prop · G9031 · 1985-12-31 00:00:00 — Kravnivån börbeslämmas med utgångspunkt frän definitionen av begreppet sanitär olägenhet ihälsoskydds-lagstiftningen och frän vad som är tekniskt och ekonomiskt möjligt, Kravel på goda hygieniskaförhållanden innebär ocksä atl krav kan ställas på alt de i byggnaden ingåendebyggnadsmaterialen inte medför hygieniska ölägenheter därför atl de t, ex,avger formaldehyd, strålnings-farliga partiklar eller elak lukt. Jag anser detrimligt alt byggnader i möjligaste män skall fungera väl även för personer somhar allergiska besvär. Jag är medvelen om alt kunskapen om olikamaterials inverkan pä personer med anlag för allergiska besvär eller med redanutvecklade allergier är bristfällig. Forsknings- och utvecklingsarbete pågåremellertid pä Prop.1985/86:1 490 området, I förarbetena till hälsoskyddslagen (prop,1981/82:219) betonas 3 kap. 5-6 §§ särskilt allergikernas problem. Detframhålls bl, a, atl vid bedömningen av vad som är sanitär olägenhet hänsynskall tas till människor som är något känsligare än "normalt". Dettasynsätt bör prägla även tolkningen av begreppet god hygien i den nu föreslagna5 5, Om material används som kan väntas medföra besvär för vissa personer, mentekniskt eller ekonomiskt likvärdigt ersättningsmaterial inte finns, börsådana material anbringas så atl de är lätta att byta ut. Hygienkravet innebär också att detbör finnas goda möjligheter att göra rent i de utrymmen som finns i byggnaden,Detla bör särskilt beaktas vid utformning och inredning av t, ex, kök, badrumoch toalettrum. Byggnaden bör också ha en för sitt ändamål väl avpassadljuddämpning och ljudisolering. Detta gäller såväl ljud som alstras inombyggnaden som buller från verksamheter i omgivningen eller från trafiken, 1 paragrafen finns vidare ett kravatt byggnader skall ge möjlighet till en god arbetsmiljö, Kravel gäller iförsta hand arbetslokaler, personalrum och tillhörande biutrymmen. Byggnaderskall emellertid ocksä vara sä utformade och försedda med sädana anordningaratt de medger god arbetsmiljö för arbetstagare som utför regelmässigtförekommande underhålls- och servicearbeten i dem. Paragrafen innehåller slutligenockså ett krav på ett tillfredsställande inomhusklimat. Det kan uppnås ombyggnaden har en tillfredsställande täthet och värmeisolering samt en välfungerande ventilation, Detla sammantaget skapar förutsättningar för en godluftkvalilel och en behaglig inomhustemperatur, finns ett uttryckligt krav påfuktskydd i bosläder för stadigvarande bruk (468 BS), Som jag har anfört i denallmänna motiveringen (avsnitt 11,1.2) bör det kunna ställas krav på fuktskyddi byggnader oberoende av byggnadens ändamål. Del är rimligt att kraven pä fuktskyddutformas med en sädan säkerhetsmarginal att risken för uppkomst av mögel ochfuktskador minimeras. Fukt i byggnader påverkar bäde trevnaden och möjlighetenatt uppnå goda hygieniska förhållanden och ett gott inomhusklimat. För att enbyggnad skall kunna ge ett tillfredsställande skydd mot fukt och mögel mästebyggnadens grundläggning anpassas lill markförhållandena pä platsen och markenkring byggnaden planeras på ett lämpligt sätt i dessa avseenden. Fukt kan ocksåpåverka byggnadens beständighet. Krav pä begränsning av sädan påverkan påbyggnader kan slällas med stöd av 4 5, Mot den angivna bakgrunden och ienlighet med vad jag har förordat i den allmänna motiveringen har någotsärskilt krav på skydd mot fukt däriör inte tagits in i 5 8, 6 § Byggnader skall ge ett tillfredsställande skydd motolycksfall, mot uppkomst och spridning av brand och mot personskador vid brand. Avfall skall kunna tas om hand ochforslas bort frän byggnader på ett tillfredsställande sätt. 1985/86:1 491 1 paragrafen finns bestämmelser omskydd mot brand och olycksfall och 3 kap. 6 § krav på godtagbaravfallshantering. Detaljerade bestämmelser om byggnaders brandsäkerhet finns i 44 5 byggnadssladgan. 