prop · G9039 · 1985-12-31 00:00:00 — I fråga om vissastraffbestämmelser i 21 kap. BrB innebär förslaget en ren avkriminalisering.Detta gäUer för brotten oskickligt beteende, undanhållande, onykterhet itjänsten, förargelseväckande beteende och tjänstefel. Beträffande dessagärningar innebär förslaget att de endast kan föranledadisciplinpåföljder. Förvissa andra brott innebär förslaget att aUmänna straffbestämmelser i ställetkan bli tillämpliga. Så är fallet beträffande missbrak av förmanskap, obehörig befälsulövningoch våld eller hot mot krigsman. Dessa straffbestämmelser föreslås bliupphävda. 1 dessa fall kan det i stället bli fråga om myndighetsmissbrak,föregivande av allmän stäUning och våld eUer hot mot tjänsteman. I fråga omstraffbestämmelserna för lydnadsbrott och rymning innebär förslaget att dessagärningar blir helt avkriminaliserade i fredstid för anställd personal. Istället kan påföljder inom ramen för komma i fråga. För vämpUktiga föreslåsatt det i värnpliktslagen införs en särskild straffbestämmelse för allvarligarefaU av lydnadsbrott och olovlig utevaro. Vad slutligen gällerstraffbestämmelserna om myteri och uppvigling föreslås dessa överflyttade UUandra kapitel i BrB. För krigsförhåUandenföreslås att det nuvarande straffansvaret i stora delar bibehålls att gälla för all personal inom försvarsmakten, varvid krigs mannabegreppet blir kvar till skillnad från vad som är fallet i fred. Kom mittén föreslår att det i 21 kap. BrB under rabriken Brott av krigsmän upptas ett antal straffbestämmelser, vilka aUa har det gemensamt att de endast kan tillämpas under krig, krigsfara och därmed jämställda förhållan de. De föreslagna straffbestämmelserna upptar brotten lydnadsbrott, grovt lydnadsbrott, rymning, våld eller hot mot förman, undergrävande av slridsviljan, försummande av krigsförberedelse, obehörig kapitulaUon, stridsförsumlighet och tjänstebrott. En del av dessa straffbestämmelser finns f. n. i 22 kap. BrB under rabriken KrigsarUklar. 1985/86:9 Kommitténhar gjort en översyn av de kvarstående straffbestämmel- sernai 22 kap. om landsförräderi m. m. De särskilda straffbestämmelserna om överlöpandetiU fienden, samröre med fienden och försvarsskadlig ryktesspridning föreslåsbli upphävda. En del av de gärningar som upptas i dessa bestämmelser skallenligt förslaget bli inrymda under andra straffbestämmelser. Bestämmelsenom folkrättsbrottet föreslås få ett helt nytt innehåU, som i huvudsak tar siktepå de aUvarligare överträdelserna. I övrigt föreslås endast smärre ändringarbeträffande straffbestämmelserna i nuvarande 22 kap. i fråga om BrB att de särskilda disciplinstraffen förkrigsmän (disciplinbot och fritidsstraff) avskaffas. Kommitténföreslår att skadeståndsansvaret delvis utvidgas för värnpliktiga och kvinnorsom genomgår militär grundutbUdning. Det gäUer egendom som utlämnats förpersonligt brak. I fråga om skada på eller förlust av sådan egendom föresläsatt ersättningsskyldighet skall föreligga om den värnpliktige uppsåtligen ellerav oaktsamhet vållat skadan eller förlusten. Det föreslås vidare attmyndigheten får rätt all besluta om ersättningsskyldighet i dessa faU.Kompanichefer ges rätt att besluta om ersättningsskyldighet i vissa faU, vilketär en nyhet. Besluten skaU kunna överklagas till försvarets civilförvaltning.Det nu gällande förfarandet i ersättningsmål föreslås avskaffat. Kommitténföreslår vidare att de särbestämmelser som finns för handläggning av militäramål upphävs. Begreppen militära tviste- och brottmål föreslås avskaffade.Innebörden härav är att aUmänna regler skall gälla förhandläggningen av tviste- och brottmål rörande försvarsmaktens personal. Ävensärbestämmelserna för handläggning av militära brottmål under krigsförhåUandenföreslås bli upphävda. Kommittén föreslår sålunda att det särskildarättegångsförfarandet med krigsrätter helt utgår. Ifråga om den militära rättsvården vid svenska FN-förband föreslår kommittén altreglerna i disciplinlagen för värnpliktiga blir tillämpliga. I övrigt föreslåsatt den svenska straffrättsliga kompetensen utvidgas såvitt avser brott avsådan personal utom riket. Bestämmelsernaom militärt straffregister föreslås bli upphävda. Möjligheten att avgenöjdförklaring inför militär befattningshavare föreslås också avskaffad. Iövrigt föreslås ett antal lagändringar som närmast har karaktären avföljdändringar. beräkningar bör de föreslagna ändringama totalt sett ej medföranågra ökade kostnader för försvarsmakten eller för statsverket i övrigt. 