prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Om detaljplanen helt eller delvisupphävs, upphör fastighetsplanen att gälla i de delar som berörs. Paragrafen saknar motsvarighet igällande rätt. Motsvarigheten i utredningsförslaget finns i 11 kap, 11 8 och idet remitterade lagförslaget i 6 kap, 128, Med hänsyn till fastighetsplanensberoende av detaljplanen är del nödvändigt att fastighetsplanen upphör attgälla när detaljplanen pä visst sätl ändras eller upphävs. Paragrafen avhandlardessa situationer. 1985/86:1 ,,, 645 pelpå fall dä fastighetsplanen upphör atl gälla kan nämnas den situationen 6 kap.11-12 §§ att detaljplanen har ändrats och den gällande fastighetsplanen utgörhinder att genomföra detaljplanen, Kvartersmarksinddningen - som inte reglerasi detaljplanen - kan t. ex. hindra ett utnyttjande av den nya detaljplanen, 1likhet med utredningen anser jag det lämpligt att fastighetsplanens upphörandesker automatiskt. Det är enligt min mening tillräckligt med föreskrifterna i 5kap, 13 5 första stycket att del i beslutet atl ändra detaljplanen skallredovisas i vilka delar fastighetsplanen upphör atl gälla, 128 Fastighetsplanen upprättas i samma ordning som gäller för detaljplanen. Omfastighetsplanen inte upprättas gemensamt med detaljplanen behöver dock samrådinte ske med och kommuner som berörs av förslaget. Inte hellerbehöver planförslaget sändas till dem, 1 planbeskrivningen skall redovisas vilkendetaljplan som faslighets-planen hänför sig till och skälen till den utformningav fastighetsplanen som har valts. Om planförslaget avviker från detaljplanen,skall avvikelsen och skälen till denna redovisas i beskrivningen. Paragrafen motsvarar 34 8 byggnadsstadgan saml 11kap, 7-10 88 i utredningsförslaget. Första styckel motsvarar 98 andra stycket och 13 5i det remitterade lagförslaget. I anslutning till 13 5 anför lagrådet bl,a,följande (yttrandets,71): Enligt lagrådets uppfattning vinner reglerna iöverskådlighet om först i en paragraf, 12 8, lagrådets förslag, ges regler omupprättande av fastighetsplan och därefter i nästa paragraf regler om vem somantar fastighetsplan. Huvudregeln för upprättande av fastighetsplan kan somtidigare angetts enklast uttryckas så att fastighetsplan skall upprättas isamma ordning som gäller för detaljplan. Denna regel kommer atl tillämpas bädedå fastighetsplanen upprättas som delaljplanen eller när denupprättas för sig . För sistnämnda situation kan -också iöverensstämmelse med remitterade förslaget - vissa undantag göras beträffandesamråd och underrättelse. Jag ansluter mig till lagrådets förslag, I enlighethärmed har i första styckel första meningen av förevarande paragrafföreskrivits att faslighets-plan skall upprättas i samma ordning som gäller fördetaljplan. Det innebär atl detaljplanens förfaranderegler i 5 kap, 18-32 55 -utom 29 8 som gäller antagande - blir tillämpliga. Härav följer attfastighetsplan inte behöver grundas på ett program och alt grundkarta eller,som redan nämnts, fastighetsförteckning inte alltid behöver finnas. Dessahandlingar är ju enligt 5 kap. 18 och 19 88 ej obligaloriska. Däremot skallsamråd - med antytt undantag - utställning, kungörande ochtillkännagivande av beslut 1985/86:1 646 skei samma ordning som gäller för detaljplan. Till undanröjande av miss- 6 kap. 12§ förstånd skall framhållas att av hänvisningen till detaljplanens regler omutställning inte följer att genomförandebeskrivning skall upprättas. Dettaframgår indirekt av 9 8. Naturiigtvis kan också för fastighetsplan reglerna omenkelt planförfarande tillämias, om de i 5 kap. 28 8 angivna förutsättningarnaär uppfyllda. SamUdig handläggning av detaljplan ochfastighetsplan kan behöva tillgripas t. ex, när man låter en del av en genomförandebeskrivningutmynna i en faslighelsplan, 1 förhällande till gällande rält innebär detta enförändring, eftersom det nu gäller olika förfaranderegler för sladsplan ochlomtindelning även om de upprättas . De förfaranderegler som skall gälla när enfastighetsplan inte upprättas