prop · G903100 · 1985-12-31 00:00:00 — Som skäl Bil 10 för denna satsning anfördes allforsknings- och ulbildningsinsalser ur regionaipolitisk synpunkt bedöms ha ensärskild belydelse i norra , beroende på dels närings- ochsysselsättningsslrukluren, dels alt kunskaps- och ulvecklingscentra utanförhögskolan där är få och volymmässigt små. Av de nämnda medlen anvisades 20 milj.kr. tilluniversitetet i för att underlätta och påskynda den satsning inom detbiotekniska området som påbörjats där. För förstärkning av den datatekniskaforskningen och ulbildningen anvisades 8 milj.kr. lill högskolan i anvisades 5 milj. kr. för ulveckling av dels forskning inom rymdtekno-logisktintressanta tillämpningsområden vid geofysiska institul (KGI), delspåbyggnadsuibildning inom det rymdleknologiska området för civilingenjörerförlagd till . Gemensaml för dessa satsningar är alt de i särskildordning anvisade medlen disponeras under budgetåren 1985/86-1988/89. Genomdenna lids-begränsade satsning kan högskolan få lill stånd en önskvärdutveckling inom angelägna områden väsentligt snabbare än vad som annars skulleha varil möjligl. Genom att medlen får disponeras skapashandlingsutrymme för omställning och ompriorjleringar inom del samladehögskolesystemet, lill förmån för områden av belydelse för högskolans roll iden regionala utvecklingen. En sädan omställning är en förutsättning för allkostnaderna för den verksamhel som fr. o. m. /90 kommer allbedrivas inom de berörda områdena skall kunna bestridas inom ramen förordinarie utbildnings- och forskningsanslag. För stöd till teknik- och kunskapsspridning iregionalpolitiskt prioriterade regioner anvisade särskilda medeltill regeringens förfogande. I samma syfte tillfördes länsstyrelserna ökaderesurser för bl. a. olika leknikspridningsprojekt. De medel som stått lill regeringens förfogande hari slor utsträckning använts för insatser inom eller i samverkan medutbildningsväsendet. Även andra medel som har anvisats för olikaregionalpolitiska ändamål, bl.a. de som ställts till länsstyrelsernasförfogande, har i en inte obetydlig utsträckning använts för motsvarandeinsalser. Del samspel mellan ulbildningspolitiska ochregional- och industripolitiska ålgärder som inletts är angeläget, och det börenligi min mening utvecklas och fördjupas ytterligare. Som exempel på hur dennasamverkan kan bedrivas vill jag nämna några insalser som gjorts under delsenasle året. För utveckling och genomförande av visshögskoleutbildning, främst enstaka kurser med teknisk inriktning, förlagd lillMalmfälten har regeringen anvisat 2,3 milj.kr. lill i Umeåhögskoleregion. anvisades 1 milj. kr.till regionslyrelsen förutveckling och genomförande av de nämnda kurserna inom delrymdteknologiska området. Medlen fär disponeras 1. o. m. /89. Enplan för användning av dem skall redovisas senasi . Regionslyrelseni högskoleregion har fåll regeringens upp- 41 drag all i samverkan med bl.a. i . 1985/86: 100 tekniska högskola utreda förutsättningarna föroch planera utbildningsin- Bil 10 satser i . Uppdraget avserutveckling av dels utbildning för bilindustrins behov, dels andra utbildningarsom är angelägna för utvecklingen i . Utbildningsinsatsernaskall rymmas inom en ram av tolalt 4,5 milj. kr. Uppdraget kommer att redovisasinom kort. Jag har erfarit att regionsiyrelsens planer innebär förläggning tillUddevalla av dels ulbildning i småföretagsekonomi anordnad av iGöteborg, dels en småförelagsinriktad ingenjörsutbildning anordnad av Chalmerstekniska högskola. Vidare diskuleras möjlighelerna att förlägga en avhögskolan i anordnad ulbildning av fordonsingenjörer med skildainriktningar till såväl som . 1 högskoleregion bedrivs,med där som samordnare, etl samarbetsprojekl mellanhögskoleenheterna i regionen som kallas "Bergslagens tekniskahögskola". 