prop · G903126 · 1985-12-31 00:00:00 — Kammarkontorethar utifrån kontrollavdelningens erfarenheter kunnat konstatera all släktingarofta anlitas som bulvaner. Genom den i lagförslaget om näringsförbud intagnaregeln om "närståendeförbud", dvs, förbud för dem som ålagtsnäringsförbud att vara anställd hos vissa närstående personer, har även dessabulvanförhållanden särskilt uppmärksammals. Kammarkonlorel delar dock juridiskaavdelningens uppfattning att personkretsen i sammanhanget bör göras vidare. Sammanfattningsviskan kammarkonlorel i slorl ansluta sig lill föreliggande förslag om utvidgningav näringsförbudet, efiersom man därigenom kan komma tillrätta med de bristeroch problem som del nuvarande systemet visat sig behäftat med. Kontoretbedömer det möjligt alt föreslagna förändringar och kompletteringar avnuvarande lagsliftning kan leda till effektivare insatser mol den ekonomiskabrottsligheten samt fä avsedd preventiv verkan. Kontoretdelar dock juridiska avdelningens uppfattning i fråga om den lagtekniskautformningen. Vidare förutsätts att tillsynsmyndigheten -kronofogdemyndigheten- ges möjligheter atl snabbare ingripa och agera än vad som varitfallet saml atl kontrollsystemet utvecklas för att efterlevnaden av denföreslagna lagstiftningen skall kunna garanteras. StigDingerlz m, fl, (m) reservaiion är av följande lydels besluta att till kommunstyrelsen som svar påföreliggande remiss överiämna kammarkontorels tjänsleutlålande och därutöveranföra. Näringsförbudär elt myckel långtgående ingrepp i enskilda personers förhållanden. Det ärdärför av största vikt atl rättssäkerhetssynpunkter för den enskilde blirvägledande vid utformningen av regleringen av näringsförbud. delar kammarkontorels och juridiska avdelningens uppfattning attföreliggande förslag i väsentliga avseenden är vida överlägset dem somframlagts av kommissionen mol ekonomisk brottslighet, kvarstår belydandeIveksamheter, Enligt näringsförbudskommitléns förslag skall den aktualiseraderegleringen intas i en särskild lag om näringsförbud. Det finns enligtnämndens uppfattning starka principiella betänkligheter mol en utökad flora avlagstiftning inom näringslivsomrädel. Såsom stadsjuristen påpekat saknas i delföreliggande förslaget klara preciseringar av rekvisiten för föreläggande avnäringsförbud. Starka rättstrygghetsskäl talar för all rekvisiten preciseras.Enligt nämndens uppfattning är en självklar utgångspunkt därvid alt ettsärskill brottsrekvisit uppställs, Kravelpå brott som förutsättning för föreläggande av näringsförbud stämmer enligt nämndens uppfattning väl överens med den allmänna rätts uppfattningen om förutsättningarna för att ett så kraftfullt ingrepp som näringsförbud skall få göras. Starka skäl talar därutöver för atl utredning 262 om eventuellt föreläggande av näringsförbud kopplas tillulredning om Prop. 1985/86: 126 brott. Svårigheterna avseende rättsliga avvägningar ochbevisfrågor får inte leda till sänkta krav på hög rättssäkerhet för enskilda. anser atl preskriptionslid skall finnas förförhållanden som kan påverka näringsförbud. Kommitténs förslag står pä dennapunkt enligt nämndens uppfattning i strid med den allmänna rättsuppfattningen.Det är inte rimligl all beslul om näringsförbud skall baseras på förhållandentiotals är tillbaka i tiden. anser således sammanfattningsvis atlnäringsförbudskommitténs föreliggande förslag måsle bli föremål för betydandeöverarbetning innan det kan omsättas i praktisk tillämpning, () suppleantyltrande är av följandelydelse, Syflel med det föreslagna näringsförbudei är i huvudsakrimligl. Till skillnad från krav på näringstillstånd handlar del här om atlhindra personer som dokumenterat ulfört klandervärda handlingar. De framlagdaförslagen kan därför i stor utsträckning accepteras, dock bör, som minoriteteni uiredningen föreslagit, ell särskill brottsrekvisit föreligga för att näringsförbudskall kunna ulfärdas. Det måste vara elt absolut rättssäkerhetskrav att brotthar konstaterats, innan eft sä allvarligt ingrepp i friheten kan