1 45 5 byggnadsstadgan finns bl, a, föreskrifterom säkerhetsanordningar pä tak. Byggnader för särskilda ändamål skall enligt 485 fylla de krav som med hänsyn till verksamhetens art skäligen bör uppställaspå bl, a, skydd mot olycksfall och brandfara, 1 44 5 7 mom, anges etl anlalbyggnadsdelar och tillhörande anordningar som skall anordnas sä att brandfaraoch risk för olycksfall inte uppkommer, Beslämmelser om godtagbaravfallshantering finns i 46 5 andra stycket 5 byggnadsstadgan, 1 utredningenfinns motsvarande beslämmelser i 5 kap, 5 och 8 55, Bestämmelserna i första stycketinnebär en viss utvidgning i förhållande till gällande bestämmelser, eftersomde omfattar även skydd mol olycksfall i bosladsbyggnader. Bestämmelsernainnebär atl krav liksom kan slällas pä t, ex, brandsektionering avbyggnader, utrymningsvägar och vissa brandtekniska klasser på väggars och taksytskikt. Vidare kan krav ställas på särskilda säkerhetsanordningar för atlhindra olycksfall, t,ex, räcken vid trappor och balkonger, säkerhetsanordningarför att förhindra olyckor med spisar, skydd mot klämskador och skydd motolycksfall i bastu. Skyddet mot olycksfall tar siktebåde pä dem som brukar byggnaden mer kontinuerligt och pä personer som besökerden tillfälligt eller har byggnaden som tillfällig arbetsplats, t, ex,servicepersonal. Andra stycket motsvaras som nämntsav 46 5 andra stycket 5 byggnadsstadgan och innebär ingen ändring i sak av vadsom f, n, gäller. Del nu föreslagna stycket ger möjlighet att ställa krav t,ex, pä dimensioneringen av soputrymmen, pä transportvägar och på attinstallationer och maskinella anordningar utförs så att olycksfall undviks ocharbetet underlättas för sophämtningspersonalen och även för dem som inomfaslighelen sköter sophanteringen. Bestämmelsen åsyftar således ävenbortforsling av avfall över tomten. Denna innebörd kommer till klart uttryckgenom ordalydelsen "forslas bort från byggnader", som pä förslag avlagrådet (yttrandet s, 35) har ersatt den i lagrädsremissen användaformuleringen "avfall frän byggnader skall kunna tas om hand och forslasbort". De bestämmelser i byggnadssladgan(82a8 första siycket) som gör del möjligl all ställa krav även pä befintligbebyggelse när det gäller sophämtningspersonalens arbetsförhållanden har sinmotsvarighet i 17 kap, 20 8 tredje stycket. Prop.1985/86: 1 492 7 S Byggnader, som innehåller bostäder, arbetslokalereller lokaler till .? kap. 7 § vilka allmänheten har tillträde skall varatillgängliga för personer med nedsatt rörelse- eller orienieringsförmåga ochinrättade så alt bostäderna och lokalernti blir tillgängliga för och kananvändtis av dessa personer. 1 den utsträckning som behövs med hänsyn lillkravet på tillgänglighet skall byggnader vara försedda med hiss eller anntinlyftanordning. Krtivet att bostäder skall varatillgängliga genom hiss eller tmnan lyfianordning gäller inte byggnader somhar färre än tre våningsplan. Om sådana byggnader innehåller bostäder som intenås frän marken, skall de dock ulföras så alt hiss eller annan lyftanordningkan installeras utan svårighet, 1 fråga om en- eller tväbostadshusfår undantag medges frän kravel pä tillgänglighet till byggnaden, om det arbefogat med hänsyn till terrängen. Beträffande byggnader sominnehåller arbetslokaler fär. såvitt gäller dessa lokaler, undantag medges fränförsta styckel, om det är befogat med hänsyn till arten av den verksamhet förvilken lokalerna är avsedda. 1 paragrafen regleras de krav somskall ställas pä byggnaders tillgänglighet för personer med nedsatt rörelse-eller orienteringslbrm;°tga. Bestämmelserna om detla finns nu i 42 a 8byggnadsstadgan, I utredningens 5 kap, 7 5 finns bestämmelser somöverensstämmer med byggnadsstadgans. Remissinstanserna framför i sinayttranden mycket olika åsikter om förslaget. Några anser att bestämmelserna äralltför härda och styrande och alt en olycklig konsekvens av bestämmelsernablir att vissa hustyper generelll slås ut, 1 andra remissyttranden framförs denmotsatta åsikten alt hisskravel ytterligare bör utökas och alt möjligheternatill dispenser bör begränsas. säger i sittyttrande att hisskravel bör utvidgas