prop · G9033 · 1985-12-31 00:00:00 — Jag vill här också betona lagrådets uttalande att,eftersom vid prövningen skall vägas in allmänna planerings-synpunkter (3§),villkoren måste kunna avse också sådana iniressen som därvid skall beaktas,dvs. närings-, arbetsmarknads- och regionalpolitiska intressen. Jaghar i den allmänna motiveringen föreslagit att prövningen enligt 4 kap. NRLskall samordnas med prövningen enligt vissa andra lagar, t. ex.miljöskyddslagen och fastbränslelagen (avsnitt 6.6). Liksom skallregeringen vid behov även kunna meddela föreskrifter för alt lillgodoseintressen sorn regleras i den lagstiftningen. Sålunda kan del i vissa fall varaangeläget att t. ex. föreskrifter meddelas om försiktighetsmått som skalliakttas med hänsyn till miljöskyddslagens beslämmelser eller föreskrifter somkan föranledas av en energipolitisk bedömning enligt fastbränslelagens beslämmelser. Förall inte outnyttjade tillstånd skall hindra genomförandet av andraetableringsönskemål som kan uppkomma, bör i tillståndsbeslutel regelmässigtanges en tidpunkt då erforderliga byggnads- och anläggningsåtgärder skall havidtagits. Ett tillståndsbeslut kan givetvis också förenas med andra villkorsom direkt hänger samman med anläggningamas utförande, igångsättande ellerdrift. Déflesta anläggningar eller åtgärder som skall omfattas av reglerna i 4 kap. ärsom regel prövningsplikliga också enligt miljöskyddslagen. Skulle detla intevara fallet bör det, i likhet med vad som gäller enligl 136a§ byggnadslagen,finnas möjlighet att underkasta anläggningen eller åtgärden en prövning enliglden lagstiftningen. Den föreslagna 5 § har ulformals i enlighet härmed.Tillståndsfrågor enligt miljöskyddslagen kan prövas av koncessionsnämnden förmiljöskydd eller av . Regeringen bör regelmässigt ange på vilkenmyndighet prövningen skall ankomma. Med tanke på de aktuella företagensbeskaffenhet bör prövningen normalt göras av koncessionsnämnden, Nägrasärskilda bestämmelser om detla anser jag dock inte behövas. Redaktionellaändringar har gjorts i paragrafen i förhållande till det remitterade förslaget. Tillböter eller fängelse i högst skall den dömas som uppsåtligen eller avoaktsamhet 1.påbörjar en anläggning eller vidtar någon annan åtgärd som anges i 1 § '94 utan att regeringen har meddelat tillstånd ellermedgett undanlag frän 2. påbörjareller fortsätter utförandet av en anläggning eller en åtgärd Prop. 1985/86:3 sedan regeringen enligt 2 § har beslutat att anläggningen eller åtgärden inte färutföras utan tillstånd, eller 3. interättar sig efter etl villkor eller en föreskrift som regeringen har meddelat med stöd av detla kapitel, om överträdelsen inte är ringa. Paragrafenmotsvarar 12 § punktema 1, 3 och 4 lagen om påföljder och ingripanden vidolovligt byggande m.m. (påföljdslagen). Enligtnuvarande straffbestämmelser kan överträdelser av bestämmelserna i medföra böter eller fängelse i högst etl är. Vidtillkomsten av påföljdslagen (prop. 1975/76: 164 s. 254) diskuterade lagrådeten höjning av den övre gränsen för fängelsestraffet från ett lill två är menfann med hänsyn lill straffbestämmelsernas nära anknytning till annanlagstiftning inte tillrådligt att föreslå någon höjning. Därefterhar straffbestämmelserna i miljöskyddslagen skärpts. Genom en lagändring somträdde i kraft (prop. 1980/81:92, JoU 21, rskr 273, SFS1981:420) höjdes sålunda straffmaximum för brott mot miljöskyddslagen från etttill två är. De motiv som föranledde dessa ändringar var bl. a. att samhälletssyn på miljöbrottsligheten hade skärpts under de år miljöskyddslagen hade variti kraft och atl det ansågs nödvändigt med ytterligare åtgärder molmiljöbrottsligheten. Ävenöverträdelser av bestämmelserna i 4 kap. NRL kan medföra att viktigamiljöskyddsintressen och andra betydande allmänna intressen blir åsidosatta.Jag föreslär därför att straffskalans maximum även för sådana gärningar höjsfrån ett till . Förevarande paragraf har utformats i enlighel härmed.Slraffskärpningen medför bl. a. att preskriptionstiden förlängs