prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Om kommunen isill yttrande till specialmyndigheten inte har motsatt sig företaget, fär mani allmänhet anta att kommunen från sina utgångspunkter inte heller motsättersig ett tillstånd enligl PBL, Normalt bör man således i dessa fall kunna räknamed alt tillståndet enligt en speciallag också följs av tillstånd enligt PBL,Om en kommun i sitt yttrande till en specialmyndighet har motsatt sig ettföretag pä grunder 1985/86:1 454 som kan hänföras till PBL. men Ullständ enligl enspeciallag ändå lämnas. 21 Samordning bör dock delta tillstånd inte bindakommunen vid en senare prövning enligl "ed annan PBL. Ofta rymmernämligen bygglovsprövningen även andra aspekter än ogstijtning de somspecialmyndigheter har att beakta. 1 speciella fall kan emdletid aspekter somskall beaktas vid tillständsgivningen enligt en speciallag resp. PBL varatämligen lika. Utgången i speciallagsärendei måste enligl min mening dätillmätas stor betydelse även vid prövningen enligt PBL, I likhet med utredningen anser jagatt nägra bestämmelser i denna fråga inte bör införas. Prop.1985/86:1 455 Som jag nämnde inledningsvis harregeringen i beslut den 14maj 1981 uppdragit åt statskontoret atl biträdabostadsdepartementet i arbetet med PBL i vad gäller organisatoriska ochadministrativa frågor samt att därvid särskilt belysa de kostnadsmässiga ochfinansiella aspekterna på utformningen och genomförandel av del förslag somutarbetas i departementet, 1 beslutet framhöll regeringen som en av utgångspunkternaför reformen att den samlade resursälgängen för kommunernas och statensinsatser för genomförandet och tillämpningen av PBL skulle hällas inomnuvarande ekonomiska ramar för berörd verksamhet. Vidare framhölls att detskall vara en strävan att söka efter enklast möjliga regler och förfaranden förberedning och beslut i plan- och byggärenden samt att i övrigt sänkakostnaderna för verksamheten. Statskontoret har fortlöpande lämnat värdefulla synpunkterpä regelsystemels uppbyggnad, vilka i stor utsträckning har kunnat beaktas ilagstiftningsarbetet. 1 en preliminär rapport (bilaga 12till protokollet i detta ärende) har statskontoret efter en granskning ochanalys gjort en sammanfattande bedömning av det nu framlagda lagförslaget.Bedömningen omfattar i första hand förslagets administrativa konsekvenser. Rapporteninnehåller också kommentarer till de enskilda bestämmelser som enligtstatskontorets mening pä ett eller annat sätt har inverkan pä resursfrågornaeller av någon annan anledning behöver särskilt kommenteras. Den reservationenbör göras att statskontorets rapport, som lämnades för ungefär en månad sedan,pä en del punkter utgår frän bestämmelser som i det nu föreliggande förslagethar en någol ändrad lydelse. Statskontoret avser att senast den 31 augusti 1985lämna en slutrapport, vari bl. a, statskontorels bakgrundsmaterial kommer attredovisas, 1 fräga om grunderna förstatskontorets bedömning och beträffande kommentarerna lill förslagelsenskildheter hänvisar jag till innehållet i statskonlorels preliminära rapport.Här vill jag nöja mig med att återge vad statskontoret har anfört underrubriken : Enligt statskontorets bedömning börnyheterna i den nya för kommunernas vidkommande knappastmedföra ökade krav pä administrativa resurser. Övergångsvis kommer givetvis enomfattande utbildningsverksamhet att krävas så att förtroendevalda ochtjänstemän får kunskap om avsikterna med lagändringen ochden nya lagens sätt alt verka. En viss kompetensförstärkning hos en del kommunerkan ocksä bli nödvändig t, ex. beträffande grundvattenfrägor. En särskild osäkerhet i bedömningenger bestämmelsen om den utökade sakägarkretsen. Hur denna grupp kommer attagera är svårt all förutse. Inte förrän ertärenheter vunnits kan en slutligbedömning göras av kostnadskonsekvenserna såväl för kommunerna som förlänsstyrelser och övriga besvärshandläggande organ. Prop.1985/86:1 456 Rätten för markägare atl begäraersättning eller inlösen i vissa situa- 22 Resur.sfrågor