till att gälla alla flerbosladshus medmer an en våning för atl personer med handikapp skall få valfrihet i sillboende, 1 flera remissyttranden, bl, a, det från , sägs atl bestämmelserna medför att byggherrarna väljer attuppföra sädana hustyper, t, ex, tvåvånings flerbosladshus, där krav påtillgänglighet inte ställs. Detta innebär atl syftet med 42a 5 byggnadsstadgan,att skapa ett samhälle för alla, till stor del inte blir tillgodosett. Som jag har utvecklat i denallmänna motiveringen (avsnitt 11.1.2) måste målet för samhällets strävandenvara att alla bostäder skall kunna bli tillgängliga. Först därmed gesförutsättningar för all människor skall kunna bo kvar i sin bostad även om deav ålder eller annan orsak fär nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga, Funktionsnedsättningar (handikapp)av olika slag, t, ex, nedsatt rörelseförmåga, synskador, nedsatt hörsel,påverkar individens möjligheter att använda den byggda miljön. Bebyggelsenskall anordnas med hänsyn till detla. 1 42 a 5 byggnadsstadgan finns uppräknatfaktorer - ålder, handikapp eller sjukdom - som kan medförafunktionsnedsättningar. Enligt min mening är det i detta sammanhang utanintresse att relatera handikappbegreppet till en definition av orsakerna tillfunkiionsnedsäliningarna. Denna uppräkning finns följakiligen inte med i 7 5,Den innebär t, ex, att personer 1985/86:1 493 med hörselskador ocksä omlätuis av bestämmelserna. Praxishar ocksä -' kap. 7 Lagrådet har föreslagil (yttrandets, 35) alt paragrafen disponeras pä ett mer överskådligt säll än ilagrädsremissen. Förslaget innebär bl, a, atl i förslit styckel anges de kravpå tillgänglighet - varmed avses också möjligheten att nå en byggnad - och pånyttjande som i allmänhet skall gälla i fråga om byggnader som innehållerbosläder, arbetslokaler och utrymmen till vilka allmänheten har tillträde, I deföljande styckena anges undantagen frän kraven. Paragrafen har utformats ienlighet med lagrådets förslag. Av bestämmelserna i första stycketföljer alt byggnader skall vara så inrättade alt bostäder, arbetslokaler ochlokaler till vilka allmänheten har tillträde blir tillgängliga för och kananvändas av personer som har nedsatt rörelse- eller orienieringsförmåga. Avbestämmelserna följer givetvis ocksä all byggnaderna som sådana skall kunnanäs. Alt byggnader skall vara inrättadeså atl bostäder och lokaler blir tillgängliga för personer med nedsattrörelse- eller orienieringsförmåga innebär atl en besökande skall kunna ta sigfram. Det innebär främst krav pä utformning och färgsättning avförflyttningsvägar - l.ex. ramper, korridorer, dörrar - och pä en lämpligutformning av bl. a. toaletter och kapprum. Det innebär emellertid också kravpä lämplig utformning och placering av strömbrytare, manöverorgan för hissaro.d. med hänsyn till bl. a. rullstolsbundnas och synskadades behov. Skyltar,symboler och texter skall län kunna upptäckas och vara lättlästa. Dörrar,glasportar och utskjutande byggnadsdelar i kommunikationsuti-yrrimén skallutföras så all de är lätta att se och inie medför risk för olycksfall försynskadade. Atl bostäder och lokaler skall varasä inrättade atl de kan användas av personer med nedsatt rörelse- ellerorienieringsförmåga innebär all sädana utrymmen inte bara skall varatillgängliga för besök utan ocksä permanent kunna brukas av sådana personer. 1fräga om arbetslokaler skall således även arbetsutrymmen, pausrum etc. inrättasefter handikappades behov. Vidare skall bostäder utformas på sådant sätt att dekan bli en fullvärdig bostad för den som är l.ex, rullstolsbunden eller harnedsatt orienteringsförmåga. Det säger sig självt att vittskilda förutsättningar måste vara uppfyllda för alt bostäder skall ge människormed skilda handikapp goda möjligheler att leva självständigt på egna villkor.Någon minsta gemensam nämnare finns inte alltid mellan olika grupper avhandikappade eller mellan dessa och andra hushåll. De åtgärder som behövs föratl personer med vissa handikapp skall kunna använda bostaden behöver