prop · G90398 · 1985-12-31 00:00:00 — Bilden harvisserligen förändrats efler tillkomsten av MBL, såtillvida somdet numera i lagen (1979:1118) om jämställdhet mellan kvinnor och män iarbetslivet finns ell slags punklingripande genom lagstiftning motdiskriminering av arbetssökande vid anställningstillfällel, JämsläUdhelslagenlorde i sig visa all lagstiftning som ställer krav på objektivitet vidanställningstillfällel är tekniskt genomförbar, även om objeklivitetskravelinte görs generelll ulan tar sikte enbart på en viss form av diskriminering.All svårigheterna är slora utgör inte desto mindre jämslälidhetsiagen ett gottbelägg för. Del kan inte heller med säkerhet sägas all den lösning som där harvalls utan vidare kan överföras till föreningsrällsområdel, eller atl man medsamma slags tekniska lösning skulle uppnå de eftersträvade resultaten. Jämställdhetsreformen kan alltså ses som ettpunklingripande, Reglema i jämställdhelslagen har för sin effektivitet ansettsfordra bevisregler som innebär alt ell orsakssamband presumeras mellanmissgynnande och könstillhörighet, DU har bl, a, mol bakgrund härav föreslagiten bevispresum-tion i en lag mot etnisk diskriminering i arbetslivet. Detförslagel har mötts med stark kritik under remissbehandlingen, I fråga om DU: s lagförslag i hög grad byggt påjämställdhelslagen som modell - har alltså åtskillig kritik framförts. Även delvid hearingarna framlagda utkastet till en mer generalklausulsbelonadlagstiftning har mötts med kritiska påpekanden från några myndighelsförelrädareoch vissa av arbetsmarknadens organisationer, - Del kan konstaleras att ävendelta senare lagstiflningsalternativ skulle fordra omfattande överarbetning ochen ytteriigare remissbehandling innan det skulle kunna föreläggas ,Detla alternativ måste därför redan på grund härav nu anstå, 1 sammanhanget böräven nämnas all ratificeringen av mol rasdiskriminering intekan ges innebörden av etl absolut krav på införande av en förbudslagsliflningav DU: s typ eller genom straffrättsliga regler, jfr i denna fråga 1970 årslagstiftningsärende, föredragande statsrådels uttalande i prop, 1971:125 s, 26saml AD:s, och remissyttranden i förevarandelagstiftningsärende. Sedan DU lagt fram sill belänkande har också frånandra håll väckis förslag om liknande skyddsregler för andra utsatta gmpper,jfr bl, a, betänkandet (SOU 1984:63) Homosexuella och samhället. Här görs den bedömningen all de nu berördalagsliflningsförslagen också måsle bedömas i ell mera generellt perspektiv avdel slag som antyds i arbelsrällskommilléns citerade uttalande. De bör sesockså mot bakgrund av en tänkt ordning med ett generellt diskrimineringsförbudbeträffande arbetssökande eller med andra ord ett krav på saklig grund vidanslällningsbeslul på den privata delen av arbetsmarknaden och konsekvensernaav en sädan princip. Genom förvaltningsrätten kan ålgärder vidtas föratl möta mera generel la problem på arbetsmarknaden som slalsmaklerna önskar ingripa mot. Både i jämställdhelslagen och i främjandelagen finns regler enligt vilka en myndighei ges i uppgift all mera aktivt sköta en lillsyn på etl område, 221 Myndighetensverksamhet garanteras genom vissa regler om uppgiftsplikt Prop. 1985/86:98 förarbetsgivare. Där regleras också en skyldighel för arbetsgivaren all vidlavissa av myndigheien angivna åtgärder i enlighel med lagstiftningens syfle.Vidare förekommer viiessanktioner i sammanhanget, I främjandelagen finns ävenstraff och sanktionen arbetsförmedlingslvång. Det bör här dock även nämnas allJämO: s uppgift att bevaka att aktiva åtgärder vidtas för jämställdhet från enarbetsgivares sida är begränsad till de fall där inte frågan reglerats genomkollektivavtal som slutits eller godkänts av en centralarbetstagarorganisation. Kollektivt inriktade åtgärder av denna typ ärvikliga inslag i arbetsmarknadspolitiken särskilt i perioder av högarbetslöshet. Utrymme finns för en god samverkan mellan myndigheien ocharbetsmarknadens parter i regelsystem av denna typ. Mera