accepteras. Reservation av () och ElisabetSöderström (c) Syftet med det föreslagna näringsförbudei är i huvudsakrimligl. Till skillnad från krav på näringstillstånd handlar det här om allhindra personer som dokumenterat utfört klandervärda handlingar. De framlagdaförslagen kan därför i stor utsträckning accepteras. Dock bör, som minoriteteni utredningen föreslagit, ett särskilt brottsrekvisit föreligga för att näringsförbudskall kunna utfärdas. Det måste vara ett absolut rättssäkerhetskrav att brotthar konstaterats, innan ett så allvarligt ingrepp i friheten kan accepteras, De diskussioner som förs av kommittén och de förslag somkommittén lägger fram beträffande institutet näringsförbud har sin grund ibehovet av förstärkta och effektivare insatser mol den ekonomiskabrottsligheten och andra oegentligheter som förekommer i samband mednäringsverksamhet. Kommunen har otvetydigt ett starkt intresse av attnäringsidkare uppfyller sina förpliktelser, och att oegentligheter inomnäringslivet stävjas. Det ankommer inte på juridiska avdelningen atl bedömakommitténs förslag ur rena lämplighets- och ändamälssynpunkter. Avdelningen har däremot att granska förslaget ur lagieknisk synvinkel . Som framgår av de synpunkter som angivils börenligt juridiska avdelningens mening lagtexten genomarbetas om förslagelskall läggas lill grund för lagstiftning. Styrelsen kan inte finna annat än atl bekämpandet av denekonomiska brottsligheten gagnas av elt utvidgat näringsförbud utan kopplingtill kon- kursoch atl beslämmelsen härom bör las in i särskild lag, Kommunslyrel- Prop,1985/86: 126 sen tillstyrker därför huvuddragen i den föreslagnalagsliflningen. Vidbehandlingen av detta ärende i kommunstyrelsen anförde (),() och () på respektive partigrupps vägnarreservation mot styrelsens beslut med hänvisning till reservation avkommiltéledamöterna , Kommunstyrelsenavgav på sin lid yttrande över betänkandet "Näringstillstånd" (SOU1984:8), och uttalade därvid att kommunstyrelsen delade den av kommissionen motekonomisk brottslighet uttalade uppfattningen all ell utvidgat näringsförbuderfordrades för atl begränsa antalet branscher som kräver näringstillstånd.Kommunstyrelsen menade att ett sådant utökat näringsförbud i viss män kanskeskulle kunna ersätta näringstillstånd och än mer begränsa antalet branschermed krav på näringstillstånd. Kommunstyrelsenvill under detla avsnitt endast understryka all den nu föreslagnalagstiftningen kan komma alt bli ell effektivt komplement lill en lagsliftningom näringstillstånd. Kommunstyrelsen får således förorda den föreslagnalagstiftningen. Enligtvår uppfattning borde kommunstyrelsen ha instämt i de synpunkter som anförs ide tvä reservationerna av ledamöterna samt i denmotion som avgivits av ledamoten . Enså ingripande åtgärd som näringsförbud måste omges av strikta regler. Avrättssäkerhetsskäl är det angelägel att näringsförbud endast kommer ifråga ifall av grava ekonomiska oegentligheter. Den praxis som redovisas avnäringsförbudskommittén visar att med nu gällande regler näringsförbud i vissafall ålagts personer som reglerna knappast var tänkta all träffa. Detta visaratl regleringen i vissa avseenden bör göras snävare än vad som f.n. är fallet.Del är vidare av största vikt atl reglerna är förutsebara, inte bara för derättstillämpande myndigheterna, utan även för allmänheten. Mot bakgrund av vadnu har sagts instämmer vi i kravet från reservanternas sida på atl brott börvara en förutsättning för atl näringsförbud skall komma ifråga. Ikonsekvens härmed och med hänsyn till alt undersökningar om näringsförbudnärmasl är av polisiär karaktär instämmer vi också i kravet på alt del bör varapolismyndigheten som skall vara ansvarig för reglernas efterlevnad. Ilikhet med ledamoten menar vi vidare att det av integritetsskäl och avrent praktiska skäl är olämpligt att göra den förändring i skalteregisleriagensom majoriteten förordar. Del är en viktig integriletspolilisk princip alluppgifter som insamlats för ett ändamål inte skall användas