tioner - särskiltde som behandlas i övergångsbestämmelserna - är svära att bedöma. Detta gällerbåde processkostnadernas och ersättningarnas storlek. Till viss del bör dockdessa koslnader kunna ses som "invesiering-tir" som underlättar detfortsatta planeringsarbetet i kommunerna. förändrade roll börpå ge möjligheler till en minskning av arbetsinsatserna förplanhandläggningen, 1 ell övergångsskede är det emellertid väsentligl att allabefintliga resurser utnyttjas för den massiva utbildningsinsats som krävs förall la alla medagerande pä och regional nivå atl följa och användasig av den nya lagens beslämmelser. För övrigi bör inte lagförslagetinnebära några ändrade krav på administrativa resurser av betydelse. Mednuvarande ambitioner bör lagen kunna verka inom ramen för nuvarande resurser.Hur kraven senare utvecklas blir mer beroende av hur lagen hanteras avkommunerna, i vilken riktning bebyggelseutvecklingen går och ambitionsökningari allmänhet snarare än av lagens nya uiformning. Jag kan för min del ansluta migtill de sammanfattande bedömningar som statskontoret har gjort. Särskilt villjag frainhålla att mitt förslag - även om det rymmer flera principiella nyheter- i stora delar bygger pä del gällande systemet, sådant det har utvecklats iden praktiska hanteringen, I den mån förfaranderegler ändras går ändringarnanästan genomgående i riktning mot ett enklare och snabbare förfarande. Av storbetydelse i sammanhanget är givelvis förskjutningen av befogenheter och ansvar frånstaten till kommunerna. Avskaffandet av fastställelseprövningen av planer ärdet mest framträdande draget därvidlag, Detla medför inte bara en omfördelningav insatserna inom den offentliga sektorn som helhel utan även en delvis nyroll för länsstyrelserna. Tyngdpunkten i arbete läggs päservicefunktionen, medan kontrollen i efterhand begränsas. Enligl minbedömning leder detta sannolikt pä sikt lill en begränsning av de resurser somkrävs för länsstyrelsernas hantering av planfrågor. När det härefter gäller kommunernasresurser är det viktigt atl erinra om att lagförslaget är sä utformat allkommunerna själva i stor utsträckning kan avgöra regleringens omfattning ochdärmed också råda över de administrativa kostnaderna. Några inslag i reformenkan antas leda till en viss merkostnad under ett övergångsskede. Jag länkerfrämst på arbelel med att upprätta och anta den första översiktsplanen. Som jagtidigare har framhållit (avsnitt 7,2) kan översiklsplanen emellertid bygga pådagens kommunöversikler och andra former av översiktliga planer som de flestakommuner redan har. Alltför höga krav kan inte ställas i det inledande skedet,utan den första översiklsplanen bör kunna utarbetas med ganska små insatser.Här gäller ocksä - liksom beträffande flera andra moment i mitt förslag tillplansystem - att en engångskostnad kan återfås i form av enklare handläggningoch snabbare beslul i fortsättningen. Delta kommer givetvis även de enskildaintressenterna till godo. 1985/86:1 -i 457 Pä en punkl kan förslagei sägas htimycket svårbedömbara konsekven- 22 Resursfrågor ser för bäde kommunerna ochstatliga organ. Jag syftar pä effekterna av utökningen av den krets somjämställs med sakägare. Del är enligl min uppfattning angeläget alt den ändringengenomförs, sä all möjlighelerna lill medinflylande kan vidgas. Jag vill sedettti som ett led i strävandena alt åstadkomma en från social synpunkl godbostads-, arbets-, trafik- och fritidsmiljö. Som jag har anfört(avsnitt 17,6) anser jag del lämpligl atl när del har gäll från lagensikraftträdande utvärdera konsekvenserna av reformen i denna del. Fördelar ochnackdelar bör då kunna överblickas bättre. En viktig konsekvens avdecentraliseringen till kommunerna är atl beslutsprocessen som helhet blirkortare till fördel bäde för kommunerna och för byggbranschen.Rationaliseringsvinster för alla berörda ligger ocksä i förslaget att sådanafrågor som redan är avgjorda i elt tidigare led i planprocessen inte kanöverklagas på nytt, EffekUvilelen i plangenomförandel