1 projektet deltar även högskolan i ochregionstyrelsen i högskoleregion. Delta projeki, som främst syftartill resursmobilisering och samverkan inom områdena teknik och ekonomi, harocksä stötts med regionalpolitiska medel. För särskilda utbildningsinsatser,främst fortbildning av yrkesverksamma tekniker, saml FoU-insalser medinriklning på småföretag vid de nämnda högskoleenheterna har anvisats 1,4milj.kr. för budgelårel 1985/86. Till högskolan iSundsvall/har anvisats . för utveckling av etl regionallnätverk för teknikspridning. Högskolan skall senasi lämna enredovisning av utvecklingsarbetet. I har länsslyrelsen isamverkan med bl.a. högskolan i utarbetat elt program förteknikspridning i länet. I programmet förordas bl.a. en fördjupad samverkanmellan högskolan och Arméns lekniska skola (ATS) kring teknisk ulbildning inomfrämsl området hydraulik. Regeringen har , som ell del av uppföljningenav programmet och för all främja en önskvärd omstrukturering av verksamhetenvid högskolan, givit regionslyrelsen i högskoleregion i uppdrag att isamråd med högskolan i , ATS och länsslyrelsen utreda förutsättningarnaför atl inrätta en utbildning av produktionsingenjörer med inriktning molfordonsteknik och hydraulik. I uppdraget förutsätts atl en tvåårig utbildningskall kunna genomföras inom en kostnadsram av I milj. kr. Uppdraget skallredovisas senasi . Jag har , under avsnittetTeknisk förnyelse och utveckling, berört frågan om statsbidrag lill s kteknikcentra. Regionalpoliliskl motiverat stöd har lämnats tiil flera sädanacenira. Stiftelsen ()har lill ändamål all främja samverkan mellan och näringslivet genom alt föra ul produkt- och affärsidéer frän och andra forsknings institutioner till näringslivet. För denna verksamhel med teknikspridning och företagsutveckling kommer ell "Innovationernas Hus" all uppföras. UMINOVA har av regeringen beviljats 6 milj.kr. i lokaliseringsstöd för uppförande av lokaler och 2 milj.kr. i särskill stöd för teknikspridnings- verksamhet. 1 har inom ramen för det av länsslyrelsen utarbetade lek- 42 nikspridningsprogrammet etablerats ell eleklronikcentrum i . 1985/86: 100 Centretutnyttjas bl. a. för utbildning inom gymnasieskolans fyraåriga tek- Bil 10niska linje. Till centret har också fr.o. m. knutils högskoleutbildningi form av en lokal utbildningslinje, inrättad vid i . Regionalpolitiskt slöd har vidaregivits till ell drift- och underhällslek-niskt centrum i (2,5 milj.kr. ), industriellt utvecklingscentrum i (8 milj.kr.) och HagforsTooling Center (). Till finansieringen av dessa tre cenira harregeringen även anvisat totalt I . ur anslaget för särskillverksamhetsstöd för lågfrekventa utbildningar i gymnasieskolan. Jag vill i detla sammanhang erinraom vad jag lidigare, i avsnittet Teknisk förnyelse och utveckling, anfört omden stora betydelsen av detla slag av teknikcentra för bl. a. gymnasieskolansmöjligheter att möta de nya krav som ulvecklingen inom främst elektronik- ochdalaområdet innebär. Genom uppbyggnaden av teknikcentra får gymnasieskolan ochden kommunala vuxenutbildningen tillgång till en teknisk utrustning som skolanensam inte har möjlighet alt anskaffa. Det är därför viktigt att skolan genomsärskilda resurser tillförsäkras tillgäng till sådana centra. Som jag lidigareanfört kommer jag vid min anmälan av anslaget B 23 Bidrag lill utrustning förgymnasieskolan m. m. all föreslå alt 10 milj. kr. anvisas för detla ändamål förvart och ell av budgetåren 1986/87-1988/89. Jag har relativt utförligtuppehållit mig vid regionalpolitiskt motiverade och i särskild ordningfinansierade insalser i högskolan och utbildningsväsendet i övrigt. De exempelpå ätgärder som jag redovisat illustrerar på ett utmärkt sätt hur starktilltron är till utbildningens och forskningens belydelse för den regionalaulvecklingen. Genom sådana insatser skapas elt fruktbart samspel mellan denfasta basorganisationen i utbildningsväsen-del och de rörliga medel som anvisasför regionälpolitiska ändamål, vilkel kan bidra lill en ökad effeklivitel iresursanvändningen ur såväl utbildnings- och forskningspolitisk somregionaipolitisk synpunkt. Det är därför en angelägen uppgift på såväl cenlralsom regional och lokal nivå atl med stöd av vunna erfarenheter föra detlasamspel vidare och alt vidareutveckla formerna för del. Förulsällningarna för ell sådantutvecklingsarbete bör kunna förbättras ytteriigare genom det uppdrag atlmedverka i teknikspridning m. m. som regeringen givit fillstatens industriverk (SIND), styrelsen för teknisk ulveckling (STU),universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) och (). Samlidigluppdrog regeringen ål samlliga länsstyrelser all utarbeta regionalaleknikspridningsprogram. Uppdragen skall redovisas fortlöpande och enslutrapport lämnas . 