prop · G9039 · 1985-12-31 00:00:00 — 6§ Om en samling av krigsmän gemensamt hotar att med våld sätta sig upp motförman, skall dömas för myteri tiU böter eller fängelse i högst fyra år.Anstiftare och anförare skall dock dömas till fängelse i högst . Hardeltagarna i ett myteri gemensamt brukat våld mot person eUer egendom, skall deltagamadömas till fängelse i högst . Anstiftare och anförare skall dock dömas tUlfängelse i högst eUer på livsUd. Ombrottet annars är all anse som grovt, skall dömas lill fängelse i högst tio åreller på Uvstid. Vid bedömande om brottet är grovt skall särskilt beaktas omgärningen har begåtts under strid eller då brott mot krigslydnaden annarsmedför särskild fara. Tilldenna paragraf har, efter en språklig modernisering, flyttats den nuvarandebestämmelsen om myteri i 21 kap. 3 § . Iparagrafens tredje stycke har begränsningen i lagtexten tiU tid då riket är ikrig tagits bort. Av innehållet i övrigt framgår dock alt bestämmelsen ipraktiken bara kommer till användning under krigsförhållanden. 17§ För förberedelse eUer stämpling till eller underlåtenhet att avslöja myteri dömesUU ansvar enligt vad som sägs i 23 kap. Detsamma skaU gäUa försök eller förberedelseUU grovt dobbleri. Idenna paragraf har tillagts alt förberedelse eller stämpling till ellerunderlåtenhet att avslöja myteri är straffbart. Bestämmelsen har en motsvarigheti 21 kap. 19 § i dess nuvarande lydelse. 2§ Arbetstagare som mottager, låter ål sig utlova eller begär muta eUer annan otUlbörlig belöning för sin tjänsteutövning, dömes för mutbrott böter eller fängelse i högst . Detsamma skall gälla, om arbetstagaren 126 begått gärningen innan han erhöU anställningen eUerefter det han slutat densamma.Är brottet grovt, dömes till fängelse i högst . Vad i första stycket sägsom arbetstagare äger motsvarande UUämpning Prop. 1985/86: 9 på 1. ledamot av styrelse, verk, nämnd, kommitté eller annan sådan myndighetsom hör till staten eller tiU kommun, landstingskommun, kommunalförbund,kyrklig samfäUighet, aUmän försäkringskassa eller till någon sådan arbetsgivaresom avses i 1 kap. 1 § 3 lagen (1976:600) om offentlig anställning, 2. den som utövar uppdrag som är reglerat i författning, 3. den som är krigsman enligl lagen (1985:00) om disciplinförseelser avkrigsmän eller annan som fullgör lagstadgad tjänsteplikt, 4. den som utan att inneha anställning eller uppdrag som har sagtsutövar myndighet och 5. den som i annat fall än som avses i 1-4 på grund av förtroendeställ-ningsåsom syssloman eller eljest fått att för annan sköta rättslig eller ekonomiskangelägenhet eller öva tiUsyn å skötseln av sådan angelägenhet. Iparagrafen har endast gjorts den ändringen att i ordet krigsman i punkt 3.kompletterats med en hänvisning till lagen om disciplinförseelser av krigsmän.Eftersom punkten i fråga avser personal som inte är arbetstagare gällerhänvisningen 2 § i den nämnda lagen. 1 §Detta kapitel träder i tillämpning när riket kommer i krig. Omriket är i krigsfara eller om det råder sådana utomordentliga förhållanden somär föranledda av krig eller av krigsfara som riket har befunnit sig i, fårregeringen föreskriva att kapitlet skall tillämpas. Idenna paragraf anges när strafibestämmelserna i kapitlet är tillämpliga.Paragrafen har delvis en motsvarighet i nuvarande 22 kap. 16 § . Iförsta stycket sägs att bestämmelserna i kapitlet skall tiUämpas när riket är ikrig. Begreppet krig definieras inte i lagtexten, men