inte ioch för sig innebära elt hinder för andra. Men åtgärderna kan vara såkostnadskrävande eller 1985/86:1 494 kräva sä stora utrymmen att del inte är rimligt att bortsefrån andra 3 kap. 7 § hushålls behov av atl utnyttja sina resurser ellerbostadens begränsade ytor på ett för dem mer ändamålsenligt sätl. Studier som har redovisats ibetänkandet (SOU 1984:78) Bo på egna villkor visar att de föreskrifter somgäller medför en god avvägning mellan de anspråk som kan ställas pä huren bostad från början bör vara utformad för alt den skall kunna användas avmänniskor med olika behov. Jag delar i huvudsak denna uppfattning. Dengenomgripande anpassning som kan behövas för atl en bostad skall bli fulltanvändbar för människor med allvarliga rörelsehinder eller stort behov avomvårdnad eller vård kan enligt min mening göras först när man känner denenskildes behov. För att detta skall kunna göras utan onödig fördyring börrimliga förberedelser göras för i vart fall mer frekventa anpassningsålgärder ide bostäder som inte frän början är anpassade till sådana behov. Det handlarsjälvfallet mer om alt i sådana fall planera bostaden på sådant sätt attförutsebara ändringar kan genomföras än att faktiskt utföra investeringar förett eventuellt framlida bruk. Jag vill i sammanhanget tilläggaatl förhållandena i fråga om arbetslokaler enligt min mening är annoriunda. Defunktioner lill vilken en anpassning mäste ske är betydligt mer begränsade äni fråga om bosläder. Utrymmeskraven är sällan någon begränsning. Att allaarbetslokaler direkt kan användas även av handikappade är en förutsättning föratt man skall kunna förverkliga strävandena att integrera personer med olikafunktionsnedsättningar i arbetslivet. Detta intresse är så stort, att delenligt min mening inte bör komma i fråga alt uppföra arbetslokaler som intedirekt kan användas för dessa behov, såvida inte förutsättningarna i fjärdestycket är uppfyllda, 1 första stycket klargörs attkravet pä tillgänglighet i princip innefattar ett krav att hiss eller annanlyftanordning skall anordnas. Kravet gäller givetvis inte om alla våningsplani byggnaden kan nås direkt från marken -exempelvis i souterrängbyggnader -eller, i fråga om bostadshus, om de våningsplan som innehåller alla väsentligabosladsfunktioner kan nås direkt från marken. I andra stycket görs undanlag frånhisskravet i fråga om bostäder i byggnader som har färre än tre våningsplan.Detta överensstämmer i huvudsak med dagens regler. Härutöver gäller att bostadsbyggnadermed högst två bostadslägenheter över huvud taget inte omfattas av hisskravet.Det finns emellertid enligt min mening inte motiv för att göra etl sådantundantag vid nybyggnad av bosläder. Jag har noga övervägt möjligheternaalt nu införa ett generellt krav på hiss eller annan lyftanordning för allabostadshus med lägenheter som inte är tillgängliga från markplanet. Enligt minmening finns dock inte förutsältningar för detta. 1 lägre bostadshus, därendast få lägenheter kan 1985/86:1 495 betjänas av samma hiss, skulle kraftigt ökade subventionerbehöva sättas 3 kap. 78 §§ in för all boendekostnaderna fortfarande skallkunna hällas på en rimlig nivå. Ett ekonomiskt utrymme för detta finns inte.Del bör emellertid finnas goda möjligheter att utveckla enkla ochbilliga lyftanordningar som är speciellt anpassade lill låga flerbosladshus.Som jag har redovisat i den allmänna motiveringen (avsnitt 11.1.2) harsärskilda medel ställts till förfogande för ett utvecklingsarbete med detlasyfte. 