prop · G90386 · 1985-12-31 00:00:00 — 1 mänga fall är dock patenthavaren enjuridisk person varför intrånget inte har någon karaktär av personligkränkning. Detta är en omständighet som kan tillmätas betydelse vid beräkningenav skadeståndet. Skadeståndet bör således kunna sältas högre när uppfinnarensjälv är patenlhavare. Deförändringar som jag nu har föreslagit för att stärka skadeståndets reparativafunktion torde också få betydelse i preventivt hänseende, dvs. när det gälleratt avhålla någon från atl begå patentintrång. Delfår givetvis inte vara så att det skadestånd som utgår vid patentintrång är sålågt all det blir mer ekonomiskt lönsamt att handla på del sättet än atl pålaglig väg förvärva rätten alt utnyttja ett patent, exempelvis genomlicensavtal. Skadestånden bör ligga på en sådan nivå att det aldrig ärekonomiskt fördelaktigt alt kalkylera med patentintrång, särskilt inte för företagmed betydande resurser. För alt detta syfte skall uppnäs krävs att de nya gmndernalillämpas pä del sätt jag har förutsatt och verkligen föranleder avsevärt högreskadestånd vid omfattande intrång. Detkan för detta ändamål finnas anledning att beakta också omfattningen avintrånget liksom förhållandet mellan patenlhavare och inlrångsgö-rare. I defall en ekonomiskt överlägsen motpart har utnyttjat sitt överläge på ettotillbörligt sätt, bör skadeståndet kunna sällas högre än om intrånget har sketlmellan mera jämbördiga parter. Hänsynbör vidare tas till den tid under vilken intrånget har pågått, liksom till denomständigheten alt det har skett i etl stadium dä l.ex. patenthavaren själv harvidtagit långtgående åtgärder för en exploatering av patentet. Jag återkommernärmare till delta i specialmotiveringen. Deändringar i grunderna för beräkning av skadestånd som jag har förordat byggerpå en medveten strävan att bättre än vad nuvarande bestämmelser medger markeraintresset av atl kompensera patenthavaren fullt ut för varje slag avpatentintrång. Mot denna bakgrund bör enligt min mening möjligheten tilljämkning vid fall av ringa oaktsamhet avskaffas. Varje form av uppsåtligt eUer oaktsamtpatentintrång skall alltså i fortsättningen medföra rätt lill full ersättning. Någonremissinstans har föreslagit atl även skadeståndsbeslämmelserna i faU av godtro hos inlrängsgöraren bör ändras till patenihavarens förmån. Som jag harredovisat fornt föreligger nu i dessa fall enbart en rätt tUl ersättning förutnyttjandet av uppfinningen. Jag anser emellertid all någon ändring i dennadel inte är motiverad. Rätten till ersättning för ytterhgare skada bör ävenframgent förbehållas de klandervärda fallen av patentintrång. När enintrångsgörare av okunnighet har utnyttjat ett patent har patenthavaren alltiden möjlighet atl försälla inlrängsgöraren i ond tro genom all underrätta honomom patentet. Därmed inträder rätlen till fullt skadestånd för ett fortsattinträng. Del ligger således i patenihavarens intresse alt bevaka sin ensamrätt.Ett likställande i skadeslåndshänseende mellan godtrosfallen och deklandervärda fallen skulle innebära alt ett strikt ansvar för patentintrånginfördes. Delta saknar motsvarighet inom immaterialrätten i övrigtoch finns inte heller i de övriga nordiska ländernas patentlagar. Jag ser inte heller någonanledning att skärpa straffskalan vid patentintrång. Visserligen är det somjag har framhållit tidigare angeläget atl behålla möjligheten att döma tillstraff vid särskilt allvarliga överträdelser. Eftersom bara de uppsätligafallen av patentintrång utgör brott skulle en slraffskärpning emellertid habegränsad betydelse när det gäller atl förhindra patentintrång. Snarare tordevetskapen om att man vid sådanl handlande riskerar alt få utge ett högtskadestånd vara mer avskräckande. 1 detta sammanhang villjag också erinra om att regeringen har föreslagit all detskall införas en ny sanktion, förelagsbot, som skall kunna riktas molnäringsidkare i vars verksamhet brott har begåtts (prop. 1985/86:26). En sådansanktion bör även kunna tUlämpas vid vissa fall av patentintrång. Mitt förslag:Intrångsgörarens ovillkorliga rätt atl få inlrångsmålet vilandeförklarat iavvaktan på prövning av frågan om patentels giltighet avskaffas. En möjlighetinförs att meddela s.k. mellandom i inlrångsfrågan. