prop · G90310 · 1985-12-31 00:00:00 — Däremot behålls möjligheten att vilesföreläggavårdnadshavare. : Helst bör bestämmelserna omvite och hämtning upphävas. 1 varje fall bör möjligheten till hämtning tasbort. Remissinstonsenui: De flesta förordar att möjligheten tillpolishämtning avskaffas. En del vill att även tvångsmedlet vite skall las bort.Många framhåller emellertid alt skolplikten förutsätter att tvångsmedel finnssom en sista utväg. De som har denna inställning anser i allmänhet att tvångsmedletvite, i brist på bättre, bör behållas. : Med hänvisning tillberedningen av skoladministrativa kommitténs förslag harskollortättningsutredningen inte gått in på frågan huruvidasanktionsmöjligheterna bör avskaffas eller inte. 1 sitt lagförslag utgårutredningen från alt de skall finnas kvar. Remissinstanserna: Trots att skolförfattningsutredningeninte tagit ställning i sak har många remissinstanser särskiltlänsskolnämnder och kommuner - funnit sig föranlåtna att uttala sig i frågan, iåtskilliga fall med hänvisning till sina remissyttranden överskoladministrativa kommitténs förslag. De flesta anser att möjligheten tillpolishämtning bör avskaffas. En del vill att även tvångsmedlet vite skall tasbort. Skäl för mitt förslag: När ett barn utan gikig orsakuteblir från skolan bör i första hand skolans personal försöka komma till rättamed problemet genom samtal med barnet och dess vårdnadshavare. I besvärligafall måste skolstyrelsen kopplas in. Vårdnadshavares ovillighet att fa barnet till skolan kanha olika orsaker. I en del fall kan skälet vara att barnet självt inte vill gåtill skolan. Andra orsaker kan vara att värdnadshavarna är oroliga för trafikenpå vägen till skolan eller för att barnet skall bli utsatt för mobbning. Detkan också hända att värdnadshavarna vill att barnet skall fä en annan lärareeller fä gä vid en annan skolenhet. I en del fall kan vårdnadshavarnas åtgärdatt hålla barnet hemma vara avsedd som påtryckningsmedel för att få till stånden ändring, t. ex. överflyttning till en annan skolenhet. Fall kan också tänkasdär värdnadshavarna, som kanske har fått avslag på en begäran om att självafå anordna utbildning för barnet, inte accepterar utbildning i någon av deformer som lagen anvisar. Det är viktigt att skolanförsöker komma till rätta med de bakomliggande , orsakerna. Skolan bör på alltsätt sträva efter att söka få till stånd en , lösning i samförstånd medvärdnadshavarna och barnet. 1 många fall kanske värdnadshavarna låter sigövertalas mot bakgrund av de problem som barnet kan få om det ställs utanför.Men man måste räkna med att det i en del fall inte går att övertala värdnadshavarna.Skolan får inte vara blind för att t. ex. en oro för trafikförhållandena påvägen till skolan kan vara befogad. Men skolan kan självfallet inte falla undanför krav på att barnet skall få en viss lärare e.d. I de fall där varkenövertalning eller rimligt tillmötesgående från skolans sida hjälper inställersig frågan om tvångsmedel. Denuvarande tvångsmedlen används i mycket liten utsträckning. Därmed äremellertid inte sagt att de saknar praktisk betydelse. Redan vetskapen om atttvångsmedel finns kan i en del fall medverka till alt värdnadshavarna fullgörsina skyldigheter. Somjag redan framhållit måste skolplikten - med rimliga medel -kunna hävdas ävennär värdnadshavarna inte låter sig övertalas. Detär svårt att finna lämpliga sanktionsmedel. Jag ser emellertid inte någonavgörande invändning mot det nuvarande tvångsmedlet vite. Del är frånprincipiell och praktisk synpunkt viktigt att ha ett medel för markering ochingripande innan det har gått sä långt, att frågan om barnets omhändertagandeav annan än vårdnadshavaren aktualiseras. Deallra flesta remissinstanserna förordar att möjligheten till polishämtningavskaffas. Jag delar den uppfattningen. För barnet påfrestande åtgärder kanenligt min mening försvaras endast om barnets utbildning är varaktigt hotad.Och i sådana fall hjälper knappast hämtning, som är en temporär åtgärd. Jaghar talat