från till . Detkan nämnas all motsvarande höjning av straffmaximum föreslogs även idepartementspromemorian (Ds Bo 1980:2) om översyn av 136a§ byggnadslagen.Förslaget tillstyrktes eller lämnades utan erinran av de remissinstanser somyttrade sig i frågan. Ävende remissinstanser som har yttrat sig över förslaget i departementspromemorianom NRL har lillstyrkt den föreslagna skärpningen av straffbestämmelserna. Enligtpunkt I inträder straffansvar om någon sätter igång arbeten för enprövningspliktig anläggning eller åtgärd utan att först ha fält tillstånd ellermedgetts undantag från kravet pä tillstånd. Motsvarande gäller enligt punkt 2om regeringen har bestämt att en anläggning eller åtgärd inte fär utföras utantillstånd. Ipunkt 3 föreskrivs att straffansvar inträder om någon inte rättar sig efter ettvillkor eller en föreskrift som regeringen har meddelat med stöd av 4 kap. Promemorieförslagetinnebär att åsidosättande av villkor eller föreskrifter bestraffas endast omallmän eller enskild rätt kan kränkas. anser att detlas. k. kränkningsrekvisit bör utgä och ersättas av en bestämmelse omstraffrihel i ringa fall. Liknande synpunkter framförs av iGöteborgs och län och juridiska fakulteten vid . 1985/86:3 Etlmotsvarande kränkningsrekvisit fanns i miljöskyddslagen fram till den1 , då bestämmelsen härom upphävdes och ersattes med en bestämmelse omstraffrihel i ringa fall (prop. 1980/81:92, JoU 21, rskr 273. SFS 1981:420).Ändringen motiverades med att överträdelser av det aktuella slagel ansågsstraffvärda, även om varje enskild gärning betraktad för sig inte kunde haorsakat någon slörre miljöskada. Den sammanlagda effekten av flera sådanaöverträdelser kunde emellertid bli allvarlig för miljön. En bestämmelse omstraffrihel i ringa fall ansågs vidare medföra att gränsen mellan delstraffbara och inte straffbara området blev klarare, vilket borde underiättatillämpningen för åklagare och domstolar (prop. 1980/81:92, s. 54). Enligtmin mening kan samma skäl åberopas även i fråga om straffansvaret föråsidosättande av villkor eller föreskrifter som har meddelats med stöd av deföreslagna beslämmelserna i 4 kap. NRL. Jag ansluter mig därför till detförslag som har lagt fram. Punkt 3 har utformats i enlighethärmed. Promemorieförslagetinnehåller inte några särskilda bestämmelser om att lämnande av oriktigauppgifter lill prövnings- eller tillsynsmyndigheten skall straffsanktioneras.Enligt hovrätten för Nedre Norriand boren sådan bestämmelse finnas. Föregen del vill jag framhålla att lämnande av oriklig uppgift kan vara straffbartenligl , främsi som osant intygande eller brukande av osann urkund.Dessa bestämmelser är enligl min mening tillräckliga för atl beivra lämnande avoriktiga uppgifter i de nu aktuella tillstånds- och tillsynsärendena. Redaktionellaändringar har gjorts i paragrafen i förhållande till det remitterade förslaget. Jagvill i detta sammanhang anmärka att lagrådet i anslutning till 6S tar upp vissaövergångsfrågor. Lagrådet anför följande: Densom gör sig skyldig lill överträdelse av bestämmelserna i 136a§byggnadslagen kan dömas till böter eller fängelse i högst ett år.Straffbestämmelsen återfinns i 12 § lagen om påföljder och ingripanden vidolovligt byggande m. m. Vid PBL:s ikraftträdande avses såväl byggnadslagen sompåföljdslagen skola upphävas. Till NRL är inte fogade någraövergångsbestämmelser. Beslul meddelade med stöd av 136a§ byggnadslagen kommeratt gälla också sedan NRL trätt i kraft. Överträdelse av sådana beslut kan. omde begåtts före PBL:s ikraftträdande, beivras enligt den övergångsbestämmelsesom i lagrådets förslag till yttrande över PBL har upptagits i 17 kap. 22 §.Sker förseelsen sedan PBL och NRL trätt i krafl, saknas emellertid som övergångsbestämmelsernaär utformade möjlighet att ingripa mot en eventuell gärningsman. Fråganhuruvida en övergångsbestämmelse behövs för sistnämnda situation -straffstadgandet i 12 § påföljdslagen torde aldrig ha tillämpats - har inteberörts i lagrådsremisserna till PBL och NRL. Anses en regel erforderiig börden lämpligen fogas in i nyssnämnda paragraf i PBL. Jagvill erinra om att en regel för de fall som lagrådet åsyftar, har tagits in i17 kap. 23 S i PBL-förslaget. Ingripandenför att åstadkomma rättelse m. m. Prop. 1985/86; 3 Päföljdslageninnehåller bestämmelser om handräckning och andra ingripanden för atlåstadkomma rättelse vid överträdelser av bl. a. I36a§ byggnadslagen. Dessahandräckningsbestämmelser m.m. har i stort sett oförändrade tagils in iPBL-förslagel utom i de delar som beslämmelserna avser överträdelser av 136a§.