prop · G90327 · 1985-12-31 00:00:00 — InomkontroUområden för vilka riksprovplats eller auktoriserad prov-plats utsettskan hksom enligt gäUande ordning om det finns särskilda skäl undantagsvisförekomma att kontrollen inte behöver ulföras vare sig vid riksprovplats ellerauktoriserad provplats. Endast starka sakliga skäl bör dock föranleda sådanaundantag, t. ex. att kontrollen avser obetydligheter. Medegenkontroll avses sådan kontroll som någon låter utföra på eget ansvar utan kravpå att kontrollen utförs vid någon riksprovplats eller auktoriserad provplats. Egenkontrollsom är föreskriven i författning omfattas av definitionen på obligatoriskkontroll enligt 1 §. Att frivillig egenkontroll, dvs. sådan kontroll som inleföljer av någon författning utan enbart företas på eget initiativ, inteomfattas av lagen följer redan av definitionen av den obUgato-riska kontrollen.Att föreskriven egenkontroU inte i något fall måste utföras vid riksprovplatseller auktoriserad provplats följer självfallet av den föreskrivandemyndighetens föreskrift eller beslut. 4 §En riksprovplats skall utföra obligatorisk kontroll på elt sakkunnigt, objektivt och även i övrigt lämpligt sätt. Det allmänna skall ha ett bestäm mande inflytande över verksamheten. Denna skall ha sädan inriktning att riksprovplatsens oberoende ställning inte kan sättas ifråga. Enriksprovplats utses av regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer. Iparagrafen anges de grundläggande krav som måste ställas pä en 26 riksprovplats. Skäl att ändra de principer somhittills varit vägledande i dettahänseende har inte förelegat. Riksprovplatserna skall därför var och Prop.1985/86; 27 en inom sitt område representera nödvändig sakkunskap. De skallockså vara fristående från kommersiella och andra intressen på ett sådant sättatt deras objektivitet i förhällande till sill kontrollområde inte kanifrågasättas. Detta framstår som viktigt med hänsyn lill det förtroende som riksprovplatsenbör åtnjuta. Denna oberoende ställning bör manifesteras i ägarförhållandena,organisationen och den eventuella verksamhetsinriktning som provplalsen kan haförutom den obligatoriska kontrollen. 1samtiiga riksprovplatser, som regeringen har utsett och som inte ärmyndigheter, har staten det bestämmande ägarinflytandet. Att även fortsättningsviskräva att staten skaU ha det bestämmande ägarinflytandet inom de provpiatsersom utses och som inte är myndigheter, förefaUer inte nödvändigt. För att få engaranti för att provplatsens oberoende ställning inte skall kunna ifrågasättasbör det vara tUlräckligt all staten tillsammans med svenska kommunförbundeteller landstingsförbundet e.d. har det bestämmande inflytandet. Enligtparagrafens tredje stycke ankommer det på regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer att utse riksprovplats. S§ En riksprovplats som skall utföra obligatorisk kontroll får vid kontrollenutnyttja provningsresultat från tillverkare eller andra med motsvarande ansvarför produkten, om detta medges i föreskrifter eller i beslut i det särskUdafallet. Vidtillämpning av första stycket skall riksprovplatsen godkänna den varsprovningsresultat skall utnyttjas. Normaltgäller all alla olika konlrollmoment som ingår i den obligatoriska kontrollenskall utföras av den för kontrollområdet utsedda riksprovplatsen. I vissutsträckning har det också tidigare förekommit att tillverkarensprovningsresultat har lagts tiU grund för provningen vid riksprovplats. Iparagrafen öppnas möjligheter till att vissa fabrikanters provningsresultat skallkunna utnyttjas i större utsträckning . Detta bör endast gällasådana kontrollområden för vilka riksprovplats är utsedd. Endast sädanatillverkare eller andra med motsvarande ansvar för den produkt som skaUkontrolleras, t.ex. en importör med egna laboratorieresurser, skall kunna kommai fräga för kontroll som den berörda riksprovplatsen har godkänt för sådankontroll. I övrigt bör det ankomma på de föreskrivande myndigheterna attöverväga vUka