för elt annat.Vidare är del antalet fall då direkl terminalåtkomsl kan leda till praktiskafördelar så lilel, att det inte heller av detta skäl är motiverat med denföreslagna lagändringen. Dåkommunstyrelsens majoritet avslog vårt yrkande om all ovanstående synpunkter skulle infogasi yttrandet, reserverar vi oss härmed lill förmån Prop. 1985/86: 126 fördetla vårt yrkande. Viinstämmer i de synpunkter som gäller brott som förutsättning för näringsförbudoch val av tillsynsmyndighet. Ackordscentralenhar medverkat i en enkät och en hearing, anordnad av kommittén. De synpunktersom härvid anförts är refererade i betänkandet. Någon anledning lill ändringföreligger icke, knappasl heller något tillägg. Kommitténhar i teoretiskt hänseende väl klargjort frågeställningen. Den praktiskatUlämpningen - incitament och kontroll - är emellertid, som det nu är,utomordentligt bristfällig. Alt den skulle bli bättre med kommitténs förslagfinner vi tveksamt med beaktande av TSM:s arbetsbörda. I Slockholm finns detf. n. en enda liUsynsfogde, som har att vaka över ca 2000 pågående konkurser. Sompraktiskt exempel bifogas en aktuell förvallarberäilelse' i en konkurs för etlaktiebolag, som föregåtts av att gäldenärens företrädare systematiskt ägnatsig ål "luflfakturering" och därmed bl. a. lurat ell finansbolag pååtskilliga miljoner. Vederbörande är dömd för grovt bedrägeri till tre årsfängelse och är inlagen på fångvårdsanstall av typ pensionat utanför . Hanshustru står som ägare lill ell aktiebolag med en rörelse av likartadbeskaffenhet och är formellt också företagsledare. Det har framgått att"vår" gäldenär tUlåls alt från fängelset ostört och tydligen iobegränsad omfattning telefonledes dirigera hustruns affärsrörelse delvis tillförfång för konkursförvaltningen. I avvaktan pä domen före konkursutbrollel tilläts han alt göra affärsresor utomlands. Anläggesbetänkandets förslag på delta exempel framstår det som en uppenbar fördel attdet automatiska näringsförbudet vid konkurs skall gälla inte bara gäldenärensom fysisk person utan också gäldenärens förelrädare ifråga om juridiskperson. Medföreträdare menas vanligen verkställande direkiör i aktiebolag, åtminstone vidskalterestantier. Enligt vår uppfattning kan vid näringsförbud ifrågasättas ominte krelsen bör vidgas till all omfatta också annan firmatecknare. Därmedskulle man närma sig det norska systemet, där hela styrelsen kan beläggas mednäringsförbud - dock med relativt generösa möjligheter lill dispens, vilketförefaller välbetänkt. Avexemplet framgår vidare, atl det dröjt närmare innan förvaltningsberättelsenkunnat avges. Det är jämförelsevis en ovanligt vid en konkurs av dennaomfattning och beskaffenhel. Gäldenärens förelrädare dömdes här lill elt långtfängelsestraff. Enligt förslaget ges åklagaren möjlighet att yrka näringsförbudsåsom kopplat redan till bedrägeribrotlet. Del är en välkommen förenkling. 'Bilagan utelämnad här, 265 Detkan antagas alt åklagaren ändå behöver närmare information av Prop.1985/86:126 förvaltai-en. Önskvärt hade därför varit att konkursförvallarenåläggs atl avge förvaltarberätlelsen från konkursutbroltel - låtsäga som vissa tillsynsmyndigheter ansett rimligt. Motdetta har invänts atl det i slora och komplicerade fall kan ta betydligt längrelid alt utreda boet. Det är väl inte osannolikt men bör inte hindra allförvaltaren åläggs atl lämna elt "förskott" på berättelsen genom etluttalande i ansvarsfrågan, däri innefattat näringsförbud. Senast inom tremånader förefaller vara lagom. Föralt återgå till exemplet sä hade inte elt näringsförbud kunnal hindra,"vår" gäldenär i fängelset från all telefonledes dirigera hustrunsaffärsrörelse. Mot den groteska bakgrunden ter det sig föga meningsfyllt att idetalj granska det välskrivna betänkandet i dess olika beståndsdelar. Vadman möjligen kan efleriysa är ett försök till broslagning mellan ifrågasattnäringsförbud och jämsides diskuterat näringstillstånd, delta särskilt sommedelvägen en generell etableringskonlroll inte vunnit gehör ens i Undrig form,dvs. krav på elementära kunskaper om skattelagstiftning och lagarna påarbetslivets område. 