prop · G9039 · 1985-12-31 00:00:00 — a. överträdernågot förbud som har meddelats med stöd av denna lag, b. vägraratt på begäran lämna uppgift om namn, födelsetid eller hemvist eller lämnar uppgift därom som skäligen kan antas vara oriktig, c. vägraratt underkasta sig kroppsvisitation eller undersökning av med förd egendom. Sådanpersonal inom försvarsmakten som avses i första stycket och skyddsvakter hardessutom inom skyddsföremålet eUer i dess närhet samma befogenhet som polismänatt gripa den som del finns skäl att anhålla för spioneri, sabotage ellerförberedelse tiU sådant brott samt att lägga beslag på föremål som han för medsig. Vad som har sagts nu gäller också om den misstänkte är på flykt frånskyddsföremålet. Debefogenheter som anges i första och andra styckena tillkommer även gränsövervakningsmänsom avses i lagen (1979:1088) om gränsövervakning i krig m. m. Råder civUförsvarsberedskap,tiUkommer befogenheterna all civU bevakningspersonal vid skyddsföremålel. Harnågon annan än en poHsman verkstäUt omhändertagande enligt första stycket 2eller gripande eUer beslag enhgt andra stycket, skall anmälan görastill en polisman. Denne skall pröva om åtgärden skall bestå. Den somhar omhändertagits enligt första stycket 2 skaU friges så snart ändamålet medomhändertagandet har förfallit, dock senast efter omhändertagandet. Idenna paragraf regleras de befogenheter som f. n. tillkommer krigsmän ochpolismän som bevakar skyddsföremål samt skyddsvakter. Begreppet krigsmän harhär ersatts med uttrycket personal inom försvarsmakten. Härigenom utvidgasmöjligen personkretsen något jämfört med paragrafens nuvarande lydelse. I denmån andra av försvarsmaktens personal än de som f. n. är krigsmän får tdluppgift att bevaka skyddsföremål bör de dock ha samma befogenheter. Lagen(1974:202) om beräkning av strafftid m. m. 4§ Den som är häktad får avge nöjdförklaring inför styresmannen vid denkriminalvårdsanstalt där han är intagen eller föreståndaren för det häkte ellerchefen för den rättspsykiatriska klinik där han förvaras. Är den som sålundaäger mottaga nöjdförklaring ej närvarande, får förklaringen avges inför den somär i hans ställe. I fråga om häktad som förvaras på rättspsykiatrisk kUnik kanregeringen förordna att nöjdförklaring i vissa fall skall avges inför närmastepolismyndighet. Nöjdförklaringsom avses i första stycket gäller endast om den som mottager förklaringen harUllgång till domen eller rättens bevis om målets utgång, såvitt rör den dömde(domsbevis), samt den dömde haft betänkeUd till efter den då domenavkunnades för honom vid rätten eller på annat sätt delgavs honom. Den dömdeskall om möjligt beredas tUlfälle att under betänkeUden samråda med sinförsvarare. Den som får taga emotnöjdförklaring enligt första stycket skall så snart det kan ske erinra dendömde om hans rätt att avge nöjdförklaring samt upplysa den dömde om näroch hur det kan ske. Det åligger honom vidare all den dag, dånöjdförklaring först kan avges, efterhöra om den dömde vUl ji i avge sådan förklaring. Denna paragraf innehåller f.n. en regel av innebörd att den som hålls i Prop. 1985/86:9 militärhäktefår avge nöjdförklaring inför den befattningshavare som har uppsikt överhäktet. Som en följd av förslaget att avskaffa mililärhäklena har dennabestämmelse tagits bort. 6§Den som icke är häktad eller intagen i kriminalvårdsanstalt får avgenöjdförklaring inför styresman vid kriminalvårdsanstalt eller föreståndare förallmänt häkte eUer den som är i sådan befattningshavares stäUe eller införpolismyndighet. Nöjdförklaringenligt första stycket får avges endast om den som vill avge förklaringaröverlämnar dom eller domsbevis tiU den som skall taga emot förklaringen. Idenna paragraf sägs bl. a. att den som fullgör militärtjänstgöring får avgenöjdförklaring inför befattningshavare vid försvarsmakten som harbestraffningsrätt över honom i disciplinmål. Dennamöjlighet till nöjdförklaring inför bestraffningsberättigad chef tordeutnyttjas ytterst sällan. Med hänsyn härtill och då något skäl i övrigt för attkunna avge nöjdförklaring inför militär chef knappast föreligger börmöjligheten härtiU avskaffas. Självfallet är avsikten att man från försvarsmaktenssida i förekommande faU skaU sörja för att den som fullgör militärtjänstgöringoch som vill avge nöjdförklaring inför behörig myndighet får tillfälle tilldetta. 