Även miljöskyddslagen innehåller bestämmelser om handräckning m. m. Enliglpromemorieförslaget är det inte nödvändigt med nägra särskilda bestämmelser iNRL i de nu nämnda avseendena. Hovrättenför Nedre anser det betänkligt atl förslaget till NRL saknarbestämmelser om handräckning, upplysningsskyldighel, rält lill tillträde m. m.Hovrällen anser atl NRL bör tillföras bestämmelser härom och lägger fram förslagom vad bestämmelserna bör innehålla. Somframhållits i promemorian kommer regeringsprövningen enligt 4 kap. så gott somuteslutande atl avse verksamheter som omfallas av PBL:s och miljöskyddslagenskrav på lov resp. tillstånd. Nyanläggnings- eller utbyggnadsåtgärder som vidtasinnan sådant lov eller tillsländ har lämnats kommer därmed att omfattas avPBL:s eller miljöskyddslagens sanktionsbestämmelser och de möjligheter lillingripanden för all utöva tillsyn eller åstadkomma rättelse som dessa lagarger. Jagdelar hovrättens bedömning atl del inte helt kan uteslutas alt prövningenenligt 4 kap. kan komma att avse anläggningar eller åtgärder som faller uianförPBL:s Och miljöskyddslagens tillämpningsområden. Däremot torde samlliga deanläggningar eller åtgärder som kan komma atl prövas enligt 4 kap. omfattas avnågon form av prövningsplikt enligt olika speciallagar. Även dessa lagar tordei de flesta fall innehålla bestämmelser om möjligheter till ingripanden för attutöva tillsyn eller för atl åstadkomma rättelse om lagens bestämmelseröverträds. Enligl min mening är det endast i sällsynta undantagsfall som detkan komma atl saknas möjligheter alt ingripa. Motden nu angivna bakgrunden anser jag i likhet med vad som har föreslagits ipromemorian att det inte behövs några särskilda bestämmelser i omhandräckning m. m. för atl utöva tillsyn eller för all äsiadkomma rällelse vidöverträdelser. Myndigheternas uppgifter, ansvarsfördelning m. m. som skall tillämpa denna lag skall se till att sådana planer enligtplan- och bygglagen (0000:000) och sådant planeringsunderlag som belyserhushållningsfrågan finns lillgängliga i målet eller ärendet. begär det, är kommunen skyldig att tillhandahälla planer enligtplan- och bygglagen samt planeringsunderiaget till dessa. Länsslyrelsenskall ställa samman utredningar, program och annat planeringsunderlag som harbetydelse för hushållningen med naturresurser i länet och som finns hosstatliga myndigheter. Länsslyrelsen är skyldig atl på begäran tillhandahållasådant planeringsunderlag ål kommuner och myndigheter som skall tillämpa dennalag. 1985/86: 3 Somjaghar redovisat i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4) samman- ställsviktiga delar av del underlag som behövs för NRL:s tillämpning inom ramen förkommunernas och de statliga myndigheternas arbete med fysisk planering. 1paragrafens/ö«/fl stycke har de myndigheter som skall tillämpa NRL ålagts attse till att planer enligt PBL och sådant planeringsunderlag som kan habelydelse för tillämpningen finns tillgängligt i målet eller ärendet. Ispecialmotiveringen till 2 och 3 kap. har jag något beskrivit detkunskapsunderlag som bör finnas tillgängligt. Förstastycket är alltså riktat enbart till myndigheter. Eftersom NRL skall tillämpasocksä när beslul enligl PBL fattas av kommunfullmäktige eller av fullmäktige iett regionplaneorgan, kan det ifrågasättas om inte första styckel borde gällaäven i sädana fall. Enligt min mening är detla dock knappast nödvändigt. Sådaniplaneringsunderlag som avses i första stycket kommer nämligen