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utanerinran. Bakgrundentill mitt förslag: I 61 § patentlagen föreskrivs att, om svaranden i ettintrångsmål har gjort gällande att patentet inte är giltigt, rätten skall påyrkande av denne förklara inlrångsmålet vUande i avvaktan på all frågan ompatentets giltighet slutligt prövats. Har svaranden inte väckt talan om ogiltighel,skall rätten i samband med vUandeförklaringen förelägga honom all väcka sådantalan. Det är således inte möjligt för en svarandepart i ett intrångsmål att endaslgenom invändning få frågan om patentets giltighet prövad. Det fordras all hanväcker särskild lalan om detta och därmed kommer att bli kärande i det målet. Bakgrundentill denna ordning, som infördes genom patentlag, är att det endastgenom en dom är möjligt atl få ett patent ogiltigförklarat. Domen harrättskraft gentemot tredje man, dvs. den gäller mot envar. Genom domen mister patenthavarenaUtså sin ensamrätt till uppfinningen inte bara gentemot den som enligt vad hanpåstår har gjort sig skyldig tUl patentintrång utan även i förhållande tiU allasom har nyttjat eller avser att nyttja patentet. Före1967 års patentlag var det möjligt för svaranden i etl inlrångsmål att välja omhan ville föra särskild lalan om patentets ogiltighet eller endasl åberopadetta genom en invändning i målet. Skulle man införa denna ordning på nyttmedför det olika processuella rättsverkningar i fråga om rättskraft,rättegångskostnader och möjlighet lill s.k. mellandom. Närdet gäller rättskraften kan framhållas att en prövning av en invänd- Prop.1985/86:86 ning om ogUtighet inte innebär atl frågan blir rällskrafligtavgjord. Om domstolen ogillar invändningen, är svaranden nämligen oförhindradalt i en ny rättegång väcka talan om patentets ogiltighel. Vad domstolen i domskälenullalar om patentets giltighet utgör inte hinder för en sådan rättegång. Ifråga om rättegångskostnader gäller atl den svarande som gör invändning ompatentets ogiltighet och får denna invändning ogillad men likväl vinner måletpå någon annan grund normalt får full ersättning för sina kostnader i måletenligt huvudregeln i 18 kap. 1 § , öm särskild lalan i ställetförs om patentets ogiltighel och målet handläggs gemensamt med intrångstalan, erhåUersvaranden vid motsvarande utgång i saken ersättning endast enhgt 18 kap. 4 §rättegångsbalken. Enligt den bestämmelsen skall vardera parten bära sin kostnadeUer endasl jämkad ersättning utgå, om man i mål med flera yrkanden vunnit i endel men förlorat i en annan del av målet. Skillnaden visar sig även vid återkallelseav invändning respektive av ogiltighetstalan. I det förta fallet inverkar återkallelsennormalt inte på rältegångskostnaderaa, medan en återkallelse av talan ledertill en skyldighet enligt huvudregeln i 18 kap. 5 § atlbetala motparten dennes kostnader. Vidarefår valet mellan invändning om ogiltighel resp. särskild talan om dettakonsekvenser för möjligheten att meddela s.k. mellandom. Genom en sådan dom kanrätten avgöra frågan om patentintrång särskilt för sig, när svaranden har gjortinvändning om patentets ogUtighet. Detta är däremot inte möjligt om särskUdtalan förs om ogiltigheten och prövas i samma rättegång som intrångsfrågan. - Ibåda fallen kan rätten emellertid genom mellandom avgöra frågan om ogiltighel. Slutligenmedger möjligheten alt enbart genom invändning göra gällande alt patentet ärogiltigt alt svaranden kan åberopa invändningen först i andra hand, dvs,svaranden påkallar prövning av frågan först om det konstateras att intrångföreligger. Genom1967 års patentlag avskaffades, som har nämnts, möjhgheten att få frågan ompatentets gUtighet prövad efter en invändning om ogiltighel i inlrångsmålet.Ett skäl lill denna ändring var atl del fanns ett offidal-intresse