoden att skattesatserna antas ligga kvarpå oförändrad nominell nivå, dvs. någon justering av skattesatserna med hänsyntill prisutvecklingen har inte lagts in. Statsinkomsternasutveckling påverkas i hög grad av den ekonomiska tillväxten.Sysselsättningsnivån och löneutvecklingen påverkar främst inkomsterna fråninkomstskatt och lagstadgade socialavgifter, medan privat konsumtion främstpåverkar inkomsterna av mervärdeskatt och punktskatter. Utvecklingen under1970-talet och bekräftar dessa samband. Under1970-talets första hälft ökade statsinkomsterna i fasta priser med per årtill följd av dels att skattesatser höjdes, dels att produktion och efterfråganökade. Under resten av decenniet stagnerade inkomsterna realt sett, eftersomden då avtagande ekonomiska tillväxten innebar att statsinkomsterna realt settinte nämnvärt kunde öka vid oförändrat skattetryck. Från börian av 1980-talethar statsinkomsterna återigen ökat och har t. o. m. /85 årligenstigit med i genomsnitt i fasta priser. Inkomsternafrån fysiska personers skatt, juridiska personers skatt, Prop. 1985/86: 150lagstadgade socialavgifter samt skatt på varor och tjänster svarar fördrygt Bil. 1.3 av de totala statsinkomsterna. Framställningen i detföljande koncentreras därför till dessa inkomstslag. 2.2 Resultatet av beräkningarna Denberäknade utvecklingen av statsbudgetens inkomster med de antaganden som finnsi långtidsbudgetens lågalternativ framgår av tabell 2. Miljarderkr., löpande priser, lågalternativet 12,6' -2,1 9,9' -2,0 -1,0 Andel av BNP, % Exklusiveengångseffekten /85 av den samordnade skatteuppbörden. Inkomstskatternautgörs av fysiska personers och juridiska personers inkomstskatter. Merparten,eller av dessa inkomster härrör från fysiska personers inkomstskatt.Utvecklingen av skatteinkomsterna beror på faktorer som skattesatser,avdragsmöjligheter och antaganden om skatteunderlag. Enavgörande faktor för utvecklingen av fysiska personers inkomstskatter fr.o.m.1987 är den skattereform som föreslagits av regeringen. I propositionen(1985/86:130) har förslag lagts fram om den statliga inkomstskatten för åren1987 och 1988. Förslagen innebär en höjning av det kommunala gmndavdraget till9000 kr. för och till . fr. o. m. . Det skattefriabottenskiktet i statsskatteskalan omvandlas till ett statligt gmndavdrag påsamma belopp.