genombestämmelserna i alltid att finnas tillgängligt i planärendet. Deplaner enligl PBL som avses i första stycket är regionplan, översiktsplan,områdesbestämmelser och detaljplan. Jag har i den allmänna motiveringen(avsniti 2.4) redovisat den belydelse planer enligt PBL får för tillämpningenav NRL, Lagrådel har pekat på att fastighetsplan inte nämnts i detta sammanhangoch funnit detta naturligt eftersom fastighetsplanen knappast torde belysahushållningsfrågan. På förslag av lagrådet har med hänsyn härtill i förstastycket ordel "sådana" skjutits in framför ordet "planer". Detplaneringsunderlag som avses är i första hand det material som utarbetas ikommunerna och av statliga myndigheter i syfte atl klarlägga föruisältningarnaför och konsekvenserna av beslut om användningen av marken och vattnet ochdärtill knutna natur- och kulturresurser. Planeringsunderlaget omfattar t. ex.moment av utredningar, inventeringar och konsekvensbeskrivningar samt planeroch program för utformningen av olika åtgärder och ingrepp i marken ochvattnet. Jag har i den allmänna motiveringen förutsatt att den fysiskaplaneringen successivt utvecklas i samspel mellan staten och kommunerna och anpassastill nya problemställningar och anspråk, så att ett adekvat underlag föröverväganden och beslut i fråga om hushållningen med naturresursernafortlöpande kan tillhandahållas, Ulveckling av vattenplanering och planeringför havsresursernas utnyttjande och skydd är exempel på detta. Iandra stycket föreskrivs en skyldighet för kommunen atl tillhandahålla denmyndighet som skall tillämpa NRL planer enligt PBL och det planeringsunderlagtill dessa som finns hos kommunen. Det torde inte behöva utsägas i lagtextenalt skyldigheten gäller planer och planeringsunderlag som kan belysa denhushållningsfråga som målet eller ärendet rör. Andra stycket innebär ipraktiken knappasl något nytt, eftersom kommunerna i mångasammanhang tillhandahåller prövningsmyndigheter sådant material. I många fallhar kommunerna också ett eget intresse av att redovisa sin syn påresurshushållningsfrågor i enskilda fall. I tredje stycket framhållslänsstyrelsens samordnande roll i fråga om kunskapsförsörjningen. skall ställa samman sådana utred- 198 ningar och program samt annat planeringsunderlag avbetydelse för be- dömningav hushållningsfrågor som finns hos statliga myndigheter. Somjaghar angett i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4) skall berör- Prop,1985/86; 3 da centrala förvaltningsmyndigheter inom sina resp, ansvarsområdenställa samman underlag för tillämpningen av lagens bestämmelser. Detta underlagär avsett atl användas bl. a. när kommunerna upprättar sina översiktsplaner.Del bör därför tillhandahållas länsslyrelserna som svarar för att materialetförmedlas till kommunerna. Länsslyrelserna skall också ansvara för atlmaterialet även i övrigi kommer till avsedd användning inom resp. län. Det börankomma på statens planverk att verka för samordning av myndigheternas arbetemed kunskapsförsörjning på detta område. Somjag har angett i den allmänna motiveringen är det viktigt att länsstyrelsernaverkar för alt erforderligt underiagsmaterial ställs samman för NRL:stillämpning i resp. län. Det är naturiigtvis också av slor vikt attlänsstyrelsen tar de initiativ som behövs för aU undanröja besvärande bristereller oklarheter i fråga om kunskapsförsörjningen. Det material som ställssamman bör inriktas pä väsentligheter och på förhållanden som har storbetydelse för en god hushållning med marken, vattnet och den fysiska miljön iövrigt i länet. Det bör ocksä vara väl ägnat att utgöra underlag förbedömningar i uppkommande mål och ärenden av större vikl. Delligger i samordningsansvar atl leda arbetet inom den statligaförvaltningen på länsnivå vad gäller framställning av kunskapsunderlag förlagens tillämpning. Länsstyrelserna skall som ett led i detta arbete vid behovförmedla information mellan kommunerna å ena sidan och regeringen, ämbetsverkenoch andra regionala statliga myndigheter å andra sidan