sällan tillgripsIvångsreglerna i myndighetens arbete, DU har föreslagit atl ganska detaljerade regler omaktiva åtgärder för atl stödja s, k, posiliv särbehandling skall ingå i en lagmol etnisk diskriminering i arbetslivet. Enligt DU skulle dessa regler verkapå frivillighelens grund och i samverkan mellan arbetsgivaren och arbetslagarnaeller deras organisationer, DU föreslog dock inte någon särskild funktion förden övervakande myndigheten i detla sammanhang, Förslagel har fått ettsplittrat mottagande i denna del. Del är knappasl kontroversiellt att hävda all meragenereUt inriktade aktiva åtgärder för all molverka etnisk diskriminering iarbetslivet kan vara mycket betydelsefulla. Del gäller sådanl som ålgärder föralt motverka olika typer av s, k, indirekt diskriminering (uppställande avvissa villkor som utesluter vissa kategorier sökande etc) och för altunderstödja sådana olika former av positiv särbehandling som inte kan sägas ståi slrid mot principen om alt undvika diskriminering. Arbete för alt finnariktlinjer som underlättar meritvärderingen av t, ex, utbildningar i andraländer och av flerspråkighel är andra exempel. Med främjandelagen ochjämställdhelslagen som förebilder kan aktiva insatser i sådana frågor medfördel initieras av ett särskill samhällsorgan. Ett sådanl organs arbete skullepå ett smidigt sätt kunna förenas med parternas eget gemensamma arbete påområdet, DU: s betänkanden innehåller vidare värdefullagenomgångar av gällande rätt. Här belyses den ganska komplicerade beslämmelseni 16 kap, 9 § BrB och det slora antalet stadganden på skilda rättsområden somtillsammans med viktiga principer utvecklade i praxis bildar ett inteoväsentligt, om än ej heltäckande rättsligt skydd mol etnisk diskriminering ivårt samhälle, Del finns anledning all här ta fasta på de intryck som dennaredovisning ger. Med en så pass svår och speciell reglering fordras godöverblick och goda kunskaper för all de möjligheter lill rättsligt skydd motetnisk diskriminering som finns skall kunna las tillvara, DU har vidare gjort en undersökning avrättsväsendets behandling av anmälningar om olaga diskriminering enligt 16 kap,9 § BrB, Undersökningens resultat är mycket negativt lill polisens ochåklagarmyndigheternas handläggning av dessa ärenden, DU:s bedömning har möttmyckel stark kritik av berörda remissinstanser, DUhar av sin undersökning bl, a, dragit slutsatsen att bör tilldelas 222 enlUlsynsroU på områdel. Även i sUt slutbetänkande har DU föreslagit Prop.1985/86:98 olika uppgifter för för att genom kontroll och aktiva åtgärderpåverka rällslillämpningen pä områdel. Remissvaren företer på denna punkt enganska splittrad men övervägande negaliv bild. Tanken på en tillsynsroU för SIVhar bestämt avvisats bl, a, av JK, Utfallet av remissbehandlingen av DU:s arbete i detvå sist nämnda avseendena bör dock kompletteras med del i grunden positivamottagandet DU: s förslag har fått såviti gäller aktiva åtgärder och JämO somövervakande myndighet. Flera remissinstanser är dock tveksamma inför förslagelall göra just JämO till övervakande myndighei. Utan all värdera DU: s förslag i de här avseendenamera i detalj kan två allmänna slutsatser dras, nämligen att en tillsynsrollför i förhållande till rättsväsendet inte är tänkbar i den föreslagnaformen och an förslagel om ett organ med uppgifter all på etl samlat sällövervaka eller på annal säll aktivt stödja tänkt lagstiftning mot etniskdiskriminering i arbetslivet har en god förankring biand remissinstanserna. 