om fall där värdnadshavarna inte har gjort vad på demankommer för att barnet skall inställa sig i skolan. Fall kan finnas där barnetuteblir utan att värdnadshavarna kan lastas. Det gäller särskilt när barnet äri högstadieåldern och tillsynen av naturliga skäl inte kan vara likalångtgående som . Självfallet får skolan inte låta det bero. Personalenmåste fa barnet att inse sitt eget bästa. Jag anser det inte rimligt atttillåta tvångsmedel i sådana situationer. Prop.1985/86: 10 Mitt förslag: Detskall även i fortsättningen ankomma pä länsskolnämnden att både förelägga ochdöma ut vite.' Skolförfattningsutredningensförslag: Skolstyrelsen anförtros befogenheten att förelägga vite mottredskande vårdnadshavare. Frågor om utdömande av vite prövas av länsrätten,eftersom sådana frågor främst av rättssäkerhetsskäl redan i första instans börvara föremål för domstolsprövning. Observeraändring i del s.k. slutprotokollet. Prop.1985/86: 10 Reniissinsidnsenid:Vissa tillstyrker förslaget att det skall ankomma på skolstyrelsen attförelägga vite. Åtskilliga förordar emellertid alt befogenheten skall liggakvar hos länsskolnämnden. De framhåller att skolstyrelsen inle framstår som enneutral instans utan som vårdnadshavarnas "motpart". remissinstanser instämmer i förslaget att länsrätten skall pröva frågor omutdömande av vite. Åtskilliga förordar emellertid alt länsskolnämndenfortfarande skall avgöra sådana ärenden, eftersom den nuvarande ordningen harfungerat tilllVedsslällande och länsskolnämnderna har ingående kunskaper omskolan. Skäljörmitt förslag: Som jag tidigare framhållit är vitesföreläggande en åtgärd somvidtas i sista hand. måste skolstyrelsen pröva andra metoder föratt få värdnadshavarna all medverka till barnets skolgång. Som åtskilligaremissinstanser framhållit kan värdnadshavarna uppfatta skolstyrelsen som en"motpart". 1 vart fall kan det framstå som naturligast att en annan,statlig myndighet får handlägga frågan om vitesföreläggande. Jag anser inteatt det finns underlag för att frångå nuvarande ordning med länsskolnämnden sombeslutande myndighet i sädana fäll. Enligtden av antagna lagen (1985:206) om viien skall frågan omutdömande av vite normall prövas av länsrätt på ansökan av den myndighet somhar utfärdat vitesföreläggandet, om inte annat är särskilt föreskrivet. I och för sig talarprincipiella skäl för att föreläggande och utdömande skall ankomma pä två olikamyndigheter. Det har emellerUd fungerat med båda uppgifterna hoslänsskolnämnden. Jag finner inte tillräckliga skäl att ändra nuvarande reglerom att länsskolnämnden även skall pröva om vitet skall dömas ut.' 8 Utrymmet för andra sätt att fullgöra skolplikten än dereguljära Mitt förstag:Även den nya skollagen skall anvisa olika närmare angivna sätt att fullgöraskolplikten, såsom skolgång i eller i en godkänd fristående skola.För att fånga upp ovanliga fall skall finnas en bestämmelse, som möjliggör atten annan form under vissa förutsättningar godkänns för det enskilda barnet. Skäl för mitt förstag: Skolpliktenssyfte är att barnet skall få ett visst mått av kunskaper i vidaste mening. Föratt säkerställa detta bör den nya skoUagen liksom den nuvarande reglera pävilka sätt skolplikten får fullgöras. För barn i allmänhet blir det främstfråga om skolgång i eller i en godkänd fristående skola. I lagenbör liksom förutses även fall där barnet vistas i ett sådant hem förvård eller boende som avses i 12 § lagen (1980:621) med särskilda bestämmelserom vård av unga, dvs. de tidigare ungdomsvårdsskolorna. Alla upptänkliga fallkan emellertid inte föratses i lagen. SpecieUa omständigheter kan tänkas ienstaka fall nödvän- 'Observera ändring i det s.k. slutprotokollet. diggöraeller åtminstone försvara andra former än de särskilt angivna. Prop.1985/86: 10 Därför bör lagen innehålla en bestämmelse som gör del möjligt attgodkänna en annan anordning under viss;i förutsättningar. Det får då bli frågaom Remi.s.s-etl godkännande för det enskilda barnets del och inle ettallmängiltigt