vad som avses därmedberörs bl. a. i förarbetena till militärlagstiftning (prop. Se vidare prop. 1973:90 s.447 och SOU 1972:15, bilaga 4, samt SOU 1984:56s.48 f Om landet skulle bli helt eller delvis ockuperat, föreligger krig.Kapitlet är alltså tillämpligt i en sådan situation. Iandra stycket föreskrivs att regeringen får förordna om att bestämmelserna skaUUllämpas om riket är i krigsfara m. m. 2 §När det inte längre föreligger sådana förhållanden som avses i I §, skall regeringen föreskriva att tillämpningen av kapitlet skall upphöra. Enligtparagrafen skall regeringen förordna orri att tillämpningen av dessabestämmelser skall upphöra när sådant förhållande som sägs i 1 § inte längreföreligger. 3§Vid tillämpningen av detta kapitel avses med krigsmän alla som ärtjänstgöringsskyldiga vid försvarsmakten. 1.polismän som utan att vara tjänstgöringsskyldiga vid försvarsmakten är skyldiga att delta i rikets försvar, 127 1985/86:9 2.skyddsvakter som förordnats med stöd av 10 § lagen (1940:358) med vissabestämmelser tiU skydd för försvaret m. m., 3. aUa som annars vistas vid avdelningar avförsvarsmakten, när avdelningarna är i fält eller verkar under Uknandeförhållanden, 4. medlemmar av den organiserade motståndsrörelsen. Straffbestämmelsernai detta kapitel är tiUämpliga på krigsmän. Av förevarande paragraf framgårvilka som är krigsmän. Dekategorier av personal som anges i paragrafen är i stort sett desamma som ansessom krigsmän enUgt nuvarande 21 kap. 20 § och 22 kap. 14 § första och andrastyckena och med stöd därav utfärdade bestämmelser. TUluppräkningen har dock fogats medlemmar av den organiserade motståndsrörelsen.Beträffande denna kategori hänvisas till specialmotiveringen UU 3 § lagen omdisciplinförseelser av krigsmän. 4§ Föreskrifleraa i detta kapitel om krigsmän skall också tiUämpas på 1. krigsfångar, 2. krigsdeltagare som har intemerats vid krig under vilket riket är neutralt, 3. utlänningar som vistas bland krigsfångar eller internerade krigsdeltagareför att utöva sjukvård eller andlig vård. Paragrafenmotsvarar utan någon ändring i sak nuvarande 22 kap. 14 § tredje stycketbrottsbalken. 5§Vägrar eller underlåter en krigsman att lyda en förmans order eller dröjer han oUllbörligenmed att fullgöra ordern, skall dömas för lydnadsbrott tiU böter eller fängelsei högst . Till ansvar skall dock inte dömas, om det är uppenbart attordern inte angår tjänsten. Paragrafenmotsvarar nuvarande 21 kap. 1 § . Av1 § i detta kapitel framgår att paragrafen är tillämplig endast i krig och,efter regeringens förordnande, under krigsfara m. m. När paragrafen inte ärtillämplig kan brott mot lydnaden beivras som disciplinförseelse enligt 7 §lagen om disciplinförseelser av krigsmän. För värnpliktiga finns under fredstiddessutom, som framgår av det föregående, särskilda straffbestämmelser somomfattar kvalificerade fall av vägran eller underlåtenhet att lyda order i 39 §värnpliktslagen. Brottmot lydnadsplikten under krigsförhållanden är, som MAK anför, alltid avallvarlig natur. Dock bör man även under sådana förhållanden kunna se mindreallvarligt på lydnadsbrott som inte har direkt anknytning tUlstridsverksamheten, bevakningstjänsten eller liknande. För lydnadsbrott bördärför finnas också böter i straffskalan. Uttrycketbefallning har i överensstämmelse med MAK: s förslag bytts ut mot order. Någonsaklig ändring är dock inte avsedd. 