5.5 En ombudsman mot etnisk diskriminering? Avföregående avsnitt har framgått all del inte bedöms som möjligt atl nu införasanktionerade förbudsregler mot etnisk diskriminering i arbetslivet eller inomramen för arbetsrätten. Ett förbud mol etnisk diskriminering på detta områdeförenat med en sanktion av typ straff eller skadestånd är därmed en ordning sominte behandlas vidare i denna promemoria, Ytteriigare lagstiftningsåtgärder avsådant slag är förenade med svåra problem på centrala rättsområden. Det finnsvidare etl behov av alt ytterligare undersöka om inte redan gällande rätt påområdet i högre utsträckning än kan användas som etl skydd mol etniskdiskriminering. Ett ställningstagande tUl behovel av sädan lagstiftning, somnu diskuterats, måsle därmed skjutas på framliden, DU har i flera sammanhang lagt fram förslag omaktiva åtgärder mol etnisk diskriminering i arbetslivet med bevakningsuppgifterför JämO och med en aktivare roll för i form av service lill enskilda,samverkan med myndigheter och en form av tillsyn av rättsväsendet.Remissinstanserna, som bedömt förslagen i olika sammanhang, har varit kritiskamot enskildheter i dessa förslag, främst vad gäller : s tänkta roll iförhållande lill rållsväsendel. En samlad bedömning av remissutfallet och avvad som framkom under hearingarna visar dock alt förslagen om aktiva åtgärderpå arbetslivels område och om olika former av service och uppföljning lagda hosell myndighelsorgan ansetts som vikliga inslag i arbetet atl molverka etniskdiskriminering. Här har mottagandet varit övervägande positivt. Mot denna bakgrand finns det anledning att nuöverväga åtgärden alt tillskapa ett myndighetsorgan med särskilda uppgifter för att i bred kontakt med enskilda och samhällslivels olika offentliga och privata organ aktivt bekämpa etnisk diskriminering i samhällslivet på både ell individuellt och kollektivt plan. Denna möjlighet skall behandlas närmare i detta avsnitt, 223 En sådan institution skulle kunna ges en viss likhet medde ombudsman- Prop. 1985/86:98 nainstitutioner som redan finns i och imånga andra länder. De centrala frågorna är här vilka närmare uppgifter ensådan institution skulle ha och hur den skulle vara organiserad. Dessa frågormåste därvid bedömas bl, a, mot bakgrund av den svenska rättsordningen ochdess institutioner i övrigt. En annan utgångspunkt för denfortsatta framställningen är alt ett nytt myndighetsorgan av den skisseradetypen åtminstone tills vidare inte skulle ges någon processförande roll. Somframgått tidigare finns inte förulsältningar för en lagstiftning medförbudsregler. Inte heller förefaller del lämpligt atl inom ramen för degällande materiella reglerna föra in någon ny processförande institution såsomen specialåklagare eller exklusivt rättshjälpsbiträde etc. Ombudsmannensuppgifter skulle i stället i huvudsak bestå i alt verka genom individuellrådgivning och olika pådrivande generella insatser på skilda samhällsområden.För arbetslivels del bör dock övervågas särskilda befogenheter för ombudsmannenfrämst för att garantera denne insyn, DU har i sitt slutbetänkande betonat vikten av insatsermot etnisk diskriminering inom samhällslivets olika delar. Remissinstansernadelar denna grundläggande värdering. Ombudsmannens verksamhetsområde bör motdenna bakgrund avse hela samhällslivel. En naturlig gräns bildas därigenom motprivatlivet, som helt bör hållas utanför den tänkta ordningen. Inomverksamhetsområdet faller naturiigen sådana samhällsområden som skolan,boendel, hälso- och sjukvården och näringslivet. Ombudsmannen bör alltså somarbetsfält ha både statliga och kommunala myndigheter och enskilda organ medverksamhet inom hell olika områden. Emellertid visar utredningsarbetet all detär nödvändigl alt genom särskilda regler betona viklen av att arbetslivet ochdess förhållanden ägnas speciell uppmärksamhet av ombudsmannen. Inte hellerdärvid skall principiellt sett nägon skillnad göras mellan den offentligarespektive den privata delen av arbetsmarknaden. Som framgått av avsnitt 3,4 kanombudsmannens arbete inom ell på detta sätt angivet verksamhetsområde lillmyckel väsentlig del bedrivas med direkt utgångspunkt i gällande straffrältsligoch civilrätlslig lagstiftning och de rättsliga principer som på olika sättulgör hinder mot etnisk diskriminering. Nuvarande rättsliga reglering täckerdock inte etnisk diskriminering vad gäller arbetssökande på den privataarbetsmarknaden och inte heller stora delar av föreningslivet. Även dessa delarav samhällslivel