bör också öka genom denya reglerna om genomförandelid för deliiljplaner och övriga beslämmelser somlägger ökad vikt vid ett närmare samband mellan planläggning och genomförande.Detta har klart positiva effekter för byggsektorn i slorl. Den obligaloriskagenomförandebeskrivningen bör ocksä medverka lill en slörre medvetenhet igenomförande- och kostnadsfrågor. Även när del gäller reglerna ombyggandel finns det flera inslag som är ägnade att medföra lättnader ochkostnadsbesparingar för byggherrarna, t, ex, möjlighelerna för kommunerna atlminska bygglovspllklens omfattning, reglerna om en nyanserad granskning avbygglovshandlingar och om atl besiktning och annan tillsyn av byggnadsarbetenkan anpassas efter bl,a. Lättnaderna av ombyggnadskravenlillhör ocksä de reformer som kan föranleda kostnadsminskningar. Förslagetinnehåller en uttrycklig föreskrift om atl byggnadsniänden skall ta tillvara demöjligheler lagen ger alt förenkla och underlätta ärenden för enskilda, Atl nybyggnadsförbuden avskaffasoch en rält till kompletteringsätgärder införs måste anses som fördelaktigtsett i ett nägot vidare ekonomiskt perspektiv, även om det kan bli ett visstmerarbete under en övergångstid för vissa kommuner. Här vill jag ocksåframhålla de mänga inslag i reformen som kan underlätta arbetet medstadsförnyelsen (se avsnitt 20,1) Från samhällsekonomisk synpunkt är dettakanske den mesl betydande aspekten pä hela reformen, 1 enlighet med vad jag nu haranfört har inom bosladsdepartemenlet upprättats ell förslag lill plan- ochbygglag. 1985/86:1 458 Specialmotiveringtill förslaget till plan- och bygglag 1 kap. I 1-4 55 anges i mycket allmänna ordalag lagens övergripandesyften och dess huvudsakliga inslag, dvs, plansystemets grunder och de olikaformerna av prövning, 15 och 6 55 finns bestämmelser av grundläggande innebördom förhällandet mellan allmänna och enskilda intressen. Därefter anges i 7 och8 SS de myndigheter som i första hand tillämpar lagen eller som har tillsynöver dess tillämpning, I det remitterade lagförslaget finns ytterligare femparagrafer med vissa definitioner och bemyndiganden för regeringen m,m. Enligtlagrådels mening (yttrandet s,23) skulle lagen vinna i överskådlighei ochsystematisk reda om dessa bestämmelser bryts ut ur 1 kap, och flyttas tillsenare kapitel. Jag har ingen erinran mot detta. Kapitlet har därfördisponerats i enlighet med lagrådets förslag. Jag anser det nödvändigt att här något uppehållamig vid sakägarbegreppet i PBL, 1 88 i det remitterade lagförslaget ges en s,k, legaldefinition av begreppet sakägare i PBL, Sakägarkretsen anges omfattaden vars rätt berörs eller vars iniressen i övrigt påverkas av ett ärende enligtlagen, om han antingen äger, innehar särskild rätt till eller är bosatt på enfastighet som berörs av ärendet. Enligt andra stycket är under vissaförutsättningar också hyresgästorganisationer sakägare. Omdetta har lagrådet gjort följande uttalande (yttrandet s, 280: Enligt det remitterade förslaget skall alltså genomuttrycklig bestämmelse i PBL anges vilka som är sakägare. Delta är ettovanligt grepp i en lagsliftning av förevarande slag. Sålunda har lagstiftareninte gett någon definition av sakägarbegreppet i vare sig miljöskyddslagen(1969:387), fastighetsbildningslagen (1970:988), expropriationslagen (1972:719)eller anläggningslagen 11973: 1149), Inte heller gällande byggnadslagstiftninginnehåller bestämmelser i ämnet. Detsamma gäller också såväl tidigare somnuvarande vattenlag. De anförda exemplen visar att innebörden av begreppetsakägare inte brukar fastställas i lag. Det finns goda skäl för dennalagstiftningsteknik. Det är nämligen svårt för att inte säga omöjligt att ge endefinition som uppfyller kravet alt inte vara för vagt utformad men somsamtidigt entydigt avgränsar sakägarkretsen. Även om man lyckas härmed, kandet likväl vara en nackdel att ha en stel regel som en gång för alla läggerfast sakägarbegreppet. Förändrade och oförutsebara förhållanden kan uppstå därdet blir naturiigl att inrymma nya kategorier i sakägarbegreppet. Begreppetsinnebörd varierar uppenbarligen mellan olika lagar. Vattenlagen ochmiljöskyddslagen har ett vidsträckt sakägarbegrepp. 