gemensamt med detaljplanen, är någol förenklade iförhållande till förfarandet som gäller för detaljplan, och de motsvarar ihuvudsak 34 5 byggnadsstadgan samt 11 kap, 9 och 10 55 utredningsförslaget.Genom alt 5 kap, 198 som nämnts skall tillämpas slälls vidare krav på atten fastighetsförteckning skall fogas till fastighetsplanen om det inte är uppenbartonödigt. Någon sådan bestämmelse finns inte i utredningsförslaget, Enligl minmening är del emellertid av stort värde alt det finns en aktuellfastighelsförteckning, bl, a, för att den underrättelseskyldighet som förfarandereglernakräver skall kunna fullgöras. Om delaljplanen och fastighetsplanen upprättassamtidigt, kommer naturliglvis fastighetsförteckning-en alt vara gemensam. Omfastighetsplanen upprättas , kan detaljplanensfastighetsförteckning användas under förutsättning alt den fortfarande äraktuell. På samma sätt som i utredningsförslaget harföreskrivits all samråd inte behöver ske med och kommuner somberörs av förslaget. Detta undantag avstyrks av några länsstyrelser. Jag ärmedvelen om alt det naturligtvis inte kan uteslutas att det i vissa fall kanfinnas ett behov av samråd med när fastighetsplanen upprättas. 1sådana fall kan man dock enligt min mening utgä frän att samråd ocksä sker. Iflertalet fall kommer emellertid fastighetsplanen för att fullfölja redanbeslutade detaljplaner där samråd med har skett. Jag vill därförinte föreslå någon obligatorisk skyldighet att samråda med . 1 förhållande lill 34 8 byggnadsstadgan är docksamrådsskyldigheten på grund av att 5 kap. 208 blir tillämplig på elt sättvidare genom all samråd skall ske med fastighetsbildningsmyndigheten. Dessutomskall sakägare, myndigheter, sammanslutningar och enskilda som kan ha ettväsentligt intresse av förslaget beredas tillfälle lill samråd. Genom alt 5kap. 21 8 skall tillämpas, måste en samrådsredogörelse upprättas. Någonmotsvarande bestämmelse finns inte f. n. och inte heller i utredningsförslaget.Det finns dock inte någon anledning atl anlägga elt annal synsätt påfastighetsplanen än jag har redovisat beträffande detaljplanen. Samrådet skallsäledes dokumenteras i en samrådsredogörelse. Prop.1985/86:1 ,, 647 Vidare skall utställningen ienlighet med 5 kap, 24 5 kungöras i ortstid- 6 kap. 12 § ning, vilket inteär nödvändigl f, n. Bestämmelserna i 5 kap, 24 5 att planförslaget skallöverlämnas lill och angränsande kommuner skall dock inte gälla ifråga om fastighetsplaner. Att 5 kap, 27 5 skall tillämpasinnebär att synpunkter som framförs skall behandlas päsamma sätt som föreskrivits angående detaljplanen. Detta är en förändring iförhållande till nuvarande bestämmelser, eftersom det f, n, inte är nödvändigtatt redovisa förslag med anledning av synpunkterna i elt särskilt utlåtande ochsända det till vissa angivna sakägare. Även 5 kap, 30 8 innebär vissaförändringar i förhållande till vad som gäller f, n,, främst beroende påförslaget att fastighetsplanen skall bli gällande utan faslsiällelse avlänsstyrelsen. Även hänvisningen till 5 kap, 318innebär vissa förändringar. Bortsett frän sädana förändringar som föranleds avatt fastighetsplanerna inte längre skall fastställas av , innebärdet den förändringen att det bör ankomma på att förse de statligafaslighetsbildnings-och fastighetsregistermyndigheterna med antagnafastighetsplaner. De kommunala fastighetsregistermyndigheierna får förutsättasbli informerade genom kommunens försorg. Om fastighetsplanen rör frågor somhar begränsad betydelse och saknar intresse för allmänheten, får planen som jagnyss nämnde på grund av hänvisningen till 5 kap. 28 5 handläggas enligtbestämmelserna om enkelt planförfarande. Jag hänvisar i denna fråga till vadjag har anfört i specialmotiveringen lill 5kap. anser atl det närfastighetsplanen upprättas efter antagandet av detaljplanen bör varatillräckligt att tillämpa förfarandereglerna i utredningsförslaget för enkeldetaljplaneändring. Enligt min mening tillgodoses detla önskemål i tillräckligutsträckning gehom den nu föreslagna