protokoll godkännande av anordningen som sådan. Dennuvarande skollagen har ingen allmän bestämmelse om utrymme för godkännande avsärlösningar. Enligt lagens 35 S skall emellertid ett barn befrias frånskolgång, om det i hemmet eller annorstädes bereds enskild undervisning, somväsentligen motsvarar . En motsvarighet finns i 26 § i dennuvnninde omsorgslagcn. Enligt den paragrafen skall ett psykisktutvecklingsstört barn befrias från skolgång, om det får enskild undervisning,som väsentligen motsvarar den undervisning del skulle ha fåll i särskolan. Mittförslag begränsar sig inte lill vad som kallas enskild undervisning. Enbestämmelse om möjlighet alt godkänna någon annan form än de reguljära behövsför fall där exceptionella omständigheter motiverar att barnets utbildninganordnas på ett avvikande .sätt. Jag tänker exempelvis på vissa fall dä barnetbehöver speciell vård. Vidare kan det finns ett behov av särlösningar för etteller annat barn som är bosatt i en avlägsen glesbygd. För gränsbor bör detinte under alla omständigheter vara uteslutet att få gå i skola i grannlandet. Bestämmelsenkan emellertid också åberopas i fall där barnets vårdnadshavare, utan attsådana omständigheter föreligger, vill att barnets utbildning skall ordnas påannat sätt än i någon av de former som lagen direkt anvisar. Åtskilliga av desenaslc årens ärenden om enskild undervisning har sådan bakgrund. Föratt ett annat sätt all fullgöra skolplikten än de i lagen särskilt angivnaskall tillåtas måste enligl min mening krävas alt det i det enskilda falletframstår som ett fullgott alternativ till den utbildning som annars står barnettill buds enligt lagens föreskrifter, dvs. normalt skolgång i grundskolaneller i en godkänd fristående skola, Om inle ett sådant krav uppställdesskulle skolplikten urholkas. Beträffandeinnebörden av kravet på att iiiternativct skall vara fullgott vill jagframhålla att jämförelsen måste göras med hänsyn till det barn som del gäller.Ett exempel är alt barnet till följd av grav skolfobi har haft storasvårigheter under skolgång i eller i en fristående skola. Omvårdnadshavaren i ett sådant fall vill låta barnet fä undervisning i hemmet,bör det finnas utrymme för all godta en sådan anordning för , även om denskulle vara något sämre än den utbildning som de reguljära formerna ger. Vidden jämförande prövningen måste nämligen beaktas att barnet inte genom attfortfarande vara skolelev får det utbyte .som skolgång normalt ger. När ingen sådanexceptionell omständighet föreligger bör man ställa i princip samma krav som gäller för alt en frislående skola skall godkännas för skolpliktens fullgörande. Del betyder alltså normalt att utbildningen skall ge kunskaper och färdigheter som lill art och nivå väsentligen mot svarar och att utbildningen även i övrigt väsentligen skall 51 1985/86: 10 motsvara grundskolansallmänna mål. Härtill kommer att möjligheter till insyn i verksamheten måsteerbjudas. Beträffandemina närmare överväganden och förslag hänvisar jag till lagtexten ochspecialmotiveringen. Mittförslag: Skolhälsovården i och gymnasieskolan skall liksom hittillsfrämst vara förebyggande. Den skall omfatta hälsokontroller och enklasjukvärdsinsatser. Skolsköterskor får utföra sådana uppgifter i fråga omhälsokontroller som inte kräver läkare. Bestämmelsernaom obligatoriska hälsokontroller i skolhälsovård förenklas. Enallmän hälsokontroll skall göras på varje stadium. Elever på minstettåriga studievägar i gymnasieskolan skall ha rätt att anlita skolhälsovårdenmen. till skillnad frän , ingen skyldighet att genomgå hälsokontroller. Nuvaranderegler: Grundläggande bestämmelser om skolhälsovården i ochgymnasieskolan finns skollag. Kompletterande föreskrifter finns ibl.a. Skolhälsovården omfattar alla elever i ochelever på minst ettåriga studievägar i gymnasieskolan. Nyinskrivna elever igrundskolan skall läkarundersökas i början av läsåret och därefter minst tvågånger fram till och med årskurs 8. Elever i gymnasieskolan skallläkarundersökas en gång