1985/86: 9 Sammanställning av remissyttrandena 1.1 Principiella synpunkter påmilitäransvaret 1.1.1Behovet av ett nytt disciplinärt system JOsäger sig inte ha något att erinra mot den aUmänna inriktning som MAK vill gereformen. JKanser att reformförslaget synes vara väl förenligt med målsättningen attanpassa det mUitära ansvarssystemet till de regler som gäller inom samhället iövrigt. Sveahovrätt hävdar att den gällande lagstiftningen på det militära området harfungerat väl och att föreskriftema har kommit att tillämpas i huvudsak enheUigt.Bestämda handläggningsrutiner har enligl hovrättens uppfattning utbildats hossåväl de militära befattningshavarna som hos domstolarna. Det gällande systemettorde också, menar hovrätten väl tillgodose kravet på rättssäkerhet. Hovrättensäger sig emeUertid dela den i direktiven framförda principiella uppfattningenatt lagstiftningen för försvarsmakten inte bör avvika från vad som gäller påandra områden i vidare mån än vad som är nödvändigt för att säkerställaförsvarsmaktens effektivitet. Hovrätten kan därför tUlstyrka en reform.Hovrätten ifrågasätter emeUertid om inte nackdelama med en lagstiftning enligtförslaget väger tyngre än de principiella fördelar som står att vinna. Enligthovrättens mening bör det övervägas om inte syftet med reformen kan nås genomen överarbetning av gällande lagstiftning. RÅansluter sig till en förändring av det militära ansvarssystemet efter dehuvudlinjer som MAK: s direkUv anger och som varit vägledande för kommittén. Rikspolisstyrelsenanser att MAK har presenterat ett förslag som torde vara väl lämpat att liggatill grund för en lagstiftning som anpassar det militära ansvarssystemet tilldet regelsystem som gäller inom samhäUet i övrigt. anser att MAK: s förslag liU hur det militära ansvarssystemetbättre skall anpassas till det regelsystem som gäller inom samhället i övrigt ihuvudsak är ändamålsenligt. Riksrevisionsverketerinrar om att man i olika sammanhang framhållit att den militära verksamhetenbör styras av samma regler som gäller för annan statlig verksamhet, såvitt intesärskUda skäl motiverar avsteg från denna princip. Verket kan mot dennabakgrund i allt väsentligt ansluta sig tUl den allmänna inriktningen av MAK: sförslag. Hovrättenöver och anser att förslaget är bra och ansluter sigväsentligen till de bärande principema i detta. Skövdetingsrätt och anför att de kan ansluta sig till MAK: sövervägande och förslag. Hässleholmspolisdistrikt ger uttryck åt samma uppfattning. Östersundspolisdistrikt framhåller att det, som MAK funnit, föreligger ett behov av att ersätta det militära straffrättsliga ansvarssystemet med ett 155 Prop.1985/86:9 utomstraffrättsligt. Del föreslagna systemet förefaller varaändamålsenligt och väl anpassat tUl de krav som dagens samhälle finner rimligt. FöreningenSveriges auditörer kan i stort ansluta sig till de förslag som kommittén lagtfram. FöreningenSveriges länspolischefer och Föreningen accepterar ihuvudsak förslagen i MAK: s betänkande. anser att det framlagda förslaget till reformering av det mUitäraansvarssystemet är väl balanserat och UUstyrker att det läggs till grund förett genomförande. framhåller att förslaget rent allmänt synes väl ägnat att genomföras ochatt det i huvudsak innebär en bättre ordning än vad som gäUer. TCO:s statstjänstemannasektion anför att man inte har något att erinra mot MAK: sförslag. säger också i sitt yttrande att man inte har något atterinra mot förslaget. uttrycker som sin uppfattning att den reformering av detmilitära ansvarssystemet som MAK föreslår är välkommen. Dagens förändradesynsätt på vad som bör betraktas som särskilt straffvärda handlingar gör detangelägel att i första hand utmönstra det militära disciplinansvaret urstraffrätten. 