hänvisningen till 5 kap. 28 8. Man kannämligen inte utesluta möjligheten atl en fastighetsplan i de avsedda fallenkan ha intresse för allmänheten och därior bör handläggas enligl beslämmelsernai 5 kap. 18-27 85. Andra stycket stämmer i sak överens med vad som gäller f,n. Utöver vad jag har anfört i anslutning till 9 8 vill jag framhålla följande.Förutom skälen lill den utformning av planen som har valts bör beskrivningenockså innehålla uppgifter om de fastigheter som enligl planen skall bildas medbl, a, dessas ungefärliga arealer. Sådana uppgifter kan nämligen vara avbetydelse när det gäller tolkningen av fastighetsplanen. Bl, a, närfastighetsplan skall utgöra grund för inlösen eller ligga till grund förfortsatta projekteringsätgärder är del ofta nödvändigt atl ange koordinaterför gränspunkterna. Även samfälligheter bör redovisas i beskrivningen. Harsammanträden hållits med sakägare vid upprättandet av fastighets- Prop.1985/86:1 648 planen, är det lämpligt att protokoll frän sammanträdenabiläggs beskriv- (j jap. 12-15 §§ ningen. Vidare är det naturligtvisväsentligt all också den utredning som ligger till grund för bedömningen avbåtnads- och väsenllighetsvillkoren beträffande ev. gemensamhelsanläggningarredovisas, 1 beskrivningen kan också lämpligenanges vilka delar av detaljplanen som har betydelse för fastighetsplanen.Härigenom underiätlas bedömningen av i vilken utsträckning fastighetsplanenenligt 11 8 detta kapitel kan komma att påverkas av eventuella framtidaändringar av planen. Om fastighetsplanen avviker fråndetaljplanen framgår det av sista meningen i andra styckel att avvikelsen ochskälen till denna skall särskilt redovisas. Därvid bör redovisning ske också avde ändringar av detaljplanen som avvikelsen på grund av 5 5 detla kapitel kanföranleda, 13 8 Fastighetsplanen antas av eller, omplanen har upprättats gemensamt med detaljplanen och denna ej skall anlas av nämn den, av den som antar detaljplanen. Paragrafen motsvarar 68 och 13 8första stycket i det remitterade lagförslaget. Paragrafen motsvarar 33 8 byggnadslagenoch 11 kap. 8 8 i utredningsförslaget. I sak skiljer den sig från gällanderått enbart därigenom att fastighetsplanen inte behöver fastställas avlänsstyrelsen för att bli gällande. Enligt 13 8 skall som huvudregelgälla att antar fastighetsplaner. Om planen upprättasgemensamt med detaljplanen och denna inte skall antas av nämnden, skallemellertid fastighetsplanen antas av den som antar detaljplanen, Ispecialmotiveringen till 12 5 har jag redogjort för de förfaranderegler som gällernär fastighetsplanen upprättas, 14 § Bestämmelserna i 3-9, 12 och 13 55 tillämpas även närfastighets planen ändras eller upphävs. Paragrafen motsvarar 11 och 14 55 idet remitterade lagförslaget och har utformats i enlighet med lagrådetsförslag. Den motsvarar närmast 11 kap, 12 5 i utredningsförslaget samt 33 5 byggnadslagenoch 34 8 4 mom. bygg nadsstadgan. Paragrafen innebär att det - utöverde villkor som anges i 10 8 - skall gälla samma villkor för ändring ellerupphävande av fastighetsplaner som vid upprättande av en ny plan. 15 § Beslut att anta, ändra eller upphäva fastighetsplangäller först sedan beslutet har vunnit laga kraft eller får genomföras efter förordnande enligl 13 kap. 8 8 andra stycket, 1 paragrafen anges - i likhet med 5kap. 34 5 angående detaljplan och områdesbestämmelser - när beslut att anta,ändra eller upphäva en fastighetsplan blir gällande. 1 detla sammanhang villjag erinra om 7 8, som ger Prop.1985/86:1 649 kommunen möjlighet alt bestämma att fastighetsplanen i vissafall inte blir 6 kap. 15-17 §§ gällande förrän beslutet att anta en vissdetaljplan har vunnit laga kraft. Motiven denna utformning framgår avspecialmotiveringen till 5 kap. 16 8 Av 8 kap. 11 8 följer att bygglov inte får meddelas istrid mot fastighetsplan. Även åtgärder som inte kräver bygglov och som avser byggnader, andra anläggningar, tomter och allmänna platser skall utföras så atl de inte strider mot planen. Enligt vad som föreskrivs särskiltfår beslut enligt vissa andra förfatlningar än denna lag inte meddelas i stridmot fastighetsplan. Paragrafen motsvarar bestämmelsen i5 kap. 368. Någon motsvarighet finns inte i utredningsförslaget. Avstående av mark m. m. 1 den allmänna motiveringen(avsnitt 10.5) har jag föreslagil att bestämmelsema om avstående av mark m.m.i stort skall stämma överens med vad som f, n, gäller om kommunens möjligheteratt lösa mark inom stadsplan. 