6§Är ett brott som avses i 5 § att anse som grovt, skall dömas för grovt lydnadsbrott liU fängelsei högst eller på livslid. brottet är grovt skallsärskilt beaktas, om gärningen har begåtts under strid elleri övrigt medfört särskild fara för krigslydnaden. Idenna paragraf upptas straffbestämmelsen för grovt lydnadsbrott. Be- Prop.1985/86:9 stämmeisen är till sitt innehåll något förändrad jämfört mednuvarande 21 kap. 2 § . De särskilda rekvisiten för bedömning av ombrottet är att anse som grovt har delvis tagits bort med härisyn till attstraffbestämmelsen endast kan tiUämpas under krigsförhåUanden. Någon sakligändring vid bedömningen av vad som skall anses vara grovt brott är dock inteavsedd. Förbrott av värnpliktiga under fredsUd gäller 39 § vämpliktslagen. 7§Avviker eller uteblir en krigsman oiovligen från tjänstgöringen, skall dömasför rymning till böter eller fängelse i högst . Ärbrottet att anse som grovt, skall dömas till fängelse i högst eller på HvsUd.Vid bedömande om brottet är grovt skall särskilt beaktas, om gärningsmannenavvikit under eller i anslutning till strid eUer gått över till fienden eUer iövrigt överlämnat sig frivilligt denne. Dennaparagraf innehåller straffbestämmelsen för olovlig utevaro. Den motsvararnuvarande 21 kap. 11 och 12 §§ samt delvis 22 kap. 3 § . Enligtförsta stycket döms en krigsman som oiovligen avviker eller uteblir fråntjänstgöringsstället för rymning böter eller fängelse i högst . Iandra stycket föreskrivs att om brottet är att anse som grovt skall dömas tiUfängelse i högst eller på Uvstid. Tvåsärskilda omständigheter bör beaktas vid bedömningen om brottet skall ansesgrovt. Det ena fallet är om gärningsmannen avvikit under eller i anslutning tiUstrid. Det andra fallet är om gärningsmannen har gått över UU fienden ellerannars frivilligt överlämnat sig denne. Det senare motsvaras delvis av nugällande straffbestämmelse i 22 kap. 3 § om överlöpande tiUfienden. Förhithörande gärningar som begås av värnpliktiga under fredstid föreskrivsstraffansvar i 39 § värnpliktslagen. 8§ Förgriper sig en krigsman med våld eller hot om våld mot en förman i dennestjänsteutövning eller för att tvinga honom till eller hindra honom från attutföra en tjänsteåtgärd eUer annars med anledning av hans tjänst, skall dömasför våld eller hot mot förman till böter eller fängelse i högst två Medförmän likställs vaktposter och andra krigsmän som tjänstgör för bevakningeller upprätthållande av ordning. Ärbrottet att anse som grovt, skall dömas tUl fängelse i högst . Vidbedömande om brottet är grovt skall särskilt beaktas, om gärningen har begåttsunder strid eller då brott mot krigslydnaden annars medför särskild fara. Idenna paragraf finns straffbestämmelsen om våld eller hot mot förman.Bestämmelsen motsvarar i huvudsak nuvarande straffbestämmelsen i 21 kap. 7 §andra stycket . Bestämmelseni nuvarande 21 kap. 7§ om våld eller hot mot krigsman föreslås avskaffad ifredstid. De allmänna bestämmelserna i 9 1985/86. Prop.1985/86:9 om misshandel, olaga hot, olaga tvång och våld eller hot mottjänsteman blir i stället Ullämpliga. Paragrafen,som enligt 1 § i detta kapitel är tillämplig endast i krig eller vid krigsfara m.m. efter regeringsförordnande, reglerar det allvarliga fallet av våld eller hotsom riktar sig mot en militär chef 9 §Avsänder en krigsman obehörigen ett meddelande till eller träder han annars i förbindelse med någon som tillhör fiendens krigsmakt eller vistas på fiendens område, skaU dömas för samröre med fienden