2 Förutsättningarna för näringsförbud Grovtåsidosättande av åligganden som näringsidkare. Brott, Underiåtenhet atl belalaskatt m, m. Påkallat från allmän synpunkt. 2.1 Justitiekanslern (): Föratt näringsförbud skall kunna meddelas krävs det enligt kommitténs förslag altnäringsidkaren grovt åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare och attförbud därjämte är påkallat från allmän synpunkt. Jagdelar kommitléns uppfattning all kravel på konkurs för näringsförbud börslopas. Kommitténhar ingående diskuterat frågan huruvida det för näringsförbud bör krävas altvederbörande har gjort sig skyldig till brott. Kommitténs majoritet harstannat för atl föreslå alt del inte bör uppställas något sådanl krav medan enminoritet har reserverat sig mot förslaget i denna del och föreslagit etlsärskill brottsrekvisit. Föregen del kan jag i huvudsak ansluta mig till vad reservanterna har anfört idetta sammanhang (bet. s. 441 ff). Jag vill särskill framhålla att det urrättssäkerhetssynpunkt är väsentligt att de objektiva rekvisit som erfordrasför att en så ingripande påföljd som näringsförbud skall kunna meddelas ärtillräckligt klart angivna direkt i lagtexten. Elt brottsrekvisit uppfyllerjust detta krav. En näringsidkare har då möjlighel atl själv bedöma om ettvissl förfarande är av sädan beskaffenhel all han riskerar att drabbas av ellnäringsförbud. Även domstolarnas bedömning av frågan bör underlättas. bördet enligt min uppfattning inte vara tillräckligt att näringsidkaren har gjortsig skyldig lill broll i sin näringsverksamhet ulan det bör ställas krav på attbrottet skall vara av viss beskaffenhet för atl näringsförbud skall kunnafölja. Jag delar kommitténs uppfattning all det kan vålla olägenheter ochmedföra vissa oönskade effekter om man ställer upp ett formellt krav på attbrottet skall vara av viss svårighetsgrad eller ha medfört viss påföljd, Istället bordet lämpligen föreskrivas att brottet skall vara av allvariig arlför att näringsförbud skall kunna meddelas. Vidare bör näringsförbud kunnameddelas om en näringsidkare har gjort sig skyldig till fortsatt brottslighet isin näringsverksamhet även om brotten är av lindri- Härtill skall givetvis krävas alt näringsförbud är påkal- Prop. 1985/86: 126 lat från allmän synpunkt. Genomen sådan ordning som jag nu har föreslagit ges den inledande bestämmelsen omnäringsförbud en bättre stadga än vad som blir fallel enligt kommitténsförslag. Härtill kommer att jag för min del anser det ytterst betänkligt atllägga icke-kriminaliserande förfaranden till grund för näringsförbud. Är eltvisst beteende av sä allvarlig arl att det skall kunna läggas lill grund för enså ingripande sanktion bör lagstiftaren först kriminalisera delta. Delförhållandet alt en näringsidkare inte har uppfyllt vissa rent civilrätlsligaförpliktelser eller i övrigi i någol avseende brustit i förhållande till sinakunder o.d., bör enligt min uppfattning över huvud tagel inte kunna läggas tillgrund för bedömningen huruvida näringsförbud skall meddelas. Mol sädanaförfaranden bör marknadskrafterna i förening med eventuella ingripanden frånandra myndigheter, t. ex. , kunna tiUskapa tillräckligteffektiva sanktioner. i övrigt har föreslagit föranleder inte någon erinran från min sida. Hovrättenanser atl del är en fördel alt del absoluta kravet på konkurs slopas. Ihovrätten har förekommit mål rörande ekonomisk brottslighet där vissatilltalade i motsats till andra inte kunnat åläggas näringsförbud därför altden nödvändiga kopplingen till konkurs saknades. Hovrättendelar reservanterna Ollens, och åsikt att rättssäkerhet ochförutsebarhel kräver att påtagliga rekvisit skall uppställas för altnäringsförbud skall få meddelas. Rekvisitet brott i näringsverksamhet måste iprincip anses tillgodose rällssäkerhetskravet. För atl eliminera sådanaIröskeleffekter som kommittén berör bör enligt hovrättens mening somförutsättning för näringsförbud