kontrollmoment som kan utföras av angivna tillverkare och i vilkafall del inte får ske. Att en riksprovplatsliksom får utnyttja provningsresultat från andra kontrollorgan som riksprovplatsen har förtroende för, har inte an setts behöva komma till uttryck i lagtexten. Att sådana provningsresultat ligger till grund för riksprovplatsens bedömningar och beslut är pä vissa områden vanligt förekommande, t.ex. inom . Ett internationellt samarbete på provningsområdet är i hög grad önskvärt för alt underlätta handeln och förhindra dubbelarbete. Det är dock viktigt att komma ihåg att bedömningar och beslut i ett ärende alltid sker på riksprovplatsens ansvar även om ett utifrån kommande provningsresultat ligger till gmnd härför. Prop.1985/86:27 6 § Regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer får överlämnatill en riksprovplats som är bolag eller stiftelse att pröva frågor som gäUergodkännande av personal, utmslning, förfarande, organisation, produkt elleranläggning eller fastställande av avgift för utförd kontroll. Paragrafenupptar de bestämmelser som återfinns i lagen om beslutanderätt för riksprovplatssom inte är myndighet. 7§ En auktoriserad provplats skaU utföra den obligatoriska kontrollen på ett sakkunnig',t,objektivt och även i övrigt lämpligt sätt, Auktorisationmeddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafenupptar de krav som ska ställas på auktoriserade provplatser. Genom auktorisationsförfarandetskapas ett komplement tUl systemet med riksprovplatser. Som exempel på organsom kan komma i fråga kan nämnas statiiga och kommunala verk med tekniskverksamhet saml industrilaboratorier och konsultföretag som för egen ellerannans räkning utför kontroll. Med hänsyn lUl att deras verksamhet numera avsesgälla obligatorisk kontroll skaU kraven för auktorisation inte bara avse kravpå sakkunskap, vilket innebär en prövning av att provplatsen har kompetent personaloch lämplig utmslning för viss kontroll. En viss prövning med avseende päredbarhet skaU också ske m. m. I de fall en tillverkare ska bli auktoriseradför viss obligatorisk kontroll kan t.ex. krav släUas på att tillverkaren skallha en sädan organisation, som innebär att den kontroUe-rande verksamheten ärskild från den tillverkande delen av verksamheten. Sedanauktorisation meddelats skaU den myndighet som meddelat auktorisationenfortlöpande kontroUera att de nämnda kraven är uppfyllda. Ilikhet med vad som gäller beträffande riksprovplats ankommer det på regeringen eUerden myndighet som regeringen bestämmer att utse auktoriserad provplats. 8§ Auktorisation meddelas eller tiUs vidare. Auktorisationenkan ålerkaUas, om provplatsen inte fullgör sin skyldighet enligt 7 § eUerannars i något väsentiigt hänseende bryter mot de villkor som gäller förverksamheten. Paragrafenmotsvarar 8 och 10 §§ riksprovplatslagen och innehåller bestämmelser om gUtighetstidenför auktorisation och om återkallelse, 9§ En riksprovplats eller auktoriserad provplats kan utses för kontroU som detåligger en myndighet att själv utföra eller låta utföra eller som enligt inlemalioneUöverenskommelse skall utföras i viss ordning. Somtidigare nämnts kan en myndighet som är tillsynsmyndighet enligt Prop. 1985/86:27 en viss lagstiftning komma att utöva kontroll genom teknisk provning e. d.beträffande anläggningar eller produkter vilka tillåtits genom myndighetensbeslut. Enligt 1 § 2 skall sådan kontroU inle anses ulgöra obligatorisk kontrolli lagens mening. Denna kontroll bör ändå kunna inrymmas i systemet på så sättatt en riksprovplats eller auktoriserad provplats skall kunna utses förkontrollen. Enligtparagrafen skall vidare en riksprovplats eller auktoriserad provplats kunnautses för sådan kontroll som enligt internationell överenskommelse, tUl vUkenSverige anslutit sig, skall ulföras i viss särskUd ordning. Som exempel påsådana överenskommelser kan nämnas de reglementen som Förenta Nationemasekonomiska kommission för (ECE) fastställt för vissa fordonskomponenterm.m. Vaije reglemente innehåUer regler om provning och typgodkännande, vilka inågra faU saknar motsvarighet i fordonskungörelsen. Godkännande enligt dessareglementen kan ske i vUken som helst av de anslutna staterna och gäller isamtliga dessa stater. Möjlighet bör finnas alt utse en riksprovplats ellerauktoriserad provplats för dessa kontroller. 