1.1.2Den anställda personalens ansvar Flertaletremissinstanser har inte något att erinra mot förslaget att de anstäUda vidförsvarsmakten i fredstid skall omfattas av samma ansvarssystem som övriga offenUigtanställda. JKpekar dock på att en följd av förslaget är att olika ansvarssystem kommer atttillämpas beträffande anställd personal och värnpliktiga för samma förseelse.JK ifrågasätter om dessa oHkheter i rättstillämpningen är tillfredsställandemen anför för sin del att fördelarna med den föreslagna ordningen är såuppenbara att olikheter bör kunna accepteras. OcksåRÅ redovisar en viss tveksamhet till förslaget att alla anställda i fredslid skaUfölja samma regelsystem som gäller för offenUigt anställda. Även underfredstid, menar RÅ, kan förhållandena vara sådana att skillnader i behandUngenav anställda och värnpliktiga i disciplinärt hänseende ter sig diskutabla. RÅtar som exempel vissa miUtära övningar. RÅ menar också att den föreslagnaskillnaden i ansvarssyslem kan medföra svårigheter vid tillämpningen avreglerna om tvångsmedel. Enligt RÅ: s uppfattning finns det därför möjligenbehov av en särreglering för vissa förhållanden. Domstolsverketanser att det bör vara en naturlig strävan att anställda vid försvarsmakten i största möjliga utsträckning-skall omfattas av samma disciplinära regelsystem som gäller för övriga offentligt anställda. När det gäller anställda i militära befattningar vill dock ifrågasätta om inte försvarsmaktens verksamhet är av sådan specifik art att starka skäl talar för all denna grupp av anställda bör vara underkastade samma disciplinansvarssystem som de värnpliktiga. föreslår där för att man i det fortsatta beredningsarbetet överväger lösningar som 156 inriktas på en enhetlig behandling avdisciplinärendena för värnpliktiga och anställda i militärabefattningar. Som skäl ahges att principen om likhet Prop. 1985/86:9 införlagen inte skall ifrågasättas. föreslår all disciplinansvarslagen tilUämpas på alla somtjänstgör i krigsförbandsövningar liksom under beredskapsövningar och krig.Civilförvaltningen anser att del inte är konsekvent eller motiverat att då haolika ansvarsregler. AUa bör då behandlas lika. Riksrevisionsverketanser att skilda disciplinsystem tiUämpade inom samma militära enhet under repelkionsutbildningkan medföra besvärande konsekvenser. Förhållanden kan enligt verkets meningundvikas om all personal under tjänstgöring vid krigsorganiserade förband lyderunder samma regler. Även ur beredskapssynpunkt bör det vara fördelaktigt atträttsreglerna vid ett krigsförband är enhetliga, anför verket. Hovrätten Ulläggerdock att psykologiska skäl synes tala för att befälen skall vara underkastadesamma ansvarsbestämmelser som de värnpliktiga som de är satta att utbilda. Stockholmstingsrätt anser det mycket tveksamt om den rent principiella synpunkten, attanställda inom försvarsmakten bör följa samma regler som gäller för offentligtanställda i allmänhet, skall få vara avgörande vid val av disciplinsystem förförsvarsmakten. tillstyrker förslaget att alla anställda skall följa det regelsystem som gäller för offenUigan-ställda iallmänhet. Förbundet säger sig dock inte vara övertygat om att detta system börgäUa vid krigsorganiserade förband, t. ex. under krigsförbands- ochberedskapsövningar. Vad som gäller disciplinärt inom förbanden vid inkaUelse isamband med beredskapshöjande åtgärder och mobilisering bör vidare, enligtförbundet, vara fuUständigt klart och inte beroende av regeringens eventuellaförordnande med stöd av 13 kap. 6§ regeringsformen. /SRhävdar att problemen med en särskild lagstifning i fred och en annan i krig kanbehöva ytterUgare analyseras bl. a. vad gäUer förhållandena under krigsliknandeförhåUanden och i insatsberedskapen. Det synes inte tillräckligt, enligtSACO/SR, att