under första läsåret och därefter högst . Skolförfiittningsutredningen:Utredningens lagförslag ansluter i huvudsak till nuvarande bestämmelser. Enformell skillnad är alt utredningen föreslår att föreskrifter om skyldighet förelever i gymnasieskolan att underkasta sig läkarundersökning flyttas frånskolförordningen lill skollagen. Remissinstanserna:Remissbilden är splittrad. a. RRV vill ha en mer genomgripande översyn. anser att detaljregleringen måste minska. Vad gäller skollagen tänkerdessa instanser närmast pä bestämmelser om antalet undersökningstillfällen ochderas förläggning saml kravet på att det skall vara läkarundersökning även närundersökningen skulle kunna utföras av en skolsköterska. RRV:srapport: Hälsokontrollerna inom skolhälsovården bör inte vara tvingande föreleverna. S. k. klassundersökningar skall inte behöva utföras av skolläkare.Regler om hälsokontrollernas antal och inriktning bör inte vara bindande utanha formen av allmänna råd. Skälför miti förslag: Skolhälsovården bör som främst vara förebyggande.Det bör anges i lagen att den skall omfatta hälsokontroller och enklasjukvårdsinsatser. RRV:s rapport och vissaremissinstansers yttranden över skolförfatt- Prop. 1985/86: 10ningsutredningens belänkande visar alt den nuvarande skollagens reglering avskolhälsovården på vissa punkter behöver omprövas i sak. Jag Rcmiss-anserinle all det finns tillräckligt underlag för några genomgripande änd- protokoll ringar. En del av de låsningar som nuvarande regler innebär bör dockkunna minskas. Bl.a. RRV har fört fram tanken på att låta skolhälsovården innebära endasträttigheter och inle som också skyldigheter för eleverna. Sannoliktskulle de allra flesta delta i skolhälsovårdens hälsokontroller även om dessavore frivilliga. Del kan emellertid finnas en och annan som inte skulle bry sigom att delta men som kanske har brister som skulle upptäckas vid kontrollen.Detta gäller särskilt yngre elever. Jag finner därför inte anledning attavskaffa nuvarande skyldighet för eleverna i alt delta. Närdet gäller gymnasieskolan omfattar den lagstadgade skolhälsovården endastelever på minsi ettåriga studievägar. Å andra sidan omfattas dessa eleveroberoende av hur gamla de är. myndiga innan de har gått utgymnasieskolan. Jag anser att kravet på deltagande bör kunna ersättas medenbart en rätt att anlita skolhälsovården för eleverna i gymnasieskolan. Fleraremissinstanser har efterlyst möjligheter lill undanlag från kravet på atthålsoimdersökningar skall utföras av läkare. De menaratt åtskilliga sådana uppgifterkan utföras av en skolsköterska och att så i praktiken sker i ganska storomfattning. Även jag anser alt skolsköterskor bör få utföra sådana uppgifter ifråga om hälsokontroller som inle kräver läkare. Detfinns obligatoriskti hälsokontroller av ivå slag. Dels anordnas kontroller föralla. Dels sker kontroller på förekommen anledning i det enskilda fallet. Ifråga om de kontroller som anordnas för alla har flera remissinstanser vänt sigmot detaljregleringen beträffande antalet undersökningstillfällen och derasförläggning. Även jag anser alt en viss uppmjukning bör kunna göras i reglerna. Förgrundskolans del bör skollagen föreskriva all varje elev skall genomgå allmänhälsokontroll en gång på varje stadium, den första under första läsåret. Någonnärmare reglering av undersökningstillfällena bör inte göras. Vidare börföreskrivas att varje elev skall genomgå synkonlroller och andra begränsadehälsokontroller som kan behöva anordnas för alla mellan de allmännahälsokontrollerna. Liksom bör varje enskild elev dessutom haskyldighet att genomgå undersökning på förekommen anledning. Förgymnasieskolans del bör skollagen föreskriva att elever på minst ettårigastudievägar skall beredas tillfälle att genomgå minst en allmän hälsokontroll. 