10§ TiUsyn över verksamheten vid riksprovplatser som inle är statliga myndigheteroch vid aiiktoriserade provplatser utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafenmotsvarar 6 § riksprovplatslagen med tillägget att tiUsynen numera ocksåomfattar de auktoriserade provplatserna. Såvittavser en riksprovplats som är statlig myndighet bör det även i fortsättningenankomma pä regeringen att meddela de föreskrifter som behövs. För auktoriseradeprovplatser som är statiiga myndigheter, bör det organ som auktoriseratmyndigheten för den ifrågavarande kontroUen vara tUlsynsmyndighet med hänsyntill de åtgärder, vari tiUsynen kan beslå. 11§ En riksprovplats skaU lämna bidrag till den centrala förvaltningsmyndighetenskostnader för dess verksamhet enligt denna lag och lagen {1974:897) om riksmätplatserm, m. Bidragets storlek fastställs av regeringen. Paragrafenmotsvarar 11 § riksprovplatslagen. I paragrafen föreskrivs att en riksprovplatshksom tidigare skaU lämna bidrag tiU den centrala förvaltningsmyndighetenskostnader för administration av riksprovplats-och riksmätplatssystemet. 12§ En auktoriserad provplals skaU ersätta den myndighet som har meddelat auktorisationenför kostnader med anledning av denna. 1985/86: 27 Deauktoriserade provplatserna är skyldiga att ersätta förvaltningsmyn- dighetenskostnader för auktorisation. Skyldigheten omfattar också de kostnader somsammanhänger med den fortlöpande kontrollen av att kraven för auktorisationfortfarande är uppfyllda. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmerskall meddela närmare föreskrU"ter för tillämpningen, 13§ En riksprovplats får ta ut avgift för obligatorisk kontroll enligt vad regeringeneller den myndighet regeringen bestämmer närmare föreskriver. Paragrafenmotsvarar 12 § riksprovplatslagen. Iparagrafen fastslås rätten att ta ut ersättning för den kontroll som har ulförtsav riksprovplats. Paragrafen innehåller också ett bemyndigande för regeringen ellerden myndighet som regeringen bestämmer att meddela normer för debiteringenliksom de övriga föreskrifter som behövs för tillämpningen av bestämmelsen. 14§ Regeringen får meddela föreskrifter om auktorisation att inom ett visstområde utföra kontroll genom teknisk provning, analys eUer liknandeundersökning, som inte ulgör obligatorisk kontroll enligl 1 § (auktorisation förfrivUlig kontroU). I fråga om sådan auktorisation tUlämpas vad som gäller omauktoriserade provplatser enUgt 7-10 och 12 §§. ParagrafeninnehåUer bemyndigande för regeringen all meddela föreskrifter om alt auktorisationför friviUig kontroll får ske inom ett visst område. Därvid skall debestämmelser som är tiUämpliga för auktoriserade provplatser i huvudsak gälla. IS§ Beslut i firåga om godkännande av tiUverkare eUer annan enligt 5 §, färöverklagas genom besvär hos statens mät- och provräd. Mot beslut av mät- ochprovrådet i sådant ärende får talan inte föras. Harbeslut i annan fräga som avses i denna lag meddelats av annan myndighet änregeringen, får beslutet överklagas hos regeringen genom besvär. Paragrafensförsta stycke upptar en bestämmelse om rätt att föra talan mot riksprovplatsbeslut angående godkännande av sådana tUlverkare, vars provningsresultat skaUfå utnyttjas för den kontroll som annars skall ske vid riksprovplats. Paragrafensandra stycke motsvarar 13 § riksprovplatslagen och upptar en bestämmelse omrätt i övrigt att överklaga beslut av annan myndighet än regeringen. 7 Hemställan Prop. 1985/86: 27 Medhänvisning tUl vad jag nu har anfört hemsläller jag att regeringen föreslårriksdagen att anta förslaget till lag om obligatorisk kontroll genom tekniskprovning m. m. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar all genomproposition föreslå att anta det förslag föredraganden har lagt fram. 1985/86:27 Bilagal Iett stort antal författningar, som i flertalet fall är verksföreskrifter, ställsupp genereUa krav pä egenskaper som skaU vara uppfyllda hos ett visst slag avprodukter eUer anläggningar (t. ex. motorfordon). Syftet med föreskrifterna äratt skydda hv, hälsa eller egendom. Sammanlagt ett 30-tal myndigheter har rättalt utfärda sådana föreskrifter. Kraven kompletteras ofta med ett åläggande förtillverkaren eller bmkaren att prova eller besiktiga produkten eUeranläggningen för att man skall kunna avgöra om föreskrifternas krav äruppfyllda eller inte. Detta senare led kallas officiell provning, stor mängd lagar och andra författningar föreskrivs att viss verksamhetinte fär bedrivas utan särskilt tUlstånd (t. ex. mUjöfarlig verksamhet). Isamband med att tillstånd ges föreskrivs ofta vUlkor av oUka slag för att skyddaallmänna eUer enskUda intressen. Genom tillsyn kontrolleras att vad som ärföreskrivet i lag eller författning eller tillståndsbeslut iakttas. Tilllsynenkan bestå exempelvis i undersökningar på platsen eller tagande av prover. I åtskiUigafall får verksamhet bedrivas utan tillstånd men den är underkastad tillsyn såatt myndighet har rätt att göra undersökningar och/eller la prover (exempelfinns bl. a. i livsmedelslagen). Kännetecknande för såidan kontroU är attkontrollen sker efter beslut i varje särskilt fall. Kontrollen faUer därmedutanför begreppet officiell provning. Statsmakternaantog vissa riktlinjer för organisationen av den officiella provningen.Riktlinjerna kompletterades med bl. a. lagen om riksprovplatser m. m.som trädde i kraft . EnUgt den gäUande ordningen skaUorganiseras ett system av riksprovplatser, vilka tillsammans skall täckabehovet av officieU provning. Ansvaret för provningen inom varje objektområdeskall läggas på en enda riksprovplats som uppfyUer högt ställda krav på attutföra provningen på ett sakkunnigt och opartiskt sätt. Beslutom utseende av riksprovplats fattas av regeringen. HittiUs har sju riksprovplatserutsetts, tillsammans täckande 22 objektomräden. Ilagen om riksprovplatser m. m. finns bestämmelser också om s.k. auktoriserade provpiatserför provning som inte är officieU (friviUig provning). För auktorisation krävsatt organet har kompetent personal och lämplig utmslning. Auktorisationmeddelas av statens mät- och provråd. Bestämmelserna har hittiUs tillämpats ibegränsad utsträckning. Enligt särskilda bestämmelser utför auktoriseradeprovplatser officieU provning av vissa enklare cisterner. UndertiUämpningen av lagen om riksprovplatser m.m. har vissa problem och praktiskabehov framkommit. En översyn av lagstiftningen har därför ansetts påkallad.Denna skall enUgt direktiven omfatta följande. Lämplighetenav den nuvarande avgränsningen av området för offici ell provning. Prövningenav lämpligheten av att låta officiell provning bedrivas av 32 auktoriserade organ. Konsekvenserna för berördakontrollföretag och deras personal dä en Prop. 1985/86: 27 riksprovplatsbildas eller ett nytt objektområde utvidgas. De problem och behov i övrigtsom framkommit vid tUlämpningen av lagstiftningen. Riksprovplatssystemethar i olika sammanhang bUvit utsatt för kritik. Såvitt utredaren kunnat finnagäller emeUertid en stor del av kritiken mer de föreskrivande myndigheterna än riksprovplatserna.Kritiken gäller nämligen ofta omfattningen och inriktningen av provningen, attmyndigheterna utfärdar för unika föreskrifter och att de försummar attgöra ekonomiska konsekvensanalyser. Den kritik som direkt riktar sig mot riksprovplatssystemetgår bl. a. ut pä att systemet inneburit kraftiga fördyringar, bristandeeffektivitet och ökad byråkrati. EnUgt de undersökningar utredaren utförtsaknar talet om kraftiga fördyringar i allt väsentligt gmnd. Punktvis har dockprisstegringar utöver konsumentprisindex skett. Påståendena om sänkteffektivitet och ökad byråkrati har inte kunnat