av attsådana patent som en domstol hade konstaterat vara ogiltiga inte stod kvar i patentregistrel.Vidare hade i vammärkeslagen (1960:644) införts den ordningen att frågan om ogikighetenav ett registrerat vammärke endast kunde prövas efter särskUd talan ochsåledes inte efler invändning. Det ansågs atl patenträtten på delta områdeborde samordnas med den närliggande varumärkesrätten (se bl, a, prop, 1966:40 s,225 ff). Skälenför mitt förslag: I praktiken torde det vara mycket vanligt all svaranden i ett intrångsmål väcker talan om atl patentet är ogiltigt och utnyttjar rätten alt få inlrångsmålet vilandeförklarat lUl dess ogiltighetsfrågan slutligt har avgjorts. Detta är ägnat alt förlänga intrångs processen. Vidare kan intrångsfrågan kanske bara gälla en mindre del av patentels skyddsomfång, Atl i den situationen låta inlrångsfrågan vila i avvaktan på atl patentets gikighet prövas kan framstå som mindre lämpligt av processekonomiska skäl, 33 Ilikhet med utredningen och flertalet remissinstanser anser jag dock att Prop.1985/86:86 det inte skulle vara lämpligt att nu återgå till den ordning somgällde före tillkomsten av patentiag. Frågan om ogUtighet bör såledesalltjämt endast kunna prövas efter särskild talan. Med hänsyn lill derättsverkningar patentet har är det enligt min mening mindre lämpligt alt ettpatent förklaras ogiltigt pä annat sätt än genom en dom i frågan. Iett särskill yttrande lill ulredningsbetänkandet har ett antal sakkunniga förordaten återgång till den tidigare ordningen med invändning. I yttrandet pekassamtidigt på atl del på administrativ väg skulle vara möjligt att åstadkomma enordning där man fäster tredje mans uppmärksamhet på atl etl patent domskälsvisförklarats ogiltigt. Enligt yttrandet skuUe anteckning om detta kunna göras i patentregistrel.Förslagen i del särskilda yttrandet har fåll stöd av några remissinstanser. Sådanaadministrativa åtgärder innebär emellertid inte alt frågan om patentetsgiltighet är slutligt avgjord rättsligt sett. En särskild talan i frågan ärnämligen alltjämt möjlig, I vissa situationer kan l, o, m, en anteckning av detföreslagna slaget verka vUsdedande, Detta är fallet om en senare prövning som gmndaspå nya omständigheter och ny utredning leder tiU alt patenihavarens lalan atlpatentet är giltigt bifalls. Även om en anteckning görs om den senareprövningen, kvarstår en osäkerhet om patentets gUtighet tiU dess fråganslutligt har avgorts. del av de nackdelar som den nuvarande ordningen innebär skuUe dock kunnaavhjälpas, om möjligheten liU ovillkorlig vilandeförklaring av intrångsfråganavskaffas och del också blir möjligt att meddela mellandom i frågan ompatentintrång även när särskild lalan förs om ogikigheten, Särskik i de falldär del är enklare att avgöra inlrångsfrågan än frågan om ogiltighel tordedessa ändringar kunna bidra till alt förkorta handläggningstiden iintrångsmål. Jag förordar därför atl den nuvarande ordningen ändras i enlighetmed vad jag nu har sagt. Försåväl patenthavaren som motparten framstår det naturligtvis i många fall sommest angelägel atl få frågan om patentintrång prövad. torde detemellertid ligga i den påstådde intrångsgörarens intresse att koncentrerakrafterna till frågan om patentets ogiltighet. Genom de förordade ändringarnakan domstolen ulan alt behöva pröva giltigheten och avvakta att den frågan blirslufiigt avgjord inrikta handläggningen på inlrångsfrågan, där detta framstårsom lämpligare. Ändringarnainnebär atl svaranden i inlrångsmålet inte får de fördelar i rättegångskostnadshänseendesom ett förfarande där ogiltighetsfrågan kan prövas efter invändning skullemedföra och vilka jag har redovisat tidigare. Jaghar förståelse för alt man ur inlrångssvarandens synvinkel kan finna förfarandetmed invändning mera fördelaktigt när del gäller fördelningen avrättegångskostnaderna. När domstolen har ansett att patentet är gikigt men atl inlrånginte föreligger, kan del emellertid från patenihavarens synpunkt förefalla likaobilligl all han