kan på ett naturligt sätt inbegripas i ombudsmannensverksamhei med stöd av en ändamålsbestämmelse om motverkande av etniskdiskriminering som knyter an till svenska konvenlionsålaganden på områdel. Denna teknik, atl enmyndighetsuppgift av här avsett slag delvis bedrivs utan direkt stöd av någon uttrycklig bakomliggande materiell förbuds- eller påbudsregel, är inte hell okänd i svensk rätt. Den ursprungliga utformning en av lag om motverkande i vissa fall av konkurrensbegränsning 224 inom näringslivet är ett exempel på sådanlagstiftningsteknik. Enligt den Prop. 1985/86:98 lagen hade näringsfrihetsrådeti uppgift alt genom förhandling söka undanröja skadlig verkan avkonkurrensbegränsning även av annat slag än sådan som uttryckligen förbjudils ilagen (prop. 1953: 103 jämförd med prop, 1966:13), Regelsystemet i främjandelagenär uppbyggt efter delvis liknande mönster. Den offentliga sektorn står underbl, a, JK: s och JO: s lillsyn. Även då myndigheter uppträder som arbetsgivareomfattas de av denna tillsyn. Det skulle kunna hävdas all tillskapandet av enombudsman mol etnisk diskriminering i fråga om den offentliga sektorn skuUekunna leda lill kompelenskonflikler och i vatje faU inte fyUa någon funktionvid sidan av de på denna sektor verksamma lillsynsorganen. Men flera skäl talari motsatt riktning. En ombudsman mol etnisk diskriminering, inordnad i systemetav statiiga myndigheter, kommer, liksom bl, a, NO och JämO - som för övrigi haruppgifter på både den offentliga och den enskilda sektorn - atl varaunderkastad och JO: s lillsyn, JK: s och JO: s lillsyn av den offenlligearbetsgivaren är vidare väsentiigen inriktad på en ansvarsprövning avförfarandefrågor i individuella ärenden. En ombudsman mot etnisk diskrimineringmåsle givelvis beakta de prövningsmöjligheler som redan finns och får därförfrämst syssla med rådgivning i individuella fall och med atl inhieraförändringar i generella frågor i kontakt med myndigheterna, JK och JO harliUsynsuppgifter som innefallar frågor av vitt skilda slag inom hela denoffentliga sektorn. En ombudsman mol etnisk diskriminering skulle däremol fåmöjlighel atl koncentrera sig på en fråga som fordrar alldeles särskildainsatser både i fråga om mål och medel. Härigenom kan ombudsmannen få en viktigroll även på hela den offentliga sektorn, Tanken på en ombudsman verksam mot etnisk diskrimineringpå både den offentliga och den enskilda sektorn av samhällslivet väcker en delfrågor. De ombudsmän, som med stöd avlagstiftning nu verkar i det svenska samhället, har alla, i alll fall ytterstoch på någon del av verksamhetsområdet, en roll som processförare. Entillsynsfunktion för ombudsmännen kan därmed på ell naturligt säll knytas anlill del undersökningsförfarande som de i egenskap av processförare hartillgång lill. När ombudsmän, liksom andra tillsynsmyndigheter, verkar på denoffentliga sektorn måsle de beakta vissa krav som uppställts iregeringsformen, I beslämmelserna i 11 kap, 2 och 7 §§ RF skyddas domstolar ochförvaltningsmyndigheter till sill oberoende. Enligt dessa regler får ingenannan myndighei bestämma över hur de skall döma respektive besluta i delenskilda fallet, I fråga om ombudsmänstillsynsfunktion på den privata sektorn måste beaktas all ombudsmannen liksomannan förvaltningsmyndighet enligt den svenska rättstraditionen inte skallslita tvister mellan enskilda ulan alt detla enligt II kap, 3 § RF är något som ankommer på domslol om inteundantag från principen angivits genom lag. Inom ramen för eUer i anknyl- ning till den processförande rollen har dock ombudsmän somverkar inom Prop, 1985/86:98 den privata sektorn kunnat pä etl informelltsäll i viss mån utveckla en roll som medlare, DU föreslår dels att JämO skall haen processförande roll i mål om etnisk diskriminering i arbetslivet och iövrigt vara en övervakare av lagens efterievnad, dels atl bl, a, skall haen lillsynsliknande funktion i fråga om tillämpning av de straffrättsligareglerna mot etnisk diskriminering och ha