1 avvaktan på att de tekniska och ekonomiska förutsättningarnaförändras, bör samhället liksom med riktat slöd till den som ärrörelsehindrad i varje särskilt fall möjliggöra installation av hiss ellerannan lyftanordning, där det behövs för att den rörelsehindrade skall kunna boi en viss bostad.' För att möjliggöra att sådanakompletteringar kan ske till rimliga kostnader har i andra stycket förts inbestämmelser som innebär att alla bostadshus skall, om de har färre än tre våningaroch innehåller lägenheter som inte kan näs från marken, utföras så alt de utansvårighet senare kan kompletteras med hiss eller annan lyfianordning. Stycketsaknar motsvarighet i gällande bestämmelser. Kravet är i första hand ett krav pålämplig planering och på etl sådant konstruktivt utförande atl byggnadskroppentål de förändrade belastningar som installationen av en hiss eller annanlyftanordning för med sig. Det kan däremot inte med stöd av denna bestämmelsekrävas exempelvis att elt hisschakt anordnas redan från början. Jag vill vidareframhålla att tillgänglighetskraven i sädana lägre byggnader bör anses varauppfyllda även med lyftanordningar som är avsedda att brukas enbari av den somsitter i rullstol eller som av andra skäl har svårt att gå i trappor. Bestämmelserna i tredje stycketöverensstämmer med dagens bestämmelser när det gäller en- eller tvåbostadshus.Jag anser däremot all det inte är motiverat att behålla molsvarandeundantagsmöjligheter också för andra bosladsbyggnader som har högst tvåvåningar. Enligt fjärde stycket får i frågaom arbetslokaler undantag från kraven i första stycket göras för sådanalokaler, om det är befogal med hänsyn till verksamhetens art. Bestämmelseninnebär ingen förändring i förhållande till vad som gäller . vara motiverat för viss tung industri och för arbetsplatser med enbartservicepersonal. Jag vill dock framhålla alt kontorslokaler och liknande ianslutning till sådana arbetslokaler skall handikappanpassas, 8 8 Byggnader skall utföras med sådant material och påsådant sätt alt reparations-, underhälls- och driftkostnader begränsas. 1985/86:1 496 Kraven i 8 5 är som jag har anförti den allmänna motiveringen (avsnitt 3 kap. 8 § 11,1.2) en utvidgning iförhållande lill byggnadsstadgan. Bestämmelsen, som har utformats i enlighetmed lagrådets förslag (yttrandet s, 36), innebär alt krav skall kunna slällaspä atl byggnader utförs med sädanl material och sädana system - värme,ventilation, vatten och avlopp m. m, - som är ekonomiskt och praktiskt möjligaatt underhälla och sköta. Avsikten med detta är att byggnadens funktioner ochegenskaper med skäliga insatser skall kunna hållas i stånd . Av delta följer att byggnadsdelar och installationer m, m. medbegränsad livslängd måste vara lätt åtkomliga och lätta alt underhälla, drivaoch besikta osv. Vad som föreskrivs i 8 5 riktar sigtill den byggande och skall säledes beaktas när nya byggnader uppförs.Skyldigheten att underhålla en byggnad med tillhörandeanordningar vilar på ägaren och regleras 113 5. Av 4 8 följer att byggnadensbärande delar måste ha en livslängd som motsvarar byggnadens avsedda brukstid.Övriga delar och tekniska syslem skall antingen utföras sä beständiga atl deraslivslängd motsvarar byggnadens brukstid eller utföras sä atl de kan bytas ulnär funklionerna inte längre fylls på ett godtagbart sätt. Även sädana delarsom är avsedda alt bytas ut måste ha en livslängd som är rimlig med hänsyn tillvad del kostar att genomföra bytet samt till de tekniska och socialakonsekvenserna av de ingrepp som mäste göras i byggnaden. Ju mer omfattandeåtgärder som krävs för att genomföra elt byte av en viss byggnadsdel eller elltekniskt syslem, desto högre krav mäste ställas på byggnadsdelens ellersystemets livslängd. Jag har inte ansett det möjligl allsiälla krav på en viss minsla livslängd för material och komponenter. Defrämsta skälen härtill är att ansvarsfrågorna är svårlösta och an enotillräcklig livslängd kan bero - förutom på brister i materialkvaliteter - påatt materialet inte har valls med tillräcklig hänsyn till de särskildamiljöförhållandena i det enskilda fallet eller på felaktigt montage, felaktigtunderhäll, åverkan etc. Del är dessutom oklart vilken definition på livslängdsom är lämplig all lägga lill grund för eventuella krav. Genom allmänna råd -senare eventuellt också föreskrifter - bör man kunna komma ifrån sädanatekniska lösningar, material och komponenter som pä goda grunder kan antas hakort livslängd och därför medför höga koslnader för underhåll och drift. Lagrådel