1985/86; 10 9.2 Särskolan Milt förslag: Elever isärskolan skall inom skolhälsovården kunna genomgå sådana särskildaundersökningar som föranleds av deras handikapp. I övrigt skall i princip sammaregler gälla som i fråga om elever i och gymnasieskolan. Nuvarandebestämmelser: Bestämmelser om skolhälsovård i särskolan finns inte i 1967 årsomsorgslag men väl i den anslutande omsorgsstadgan. Enligt 29 § omsorgsstadganskall skolhälsovården främst vara av förebyggande natur men även omfatta annanhälso- och sjukvård som kan meddelas vid särskolan. Varje elev skall enligtstadgans 30 § läkarundersökas möjligt efter inskrivning och undersökasingående minst en gång åriigen. Omsorgsberedningen:Bestämmelserna för elever i och gymnasieskolan bör i princip gällaäven för elever i närmast motsvarande former av särskolan. För att säkerställaatt det inte blir några försämringar för särskolans elever i förhållande tillnuvarande regler bör föreskrivas att dess elever, utöver vad som gäller föreleverna i och gymnasieskolan, har rätt till de ytterligareundersökningar som föranleds av deras handikapp. Skälför milt förslag: I möjligaste män bör samma regler gälla för särskolans eleversom för elever i och gymnasieskolan. Självfallet bör emellertidskolhälsovården anpassas tUl det förhållandet att eleverna är psykisktutvecklingsstörda. Eleverna bör inom ramen för skolhälsovården kunna genomgåsådana särskilda undersökningar som föranleds av deras handikapp och undergrundutbildningstiden ha skyldighet att göra det. Åtskilliga psykisktutvecklingsstörda har även andra funktionsnedsättningar änbegåvningshandikapp. När det gäller undersökningar som avser andrafunktionsnedsättningar måste givetvis hänsyn tas till att eleverna inte i sammautsträckning som andra barn kan förväntas själva tala om t. ex, att de börjarse dåligt på långt häll. Milt förslag:Elever i specialskolan skall inom skolhälsovården kunna genomgå sådanasärskilda undersökningar som föranleds av deras handikapp. I övrigt skall iprincip samma regler gälla som i fråga om elever i ochgymnasieskolan. Nuvarande he.släminelser:Enligt 28 b § i den nuvarande skollagen skall specialskolan omfattaskolhälsovård i vilken ingår förebyggande hälsovård och sjukvård. Elevernaskall möjligt efter intagningen genomgå fullständig läkarandersökning.Därvid skall den särskilda skada som föranlett intagningen undersökas av enspecialist. Vidare föreskrivs att elever i specialskolan bör genomgå allmänläkarundersökning minst Ivå gånger och undersökas av specialist när detär nödvändigt. Skolförfattningsutredningen:Ingen saklig ändring. Remissinstanserna:Flera remissinstanser bl. SÖ - förordar att reglerna för skolhälsovård ispecialskolan skall närma sig reglerna för skolhälsovård i . Denenda skillnad som dessa remissinstanser anser behövlig är en regel omspecialistundersökning av specialskolans elever. Omsorgsberedningen:För de psykiskt utvecklingsstörda med ytterligare handikapp som gär ispecialskolan bör samma regler om skolhälsovård gälla som i fråga om särskolanselever. Skäl för mitt förslag:Liksom när det gäller särskolans elever bör för specialskolans elever i principsamma regler gälla som för elever inom del aUmänna skolväsendet. Eleverna böremellertid inom ramen för skolhälsovården kunna genomgå sädana särskildaundersökningar som föranleds av deras handikapp och under grandutbildningstidenha skyldighet att göra det. Detta gäller givetvis både elever med enbart syn-eller hörselskada och elever som också är psykiskt utvecklingsstörda. 10.1 Länsskolnämnderna m. m. Mittförslag: Liksom nu skall välja fem av ledamöterna och suppleanterför dem i länsskolnämnden. Sammansättningen i övrigt regleras inte i den nyaskollagen. Utöver de ledamöter som väljer skall länsskolnämnden hasex ledamöter. Av dessa skall fyra representera arbetsmarknaden och liksomsuppleanter för dem utses av regeringen efter förslag frän arbetsgivar- ocharbetstagarorganisationer. Övriga tvä ledamöter och suppleanter för dem skallutses av . De förutsätts representera dels utbildningsverksamheteni länet, dels den allmänna samhällsplaneringen där. Ordförande skall alltjämtutses av regeringen bland nämndens ledamöter. Regeringenoch skall utse ledamöter och