förstärkta samrådsfunklioner påområdet med andra myndigheter. Av skäl som tidigare redovisats ären särskild lagstiftning mol etnisk diskriminering i arbetslivet medförbudsregler och sanktioner nu inte aktuell. Därmed behöver ombudsmannen intenågon uppgift som processförare. Del finns heller inte anledning atl överväganågon uppgift som specialåklagare eller som företrädare i rättegång för enenskild part i diskrimineringsfrågor. Vad som därför bör övervägas är atl sökaförena en del nya uppgifter för en ombudsman med vissa av de uppgifter somankommer på en myndighei med ansvar för vissa frågor på området, I avsnitt5,5,5 redogörs närmare för denna organisationsfråga. Ombudsmannens uppgifter föreslås vara inriktade på delsindividuella, dels generella frågor. På arbetslivets område föreslås därutöveri del följande vissa särskilda bevakningsuppgifler. När del gäller ombudsmannens uppgifter i de individuellafallen är utgångspunkten all del i den svenska lagstiftningen finns åtskilligarättsregler som verkar till skydd mot etnisk diskriminering. Dessa regler äremellertid rätt svåra att överblicka bl, a, därför att de återfinns i olikarättskällor. Från invandrarorganisalionernas sida har med särskild skärpaframhållits behovel av att ha någon instans dit man kan vända sig för alt fåråd. För invandrare i den första generationen, med begränsade kunskaper i svenska,är del givelvis en i det närmaste omöjlig uppgift atl själva skaffa sigtillräcklig kännedom om rättsreglerna. För all stärka denna grupps resurserfordras därför särskilda insatser. Ombudsmannen skall alltså kunna gepersoner som vänder sig till honom eller henne rad och information om hur denenskilde skall kunna ta tillvara sin rätt. Ombudsmannen skall därvid kunna gegrundläggande upplysningar om de regler som saken gäller och om hur man fårrättshjälp. Vidare skall ombudsmannen kunna hänvisa till advokai, annanrådgivare eller invandrarbyrå etc. Även en rekommendation att sökabiträde hos den fackliga organisationen, hos hyresgästföreningen etc, kan i endel fall ligga nära lill hands. Ombudsmannen skall vidare kunna informera omhur en polisanmälan görs och vad man bör överväga i del sammanhanget.Ombudsmannen bör också i en del fall ha anledning atl erinra om andraombudsmäns prövningsmöjligheter. Rådgivningen bör vara enkel och formlös men också aktiv.Hur pass 226 ingåenderådgivningen bör vara får bedömas med utgångspunkt i det en- Prop.1985/86:98 skilda fallel. Del kan vara lämpligt atl ombudsmannen utarbetarupplysningsbroschyrer med bakgrundsmaterial som komplettering till ett mereller mindre ingående brevsvar eller lill ell telefonsamtal, I vissa fall av principiell vikt eller av störrebetydelse för den enskilde kan ombudsmannen komma alt behöva la kontakt medmyndigheter eller andra för att skaffa sig tillräckligt underlag förrådgivningen. Det kan här röra sig om både att få information om det enskildafallel och om att inhämta mera allmänt kunskapsmaterial. En gmndläggande tanke är vidare all den erfarenhetsom ombudsmannen får av arbetet med individuella fall skaU utnyttjas i dengenerelll inriktade verksamheten. Detta fordrar att ombudsmannen skaffar sig någonsorts syslem för att kunna följa upp vikliga enskilda fall. Del är dockangeläget alt i delta sammanhang framhålla atl ombudsmannen inte skall vara enreguljär tillsynsmyndighet. Tanken att skulle ha någon form avlillsynsliknande uppgifter i förhållande till rättsväsendet har mötts av kritikunder remissbehandlingen och en sådan funktion skall inte heller gesombudsmannen. Även ulan en sådan tillsynsfunktion skall ombudsmannen emellertidpå ett principiellt plan kunna bevaka utvecklingen på olika samhäUsområden ochdärvid bl, a, följa vad som händer i viktiga enskilda ärenden. Ombudsmannen skall även i de enskilda ärendenakunna håUa överläggningar med den som påståtts ha agerat på elldiskriminerande sätt för alt få upplysningar i saken. Ombudsmannen bör därvidockså kunna undersöka förutsättningarna för någon form av