har i anslutning 8 5gjort följande uttalande (yttrandet s. 36). som även jag ställer mig bakom: Såsom framgår av den allmännamotiveringen Is, 171) är del inte meningen att det ifrågavarandekvalitetskravet skall få drivas utan hänsyn till investeringskostnaderna. Inteheller kan 8 5 las till intäkl för atl pä den byggande ställa krav som gårutöver de i kapitlets föregående paragrafer angivna kraven. En byggnadsnämndskall sålunda inte med stöd av 8 5 kunna fordra exempelvis all koppartak läggsnär etl enklare tak fyllei' 1985/86:1 497 kraven på god yttre form, bärtormäga, hålllästhel etc. Dennu angivna 3 kap. 8-9 §§ begränsningen av paragrafens innebörd fär ansesfölja av de föregående paragraferna i kapitlet. 9 5 1 fråga om fritidshus med högst tvä bostäder gällerinte beslämmelserna i 3, 7 och 8 55, I fråga om byggnader som fåruppföras ulan bygglov skall bestämmelserna i I -8 SS tillämpas i skäligutsträckning. Första stycket innehåller enbestämmelse som undantar fritidshus från vissa av kraven i kapitlet, 1 andra stycket har tagits in enföreskrift om tillämpningen av kraven i fråga om byggnader som får uppförasulan bygglov. 1 9 5 i det remitteradelagförslaget finns i första stycket en allmän beslämmelse om all man vidtillämpningen av vissa av de krav som ställs i 3 kap, skall ta hänsyn tilländamålet med byggnaden. Som jag framhöll i den allmänna motiveringen (avsnitt11) delar jag lagrådets uppfattning att en allmän bestämmelse härom knappaslfyller någon funkUon, Bestämmelsen har därför fält utgå. Vidare föreskrivs i det remitteradeförslaget alt fritidshus i skälig utsträckning skall uppfylla kraven i 5 5,Som lagrådel har anmärkt (yttrandet s. 36) följer detta redan av 5 5 ochbehöver inte upprepas. Med fritidshus avses här sådanabyggnader med högst två bostäder som uppförs för alt användas endasi förfrilidsändamål. En anläggning med frilidshus - lyp slugby - som används förfritidsändamål men som hyrs ul på sädanl sätt all tillstånd för hotellrörelseerfordras, omfattas inte utan skall följa samma bestämmelser som andrahotellbyggnader. Beslämmelserna om hushållning medenergi i 3 5;om tillgänglighet i 7 5 samt om material och byggnadssätt i 8 5gäller inte för fritidshus, 1 44 a 5 första stycketbyggnadsstadgan föreskrivs att en byggnad skall utföras så alt den möjliggörgod energihushållning. Bestämmelser motsvaras i PBL av 3 kap, 3 8 första stycket,1 byggnadsstadgan görs i denna del inget undantag för fritidshus, Lagrådel(yttrandet s, 36) föreslår mot denna bakgrund att det för fritidshusen iförevarande paragraf intagna undantagen frän kraven i 3 8 begränsas till atlavse kraven i 3 8 andra och tredje styckena, Kravel på energihushållning ifritidshus har emellertid inte hävdats och tillämpningsföreskrifter har aldrigutfärdats. Jag anser för egen del att etl sådant krav inte skall ställas pädenna typ av byggnader. Undantag bör därför göras även från kraven i 3 5 förstasiycket. De bestämmelser som skall gälla förfritidshus är således I och 2 55 om placering och utformning m. m,,4 8ombärförmäga, stadga, hällfasthel och besländighel, 5 8 om irevnad och god hygienm, m,, saml 68 om skydd mot brand och olycksfall och krav på godtagbaravfallshantering. 1985/86:1 498 Byggnadens ändamål gör att kravenmånga gånger kan uppfyllas med 3 kap. 9 § mycket enkla anordningar. Attavfall skall kunna tas om hand och forslas bort från byggnaden pä etlgodtagbart sätl behöver vanligtvis inte innebära mer än att sopkärl ställs upppä lämplig plats. Vad avser bestämmelserna i 4 8 ärdet främsi kraven på bärförmåga, stadga och hållfasthet som behöver uppfyllas.När det gäller krav enligt 5 8 på t, ex, planlösning, utrustning ellerinomhusklimat är del enligl min mening självklart atl kraven på fritidshusmåste bli mycket begränsade. Här måste ägaren lämnas frihet att själv beslämmastandardnivän. Krav bör dock kunna ställas även på fritidshus atl de utförs såatt hygieniska olägenheter inte uppstår på grund av olämpliga byggnadsmaterialeller till följd av fukt.