regeringen har möjligheter att sätta i kraft disciplinlagen förvärnpliktiga för att bemästra samtliga problem i det s. k. skymningsläget. MAK:s förslag tiU ett nytt disciplinsystem för de värnpliktiga har fått ett blandatmottagande. Fleraremissinstanser har sålunda ingenUng att erinra mot förslaget. Åtskilligaremissinstanser, å andra sidan, är i varierande grad kritiska. Domstolsverketanser i konsekvens med sin inställning tiU MAK: s förslag som helhet att manbör överväga lösningar som inriktas på en enheUig hantering avdisciplinärendena för värnpliktiga och anställda i militära befattningar. Sveahovrätt menar att det bör överväga om inte syftet med reformen kan nås genom enöversyn av gällande lagstiftning. Sverigesadvokatsamfund ifrågasätter om något reformbehov över hu- 157 Prop.1985/86:9 vud taget föreUgger inom rättsområdet. Mot bakgrand bl. a. av attnuvarande system präglas av snabbhet och tillgodoser rättssäkerhetens kravinger det framlagda förslaget betänkligheter i olika avseenden. Samfundetavstyrker förslaget och förordar att det nuvarande systemet bibehålls. avstyrker också del framlagda förslaget beträffande discipUnansvarför värnpliktiga. Det särskilda regelsystem som gäller f. n. är i högre gradän det föreslagna ägnat att upprätthålla den mUitära disciplinen, anserförbundet. Det är nödvändigt att under fredstid vidmakthålla ett disciplinärtsystem med möjHghet till kraftfulla straffrättsliga sanktioner, som i krigstidger alla befälspersoner stöd och åtminstone formell auktoritet, anförförbundet. SSUframhåller att man på ett ansvarssystem för värnplikUga måste stäUa kraven,dels att den enskUdes rättssäkerhet skall vara tryggad, dels att värnplikUgaoch civila måste vara lika inför lagen, dvs. en och samma gärning måste gessamma rättsliga bedömning då den utförs av en värnpliktig som då den utförs aven civil person. SSU kan inte finna all MAK på tillfredsställande sätt tillgodosettnågot av dessa krav. SSU avvisar därför förslaget till disciplinlag förvärnpliktiga. SSU anser att en ny utredning bör tillsättas för att lösa fråganom ansvarssystem för värnpliktiga. Det lämpHgaste sättet att sätta denenskildes rättssäkerhet i främsta rummet torde vara att låta det prövandeorganet vara en civil myndighet. 1.1.4Disciplinansvaret för vissa andra personalkategorier Östersundspolisdistrikt anser att den föreslagna lagen om disciplinansvar för vämpUktigabör förtydligas så att det klart framgår att rekvirerad poUspersonal ellerpolispersonal som krigsplacerats i militära befattningar lyder under lagen. 1.2 Det särskilda disciplinsystemet 1.2.1 Krigsmannabegreppet Sveahovrätt anför att förslaget att ersätta det väl etablerade och praktiskabegreppet krigsman med uttrycket försvarsmaktens militära personal är en onödigoch komplicerad terminologisk nydaning. Den mUitära utbildningen tar juytterst sikte på krigsförhållanden, framhåller hovrätten. Hovrätten säger sigha svårt att förstå att ordet krigsman skulle vara så värdeladdat att detmåste las bort i fredstid. FöreningenSveriges åklagare anser att MAK: s förslag lill bestämmelse om disciplinansvarär alltför allmänt hållet. Enligt föreningen är det särskilt angeläget inteminst från pedagogisk synpunkt alt dra en skarpare gräns meUan vad som ärtillåtet och otillåtet. Om förslaget genomförs kommer man, enligt föreningen,att bH tvungen att söka ledning i den tidigare lagstiftningen i 21 kap.brottsbalken när det gäller att avgöra vilka gärningar som skaU föranleda discipUnansvar. JU SEK föreslår att regelnom disciplinansvar kompletteras med ett Prop. 1985/86:9 Ullägg av innehållatt det vid bedömningen av om ett fel är ringa skall beaktas de särskilda kravsom måste gälla i fråga om ordning och disciplin, för att syftet med vämpliktsutbildningenskall uppnås. SSUställer sig avvisande tUl förslaget, då det enligt förbundet innebär att detgodtycke som förekommer vid bedömningen av värnpliktigas förseelser i dagkommer att få ökat spelram. Överåklagareni pekar på alt uttrycket "ej