9 §Är den som skall undergå fängelse häktad eller är han intagen i krimi av påföljd i annat mål när domen får verkställas, skall styresmannen vid den kriminalvärdsanstak där han är intagen eller föreståndaren för det häkte eUer chefen för den rättspsykia triska klinik där han förvaras befordra domen tiU verkstäl lighet. Förvarasden som är häktad i målet ej i kriminalvårdsanstalt, skall han förverkställighet förpassas tdl sådan anstalt. Ärden dömde häktad i annat mål när domen får verkställas och förvaras han ej ikriminalvårdsanstalt, får verkställigheten påbörjas där han förvaras. 10 §Är den som skaU undergå fängelse icke häktad eller intagen i kriminal vårdsanstalt när domen enligt 2 § första stycket får verkstäUas, skall krimi nalvårdsstyrelsen förelägga honom att senast viss dag instäUa sig vid den kriminalvärdsanstak, där domen skall verkställas. Omden dömde inte efterkommer eller inte kan nås av föreläggande enligt förstastycket eller om fara för detta föreligger, skall polismyndigheten i den ortdär han vistas på begäran av låta förpassa honom tillanstalten. Avgerden dömde nöjdförklaring inför styresman vid kriminalvårdsanstalt ellerföreståndare för allmänt häkte, skall den som tager emot förklaringenomedelbart befordra domen till verkställighet. Avger den dömde nöjdförklaringinför polismyndighet, skall den som tager emot förklaringen låta förpassa dendömde tUl kriminalvårdsanstalt enligt bestämmelser som kriminalvårdsstyrelsenmeddelar. Påträffasnågon som avvikit från kriminalvårdsanstalt eller som annars enligt särskiltbeslut skaU återföras till 10 1985/86. Prop.1985/86:9 verkställighet av ett fängelsestraff, skaU polismyndighetenförpassa honom tUl sådan anstalt. Omdet bedöms kunna ske utan fara för att den dömde avviker, får polismyndighetenförelägga honom att instäUa sig vid kriminalvårdsanstalten i stället för attförpassa honom dit. 13§ Visar den som har dömts tUl fängelse all en ansökan om att han av nåd skallbefrias från straffet eller få detta utbytt mot böter, villkorlig dom, skyddslillsyneUer överlämnande UU särskild vård har getts in lill regeringen sist den dagdå han enligt 10 § första stycket senast skuUe ha instäUt sig vidkriminalvårdsanstalt, skall verkställigheten anstå i avvaktan på regeringensbeslut med anledning av ansökningen. Detta gäUer dock inte om den dömde ärintagen i häkte eller kriminalvårdsanstalt, om nåd har sökts i måleteller om det finns skälig anledning antaga att den dömde avviker. Idessa paragrafer, som handlar om befordran av dom till verkställighet, harvissa följdändringar gjorts. Lagen(1975:688) om skydd för viss tjänsteutövning Skyddsom avses i 17 kap. 5 § skall tiUkomma 1. befattningshavare som handhar säkerhets- ellerordningstjänst vid kanal- eller slussverk eller jämvägsanläggning eller allmänflygplats eller godkänd enskild flygplats; 2. den som för försvaret fullgör bevaknings- ellerordningsuppgift och därvid bär uniform eller märke som tydligt utvisar dennauppgift. Densom är krigsman åtnjuter enligt gäUande rätt skydd i sin tjänsteutövningfrämst enligt 21 kap. 7§ (våld eller hot mot krigsman) men också iden mån det är fråga om myndighetsutövning genom bestämmelserna i 17 kap. 2och 4§§ (förgripelse mot tjänsteman och våldsamt motstånd). I17 kap. 5§ sägs att det skydd som enligl 1, 2 och 4§§ är förenatmed myndighetsutövning också skaU gälla den som enligt särskild föreskriftskall åtnjuta samma skydd. Enligtlagen om skydd för viss tjänsteutövning tillkommer sådant skydd som avses i 17kap. 5 § bl. a. den som utan att vara krigsman för försvaret fuUgörbevaknings- eUer ordningsuppgift och därvid bär uniform eUer märke