1 expropriationslagen harsakägarbegreppet en snävare innebörd. 1 fastighetsbildningslagen tordesakägarkretsen vara ytterligare begränsad. Med beaktande av vad som anförts talar enligtlagrådet sakliga och systematiska skäl mot att i PBL tas upp en precisering avsakägarbegrep-pets innebörd. Detta innebär emellertid inte atträttstillämpningen lämnas utan ledning. Genom åtskilliga av lagens övrigaföreskrifter samt av utta- Prop.1985/86:1 459 landen i motiv och förarbeten lar man en tämligen ingåendebelysning av / kap. I § frågeställningen. Hyresgästorganisationerna falleremellerUd uianför även ett extensivt sakägarbegrepp. Del kan därför, när del iPBL talas om sakägare, vara nödvändigt all ange atl ocksåhyresgästorganisationerna skall ha den rättsliga slällning som tillkommersakägare. Lagrådet återkommer till sakägarbegreppets innebörd enligl PBLsenare i sitt yttrande; se t. ex, under 5 kap, 17 8, Jag kan ställa mig bakom vadlagrådet sålunda har anfört och föreslagil. Med sakägare enligt PBL kommerdärmed all avses i första hand ägare till läst egendom och innehavare av annansärskild rätt i denna än bostadsrätt och hyresrätt. Det är med andra ord dettraditionella begreppet sakägare i byggnadslagstiftningen som avses. En annansak är atl bostadsrätlshavare, hyresgäster och boende samthyresgästorganisationer får samma ställning i förfarandet - inbegripetbesvärsrätt - som sakägarna, 18 Denna lag innehåller bestämmelser om planläggning avmark och och om byggande. Beslämmelserna syftar till att med beaktandeav den enskilda människans frihet främja en samhällsutveckling med jämlika ochgoda sociala levnadsförhållanden för människorna i dagens samhälle och förkommande generationer, Lagen inleds med en s, k,portalparagraf som anger de grundläggande värderingar som ligger bakomlagstiftningen. Paragrafen är däremot inte avsedd att kunna åberopas i deenskilda ärenden som avgörs med stöd av lagen. Bestämmelser med denna innebördfinns främst i 2 och 3 kap. På det sätt som jag har antytt iden allmänna motiveringen (avsnitt 1) bedrivs inom kommunerna en omfattandeplaneringsverksamhet, PBL:s regelsystem är helt inriktat på den del avplaneringen som rör användningen av mark och vatten samt bebyggelsemiljönsegenskaper, dvs, den fysiska planeringen. I själva verket tar reglerna intesikte på planeringen som sådan utan snarare pä den procedur som leder fram tillantagandel av planer. Den proceduren benämns planläggning, 1 paragrafen harslagits fast lagens huvudsakliga tillämpningsområde, som alltså är fysisk planläggningoch byggande, Lagens bestämmelser anges syftatill atl främja en samhällsutveckling med jämlika och goda socialalevnadsvillkor. Till de grundläggande syftena med lagen hör således bl, a,strävanden att motverka segregation i bosättningen som har sin grund iekonomisk ojämlikhet liksom att främja jämställdheten mellan kvinnor och män.Konkret innebär detla att planläggningen bl. a, bör bidra till väl fungerandelokala arbetsmarknader och alt bostadsområdena ulformas sä atl olika formerav boende kan integreras och kvinnornas deltagande i förvärvsarbetet kanunderlättas, 1 lagrådsremissen föreslog jag enformulering av lagtexten som innebär atl den eftersträvade samhällsutvecklingenskall ske "pä demokratins och solidaritetens grund". Lagrådet har(yttrandet s. 24 0 framfört invändning- Prop.1985/86:1 460 ar mol detla och därvid bl, a. framhållit att orden intefyller nägon funktion / kap. I -2 §§ i lagtexten, Pä de skäl som lagrådet har anförtanser jag det inte nödvändigl alt i laglexten sårskilt framhålla den redan iregeringsformen intagna principen atl de samhällsorgan som har ansvar för denfysiska miljön är verksamma pä demokratins grund. Jag kan ocksä ansluta miglill lagrådets uppfattning atl ordet solidaritet inte fyller niigon funktion isjälva laglexten. Del är närmast en självklarhet alt de