är i tjänst" i förslaget tiU10 § disciplinansvarslagen normalt borde användas när det gäller faktisktjänstgöring, t. ex. för det faU den värnpliktige har permission. Även om enmissuppfattning inte kan leda UU fel i prakUken bör enligt överåklagaren ettadekvatare uttryck användas som t. ex. "efter utryckning". Länsåklagarmyndigheteni framhåller det ringa intresse som torde finnas att åläggadisciplinpåföljd då tjänsten upphört. Utformningen av de särskUdadisciplinpåföljderna gör också att de inte lämpligen kan åläggas efterutryckning. Enligt förslaget bortfaller ju extratjänst och utegångsförbud omde inte verkställts innan den värnpliktiges tjänstgöringsskyldighet upphör. Attålägga varning efter utryckning förefaller meningslöst anför länsåklagaren.Kvar står således enligt länsåklagaren att ålägga löneavdrag retroaktivt, dvs.i praktiken ett åläggande om återbetalning av redan utbetald lön.Verkställigheten av detta blir svårad-ministrerad. Enligtlänsåklagaren bör disciplinpåföljd därför inte kunna åläggas sedan denvärnpliktiges tjänst upphört. Det bör däremot vara möjligt att verkställapåföljder ålagda i form av löneavdrag och utegångsförbund (genom omvandlingtill löneavdrag) efter tjänstgöringens upphörande. Åklagarmyndigheteni anför vissa principiella betänkligheter mot atten militär myndighet skall kunna besluta om disciplinpåföljd mot den som intelängre fullgör värnpliktstjänstgöring. pekar också påsvårigheter rörande verkstäUigheten men godtar likväl förslaget i denna del. Rättegångsutredningenpåpekar att 11 § i förslaget till disciplinansvarslag lagtekniskt har en delbrister i processuellt hänseende, t. ex. vUka åtgärder som avses, räcker detmed strafföreläggande, får disciplinförfarande äga rum, när åtal ogUlas.Rättegångsutredningen konstaterar dock att lagrammet överensstämmer medmotsvarande bestämmelser i lagen om offentlig anställning. 1.2.3Principiella frågor om disciplinpåföyderna JOifrågasätter om termen löneavdrag är lämplig. Enligt JO ter det sig främmandeatt kalla den dagsersättning eller motsvarande som utgår tiU den värnpliktigeför lön. Vidare kommer - enligt förslaget - den värnpliktige att få betala indet utdömda beloppet i de fall då avdrag inte kan göras, något som kan antasbli inte alltför sällsynt. Enligt JO bör därför termen disciplinbot behållas. Överåklagareni vänder sig mot uttrycket "ej är i tjänst", 159 Prop.1985/86:9 förslaget tdl 10 §. Överåklagaren anser det lämpligare att säga"efter utryckning". Länsåklagareni anför att disciplinpåföljd inte bör kunna åläggas sedan denvärnpliktiges tjänst har upphört. Åklagarmyndigheteni för fram samma invändning mot MAK: s förslag. JOframhåller att det i den nu gällande lagen om disciplinstraff för krigsmänföreskrivs all extratjänst inte får användas så att det genom överansträngningeller av annan orsak kan uppkomma men för den felandes hälsa eller tjänstbarhet.Enligt JO bör ett motsvarande stadgande tas in i den nya lagen. Sveahovrätt instämmer i JO: s krav. Hovrätten anför vidare att lagen iöverensstämmelse med 10 kap. 2 § lagen om offentlig anstäUning bör förses meddet förtydligandet att löneavdraget skall avse minst . Hovrättenifrågasätter också om det finns tiUräckliga skäl att slopa den värnpliktigestillrättaförande som en föratsättning för dubbla discipUnpåföljder. ÖBpekar på förslaget att utegångsförbud för den som är förlagd ombord på fartygskall avse förbud att lämna fartyget. Denna bestämmelse sammanställd medförslaget tUl 34 § synes enligt ÖB innebära att landgångsförbud särskildadagar inte kan åläggas. Ett kortare utegångsförbud kan under sådanaförhållanden bli tämligen meningslöst. ÖB föreslår därför en regel iöverensstämmelse med den som finns i 32 kap. 6 § , nämligenförbud att under högst åtta särskUda dagar på fritid lämna fartyget. förordar att löneavdrag endast skall användas vid grövreförseelser och då som komplement till utegångsförbud, i syfte att skärpa ettstraff. Löneavdrag skall enligt värnpliktsrådet inte ha till syfte att ersättaeller inskränka ett utegångsförbud. Som skäl anför vära-pliktsrådet att detkommer att drabba de värnpliktiga som har det sämst ställt ekonomiskt och iregel även socialt. 