uppställas, alt näringsidkaren genom brottslighandling grovt åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare. Är väl deltabrotlsrekvisil uppfyllt, skall även andra omständigheter tillmätas betydelseoch beaktas vid prövningen av om elt förbud är påkallat från allmän synpunkl.Genom atl knyta näringsförbudet till brottslig handling får man också en vissgaranti för att inte förhållanden som ligger långt tillbaka i tiden medförnäringsförbud, eftersom förbud ej kan ådömas när ansvar för brott på grund avpreskription ej längre kan utkrävas. Den av hovrätten föreslagna lösningensynes lagtekniskt kunna åstadkommas genom att i reservanternas alternativ till1 § första stycket orden "eller eljesl" strykes. Detalternativ hovrätten nu föreslår innebär naturligtvis atl möjligheten atlmeddela näringsförbud blir något mera inskränkt än vad som skulle följa av kommitténsförslag. Skillnaderna i effektivitet bör dock inte överdrivas; även l.ex.upprepade bokföringsbrott bör bedömas som etl grovt åsidosättande. Uppställerman krav på broll bör man dock som elt akerna-livl rekvisit upplaga konkurs. Iannal fall kan konsekvensen bli den alt förfaranden som faller under 199 b §tredje siycket konkurslagen i en del fall inte kan föranleda näringsförbud.Vidare är, åtminstone , upprepad och allvarlig underlåtenhet allbelala skatt och avgifter inte kriminaliserad men leder normall till konkursoch kan därigenom föranleda näringsförbud enligt hovrättens alternativ. Att etticke straffbart beteende i samband med konkurs skall vara särskilt kvalificeratför atl motivera näringsförbud följer av att förbudet skall vara påkallat frånallmän synpunkl. Hovrättenvill också göra några påpekanden med anledning av vad 267 kommittén anför i motiventill 1 §, Det är förenat med inte obetydliga Prop. 1985/86: 126 svårigheter attbestämma vad som åligger någon som näringsidkare. Det framstår l.ex. somnaturligt att hävda atl del åligger en näringsidkare all tillhandahållaprestationer av rimlig kvalitet. Kommitténs uppfattning härvidlag är någotoklar; på s. 391 anförs alt oskicklighet inte motiverar näringsförbud medan ettsådanl enligt vad som sägs på s. 194 kan drabba den som medvetet utförundermåliga arbeten. Det är oklart om kommittén anser all "ontuppsåt" skall utgöra skiljelinjen. En sådan gräns lorde dock vara omöjligatt upprätthålla i praktiken; varken domar i civilmål eller avgöranden ireklamationsnämnden anger normalt om prestationens brist-fällighel har den enaeller andra orsaken. Reglerna om näringsförbud bör endast få användas för atlkomma tillrätta med oegentligheter inom näringslivet och del är angeläget allde inte kan användas som en omvänd auktorisation. Det förhållandel all ennäringsidkare tillhandahåller bristfälliga varor eller tjänster bör intetillmätas självständig betydelse vid bedömningen av om näringsförbud skallmeddelas. Detta bör framgå av motiven. Vidare vill hovrätten framhålla viktenav att gränsen mol yrkesförbud upprätthålls så lill vida atl ålgärder somframstår som en åsiktsyttring -även om åsikten är främmande för samhället islorl - inte kan läggas lill grund för näringsförbud. Underlåtenhet att teckna- eller följa (s. 194) -kollektivavtal bör t.ex. inte föranleda näringsförbud.Däremot bör naturligtvis anlitande av svart arbetskraft vara en faktor avbetydelse. Tingsrättenanser att ordel "missbruket" i 1 § 2 sl i förslaget bör bytas ut molordel "åsidosällandel" för att andra styckels innehåll skallkorrespondera med verbet "åsidosätta" i 1 st och erhålla täckning ide överväganden kommittén gjort. Vid utformandet av 2 sl bör ges möjlighel atlsärskilt beakta inte endast att "åsidosättandet medfört belydandeskada" ulan även atl åsidosällandel är ägnat alt medföra betydande skada.Om hänsyn tas till föreslagna justeringar kan 2 st ges följande lydelse. Vidbedömning av om näringsförbud är påkallat skall särskilt beaktas omåsidosättandet varit systematiskt, om del medfört eller är ägnat atl medförabelydande skada och om det fortsatt sedan näringsidkaren