samt bevaka att olikanationella och mellankommunala intressen beaktas i planerings- ochbeslutsprocessen. Ilänsstyrelsens samordnande uppgifter ingår del vidare atl i mål och ärenden därNRL lillämpas, vid behov biträda prövningsmyndigheten med utlåtande över denprövade åtgärdens förenlighet med en från allmän synpunkt lämplig ulveckling.Som lagrådet utgåft från i sitt yttrande innebär detta inte att länsstyrelsenåläggs några uppgifter utöver dem som följer av länsstyrelseinstruktionen.Länsslyrelsen bör lämpligen åskådliggöra de väsentliga huvuddragen i detsamlade underlagsmaterialet om naturresurshushållning i länet, så alt dettydligt framgår vilka anspråk och behov som särskilt behöver uppmärksammas iplanering och beslut hos kommuner och statliga myndigheter. Därigenom bör olikamyndigheters insatser för kunskapsförsörjning m. m. kunna samordnas på ettrationellt och resursbesparande sätt. Regeringenfär i visst fall besluta alt en eller flera kommuner skall redovisa fillregeringen eller någon annan myndighet hur kommunen i sin planering enliglplan- och bygglagen (0000:000) avser att tillgodose elt intresse som rörhushållningen med naturresurser. Statliga myndigheter skall anmäla tillregeringen om det uppkommer behov av sådan redovisning. Jaghar i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.2) beskrivit vissa situa tioner i vilka del kan finnas behov för regeringen att få till stånd en 199 Prop.1985/86:3 redovisning från en eller flera kommuner hur vissa hushållningsfrågoravses bli behandlade i den kommunala planeringen. Det kan gälla hell nya mark-och vattenanvändningsfrågor, som staten har ett iniresse av att bevaka, menockså sådana fall där tveksamhet uppkommer huruvida en viss mark- ellervatienanvändningsfråga omfallas av de bestämmelser i som gällerriksintressen. Även i vissa andra fall kan det finnas ett behov för regeringenav att få en redovisning av en kommuns syn på vissa mark- och vattenanvändningsfrågor.I 2 § har tagils in en beslämmelse som ger regeringen rält att besluta om sådanredovisningsskyldighet. Redovisningen skall gälla hur den aktuella fråganavses bli behandlad vid kommunens beslut enligt PBL. Syftet med bestämmelsenär inte att möjliggöra omfattande, allmänna redovisningar. Uppdraget bör varaklart avgränsat vad avser de frågor som skall belysas. Däremot finns inte någotsom hindrar alt regeringen begär redovisning av flera tydligt avgränsadefrågor. Länsstyrelsernahar som nämndes ett samordningsansvar i fräga om hushållningen mednaiurresurser inom länet. Enligt 3 § har planverket på central nivå ansvar förvissa samordningsfrågor. Andra samordningsuppgifter ankommer pånaturvårdsverket och havsresursdelegationen. Sektormyndigheter, somskogsstyrelsen m.fl., ansvarar för hushållningen med naturresurser inom sinaresp. I många fall torde det vara lämpligt att redovisningarlill följd av beslul enligt 2 § lämnas direkl lill de ansvariga myndigheterna förbearbetning. Mot den bakgrunden har i paragrafen föreskrivits att regeringenkan bestämma att redovisningen skall lämnas till en viss myndighet. Bestämmelseni andra meningen om skyldighet för statliga myndigheter att till regeringenanmäla behov av sådan redovisning är avsedd att garantera alt från allmänsynpunkt viktiga resurshushållningsfrågor tas upp lill systematiskt samarbetemellan staten och berörda kommuner inom ramen för den fortsatta fysiskariksplaneringen. Denna planering syftar just lill en systematisk samordningdels mellan olika nationella sektorintressen, dels mellan staten och kommunernaom sådana mark- och vattenhushållnings-frågor som bedöms vara viktiga fränrikssynpunkt och för vilka särskilda insatser behövs. Paragrafensinledande ord har på förslag av lagrådet ändrats i förhållande till detremitterade förslaget så att det tydligare skall framgå atl det är fräga omförvaltningsbeslut i enskilda fall hos regeringen. Länsstyrelsenhar tillsyn i länet över hushållningen med naturresurser och efterlevnaden avvad som föreskrivs i eller beslulas med