till böter eUer fängelse i högst . Paragrafeninnehåller straffbestämmelsen om samröre med fienden. Den motsvarar ulan någrasakliga ändringar nuvarande 22 kap. 4 § . MAKföreslår att regler om förbud mot samröre med fienden tas in iregeringsföreskrifter. Av skäl som har redovisats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.3.3) anser jag dock att förbudet också i fortsättningen måsteregleras i lag. 10 §Råder en krigsman under strid eUer då brott mot krigslydnaden annars medför särskild fara andra krigsmän att ge sig åt fienden eUer företar han på annat sätt i andra krigsmäns närvaro obehörigen något som är ägnat att framkaUa trolöshet eller modlöshet, skall dömas för undergrävande av stridsviljan tUl fängelse i högst Uo år eUer på livstid. Tilldenna paragraf har flyttats den nuvarande straffljeslämmelsen i 22 kap. 5§brottsbalken om undergrävande av stridsviljan. Den huvudsakliga ändring somföreslås är en förenkling av straffskalan. 11 §Underlåter en krigsman att, i vad på honom ankommer,sätta en försvarsanläggning i stridsberedskap, göra en avdelning stridsberedd, an skaffa egendom eller på annat sätt förbereda en krigshandling, skall dömas iöT försummande av krigsförberedelse till fängelse i högst eller på livstid. Tilldenna paragraf har flyttats den nuvarande straffbestämmelsen i 22 kap. 8 §brottsbalken om försummande av krigsförberedelse. En del ändringar föreslåsdock. För det första föreslås alt oaktsamhetsrekvisitet las bort och attbrottet alltså blir ett rent uppsåtsbrott. Oaktsamma fall kan i stället fallain under den föreslagna straffbestämmelsen om tjänstebrott i 14 §. För detandra har de förenklingarna gjorts alt uppdelningen i ett normalbrott och ettgrovt brott slopas och att en enhetlig straffskala utan minsta tid förfängelsestraff införs. 12 §Om en krigsman under tjänstgöring som chef för en avdelning av försvarsmakten obehörigen till fienden överlämnar en stridsställning, krigsmateriel eller annat som har avsevärd betydelse för krigföringen eller ger sig och sin avdelning åt fienden, skall dömas för obehörig kapitulation fängelse i högst eller på Hvstid. Tilldenna paragraf har överflyttats nuvarande straffbestämmelsen i 22 130 kap. 9 § om dagtingan. Brottsrabriceringenhar i enlighet med MAK: s förslag ändrats lillobehörig kapitulation. Brottsbeskrivningen har Prop. 1985/86:9 förenklatsutan alt några sakliga ändringar är avsedda. 13 §Underlåter en krigsman under eller i anslutning till strid att tiU det yttersta uppfylla sin plikt att främja krigföringen, skall dömas för stridsför sumlighet till fängelse i högst eller på livstid. Tilldenna paragraf har flyttals den nuvarande straffbestämmelsen i 22 kap. 10 §brottsbalken om stridsförsumlighet. Vissa sakliga ändringar föreslås. Brottetföreslås sålunda bli ett rent uppsåtsbrott. Oaktsamhetsfallen kan i ställetfalla in under den föreslagna straffbestämmelsen om tjänstebrott i 14 §.Vidare har straffbestämmelsen utformats så att uppdelningen i ett normalbrotloch ett grovt brott slopas och att en enheUig straffskala utan minsta tid förfängelsestraff införs. 14 §Åsidosätter en krigsman uppsåUigen eller av grov oaktsamhet vad som åligger honom och är felet av allvarlig natur, skall dömas för tjänste brott tiU fängelse i högst . Tillansvar enligt första stycket skaU inte dömas, om straff för gärningen ärföreskrivet i någon annan bestämmelse i detta kapitel. Dennaparagraf innehåller straffbestämmelsen om tjänstebrottet. Den motsvarar delvisnuvarande bestämmelsen om straff för tjänstefel i 21 kap. 18 § . Straffskalanhar höjts lill högst fängelse. Motsvarande brott av värnpliktiga i fredkan bedömas som vämpliktsbrott. 