1 utredningens förslag lill 11 kap,14 8 har föreslagits en möjlighet för kommunen att få nyttjanderätt till marksom skall användas för en trafikanläggning eller en allmän ledning.Bestämmelsen avsågs motsvara 41 aS byggnadslagen, 1 likhel med iStockholms län anser jag att en sädan bestämmelse är nödvändig.Numera torde dylika upplåtelser kunna i tillräcklig utsträckning åstadkommasmed slöd av t, ex, expropriationslagen, faslighetsbildningslagen,ledningsrättslagen och anläggningslagen. Jag föreslår därför inte någonmotsvarighet till 41 a 8 byggnadslagen vad avser kommunens rätt att fåservitut eller nyttjanderätt till viss mark, 17 8 Kommunen fär lösa mark som enligt en detaljplan skallanvändas för allmänna platser för vilka kommunen är huvudman. Annan mark som enligt planen skallanvändas för annat än enskilt bebyggande får kommunen lösa, om markensanvändning för avsett ändamål inte ändå kan anses säkerställd. Besväras mark som kommunen får lösaenligt första eller andra stycket av särskild rätt, får rättigheten lösas. Bestämmelser om skyldighet förkommunen att lösa mark i vissa fall finns i 14 kap. Paragrafen, som handlar omkommunens rätt att lösa mark för gator m. m., motsvarar i huvudsak 41 8byggnadslagen och stämmer i sak överens med vad som gäller f. n. 1utredningsförslaget finns motsvarigheten till 178i llkap. Enligl dagens lagstiftningförekommer gator endast inom områden med stadsplan. 1 byggnadsplaneområdenförekommer endast vägar. 1985/86:1 650 mannaskapet,dvs, ansvarei för anläggande och drift, ligger för galorna pä 6 kap. 17-18 §§kommunen och för vägarna på fastighetsägarna inom byggnadsplaneområ-del.Huvudmannaskapet blir alltså beroende av vilken planform som använts,stadsplan eller byggnadsplan. Jag bortser här från sådana gator och vägar somutgör allmän vag och för vilka staten är väghållare, 1 kommunens ochfastighetsägarnas huvudmannaskap ingår även ansvaret för andra allmänna platserän gator resp, vägar. Del är av flera skäl angeläget att begreppen gataoch väg kan användas även i PBL. Vad som skall vara gata resp. väg faller emellertidinte ut lika naturligt i PBL som i dagens system på grund av att PBL endast haren planform för detaljerad planläggning, nämligen detaljplanen. I specialmotiveringentill 5 kap. 3 8 har jag föreslagit den lösningen på frågan alt begreppet gatai PBL skall användas endast i sådana fall då kommunen primärt är huvudman. Avdetta följer att begreppet väg skall användas endast i sådana fall då kommunenenligl 5kap. 48 i en detaljplan har bestämt att nägon annan än kommunen skallha huvudmannaskapet. Sedan är det en annan sak att staten enligt bestämmelsernai väglagen kan vara väghållare för säväl gator som vägar, dvs. säväl närkommunen primärt är huvudman som när fastighetsägarna är del. Som jag nämnde tidigare ingår i huvudmannaskapetockså ansvarei för andra allmänna platser. För att det tillräckligt tydligtskall framgå vem som har detta ansvar har laglexlen i bl. utformats såatt det för varje särskilt fall framgår vem som är huvudman. 