stöd av 4 kap. Decentrala förvaltningsmyndigheterna har var och en inom sitt verksamhetsområdeuppsikt över hushållningen med naturresurser. har den allmännauppsikten över hushållningen med naturresurser. Länsstyrelsensuppgift enligt första stycket atl ha tillsyn i länet över 2QQ hushållningen med naturresurser är. somjag harframhållit i den allmänna motiveringen,naturlig bl. a. med hänsyn lill de viktiga uppgifter som Prop. 1985/86:3ankommer på enligt flera av de författningar vid vilkastillämpning avses få belydelse. Iförsta stycket föreskrivs även atl länsslyrelsen ansvarar för tillsynen överefterlevnaden av vad som föreskrivs i eller beslulas med slöd av 4 kap. I denallmänna motiveringen (avsniti 6.7) har jag redovisat skälen till attlänsstyrelsen bör ha detta tillsynsansvar. Till tillsynsuppgifterna hör bl. a.alt vara verksam för att anläggningar som fordrar tillstånd kommer underregeringens prövning. Vidare hör hit övervakning och kontroll av att villkoroch föreskrifter i regeringens lillsiåndsbeslut efterievs. Iandra styckets första mening slås fast ämbetsverkens ansvar atl ha uppsikt överhushållningen med naturresurser inom resp. verksamhetsområde. I andra meningenanges att statens planverk har den allmänna uppsikten över hushållningen mednaturresurser. Detta innebär att planverket i första hand har att följa hurhushållningsfrågorna behandlas i fysisk planering på olika nivåer men också altverket har ett särskilt samordningsansvar när del gäller ämbetsverkens arbetemed dessa frågor. Med uttrycket "uppsikt" avses alltså en merövergripande verksamhei. 1 den allmänna motiveringen har jag framhållil att ämbetsverkensuppsikt främsi bör inriktas på sädana hushållningsfrägor som är avriksintresse. Myndigheterna bör emellertid även i övrigt bidra med råd omtillämpningen av beslämmelserna i NRL. och ämbetsverkens uppsiktbör utformas med utgångspunkt från de erfarenheler som vunnits i arbelel medden fysiska riksplaneringen och således bygga på samverkan med länsstyrelserna.Det material i form av översiktsplaner, program och utredningar som ställssamman pä länsslyrelserna bör utnyttjas i stor uisträckning för de centralaorganens överblick. Tyngdpunkten i den statliga uppsikten pä central nivå börligga på frågor som bedöms påverka intressen som har större räckvidd än elt länoch som kan ha slor betydelse i etl nationellt perspektiv. Jagvill här nämna alt bestämmelsen i första stycket på förslag av lagrådet harändrats i förhållande till del remitterade förslaget så att den får en bättreredaktionell överensstämmelse med 1 kap. 8 § första siycket PBL. På inrådan avlagrådet har dessulom ordel "ansvarsområde" i andra stycket bytts ulmot ordet "verksamhetsområde". Jaghemställer atl regeringen föreslår att 1. anta det av lagrådet granskadeförslaget lill lag om hushållning med naturresurser m. m, med vidtagnaändringar, 2. besluta att de av riksdagentidigare godkända riktlinjerna för hushållning med mark och vatten inom ramenför den fysiska riksplaneringen, inte skall gälla sedan lagen om hushållningmed naturresurser m. m. har trätt i kraft. 1985/86:3 Beslut Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå alt anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Bilaga 1 Prop.1985/86:3 Utdrag ur departementspromemorian (Ds Bo 1984: 3) Förslagtill lag om hushållning med naturresurser m. m. Lag om hushållning med naturresurser m. m. 1 §Marken, vattnet och den fysiska miljön i övrigt skall användas så att en från ekologiska, sociala och samhällsekonomiska synpunkter god hus hållning främjas. Bestämmelsernai denna lag syfiar till all landets försörjning med naturresurser skalltryggas, god natur- och kulturmiljö bevaras samt ett ändamålsenligtsamhällsbyggande främjas. 2 §Bestämmelserna i 2 och 3 kap. skall lillämpas i mål och ärenden enligt förfatlningar i vilka detta särskilt föreskrivs. 1 § Mark- och vattenområden skallanvändas för det eller de ändamål vartill de är mest lämpade med hänsyn tillbeskaffenhet, läge samt föreliggande behov.