15 §För försök, förberedelse eller stämpling eller underlåtenhet att avslöja rymning samt för försök, förberedelse eUer stämpling till våld eUer hot mot förman skall dömas till ansvar enligt 23 kap. Förmedverkan till tjänstebrott får dömas endast den som därigenom åsidosatttjänsteplikt. Paragrafenmotsvarar 21 kap. 19 § . Den har anpassats till den nu föreslagnalagstiftningen i övrigt. 16§Vid tillämpning av 7, 9, 10 och 12§§ skall med fienden likställas främmandemakt som riket inte är i krig med, om det finns risk att riket skall komma ikrig med den makten. Enmotsvarande bestämmelse finns f n. i 22 kap. 17 § . Rubriken tiU kapitlet har ändrats "Om landsförräderi m. 1§ Den som, då riket är i krig, 1. hindrar, missleder eUer förråder dem som är verksamma för riketsförsvar eller förleder dem till myteri, trolöshet eUer modlöshet, 2. förråder, förstör eller skadar egendom som är av betydelse för totalförsvaret, 3. åt fienden anskaffar krigsfolk, egendom eUer tjänster, eller 131 1985/86:9 4.begår annan liknande förrädisk gärning, skall,om gärningen är ägnad att medföra avsevärt men för totalförsvaret ellerinnefattar avsevärt bistånd åt fienden, dömas för landsförräderi till fängelsepå , lägst fyra och högst Uo år, eller på livsUd. Idenna paragraf upptas endast straffbestämmelsen för landsförräderi. Brottetlandssvek har flyttals till 2§. Bestämmelsen i nuvarande andra stycket sistameningen har flyttats till 4§. Punkten 3 som gäller osann framställning harutgått. I övrigt har endast språkliga och redaktionella ändringar företagits.Begreppet totalförsvaret har införts i lagtexten utan att någon saklig ändringär avsedd. I fråga om innebörden av detta begrepp kan hänvisas till motiven UUändringen av straffbestämmelsen om spioneri (prop. 1979/80:176, JuU 1981/82:8). 2§ Begår någon en gärning som avses i 1 § som endast i mindre mån ägnad attmedföra men för totalförsvaret eller innefattar den ringare bistånd åt fiendenän som där sägs, skall dömas för landssvek till fängelse i högst . Somen särskild straffbestämmelse har i denna paragraf upptagits nuvarande regel i1 § andra stycket om landssvek. 3§Den som av oaktsamhet begår en gärning som avses i 1 eller 2 § skall dömas för landsskadligvårdslöshet till fängelse i högst . TUldenna paragraf har flyttats den nuvarande straffbestämmelsen i 2 § om landsskadligvårdslöshet. 4§ Innefattar en gärning som avses i 1 3 §§ anskaffande av egendom eUertjänster åt fienden inom ett område som är besatt av denne och kan gärningenmed hänsyn lill befolkningens behov, gärningsmannens försörjning eller andra särskUdaförhållanden ej anses oliUbörlig, skaU ej dömas tiU ansvar. TUldenna paragraf har flyttals den nuvarande regeln i 1 § andra stycket sistameningen, enligt vilken det i vissa fall inte skaU dömas UU ansvar enligl 1-3 §§. S§Om någon, då riket är i krig, bland allmänheten sprider eller UU främmandemakt framför eller låter framkomma falska rykten eller andra osanna påståendensom är ägnade att framkalla fara för rikets säkerhet, skall dömas förryktesspridning till fara för rikets säkerhet till böter eller fängelse . Detsammaskall gälla om någon då riket är i krig bland krigsmän sprider falska rykteneller andra osanna påståenden, som är ägnade att framkaUa trolöshet ellermodlöshet. Tilldenna paragraf har flyttats den nuvarande straffbestämmelsen i 2 a § om ryktesspridning UU faraför rikets säkerhet. Som ett nytt andra stycke hartillagts nuvarande straffbestämmelse i 6 § om försvarsskadlig ryktes- ,,~ spridning. Den är utvidgad så till vida att var och en och alltså intebara krigsmänkan begå brottet. I övrigt är ingen saklig ändring åsyftad. 