enskilda människornahar delaktighet i och etl gemensamt ansvar för samhällets utveckling. Däriligger ocksä att enskilda personer kan behöva avstå fördelar för egen del föratl ge slöd ät andra och för all tillgodose gemensamma behov. Om demokrati ochsolidaritet skall prägla planläggningen och byggandet, kan medborgarna emellertidinte passivt överiåta ät samhällsorganen att fatta beslut med hänvisning tillatt de lar sitt ansvar genom att solidariskt bära de bördor som blir pålagda.En fungerande demokrati förutsätter aktiva medborgare, bestämmelser hardärför utformats sä att de främjar människornas aktiva deltagande ibeslutsfattandet. Goda möjligheter att utöva medborgarinflytande präglaralltså lagens allmänna uppbyggnad. Planläggningen bör inte bara beaktaanspråken från människorna i dagens samhälle - dvs, de som lever och verkarnär lagen tillämpas - utan också behoven hos kommande generationer. Långsikligabehov bör väga tyngre än kortsiktiga iniressen. Den fysiska planläggningenmåste - liksom alla andra former av samhällsplanering - innebära hushållningmed ändliga resurser. Närmare bestämmelser om beaktandet av kravet påresurshushållning las upp i 2kap, 2 8. Jag har vidare ansett det motiverat atti 1 5 särskilt erinra om att den enskildes frihet alltid skall beaktas. Dengrundsatsen bör genomgående prägla myndigheternas tillämpning av PBL, Jag harnågot utvecklat detta i den allmänna motiveringen (avsnitt 3,6), 28 Del är en angelägenhet att planläggaanvändningen av mark och vatten, Nägon motsvarande bestämmelse finnsinte vare sig i gällande rält eller i utredningsförslaget. Jag anser del dockbefogat att - i enlighet med önskemål frän en del remissinstanser - nu släfast grundsatsen att fysisk planläggning i första hand är en kommunalangelägenhet. Därmed blir det s, k, kommunala planmonopolet uttryckligenförankrat i lagen. Lagtexten har fått sin placeringoch slutliga utformning i enlighet med lagrådets förslag, 1 lagrädsremissenfinns en motsvarande bestämmelse i 2 8 fjärde stycket. Som lagrådel (yttrandets, 25) är dock den princip som framgår av lagtexten av sä central betydelse attden bör komma till uttryck i en särskild paragraf. Vad som omfattas av den kommunala ensamrätten ärbefogenheten alt 1985/86:1 461 anla planer, Däremol kan själva arbelel med atl upprättaplanlorslag / kap. 2-3 §§ uppdras ål nägol icke kommunalt organ, l.ex. Grundsatsen om kommunall monopol kangenombrytas i vissa undantagsfall, nämligen om regeringen med stöd av 12 kap,7 8 efter etl planföreläggande låter upprätta och antar detaljplan ellerområdesbestämmelser. Enligl lagrådets mening, som jag biträder, behöver någonhänvisning till 12 kap. 7 8 inte göras i förevarande paragraf. 38 Varje kommun skall ha en aktuell översiktsplan, somomfattar hela kommunen. Översiktsplanen skall i stort ange hur mark- ochvattenområden är avsedda att användas och hur bebyggelseutvecklingen bör ske. Den närmare regleringen av markensanvändning och bebyggelsen inom delar av kommunen sker genom detaljplaner. För begränsade omräden av kommunensom inte omfattas av detaljplan får områdesbestämmelser antas, om det behövsför att syftet med översiktsplanen skall uppnås eller för att säkerställa attriksintressen enligl lagen (0000:000) om hushållning med naturresurser m, m,tillgodoses. Fastighetsplaner får antas för atlunderlätta genomförandet av detaljplaner. För samordning av fiera kommunersplanläggning fär regionplaner antas. I denna paragraf beskrivs myckelkortfattat PBL:s plansystem. Paragrafen motsvarar 2 och 3 85 byggnadslagen.Den har fäll sin redaktionella uiformning i huvudsaklig överensstämmelse medlagrådets förslag. Motsvarande paragraf i lagrådsremissen är 1 kap, 2 5, 1 första styckel slås fast som ettobligatorium all varje kommun skall ha en aktuell översiktsplan för helakommunens omrädé. 