dömts för brott inäringsverksamhet. Tingsrättenanser i likhet med kommittén, all konkurs ej bör vara en nödvändigförutsättning för näringsförbud. Tingsrätten ansluter sig också tillmajoritetens ståndpunkt atl brottslig gärning ej skall erfordras för åläggandeav näringsförbud. Tingsrättenhar ej granskat lagförslaget från språklig synpunkt. Dock vill tingsrättenfästa uppmärksamheten på en formulering i förslagel som enligt tingsrättensmening kan förbättras. I 1 § 1 st i kommitténs förslag talas om attnäringsidkare "grovt åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare"under det att det i 2 st föreskrivs alt det särskilt skall beaktas "ommissbruket varit systematiski" etc. Språkligt sett vore uttrycket"åsidosällandel" här mer adekvat. 2.5 : P-P- ''- '6 Enfråga som har föranlett reservaiion av tre ledamöler gäller om brott skall varaen förutsättning för näringsförbud. Tingsrätten delar här majoritetensuppfattning att en sådan förutsättning inte bör gälla. Det finns systematiskaoegentligheter som utan alt innefatta brott är av sä allvarlig nalur atlnäringsförbud är påkallat. Som exempel kan nämnas sädana förfaranden somredovisas av kommittén på s, 158 och 159, dvs, underiåtenhet alt belala vissaskatter och avgifter och kränkningar av konsumenters rättigheter. Tingsrätteninstämmer emellertid i reservanternas kritik såtillvida som att kommitténsförfattningsförslag ger alltför dålig upplysning om förutsättningarna förmeddelande av förbud. Det måsle vara etl oeftergivligt krav altförutsättningarna för en så allvarlig reaktion som näringsförbud är klartangivna. För delta talar såväl den enskildes intresse av all kunna bedömariskerna för elt förbud som domstolarnas behov av ledning för tillämpningen, Isislnämnda hänseende vill tingsrätten erinra om den ojämna praxis som blivitföljden av vagheterna i nuvarande lagsliftning. Om annat än brott skall kunnaföranleda näringsförbud mäste alltså i lagtexten anges vilka oegentligheter somkan komma ifråga, t, ex. genom formuleringar som "underlåtenhet att betalaskatter och avgifter" och "kränkningar av konsumenternasrättigheter". Förslageltill lag om näringsförbud 1§ Jfr vad tingsrätten har anfört om behovet av ytterligare precise ringar i vissa fall. De i paragrafen myckel allmänt angivna rekvisiten kommer att innebära risk för en ojämn rättstillämpning, 2.6 Riksåklagaren (): §1 Idenna § kommer kommitténs förslag till utvidgning av området för näringsförbudsärskilt lill uttryck. Konkurs har som tidigare nämnts lagits bort somförutsättning för förbud. Jag biträder förslagel i denna del. Ändamålet mednäringsförbud skall, som anges av kommittén, vara att hindra de personer som isin näringsverksamhet orsakar slora skador att fortsätta med detla. Det skallsåledes röra sig om kvalificerat illojala förfaranden. Del är naturligt att oegentligheterav sådant slag oftast upptäcks i samband med konkurs. Emellertid förekommersädana förfaranden även ulan atl konkurs inträffar. Det kan inte ansestillfredsslällande all av två likadana - i båda fallen kanske brottsliga -handlingssätt endasl det ena skall kunna leda till näringsförbud. De skäl somkommittén i övrigt anfört för sill förslag i nu beröri hänseende finner jagbärande. Denfråga som därefter inställer sig är vilka förutsättningar som skall föreligga för att näringsförbud skall kunna åläggas en person. Kommittén har därvid diskuterat huruvida brottslig handling skall vara nödvändig för förbud. Man kommer därvid också in på frågan om man vid näringsför budsprövningen skall kunna beakta även annat än brottsliga handlingar. Den sista frågan har kommittén funnit okomplicerad; elt beaktande av annat än brottsliga handlingar måste få ske. Jag delar den uppfattningen. Det vore märkligt om man vid en förbudsprövning inte skulle kunna beakia sådana förfaranden som utan att vara brottsliga är att anse som åsidosättande av en näringsidkares åligganden. Däremot kanjag inte biträ- 269 dakommitténs förslag atl inte kräva brottslig handling som en förutsätt- Prop.