suppleanter enligt de nya reglernaför tid fr.o.m. den . Detta föranleder ändring i den nuvarandeskollagen. Den nuvarandeförsöksverksamheten med s. k. regionala planeringsråd skall upphöra vidutgången av . Planeringssamverkan mellan skola och arbetsliv utformasi fortsättningen på det sätt som länsskolnämnderna finner lämpligt. Bakgrund: Den nuvarandeskollagen innehåller grundläggande bestämmelser om länsskolnämnderna ochderassammansätining. Enligl 4 § skall det i varje län finnas en länsskolnämnd.Den skall enligl 22 § ha nio ledamöter, som utses räknat från ochmed den I januari året efter del, då allmänna val till landsting ochkommunfullmäktige har ägt rum. Av ledamöterna skall tvä utses av regeringen,varav en bland företrädare för arbetsgivareoch en bland företrädare för arbetstagare inom länet. En ledamot skall utses avSÖ och en av . Fem ledamöter skall väljas av landsUnget. skall fem ledamöter utses av kommunfullmäktige i kommun.Om ett annat län omfattar en kommun som inte hör till landstingskommunen, skalltre ledamöter utses av och två ledamöter av kommunfullmäktige. Förvar och en av de ledamöter som utses av regeringen. SÖ och skallen suppleant utses. För de ledamöter som väljs av ellerkommunfullmäk-Uge skall lika många suppleanter väljas. Ledamöterna ochsuppleanterna skall vara bosatta inom lät\et. Kompletterandebestämmelser finns i förordningen (1981:1371) med instruktion för den statliga skoladministrationen.Enligt instruktionens 30 § skall det ledamot och den suppleant som SÖ utser hapedagogisk sakkunskap och erfarenhet, som bör innefatta särskild kunskap om ocherfarenhet av pedagogiskt utvecklingsarbete. Den ledamot och den supple-at\tsom utser skall vara domare eller i allmän tjänst anställdförvaltningsjurist. De ledamöter och suppleanter som ellerkommunfullmäktige väljer bör ha visat intresse för utbildningsfrågor. De fårinte inneha tjänst som skolledare eller lärare vid någon skola underlänsskolnämndens inseende eller vid annan skola som meddelar motsvarandeundervisning. Enligt 32 § förordnar regeringen en av ledamöterna att varaordförande i länsskolnämnden. Vadgäller arbetstagarrepresentationen i länsskolnämndernas styrelser är f. n.Landsorganisationen i (LO) och () representerade av antingen en ordinarie ledamot eller en suppleant. LOoch TCO har i gemensam skrivelse till regeringen begärtatt organisationerna var för sig får representation på såväl en ordinarie platssom en suppleantplals i samtliga länsskolnämnder. Även CentralorganisationenSACO/SR har i skrivelse begärt all få bli representeradgenom en ordinarie ledamot och en suppleant i varje nämnd. Sedanår 1979 pågår en försöksverksamhet med regionala planeringsråd för samverkanmellan skolan och arbetslivet. Dessa råd är knutna lill länsskolnämnderna. Iråden ingår representanter för arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer. SÖhar redovisat en utvärdering av försöksverksamheten. 1budgetpropositionen 1985 anmälde jag att jag eventuellt skulle ta upp frågor omlänsskolnämndernas sammansättning i samband med förslag lill ny skollag (prop.1984/85: 100 bil. 10 s. 124). Skälför mitt förstag: I den nuvarande skollagen finns bestämmelser omlänsskolnämndens hela sammansättning. Bestämmelser i lag behövs emellertidendast när det gäller ledamöter och suppleanter som väljs av landsting ellerkommunfullmäktige. Den nya skollagen bör innehålla endast sådana bestämmelseromsammansättningen som kräver lagens form. Denuvarande föreskrifterna innebär all fem ledamöter väljs av . Förlän med kommun som inte hör till någon landstingskommun gäller särskildaregler. Jag finner inte skäl att föreslå någon ändring i den delen. Samverkanmellan utbildning och arbetsliv är ett viktigt inslag i planeringen pälänsnivå. Inte minst med hänsyn till de uppgifter som länsskolnämnderna fått ifråga om samråd mellan olika utbildningsformer och utbildningshuvudmän anserjag det naturiigt att detta kommer till uttryck i en förstärkt representationför arbetslivet i nämnderna.