inte bara skulle ersätta svaranden kostnaderna i inlrångsmåletutan också bära ett kostnadsansvar i den del han faktiskt har vunnit. Ensådan ordning skulle snarare förslärka den obalans till svarandens förmån som kan finnas i intrångsmålen. Den skulle också kunna verka 34 återhållandepå patenlhavare som överväger att föra lalan om patentintrång. En sådanutveckling bör enligt min mening undvikas. Härtill kommer atl enspecialreglering i kostnadshänseende för patentmålens del skulle kunna fåkonsekvenser pä närliggande områden som är svåra att över-bhcka. Sammantaget anser jagsåledes att någon ändring av bestämmelsema om fördelning av rättegångskostnaderinte bör ske utan att endasl reglerna om vilandeförklaring och mellandom iintrångsmålen bör ändras. Beträffande den närmare utformningen av dessa reglerhänvisar jag tUl specialmotiveringen. Prop,1985/86:86 2.4.1Prövningstillstånd vid överklagande till regeringsrätten Mitt förslag:Prövningstillstånd krävs i fortsättningen för rätten att överklaga ettavgörande av patentbesvärsrätten lill regeringsrällen. Utredningensförslag: Förslaget om en särskild patenldomstol, vars beslul inte skall kunnaöverklagas, innebär alt regeringsrättens befattning med patenlbesvärsmålupphör. Vidare skall kammartätten i handlägga övriga mål som nuprövas av patentbesvärsrätten. För rätten alt överklaga tUl kammarrätten idessa mål skaU prövningstillstånd erfordras. Remissinstanserna: De fieslaremissinstanser som har berört frågan föreslår alt prövningstillstånd införsför rätten alt överklaga lill regeringsrätten. Skälenför mitt förslag: F.n, gäller atl patent- och registreringsverkels beslut fåröverklagas till patentbesvärsrätten inte bara i ärenden om palenl utan även iärenden om registrering av vammärke och mönster, byte av namn samt fråga omutgivningsbevis för periodisk skrift, Patentbesvärsrältens beslut fåröverklagas hos regeringsrätten. Av de uppräknade målengäller endast i fråga om mål enligt namnlagen (1982:670) de vanliga reglernaför prövningstillstånd vid överklagande till regeringsrätten. För palenlbesvärsmålenliksom för de övriga målen gäller alltså en obegränsad rätt till prövning i treinstanser. Ett slutligl beslul av patentbesvärsrättenfår överklagas endasl av sökanden och bara om beslutet har gått honom emot.Den som har gjort en invändning mot en ansökan om palenl och fått dennainvändning ogillad först av palenlverket och därefter av patentbesvärsrättenhar alltså inte rätt atl överklaga patentbesvärsrältens avgörande tillregeringsrätten (se 24 och 25 §§ patentlagen). Motsvarande begränsning gällerför mål om vammärke och mönster. När del gäller namnärenden har emeUertid äveninvandare en sådan rätt. För patentbesvärsmålensdel gäller vidare att en patentsökande har rätt atl i regeringsrällen läggafram nya patentkrav. Del innebär alt regeringsrätten kan komma all pröva palentkravsom patentbesvärsrätten inte har lagil StäUning tUl, Regeringsrätten har då attpröva målet från helt nya utgångspunkter när det gällerpalenterbarheien. Del kan t,ex, vara fråga Prop. 1985/86:86 om eninskränkning i patentkraven, dvs, i det sökta patentets skyddsomfång, somborde ha gjorts av sökanden vid patent- och registreringsverkels handläggningav ansökan. Dennuvarande rätlen för en patentsökande att utan begränsning överklaga ett mål lillregeringsrätten är enligt min mening mindre väl förenlig med denna domstolsställning som prejudikatsinslans. Målens speciella karaktär gör också allledamöterna, som inte är tekniskt utbildade, har begränsade möjligheter altsjälvständigt ta ställning till de tekniskt avancerade målen, exempelvis inomelektronik och kemi. Del bör vidare beaktas atl handläggningen av palenlbesvärsmålen av vilka omkring 100 överklagas till regeringsrätten - tar ianspråk en tiondel av föredragningstiden i regeringsrätten. Trotsatl besvärsmälen oftast är av teknisk karaktär kan del finnas frågor som harett prejudikatsinlresse. Rätten atl överklaga patentbesvärsrältens avgöranden tillregeringsrätten