som tydligtutvisar denna uppgift. Somföljd av det nya ansvarssystemet kommer skyddet i tjänsteutövning för aUpersonal inom försvaret att vara reglerat i 17 kap. och såledesknutet tiU enbart myndighetsutövning för dem som inte omfattas av lagen omskydd för viss tjänsteutövning. För att uppnå likstäUighet mellan olikakategorier som fullgör bevaknings- eller ordningsuppgifler för försvaret börlagen utvidgas till att avse alla som fullgör sådana uppgifter. Ordet"utan att vara krigsman" bör således utgå i punkt 2. Lagen(1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m. m. 1§ Alkoholhaltigadrycker eller andra berasningsmedel, vUka påträffas 146 hos den sombratkmot4§ lagen (1951:649) om straffför vissa trafikbrott. 13 kap. 6 § luftfartslagen(1957:297) eller 325 § sjölagen (1891:35 s. 1) skall Prop. 1985/86:9 varaförverkade, om det inte finns särskilda skäl mot detta. Detsammaskall gäUa om sådana drycker eller berusningsmedel påträffas hos den sommedföljt vid tillfäUet, om berasningsmedlen kan antas ha varit avsedda även förden som begått gärningen. Medförnågon i strid mot gäUande bestämmelser spritdrycker, vin eller starköl vid offenUigtiUställning, skola de ock vara förverkade som i första stycket sägs. Paragrafenhar arbetats om som följd av förslaget att upphäva straffbestämmelserna i 21kap. 13 och 14 §§ om övergivande av post resp. onykterhet itjänsten. Polislagen(1984:387) 23§ Vad som föreskrivs i 10 § första stycket 1, 2 och 4 gäller även sådanvaktpost eller annan som vid försvarsmakten tjänstgör för bevakning eller föratt upprätthålla ordning och föreskrifterna i 10 § första stycket 1-4 äventjänsteman vid kustbevakning som enligt särskilda bestämmelsermedverkar vid poUsiär övervakning. Bestämmelsen i 10 § första stycket 2 gällerdessutom den som annars med laga stöd skaU verkställa ett frihetsberövande ochbestämmelsen i samma paragraf första stycket 4 den som i myndighetsutövning harbefogenhet att verkställa någon sådan åtgärd som där anges. Vid ingripande medstöd av 10 § första stycket 4 tillämpas också andra stycket samma paragraf. Närden som avses i första stycket med laga stöd berövar någon friheten elleravlägsnar någon, Ullämpas också 19§ 1. Bestämmelsernai 13 § gäller också en ordningsvakt, om inte annat framgår av hans förordnande.Har en ordningsvakt omhändertagit någon, gäller dock att den omhändertagneskyndsamt skall överlämnas till närmaste polisman. I fråga om befogenhet fören tjänsteman vid tuUverkets kustbevakning att tillämpa 13 § finnsbestämmelser. 23§ har ändrats som en konsekvens av att krigsmannabegreppet har fått en annaninnebörd. Rättshjälpslagen(1972:429) 5b § Med domstol förstås i denna lag allmän domstol, allmän förvaltningsdomstol,bostadsdomstolen, försäkringsdomstolen, försäkringsrätt, , patentbesvärsrättenoch arbetsdomstolen. Vad i lagen sägs om domstol skall även gälla arrendenämnd,hyresnämnd och statens va-nämnd. 24 §I den mån ej särskilda föreskrifter gäller, utgår ersättning för bevisning imål eller ärende vid allmän domstol, bostadsdomslolen, ellerarbetsdomstolen med skäligt belopp enligt domstolens bestämmande. 25 §I angelägenhet, som ej handlägges vid allmän domstol, bostadsdomstolen,eller arbetsdomstolen, beslutar rättshjälpsnämnden omutredning. Utan hinder härav får biträde besluta om utredning av mindreomfattning. Samma befogenhet tillkommer skiftesman som förordnatsi ärende om bodelning. 1985/86:9 Densom medverkat vid utredning som avses i första stycket har rätt till ersättningenligl föreskrifter som regeringen meddelar. Ingår utredningen i mål ellerärende som har anhängiggjorts vid domstol fastställes ersättningen avdomstolen. I annat faU bestämmes ersättningen av rättshjälpsnämnden. I5 b, 24 och 25 §§ har termen krigsrätt tagks bort. Lagen(1957:668) om utlämning för brott 5§För gärningar som nämns i de föreskrifter i 16 kap. som avserbrott av krigsman eller i 21 kap. eller i värnpliktslagen (1941:967)får utlämning inte medges. Vadnu sagts utgör ej hinder att, om gärningen innefattar jämväl brott för vUketutlämning eljest må ske, utlämna personen för det brottet. 