uppgörelse. Om han dåfinner all den som berörs av en anmälan ger ullryck för en vilja all söka lösaproblemet eller på annat säll gå den enskilde lill mötes bör ombudsmannenaktivt kunna verka för någon form av uppgörelse mellan de berörda. Det kanockså vara naturligt att ombudsmannen i en sådan eller liknande situationställer sin sakkunskap i diskrimineringsfrågor till förfogande för att på detsättet bidra lill all uppkomna motsättningar får sin lösning. Aktiviteter frånombudsmannens sida i sådana sammanhang kan också vara ägnade all undanröja ev,missförstånd. Ombudsmannen kan anlas komma att ibland ställasinför frågan: Bör jag anmäla detta fall till polis eller åklagare för utredning? Jfr, prop, 1983/84:142 som handlar om frågan om myndigheters möjligheter och skyldigheter all lämna uppgifter om brott lill polis eller åklagare. Även om ombudsmannen inte skall ha en roll som en tillsynsmyndighet med skyldig hel all på tillsynsområdel anmäla till åtal, kan del ofta vara naturiigt all ombudsmannen gör det när fråga är om brott som faller under allmänt åtal. diskriminering är ett exempel på den typen av brott. Ombudsman nens bedömning om en anmälan lill polis eller åklagare bör ske, får gmndas på uppgifter genom massmedia eller genom en kontakt med en enskild eller när ombudsmannen eljesl får vela någol som lyder på att ett brott, med inslag av etnisk diskriminering, ägt rum. En förutsättning för en ansökan är, som nämnis, all brottet faller under allmänt åtal och all kända omständigheter talar för att en förundersökning bör ske. På samma sätt kan det vara naturiigt att ombudsmannen - i ell principiellt 227 viktigtfall - söker få en överprövning lill stånd enligi de rutiner som gäller Prop. 1985/86:98 för delta när en polisanmälan inte leder lill åtal. För dessamöjligheter fordras inte och bör inte ske någon lagreglering. Såvitt gällerbrott, som inte faller under allmänt åtal, inskränker sig ombudsmannensuppgifter lill atl ge råd i samband med en förfrågan från den enskilde. Ombudsmannens ålgärder i de enskilda ärendena skallgivelvis dokumenteras på samma säll som sker i den övriga svenskaförvaltningen. Vidare kan erinras om atl offentlighetsprincipen kommer allgälla för ombudsmannens och nämndens verksamhet. För vissa av de uppgifter somkommer fram i verksamhelen kan del finnas etl behov av sekretesskydd,Sekreiessen kan behövas när del i etl ärende hos ombudsmannen eller nämndenkommer fram känsliga uppgifter om en enskilds personliga eller ekonomiskaförhållanden. En särskild regel om sekreiess hos ombudsmannen mot etniskdiskriminering och nämnden mol etnisk diskri-miering bör därför las in i sekrelesslagen(1980:100), SekrL, Bestämmelsen bör utformas med den sekretessregel somförebild som gäller hos jämsläUdhetsombudsmannen, se 9 kap, 21 § SekrL, Ombudsmannenavses enligt förslagel genom överläggningar med statliga och kommunalamyndigheter, företag och organisationer samt genom opinionsbildning,information och på annat säll främja likvärdig behandling med beaktande avetnisk tillhörighet. Ombudsmannen skall alltså vara ell samhällsorgan med uppgiftatl aktivt driva på utvecklingen på området i önskad riktning och alt förebyggamissförhållanden på bred front. En sådan funktion som för övrigi inte är , är en viktig myndighetsuppgift i dagens samhälle. Liknande funktionerfinns inom flera samhällssektorer. Här kan allmänt erinras om sådana organ somkonsumentverket, med den därtiU anknutna konsumentombudsmannen, ochbrottsförebyggande rådet. Även myndigheter av typ med de uppgifter somangivits i verksinstruklionen och i förordningen (1976:310) om ålgärder förinvandrare m,fl, kan nämnas. Arbetslivet är ell viktigt område för ombudsmannen.Därför är jämställdhelsombudsmannens funktioner och de funktioner som organinom arbetsmarknadsverket har enligt främjandelagen goda förebilder för hurombudsmannens uppgifter bör utformas. Genom många olika medel på det generella planet kanombudsmannen få en bred kontaktyta i samhället.