1.2.5Konkurrens mellan disciplinansvaret och allmänna straffbestämmelser JOanser att MAK:s förslag i denna del är godtagbart men anser att ytterligarebrott bör kunna handläggas i disciplinär ordning. JO nämner som exempel förgripelsemot tjänsteman och våldsamt motstånd. JKpekar på de olikheter i rättstillämpningen som förslaget kan leda till. Sålundaföreligger möjligheter att inleda disciplinförfarande medan motsvarandegärning som begås av en anställd obligatoriskt leder tiU åtalsanmälan. EnligtJK är fördelarna med den föreslagna ordningen emellertid så uppenbara attolikheterna bör kunna accepteras. FtÅifrågasätter lämpligheten av att allmänna brott kan medföra alterna tiva handläggningsförfaranden och påföljder dvs. antingen enligt brottsbal ken eUer enligt den föreslagna discipUnlagen. 160 Vidare kan enligt RÅ den som har beslutanderättenställas inför svåra bedömningsfrågor somknappast löses bäst inom ramen för ett summariskt Prop. 1985/86: 9förfarande. RÅ noterar att allmänna åtalsregler kommer att sättas ur spel viden sådan handläggning. Han nämner särskilt reglerna i 20 kap. 7 § och 23 kap. 4a § samt åtalsreglerna i 9 kap. 12 § andra stycket och 10 kap.10 § andra stycket . RÅanser vidare att de brottsbalksbrott som enligt MAK: s förslag skall kunnabeivras i disciplinär ordning inte är av övervägande disciplinär natur.Dessutom torde förslaget enligt RÅ närmast stå i strid med syftet att anpassadet militära ansvarssystemet tUl samhället i övrigt. RÅ förordar i stället enregel motsvarande 12 kap. 1 § lagen om offenUig anställning.Disciplinförfarandet skulle därigenom komma att omfatta endast bötesbrott medden begränsningen att åtalsanmälan ändock skall göras, om brottet riktar sigmot någon person utanför försvarsmakten eller målsägan-deanspråk föreligger. Sveahovrätt avstyrker förslaget om åtalsanmälan i den mån det innebär en avkriminaliseringutöver vad som gäller. Enligt hovrättens mening är de nuvarande reglerna imilitära rättegångslagen att föredra. Som skäl anför hovrätten att det kan blien vansklig uppgift att avgöra huruvida brottet rör den värnpliktiges tjänsteller inte. Förslaget överskrider enligt hovrätten syftet att anpassa det mUkäraregelsystemet till det regelsystem som gäller i samhäUet i övrigt. Brottetsvikande av försvarsplikt bör vidare enligt hovrättens mening aldrig kunnabedömas som en discipHnär förseelse. Hovrättenöver och framhåller behovet av tydliga motivuttalanden rörandebegreppet "åliggande i tjänsten", inte minst med hänsyn tiU attdisciplinärenden inte skall kunna överklagas till någon gemensamprejudikatbildande sluUnstans. Hovrätten säger sig utgå från att detdisciplinära förfarandet skall kunna avbrytas och ersättas med åtalsanmälan påvUket stadium som helst. Detta kan bli nödvändigt om exempelvis det visar sigatt utredningen blir alltför omfattande för att kunna inrymmas underförfarandet vid den militära myndigheten, eUer då brottet visar sig ha sambandmed annan brottslighet som inte kan beivras i disciplinär ordning. Överåklagareni ställer sig helt avvisande tUl förslaget att låtavissa civila brott få prövas i ett disciplinmålsförfarande. Normala åtalsreglermåste gälla, anser överåklagaren. Mot förslaget talar också att anställdpersonal och värnpliktiga kommer all behandlas olika. Reglerna bör utformas medlagen om offentlig anställning som mönster. Lånsåklagarmyndigheteni hävdar att förslaget medför att vissa allmänna brott avvärnpliktiga fortfarande kommer att special-behandlas. Länsåklagaren föreslåratt disciplinförfarandet begränsas till rena disciplinförseelser. Åklagarmyndigheteni ställer sig också avvis ande till att låta brottsbalksbrott avgöras genom disciplinärt förfarande. Från rättvisesynpunkt bör en värnpHktig enligt åklagarmyndigheten, ha rätt att få skt fall prövat på samma sätt som andra medborgare.