5§ har ändrats i överensstämmelse med straffbestämmelserna i det nyaansvarssystemet. Lagen(1953:770) om folkrättstiga reglers iakttagande ifråga om ansvar för brott avvissa utlänningar Ärnågon, som avses i 21 kap. 4§ , eller annan utlänning, sominternerats då riket är i krig, misstänkt för brott, skall vid rättsligtförfarande med anledning därav samt vid påföljds ådömande och verkställandeiakttagas vad som bestämts i gällande avtal med främmande makt eller följer avallmänt erkända folkrättsliga grundsatser. Idenna lag har hänvisningen till strafflagen ändrats till . Lagen(1957:132) med särskilda bestämmelser angående domstolarna och rättegången vidkrig eller krigsfara m. m. 9§Konungen äger beträffande riket i dess helhet eUer viss del därav förordna omförlängning av tidsfrist, som enligt lag eller författning skall iakttagas föringivande av inlaga eller vidtagande av annan åtgärd för bevakande ellerfullföljd av talan hos domstol eUer domare annorledes än genom särskilträttsmedel. Kungörelse om krigstillstånd skall anses innefatta dyliktförordnande för av från kungörelsens utfärdande, om ejKonungen bestämmer annorlunda. 19§ finns regler som medger förlängning av tidsfrister i vissa fall. Enligt andrastycket skall detta dock inte gälla vid fullföljd av talan mot beslul imilitära discipUnmål eUer mot dom eHer beslul av krigsrätt i militära brottmål. Detnya ansvarssyslemet innebär all det inle ens i krigstid kommer att finnas någraolikheter i handläggningen av civila och militära brottmål. Med hänsyn härtillbör undantagsregeln i andra stycket utgå. Lagen (1942:87) med särskildabestämmelser angående stats- och Prop. 1985/86: 9 kommunalmyndigheternaoch deras verksamhet vid krig eller krigsfara 1§Befinner sig riket i krig, skola bestämmelserna i 2-13§§ äga tiUämpning. Vidkrigsfara, vari riket befinner sig, eller eljest under utomordenUi-ga, av krigföranledda förhållanden äger Konungen förordna, att nämnda bestämmelser skolatillämpas. Förordnande,som i första stycket sägs, skaU, vid äventyr att det eljest förfaller, inom enmånad underställas för dess prövning av frågan huruvida förordnandetskall bestå. Varder förordnandet icke från det understäUningenskett av giUat, skall detsamma vara förfallet. Underlid, då bestämmelserna i 2-13 §§ äga tUIämpning, gälla icke i lag eUerförfattning meddelade stadganden i den mån de strida mot samma bestämmelsereller vad med stöd av dem bUvit föreskrivet. Dennalag äger ej UUämpning beträffande eUer allmänna kyrkomötet, derasavdelningar, utskott, nämnder, deputerade, revisorer, ombudsmän och verk eUer ifråga om myndigheter, som avses i lagen (1957:132) med särskilda bestämmelserangående domstolarna och rättegången vid krig eller krigsfara m.m., ellerbeträffande mål eUer ärende varom stadgats i nämnda lag. Medden begränsning, som framgår av näst föregående stycke, förstås i denna lag medstatsmyndighet: alla UU statens förvaltning hörande myndigheter ochinrättningar, nämnder, kommissioner och kommittéer; samt med kommunalmyndighet:alla till styrelse eller förvaltning hörande stämmor ochrepresentationer, myndigheter, styrelser, kollegier, nämnder, råd,kommissioner, revisorer, utskott och kommittéer jämte underlydande verk ochinrättningar. I 1 § haruttrycket krigsrätter tagits bort. Lagen (1975:1057) medinstruktion för justitieombudsmännen 2§ Under ombudsmännens tillsyn står 1. statliga och kommunala myndigheter, 2. tjänstemän och andra befattningshavare vid dessa myndigheter, saml 3. annan som innehar tjänst eller uppdrag, varmed följer myndighetsutövning,såvitt avser denna hans verksamhet. I fråga ombefattningshavare vid försvarsmakten omfattar tillsynen dock endast befäl avlägst fänriks grad och dem som innehar motsvarande ijänstestäUning. 