1 17 8 talas sålunda om allmänna platser för vilkakommunen är huvudman. Detta innebär l.ex. pä grund av vad jag haranfört - att kommunen har rätt att lösa även sådan gatumark för vilken slalenär väghållare. I paragrafens sista stycke finns en erinran om attbestämmelser som reglerar bl. a. kommunens skyldighet att lösa mark finns i14kap. 188 Om kommunen inte skall vara huvudman för allmänna platser, är den som ägerobebyggd mark som enligt detaljplanen är avsedd för allmän plats, skyldig attutan ersättning upplåta marken, om den behövs för att kvartersmark somtillhörde honom när planen antogs skall kunna användas för avsett ändamål. Förevarande paragraf motsvarar 19 8 i detremitterade lagförslaget samt 112 5 byggnadslagen och 11 kap. 15 5 iutredningsförslaget. Paragrafen har betydelse för sådana fall då det dröjerviss tid innan vägen har ställts i ordning och upplåtits för begagnande. I förhållande lill 1128 byggnadslagen har endastden sakliga förändringen gjorts att behovet av utfart kan tillgodoses utan attdel behöver vara kopplat till att nybyggnad sker. Det räcker således attfastighetsbildning har skett, vilket kan vara en fördel när l.ex.transportbehov föreligger redan innan det är aktuellt att bebygga fastigheten. 1985/86:1 f;, 651 198 På ansökan av kommunen får länsslyrelsen förordna atl mark, som 6 kap. 19 förområdets ändamålsenliga användning enligl upprättat förslag till detaljplanbehövs för sädana allmänna platser för vilka kommunen är huvudman eller förallmänna byggnader, utan ersättning skall avstås lill kommunen. På ansökan avkommunen får också förordna att mark som skall användas förallmänna platser för vilka kommunen inte skall vara huvudman, utan ersättningskall upplåtas till huvudmannen. Antagandet av detaljplanen skall anstå lilldess ansökningen har avgjorts genom beslut som vunnit laga kraft. Förordnande får meddelas endast i den mån det kananses skäligt med hänsyn till den nytta markens ägare kan väntas fä av planenoch till övriga omständigheter. Den mark som förordnandet avser skall anges tillläge och gränser. Marken skall avträdas eller upplåtas när den behöver tas ianspråk för avsett ändamål. Paragrafen - som jag har kommenterat i den allmännamotiveringen (avsnitt 10.5.1) - motsvarar 20 8 i det remitterade lagförslagetsamt i huvudsak 70 och 113 85 byggnadslagen och 11 kap. 16 5 i utredningsförslaget.Paragrafen har utformats i enlighet med lagrådets förslag (yttrandet S.74).Sådana förordnanden som avses i dessa paragrafer meddelas av regeringenresp. Betydelsen av förevarande paragraf och dessmotsvarighet har väsentligt minskat sedan nya gatukostnadsregler infördes1982. Dessa regler ger nämligen kommunen möjligheter alt i de flesta fall ta utkostnaderna för bl. a. lösen av mark som skall användas för allmän plats. Den prakliska innebörden av förordnanden enligt 195, när annan än kommunen är huvudman för allmänna platser, lorde - på sammasätt som f, n, - normalt bli att upplåtelse säkerställs enligt den lag somlillämpas för markens ianspråktagande, t, ex, anläggningslagen. Förordnandetfår därvid betydelse i första hand när ersättning för utrymme enligtanläggningslagen skall bestämmas. Första stycket i den nu föreslagna paragrafeninnebär att förordnanden om överlåtelse eller upplåtelse av mark i de nuavsedda fallen skall beslutas av . Ansökan om förordnandet skallgöras av kommunen även om genomförandet ankommer på de enskildafastighetsägarna. Beslämmelserna i första styckel har utformats såatt en uppdelning görs som motsvarar den uppdelning som finns mellan 70 och 11388 byggnadslagen. På förslag av lagrådet (yttrandets.74) har som förutsättningför alt mark skall få tas i anspråk föreskrivits - i enlighet med vad som f.n.gäller - atl marken behövs "för områdets ändamålsenliga användning". Bestämmelserna i 70 och 113 88 är tillämpliga närsladsplan resp. byggnadsplan läggs över område i en ägares hand. Det är därmedinte nödvändigt att all mark inom planen är i en ägares hand. Av förarbetenatill bestämmelserna (prop. 1947: 131 s. 248) framgår att området dock skall haen sådan omfattning att del blir möjligl för markägaren att "sälja ettflertal Prop.1985/86:1 652 Området behöver inte utgöra en självständigfaslighet. Del kan 6 kap. 19 § bestå av en eller flera fastigheter men kanockså utgöras av delar av fastigheter. Uttrycket "i en ägares hand"inkluderar också det fallet alt flera personer äger ideella andelar i ett visstområde. Enligt min mening kan de nu berördabestämmelserna - som har vållat problem i den praktiska tillämpningen - utanolägenhet undvaras. Det bör vara tillräckligt att på samma sätt som i dagföreskriva att förordnande enligl 19 5 får meddelas endast om det kan ansesskäligt med hänsyn till den nytta markägaren kan väntas få av planen och tillövriga omständigheter. Utan att någon ändring i sak är avsedd har därför någolkrav på all detaljplan läggs över område i en ägares hand inte tagits in i 19 5första stycket. Skyldighet för markägaren enligt 70och 113 88 byggnadslagen att avstå eller upplåta mark föreligger endast i denmån det är skäligt med hänsyn till den nytta ägaren kan förväntas få av planensgenomförande och övriga omständigheter. Detta krav på nytta har i sakoförändrat tagits in i andra styckel. Som jag har föreslagit i den allmännamotiveringen (avsnitt 10,5,1) skall emellertid fastighetsägarens nytta avplanen vägas mot värdet av den mark han avstår eller upplåter, inklusivebyggnader m, m, som kan finnas pä marken. Detta är en förändring i förhällandetill vad som gäller f, n, Enligl 71 8 andra siycket byggnadslagen skallnämligen kommunen betala ersättning för byggnader m, m. som finns på den markfastighetsägaren avslår. Skyldigheten enligt 113 8 byggnadslagen att upplåtamark avser endast obebyggd mark. Någon ersällning för byggnader m,m. kommeralltså inte i fråga enligt den ordning jag nu föreslår. Detta kan i vissa fallmedföra att storieken av det område markägaren skall avslå blir mindre än denskulle ha blivii med dagens regler, 1 lagrådsremissen föreslog jag altdetaljplanen skall innehålla en bestämmelse om att bygglov till åtgärder sommedges i planen i princip inte får lämnas förrän beslut omförordnande vinner laga kraft. Med den lösning som jag nu har föreslagit, dvs,alt planen inte skall antas förrän beslutet om förordnande har vunnii lagakraft, är en sädan beslämmelse inte längre nödvändig. Förslag till förordnandeenligt 198 bör lämpligen upprättas tillsammans med planen och redovisas igenomförandebeskrivningen, 1 paragrafens tredje stycke föreskrivs- i likhet med vad som gäller f, n, - att den berörda marken skall avträdaseller upplåtas när den behöver tas i anspråk för avsett ändamål. Det bör idetta sammanhang observeras att äganderättsövergången anses ske vid dentidpunkt dä beslutet om förordnande vinner laga kraft (jfr Bexdius, 5:eupplagan, s. 250). Att ägaren till mark kan anförabesvär över förordnanden enligt denna paragraf framgår av 13 kap. 4 5 andrastycket 4. Prop.1985/86:1 ' 653 20 8 När fråga har väckts om tijlämpning av 19 8. skallbyggnadsnämn- 6 kap. 20-21 §§ den genast anmäla detla till iriskrivningsmyndigheten för anteckning i faslighetsboken. Överlåtelse av mark, som sker efter det atl sådan anmä lan har inkommit, inverkar inte på den bedömning som skall ske enligt 19 8 Skall detaljplanen ändras, fårlänsstyrelsen på ansökan av kommunen förordna att mark som har avståtts ellerskall upplåtas enligt 198 byts ut mol annan mark. om det är lämpligt och kanske ulan olägenhet för ägaren. Paragrafen motsvarar 21 5 i det remitterade lagförslaget. Första stycket motsvarar 70 5 andrastycket och 113 5 andra stycket byggnadslagen och stämmer i sak överens med vadsom gäller f, n, 1 utredningsförslaget finns motsvarande bestämmelser i 11 kap,16 5, Andra stycket motsvarar 705 iredjestycket och 113 5 tredje stycket byggnadslagen. På förslag av kommunhar emellertid kravet på synnerliga skäl för att ett förordnande enligt 195skall fä ändras tagits bort. Detta innebär en förändring i förhållande till och till utredningsförslaget. Ändringen syftar givetvis lill att göra detenklare att vid en planändring ändra också meddelade förordnanden. Det ärenligt min mening fullt tillräckligt atl det finns föreskrifter att ändringenfår göras endast om det kan ske utan olägenhet för ägaren. Vid denna bedömningbör man givetvis beakta den eventuella nytta ägaren kan ha av planändringen.Del bör observeras att uttrycket "byts ut mot" får något annorlundainnebörd beroende på om förordnandet avser överlåtelse av marken eller enbartupplåtelse.