6§ Den som gör sig skyldigtill en svår överträdelse av något sådant avtal Prop. 1985/86:9 medfrämmande makt eller någon sådan allmänt erkänd grundsats, som rör den internationeUahumanitära rätten i väpnade konflikter skall dömas för folkrättsbrott tillfängelse i högst . Sådana svåra överträdelser är bland andra 1. attanvända stridsmedel som är förbjudna enligt folkrätten, 2. att missbruka kännetecknet röda korset. kännetecken,civilförsvarets internationella kännetecken, parlamentära flaggor eller andra internaUonelllerkända kännetecken eller alt med hjälp av förrädiskt förfarande av något annatslag döda eller skada en motståndare, 3. att anfalla civilpersoner eller den som är försatt ur stridbart skick, 4. att inleda ett urskillningslöst anfaU med vetskap om att anfaUet kommeratt förorsaka synneriigen svåra föriuster eller skador pä civilpersoner ellercivil egendom, 5. att inleda anfaU mot anläggningar eller installaUoner som åtnjutersärskilt folkrättsligt skydd, 6. att tillfoga av folkrätten särskilt skyddade personer allvariigtlidande, att tvinga krigsfångar eller civilpersoner att tjänstgöra hos derasmotparts väpnade styrkor eller att i strid mot folkrätten beröva civilpersonerfriheten, 7. att, i andra fall än som anges i 1-6, godtyckligt och i storomfattning förstöra eUer tillägna sig egendom som åtnjuter ett särskiltfolkrättsligt skydd. Ärbrottet grovt, skall dömas fängelse i högst eUer på livstid. Vidbedömande om brottet är grovt skall särskilt beaktas, om det har förövats genomett stort antal skilda handlingar eller om många människor dödats eller skadatseller omfattande egendomsförlust uppkommit på grund av brottet. Omett folkrättsbrott har begåtts av den som är krigsman, skall också hans förmandömas i den mån denne haft möjlighet att förutse brottet men inte gjort vad somankommit på honom för att förhindra detta. Idenna paragraf upptas förslaget till ny utformning av folkrättsbrottet. Häromkan hänvisas tiU den aUmänna moUveringen (avsnitt 2.3.3). Allmänfolkrätt har traditionellt tiUåtit repressalier som svar på en annan statsfolkrättsbrott. Motåtgärder, som alltså i normala fall skulle stå i strid motfolkrättens regler, blir rättsenUga repressalier när de utgör en balanseradreaktion på en annan stats folkrättsvidriga beteende. har isitt avlämnade betänkande SOU 1984:56 Folkrätten i krig uttalat (s.211) att åtgärder som är att beteckna som svåra överträdelser ("grave breaches")dock inle kan rättfärdigas som repressalier. Jag instämmer ifolkrättskommitténs bedömning och anser följakUigen att en gärning som enligtförevarande paragraf är att anse som folkrättsbrott inte kan anses rättsenligpå den granden att den har utförts som en reaktion på ett folkrättsbrott frånden andra parten. Omen svensk krigsman skuUe göra sig skyldig til! en överträdelse av folkrättenutan att del är fråga om en så allvarlig överträdelse som avses i dennaparagraf bör detta efter omständighetema kunna beivras i disciplinär vägenligt lagen om disciplinförseelser av krigsmän