beläggas. En stor del avkritiken mot riksprovplatssystemet är alltså ogmn-dad eUer överdriven. Den aUmännaslutsats som kan dras av utvärderingen är att riksprovplatssystemet i stortfungerat väl och att del innebär en förbättring i relation till tidigare förhåUanden.Någon genomgripande systemändring är därför inte påkallad. Vad som behövs ärolika åtgärder för att vidareutveckla och förbättra systemet. Utredarenföreslår att riksprovplatslagen ersätts med en ny lag, benämnd lagen omobligatorisk kontroU genom provning m. m, I förslaget används i vissa delar enändrad terminologi. Sålunda har begreppet officieU provning utmönstrats ochersatts av obligatorisk kontroll. Riksprovplats har bytts ut mot offentligkontrollanstalt. Vadgäller avgränsningen av området för obligatorisk konttoll konstaterarutredaren alt gränser meUan officiell provning och provning efter beslut i särskUtfall är formeU. I sak är del samma syfte som skall tiUgodoses, nämligeinskyddet av liv, hälsa eller egendom. Inom vissa områden förekommer att en ochsamma kontroU kan vara föreskriven som officieU provning men också kan ske somprovning efter beslut i särskilt faU. Hurprovningen efter beslut i särskUt fall är organiserad varierar. I vissa faU harmyndigheten erforderliga egna resurser och utför de undersökningar som behövs.I andra fall anUtas organ med status som i stort motsvarar en riksprovplats. Istor utsträckning finns emellertid endast privata laboratorier ellerkonsultföretag att tillgå. Bildenär alltså splittrad och tiU stor del påminnande om den ordning som rådde på detofficieUa provningsområdet före riksprovplatssystemets införande. De störstabristerna anses föreligga på miljökontrollens område. Utredarenmenar att del sakligt sett inte finns något skäl att göra skillnad mellan direkli författning föreskriven kontroll och kontroU som sker efter beslut i särskiltfall. Övervägande skäl anses tala för att kontroUen bör vara organiserad eftersamma riktlinjer oavsett på vilken gmnd den kommer tUl stånd. Obligatorisk kontroUskall alltså enligt förslaget omfatta kontroU som sker efter beslul i särskUt faU.Liksom f. n. undantas s, k. egenkontroll. Närmastmed tanke på det nu aktueUa området föreslår utredaren att när 33 3 1985/86. Prop.1985/86:27 särskilda skäl föreligger tvä eUer flera regionalt verksammaoffentliga kontroUanstsdter skall kunna utses. Utredarenkonstaterar att det i vissa faU förekommer provning som inte är direkt föreskriveni författning eUer ålagd genom beslut i särskUt fall men där det föreligger ettstarkt faktiskt tvång att utföra provningen. Som exempel anförs att statsbidragsförtattningarsom villkor för statsbidrag uppställer att viss provning skett och att påbyggområdet formelll frivillig provning kan vara ett villkor för attbyggnadsnämnd skaU godta visst utförande utan att göra egna undersökningar.Kontroll av dessa slag bör enligl förslaget anses som obligatorisk om denutförs som fömtsättning för att ekonomisk förmån, tillstånd eUer liknande skaUlämnas enligt föreskrift i författning. Enslutsats av utvärderingen är att variationen och mångfalden i kon-trollformemabehöver öka. Fråga om lämpUgheten av att låla obligatorisk kontroll utföras avauktoriserade organ bör enligt utredaren prövas mot denna bakgnmd, Bakgmndentill denna slutsats är följande. Ettflertal myndigheter, riksprovplatser och organsiationer har i olika sammanhanguttalat sig för att obligatorisk kontroll bör kunna utföras av auktoriseradeorgan. Som skäl anförs främst att ett inslag av konkurrens ger lägre priserutan att för den skull nödvändigtvis leda tUl sämre kvalitet. Systemet medauktoriserade provplatser för besiktning av vissa enklare cisterner anses vararationellt och hittiUsvarande erfarenheter positiva. Utredarenframhåller mot denna bakgmnd att kontrollverksamheten inte bör organiseras imer kvaltficerade former än som är nödvändigt. Att anlita en kontroU kan ibland framstå som en aUtför ambitiöslösning. Med hänsyn tiU opinionen även bland ansvariga