bör därför inte skäras av helt. Däremot anser jag mot bakgrundav vad jag har anfört atl tiden nu är mogen att även för palenlbesvärsmåleninföra den begränsning i rätten att överklaga tiU regeringsrätten som ett kravpå prövningstillstånd innebär. Härigenom skulle förvaltningsreformsåvitt gäller omfattningen av regerings-rätlens prövning slå igenom också fördessa mål. Fören ändring av detta slag talar även de goda erfarenheter som finns av patentbesvärsrättensedan den inrättades . Som jag har framhållit besitterledamöterna i denna domstol ett stort mått av patenträttsligt kunnande. Jaganser därför atl det inte finns någon anledning alt befara all rättssäkerhetenvid prövning av ansökan om patent skulle minska, om den nuvarande obegränsaderätten alt överklaga patentbesvärsrältens beslut togs bort. Medhänsyn till det nära sambandet mellan mål om patent och mönster-ochvarumärkesmålen bör prövningstillstånd införas även för de senare målen, liksomför målen om utgivningsbevis. Härigenom uppnås också likformighet genom atlalla mål som patentbesvärsrätten prövar kommer att behandlas lika i fråga omöverklagande. Jag föreslår således att prövningstiUslånd införs också fördessa målgmpper. Förslagen föranleder ändringar i patentlagen, varumärkeslagen(1960:644), mönslerskyddslagen (1970:485) och lagen (1977:1016) med vissabestämmelser på tryckfrihetsförordningens område, Ilikhet med regeringsrättens majoritet, som i sitt remissvar har väckt frågan omen begränsning av rätten att jämka patentkraven, anser jag att del är naturligtalt nya patentkrav inte får läggas fram i regeringsrällen om prövningstillståndskall krävas i fortsättningen. Som prejudikatsinstans bör regeringsrätten inte stäUasinför frågor som inte har bedömts av tidigare instans. Det är enligt min meninginte heller lämpligt alt liUåta att paientkraven inskränks i regeringsrällen. En inskränkning av detta slag kan inte anses jämförlig med en sådan inskränkning av talan som medges enligt 13 kap, 3 § . Den innebär nämligen i många fall att målet måsle prövas från helt nya utgångspunkter i fråga om patenlerbarheten, 36 Någon begränsning i rättenatl jämka patentkraven i patentbesvärsrätten bör däremot inte införas. Inteheller anser jag all del föreligger tillräckliga skäl att frångå den nuvarandeprincipen om officialprövning i patentbesvärsrällen. Denna princip, som bl,a,innebär alt patentbesvärsrätten kan pröva en pateniansökan även sedan en invandarehar återkallat sin be-svärslalan där (se 24 § första stycket patentlagen), ärenligt min mening väl motiverad av det allmänna intresset av att patenlerbarhetsvillkorenså långt som möjligt upprätthålls, Ifråga om den närmare utformningen av bestämmelserna liksom när det gäller vissafrågor om talerält hänvisar jag lill specialmotiveringen. Prop, 1985/86:86 2.4.2Frivillig begränsning av patent Mitt förslag: Någotsärskilt förfarande, som skulle göra del möjligt för patenthavaren attfrivilligt begränsa sitt patent, införs inte. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betänkandet s. 111-114), Remissinstanserna:Remissopinionen är splittrad, , , patentbesvärsrätten,och delar utredningensståndpunkt, medan bl, a, och Svenska patentombudsföreningenföreslår atl ett begränsningsinstitut införs. Patent- och registreringsverketmenar att det kan finnas anledning att ytteriigare överväga frågan. Skälenför mitt förslag: Utredningen har enligt direktiven haft att undersöka fråganom att införa etl institut som ger patenthavaren möjlighet att frivilligtbegränsa sitt patent. Fördelen med en sådan ordning har ansetts vara atlundvika all patenthavaren inför risken atl få ett helt palentkrav ogiltigförklarati en process till det yttersta håller fast vid palentkravel även i de delar detinte är hållbart. Eftersom domstolarna är återhållsamma med att omformulera palentkrav,leder ett ogiltigförklarande av en del av patentkravet vanligen till att helakravet anses som inte hållbart. Detta skulle således kunna undvikas om patenthavarenges