eller som tjänsie-brott enligt21 kap. 14§. Andrastycket i paragrafen tar självfaUet sikte både på utländska och på svenska krigsmän. Prop.1985/86:9 7§ För försök, förberedelse eller stämpling tiU landsförräderi eUerlandssvek skaU dömas ansvar enligt 23 kap. Som stämpling skall även ansesatt träda i förbindelse med fienden för att förbereda, möjliggöra eUerunderlätta all brott som sagts förövas. För förberedelse eller slämpHngunder tid, då riket hotas av krig, ockupation eller andra fientligheter, skalldömas ansvar trots att fientUgheter inte utbratit. Densom underlåter ätt avslöja landsförräderi eUer landssvek skall dömas tillansvar enligt 23 kap. TiU sådant ansvar skall dömas även om han inte insett menbort inse att brottet höll på att ske. Härupptas en bestämmelse om straff för försök m. m. i vissa faU. Bestämmelsenmotsvarar i huvudsak nuvarande 22 kap. 12 §. I första stycket har den ändringengjorts att brottet överlöpande tiU fienden tagits bort från uppräkningen. 8§ Har under krig brott förövats av någon som därvid inte saknat anledning antaatt gärningen enligl krigsbruk var liUåten, får dömas liU lindrigare straffanvad som är stadgat för gärningen. Är omständigheterna synnerligen mildrande,skall inte dömas tiU ansvar. Idenna paragraf upptas den nuvarande strafflindringsbestämmelsen i 22 kap. 13 §.Genom den föreslagna utformningen av folkrättsbrottet får denna bestämmelseavsevärt mindre tillämpningsområde än förat. Den bör dock finnas kvar eftersomden lar sikte även på andra brott än folkrättsbrott och kan tänkasvara tillämplig också på det föreslagna folkrättsbrottet. 9§Om en gärning som avses i 21 kap. eller detta kapitel förövas mot en stat somär förbunden med riket, mot en sådan stats försvarsmakt eller mot någon somtillhör denna, skaU vad som föreskrivs om sådana gärningar mot riket, desskrigsmakt eller krigsmän tillämpas. Idenna paragraf finns den nuvarande bestämmelsen i 22 kap. 15 § om vad som skaUgälla i fråga om gärning som förövas mot en förbunden stals försvarsmakt osv. 10§ Om riket är i krigsfara eller om det råder sådana utomordentliga förhållandensom är föranledda av krig eller av krigsfara som riket har befunnit sig i, fårregeringen föreskriva att vad som sägs i 19 kap. och detta kapitel för denhändelse alt riket är i krig även skall UUämpas. Föreskriften skall avregeringen upphävas, när sådana förhållanden inte längre föreligger. Omriket skulle komma att vara helt eller delvis ockuperat av främmande makt utanatt militärt motstånd förekommer, skall vad som i de i första stycket nämndakapitlen samt i 21 kap. sägs om rikets försvar tillämpas påmotståndsverksamheten och vad som sägs om fienden tUlämpas på ocku-paUonsmakten. Straffbestämmelsernai detta kapitel är med undanlag för folkrätlsbrottet endast Ullämpliga då riketär i krig. Enligt denna paragraf kan regeringen vid krigsfara och därmed jämstäUdaförhållanden förordna att bestämmel-134 sernai 19 kap. och 22 kap. skall tUlämpas även . En Prop.1985/86:9 motsvarande regel finns också i 21 kap. 1 § andra stycket. Enviss justering av nuvarande 22 kap. 16 § andra stycket bör ocksågöras. Den ändrade lydelsen återfinns i andra stycket tiU förevarandeparagraf. 11§ Med fiende likställs i detta kapitel främmande makt som riket inte är i krigmed, om det finns risk att riket skall komma i krig med den makten. Idenna paragraf har med viss språklig modernisering upptagits nuvarandebestämmelse i 22 kap. 17 §.