1 4 kap, finns närmare bestämmelser om översiktsplanen. Påsamma säll som i 2 8 byggnadslagen har i sladgandel i allmänna ordalag angettsvad översiktsplanen skall innehålla. Den skall sålunda i stort ange dels hurmark- och vattenområden i hela kommunen avses bli använda - en motsvarighettill dagens markdispositionsplaner - och dels hur bebyggelseutvecklingen börske, dvs, riktlinjer som i stort motsvarar dem som återfinns i dagenskommunöversikter. Därmed avses alt översiktsplanen skall vara bäde en plan somvisar hur kommunen har tänkt sig att marken pä sikt skall användas inom olika omrädenoch ett dokument som beskriver kommunens uppfattning från allmän synpunktbeträffande utvecklingen av bebyggelse och annat. Med uilryckeibebyggelseuivecklingen avses inte bara tillkomsten av ny bebyggelse utan ävenförändring och bevarande av befintlig bebyggelse. Jag återkommer till delta ispecialmotiveringen till 4 kap. I 5. Översiktsplanen har sin betydelsebäde som samordningsinstrument inom kommunen och som information lilluiomstående myndigheter och 1985/86:1 462 till enskilda om kommunens principiella inställning isådana frågor som / kap. 3 § behandlas i planen. Det krav pä aktualitet hosöversiktsplanen som i lagrådsremissen togs upp i 4 kap, 1 5 har på lagrådelsförslag flyttats till förevarande paragraf. Detta aktualitetskrav har tidigarebehandlats i allmänna ordalag (avsnitt 7,1), Erfarenheterna av tidigaregeneralplaner visar pä stora olägenheter av att kommunerna låter planernasuccessivt bli alltmer föråldrade men fortfarande formellt gällande. Kravet påaktualitet innebär att översiklsplanen skall utgöra en sammanställning ochredovisning av resultatet av den konlinueriigt bedrivna översiktligaplaneringen inom kommunen, Detla sammanvägda resultat skall bli föremål förfullmäktiges ställningstagande i form av ett beslut att anta eller ändraöversiktsplanen. Utöver de revisioner som påkallas av samhällsutvecklingen istort och av förändrade förutsättningar inom kommunen, kan man också räkna medett behov av successiv utveckling av översiktsplanen som ett informationsdokumentoch beslutsunderlag. Som jag har anfört i den allmänna motiveringen (avsnitt7.2) utgår jag nämligen frän alt de första översiktsplanerna kan bliförhållandevis enkla. Behovet av revideringar kommer sedan att bli beroendedels på utvecklingen i kommunen, dels på vilken nytta översiktsplanen får somunderiag för följande beslut och dels på vilken deialjeringsgrad och precisionsom planen ges. Här vill jag äter framhålla planens karaktär av översiktligplan med ganska schematisk redovisning, vilket bör medföra att dess aktualitetstår sig över en längre tidsperiod, Elt krav pä aktualitet görbestämmelser om översiktsplanens giltighetstid överflödiga. Inte heller behövsbestämmelser om all planen skall omprövas med vissa i lagen angivna intervall.Med det informationsvärde och den tyngd som bör tillmätas översiktsplanen somunderlag för olika beslut om användningen av mark och vatten, bör det ligga ikommunens eget intresse alt den hålls aktuell. Någon speciell sanktion molkommunen för bristande aktualitet i översiktsplanen anser jag inte behöverinföras. Till följd av planens uppgift att också behandla frågor omriksintressen bör aktualiteten tas upp i del löpande samrådet mellan kommunenoch . Det är kommunen som själv avgör om översiktsplanen äraktuell. Jag föreställer mig att det kan finnas skäl för kommunfullmäktige atli början av varje mandatperiod eller minst varannan period, dvs. vart sjätteär, ta upp översiktsplanen till en helhetsbedömning och därvid fatta etl beslulsom som ger översiktsplanen föreskriven aktualitet. I andra styckel nämnsdetaljplanerna, om vilka närmare bestämmelser finns i 5 kap. Prop.1985/86:1 463 Tredje stycket / kap. 3-4 § 1 tredje siycket presenterasområdesbestämmelser, sorri är en nyhet i byggnadslagstiftningen och som närmareregleras i 5 kap, 16 och 17 55, De kan användas för att utanför områden meddelaljplan reglera markanvändningen och bebyggelsemiljöns egenskaper med sammarättsliga effekter som när man använder delaljplan, bortsett frän atlområdesbestämmelser inte kan ge någon s,k, byggrätt och inte heller någoninlösenrätt för kommunen.