möjlighet all själv begränsa patentkravets omfång. En reform, som innebär attde rättsliga effekterna av atl patentets skyddsomfång begränsas under dessgiltighetslid, måsle emellertid enligt min mening föregås av noggrannaöverväganden. Från rättssäkerhetssynpunkt är det särskill angeläget atlundersöka i vilken utsträckning ett begränsningsförfarande förmår tillgodosetredje mans intresse av atl kunna bedöma patentels skyddsomfång. Som utredningen har pekatpå kan ett begränsningsförfarande av angivet slag stimulera lill att paientkravenformuleras alltför vill i pateniansökan. En ordning som innebär att brister iformuleringen av patentkraven alltid kan rättas till i efterhand kan lätt fåtill följd alt det inte läggs ned tillräcklig möda frän sökandens sida atlformulera patentkraven. Härigenom kan en betydande rättsosäkerhet uppslå.Vidare saknar det från tredje mans syn- punktprincipiell betydelse om en viss begränsning av ett palenl kommer Prop.1985/86:86 til) stånd genom delvis ogiltigförklaring eller genom att patenthavarenfrivilligt begär begränsning av patentet. Delär också att notera alt inte något av de övriga nordiska länderna överväger allinföra ett begränsningsförfarande i sin lagstiftning. En svensk ändring i delhänseende som har berörts skulle därför leda till minskad nordiskrättslikhet pä området, Molbakgrund av det anförda anser jag atl det nu varken finns tillräckliga skäleller tillräckligt underlag för att införa ett förfarande som gör det möjligtför patenthavaren all frivilligt begränsa sill patent. Jag vill dock inteutesluta alt frågan kan las upp pä nytt. Det är emellertid enligt min meningangeläget alt sädana överväganden även då sker inom ramen för del nordiskasamarbetet på patenlrättsområdel, Medhänsyn lill vad jag har anfört om behovet av att snabbt komma tillrätta med bristerna i den nuvarande palentprocessen föreslår jag attlagändringarna träder i kraft , Av allmänna principer följer attde nya bestämmelser om skadeståndet vid patentintrång som jag har förordat iavsnitt 2.3.6 inte bör lillämpas på sådana intrång som har begåtts innan lagenhar trätt i kraft. Däremot bör den nya sanktionsformen vilesförbud vidpatentintrång, som jag har förordat i avsnitt 2.3.5, kunna meddelas medanledning av sådana intrång som har påbörjats före ikraftträdandet. 1enlighet med det anförda har inom upprättals förslagtill 1, lag om ändring i patentlagen(1967:837), 2, lag om ändring ivarumärkeslagen (1960:644), 3, lag om ändring i mönslerskyddslagen(1970:485), 4, lag om ändring i lagen(1977:1016) med vissa bestämmelser på tryckfrihetsförordningens område. Förslagenbör fogas till regeringsprolokollet i detta ärende som bilaga 4. 4.1 Förslaget till lag om ändring i patentlagen (1967:837) Talanenligt 24 § föres genom besvär hos patentbesvärsrätten från beslutets dag. Den som vill anföra besvär skall erlägga fastställd besvärsavgift vid påföljd att besvären icke upptagas liU prövning, 38 En slufiigt beslut av patentbesvärsrätten/år överklagas liUregeringsrät- Prop, 1985/86:86 len genom besvär frän beslutetsdag. Överklagandet får inte avse andra palentkrav än sådana som har prövatsgenom det överklagade beslutet. I övrigt tillämpas bestämmelserna 135-37 §§ förvaltningsprocesslagen(1971:291) om besvär över kammarrällens beslul. Palenlbesvärsrätlens beslulskall innehålla uppgift om att det krävs särskiU lillslånd för prövning avbesvär lill regeringsrätten och om de grunder på vilka sådant tillståndmeddelas. Bestämmelserna i 22 § femte stycket äga motsvarandetillämpning beträffande handlingar som inkomma till patentbesvärsrätten ellerregeringsrätten, I andra slyckel har införts bestämmelser om prövningstUlståndför rätten alt överklaga patentbesvärsrältens slutliga beslul i patenlbesvärsmållill regeringsrätten. Skälen för ändringen har redovisats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2,4,1), Bestämmelsen har utformats efter mönster från motsvarandeföreskrift om prövningstUlstånd i 43 § namnlagen (1982:670),