myndigheter och depositiva erfarenheterna av cisternkontrollen föreslår utredaren att möjligheteröppnas att låta auktoriserade kontrollföretag i vissa fall utföra obligatoriskkontroll. Enligt utredaren är i första hand aktueUa anordningar som medförbegränsade risker för liv eUer hälsa eller som uteslutande kan skada egendom.Typprovning anses i regel inte kunna komma i fråga. Beslut i godkännandefrågorbör inte heUer delegeras på auktoriserade organ. Utredarendiskuterar i övrigt möjlighetema att på olika sätt öka variationen och mångfaldeni kontroUformerna och gör vissa uttalanden och rekommenderar vissa lösningar. Enligtförslaget skall en offentlig kontroUanstalt eller auktoriserade kontrollföretagkunna utses för kontroU som myndighet själv utför eller låter utföra eUer förkontroll som enligt internationell överenskommelse skall utföras i viss ordning. Isamband med att AB Statens anläggningsprovning bildades uttalade bl.a. att stor hänsyn tUl krav på anställningstrygghet och likvärdiga anställningsvUlkorskulle las då det gällde att tiU bolaget föra över befintlig verksamhet. Ibetänkandet redogörs för tillvägagångssättet vid bUdandet av bolaget. Enligtutredaren bör de tillämpade principerna kunna vara vägledande när offentliga kontroUanstalteretableras framledes. Sammakonsekvenser som då en offentlig kontroUanstalt bildas kan 34 uppstå också då ett objektomräde utvidgas. Också dåbör skälig hänsyn tas tillberörda förelag och deras personal. Kan konsekvenserna antas bli mera Prop.1985/86:27 avsevärda bör enligt förslaget myndigheten vara skyldig attunderställa regeringen beslutet. Indelningeni kontroUområden fastställs av regeringen. Smärre ändringar bör kunna ske ienkla former. Utredaren föreslår att statens mät- och provråd bemyndigas altmeddela kompletterande föreskrifter till indelningen i kontrollområden. Riksprovplatssystemetbygger på principen att det ansvarsmässigt görs en boskillnad mellan denföreskrivande myndigheten och det provande organet. Denna skillnad börupprätthållas. Den förutsätter emellertid ett väl fungerande samspel meUan denföreskrivande myndigheten pch kontrollorganet. Utvärderingen visar att erfarenhetsåterföringenmellan kontrollerande organ och föreskrivande myndighet inte fungerar tilbräckligtbra. Utredaren föreslår att offentlig kontrollanstalt fortlöpande skall hålla föreskrivandemyndighet underrättad om iakttagelser som den gör av betydelse för myndighetensverksamhet och föreslå de ändringar i myndighetens föreskrifter som den anserpåkallade. Föreskrivande myndighet skall å sin sida särskilt samråda medoffentlig kontroUanstalt innan föreskrifter ufärdas eller ändras. Utredarenerinrar om att förarbetena tiU auktorisationsbestämmelserna i riksprovplatslagenär knapphändiga och inte ger någon egentlig ledning för tiUämpningen. Irealiteten har statens mät- och provråd fått en in blanco-fullmakt attauktorisera för olika ändamål. En sådan fuUmakt är inte förenlig med den restriktivitetsom präglar statsmakternas inställning till frivilliga auktorisationssystem.Enligt utredaren är det emellertid inte uteslutet att det kanfinnas skäl att införa auktorisation för frivUlig kontroll. Så bör då kunna skeutan alltför stor omgång. Utredaren föreslår att det skall ankomma påregeringen att bestämma inom vilka områden auktorisation får ske. Iövrigt berörs i betänkandet vissa frågor rörande sjöfarts- och byggområdena,verksamhet vid sidan av obligatorisk kontroll och påföljder för underläten kontroU.I dessa delar läggs inle fram några konkreta förslag. Deförslag utredaren lägger fram beräknas inte leda till ökade kostnader som inteuppvägs av besparingar. 1985/86: 27 Bilaga 2 Lag om obligatorisk kontroll genom provning m. m. 1 §Denna lag gäller sådan kontroll genom teknisk provning, analys eller annan liknande undersökning som 1. ärföreskriven i någon lag eller annan författning eller 2. åläggsnågon genom beslut av en myndighet i ett särskilt fall. Sådan kontroll kallas obligatorisk kontroll.