1. riksdagensledamöter, 2. förvakningsstyrelse,valprövningsnämnd, riks dagens besvärsnämnd eller kammarsekreteraren, 3. riksbanksfullmäktige,riksbankschefen och vice riksbankschefen, utom såvitt avser deltagande i utövning av beslutanderätt enligt valutalagen (1939:350), direkUon, fuUmäktige i riks gäldskontoret eller riksgäldsdirektören, 4. regeringen eller statsråd, 5. jusUUekanslern, 6. ledamöter av beslutande kommunala församlingar. 1985/86:9 Ombudsmännenstår ej under tiUsyn av varandra. Medbefattningshavare förstås i denna lag person som står under ombudsmannens UUsyn. Idenna paragraf anges vilka myndigheter och befattningshavare som står underombudsmännens tillsyn. I andra stycket sägs f. n. att i fråga om krigsmänomfattar tillsynen endast befäl av lägst överfurirs grad och dem som innehar motsveu-andeIjänstestäUning. Tjänstegradenöverfurir har som en konsekvens av försvarsmaktens nya befälsordningssystemhöjts UU fänrik. 21§ Ombudsman skall verkställa de utredningsåtgärder som fordras för prövning avklagomål och andra ärenden. enligt regeringsformens föreskrifter begär upplysningar ochyttranden, får han förelägga vite om om högst . Ombudsman fårutdöma försuttet vite. Kandet misstänkas att befattningshavare som sägs i 7 § gjort sig skyldig tillförseelse, för vilken disciplinpåföljd bör åläggas, och kan det befaras attskriftlig anmaning enligt 14 kap. 1§ första stycket lagen (1976:600) omoffentlig anstäUning ej kan tillställas honom efter förseelsen, fårombudsman utfärda sådan anmaning. Anmaning som har sagts gäller även somunderrättelse enligt 29 § lagen (1980:11) om tUlsyn över hälso-ochsjukvårdspersonal m. fl. Första meningen har motsvarande tillämpning i fråga omunderrättelse enligt 25 § lagen (1985:00) om disciplinförseelser av krigsmän. är närvarande vid domstols eller myndighets överläggningar har hanej rätt att yttra sin mening. Itredje stycket i denna paragraf finns bestämmelser om att ombudsmannen fårutfärda skriftliga anmaningar enligt 14 kap. 1 § lagen om offentliganställning. Ensådan anmaning gäller även som underrättelse enligt 29 § lagen (1980: 11) om tiUsynöver hälso- och sjukvårdspersonal m.fl. Påmotsvarande sätt bör en sådan anmaning även gälla som underrättelse enligt 25§ lagen om disciplinförseelser av krigsmän. Ett tillägg med denna innebörd hardärför gjorts i bestämmelsen. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1 lag om disciplinförseelser av krigsmän, 2 lag om ändring i , 3 lag om ändring i värnpliktslagen (1941:967), 4 lag om ändring i lagen (1976:600) om offentliganställning, 5 lag om ändring i lagen (1980:1021) om militärgrundutbildning för kvinnor, 6 lag om ändring i , 150 7 lag om ändring i skadeståndslagen (1972:207), 8 lag om ändring i lagen (1974:515) oni ersättningvid frihelsinskränk- Prop. 1985/86:9 ning, 9 lag om ändring i lagen (1940:358) med vissa bestämmelsertill skydd för försvaret m. m., 10 lag om ändring i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m. m., 11 lag om ändring i lagen (1975:688) om skydd för viss tjänsteutövning, 12 lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltigadrycker m.m., 13 lag om ändring i poUslagen (1984:387), 14 lag om ändring i rättshjälpslagen (1974:429), 15 lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott, 16 lag om ändring i lagen (1953:770) om folkrätlsliga reglers iakttagandei fråga om ansvar för brott av vissa utlänningar, 17 lag om ändring i lagen (1957:132) med särskilda bestämmelser angåendedomstolarna och rättegången vid krig eller krigsfara m. m., 18 lag om ändring i lagen (1942:87) med särskilda bestämmelser angåendestats- och kommunalmyndigheterna och deras verksamhet vid krig eller krigsfara m.m., 19 lag om ändring i lagen (1975:1057) med instraktion för justkieombuds-männen. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1985/86:9 Bilagal MAK:s sammanfattning av betänkandet Kommitténhar haft till uppgift att göra en översyn av den gällande militära straff- ochprocesslagstiftningen. Målsättningen har i enlighet med direktiven varit än vad som gäller anpassa det miUtära ansvarssystemet till detregelsystem som gäller inom samhället i övrigt. Kommitténsförslag innebär en genomgripande förändring av det mUitära ansvarssystemetfrån såväl materiell som lagteknisk och formell synpunkt. Det militärastraffrättsliga ansvarssystemet föreslås i avgörande hänseenden bli ersatt avett utomstraffrättsligt disciplinsystem. Detta innebär bl. a. all flertaletstraffbestämmelser rörande brott av krigsmän upphävs och att de särskildadisciplinstraffen i avskaffas. Återstoden av den militära straff-och processrätten föreslås bli ytterligare inordnad i den aUmänna straff- ochprocesslagstiftningen. Kommitténföreslår att alla anställda vid försvarsmakten i fredstid skall följa sammaregelsystem som gäller för offentligt anstäUda i allmänhet. Detta innebär attreglerna om disciplinansvar i lagen om offentlig anställning () blirtillämpliga på all sådan personal inom försvarsmakten med undantag förpersonalen vid den svenska beredskapsstyrkan för FN-tjänst. Kommitténföreslår vidare att det för värnpliktiga införs ett hek nytt utomstraffrättsligtdisciplinsystem. Bestämmelserna finns i ett förslag tiU disciplinlag förvärnpliktiga, vilken lag skall ersätta bl. a. miUtära rätlegångslagen ochlagen om disciplinstraff för krigsmän. Disciplinlagen föreslås i fredstidomfatta också vissa andra kategorier av personal inom försvarsmakten, t. ex.kvinnor som genomgår militär grundutbildning, hemvärnsmän och viss annanfrivillig personal samt dem som är anställda i svensk beredskapsslyrka för FN-tjänst.Under krigsförhållanden föreslås lagen få ett väsentligt utvidgattillämpningsområde. Sålunda kommer alla som är tjänstgöringsskyldiga vidförsvarsmakten inklusive den anstäUda personalen enUgt förslaget att dåomfattas av lagen. Enligtden grandläggande regeln om disciplinansvar i den föreslagna lagen skalldisciplinpåföljd åläggas om den värnpliktige uppsåtligen eller av oaktsamhetåsidosatt vad som åligger honom i tjänsten, om förseelsen ej är ringa. Envärnpliktigs skyldigheter i tjänsten framgår vanligen av reglementen, instraktionero.d. I lagtexten anges också uttryckligen förmäns order. Härutöver får enligtlagen disciplinförfarande användas i fråga om vissa lindrigare brott, såsomsnatteri, bedrägligt beteende, olovligt brakande m. m. Vid misstanke om annanbrottslighet i tjänsten skall åtalsanmälan ske. Deföreslagna disciplinpåföljderna är varning, extratjänst, löneavdrag och utegångsförbud. Utegångsförbudet kan bestämmas tUl . Enligt förslaget får utegångsförbud under ej verk ställas . Vidare gäller, tiU skillnad från vad som är fallet, enligt huvudregeln att en discipUnpåföljd ej får verkställas förtän beslutet vunnit laga kraft. I vissa faU ges dock möjlighet omedelbar 152 verkstäUighet. Beslutanderätteni disciplinärenden föreslås ligga hos den myndighet vid Prop. 1985/86:9 vUkenden vämpliktige tjänstgör eller senast tjänstgjort. Den beslutande skall innehalägst överstelöjtnants eUer kommendörkaptens grad eUer tjänsteklass. Vidprövning av disciplinärenden skaU myndigheten biträdas av en juridiskrådgivare, auditören. I enklare disciplinärenden får kompanichefenbeslutsrätt. TUl skiUnad från vad som gäller föreslås kompanicheferna fårätt att besluta om löneavdrag. Förfarandeti discipUnärenden föreslås vara muntligt, varvid den värnpliktige och andrasom kan lämna uppgifter i saken skall höras. Möjlighet tiU vittnesförhör viddomstol skaU finnas. Vidare föreslås regler om kommunikation, beslutsmoUveringoch delgivning av beslut. Beslutom disciplinpåföljder föreslås kunna överklagas till Ungsrätt och vidare tUlhovrätt, som är slutinstans. föreslagna disciplinlagen upptas särskilda regler om omhändertagande avvärnpliktiga som stör allmän ordning m.m. Omhändertagandet får som regel varahögst åtta Ummar. De nuvarande möjligheterna alt använda förvarsarrest ochandra straffprocessueUa tvångsmedel bör enligt kommitténs förslag avskaffas. Kommitténföreslår en omfattande avkriminalisering i fråga om de straffbestämmelser ibrottsbalken (BrB) som f n. gäller i fredstid för krigsmän.