7.3 Utveckling av högskolan som regional resurs budgetproposition (prop 1984/85: 100, bil 10,s. 33 ff) behandlade min företrädare bl. a. de små och medelstora högskolornas betydelse som resurs för kunskaps- och teknikspridning i sina respektive regioner. För alt deras möjligheter att spela denna vikliga roll skall förbältras är det, fram- 43 höll hon, önskvärt atlbasen för dessa högskoleenheter breddas mot främst Prop. 1985/86: 100 detekniska och ekonomiska områdena. I propositionen om regional ut- Bil 10veckling och utjämning instämde induslriminislern i delta (prop1984/85: 115, s. 45-46). De förslag som jag kommer atl föra fram i delföljande om nya allmänna linjer och om ökat antal platser på befintliga linjerinom de lekniska och ekonomiska områdena vid högskolorna i /,/, Halmslad, , , , och /Härnösandbör ses i detla perspektiv, liksom det nämnda uppdraget all utredaförutsättningarna för att inrätta teknisk utbildning vid högskolan i förändringar bör således ses som etl led i del arbete med omstruktureringav de mindre högskolornas utbildningsutbud som påbörjats av regionstyrelsernai samverkan med respektive högskoleenhet. De strukturplaner som utarbetas förde berörda högskolorna, med utgångspunkl i förhållanden, problem och behov vidresp. enhet och i dess närmasle omgivning, ger ett värdefullt och nödvändiglunderlag för en fortsall planmässig och systematisk omslruklering av de mindrehögskolornas utbildningsutbud med den inrikiningjag angivit. Etl lillkommande skäl för alt bredda basen för demindre högskoleenheternas verksamhet är att lärarutbildning utgör en stor delav utbildningsutbudet och därmed av basorganisationen vid elt flertal av dem.Med hänsyn lill de förändringar i behovet av olika lärarkategorier som kanvänlas är denna bas inte tillräcklig för atl ensam garantera de berördaenheternas fortlevnad och vidareutveckling. Jag avser att senare ålerkomma lillregeringen med förslag lill en proposition angående lokalisering och dimensioneringav den nya grundskollärariinjen. I della sammanhang kommer jag ocksä altbehandla frågor som jag har berört. 7.4 Konstnärlig utbildning i övre Ansträngningarnaatt åstadkomma regional ulveckling och mellanregional utjämning kan intebegränsas enbart till ätgärder som syfiar till att påverka den lekniska,industriella och ekonomiska utvecklingen. Utbildning, forskning och kulturpåverkar i hög grad de enskilda människornas möjligheter till ell socialt riktliv. Statsrådet kommer senare att redogöra försina förslag rörande bl.a. regionala satsningar inom kultursektorn. För egendel vill jag i detla sammanhang ta upp frågan om den konstnärliga utbildningenslokalisering. Samhällets resurser för konstnäriigt inriktadulbildning i högskolan är praktiskt taget hell koncentrerad lillstorstadsregionerna. Del förslag om inrättande av linjen för fri konst viduniversitetet i som jag kommer all föra fram vid min anmälan av anslaget D12. Utbildning för kullur- och informationsyrken är etl led i strävandena atlåstadkomma ökad regional balans i dessa avseenden. 8Individuella studieprogram i högskolan Prop. 1985/86: lOO Bil 10 Vid högskolereformen är 1977 skapades ettstudieorganisaloriski system som innehöll elementen allmänna utbildningslinjer, lokalautbildningslinjer, individuella utbildningslinjer och enstaka kurser. Avsiktenvar atl samhällets och individernas behov av längre sammanhängande utbildningskulle lillgodoses genom linjesystemet där de olika formerna av linjer var ochen hade en viktig roll alt spela. Kritik har riktats motlinjesystemet, i första hand inom de filosofiska fakulteternas område. I dennakritik har man ofta ställt kravet pä atl högskoleutbildning skall förbereda destuderande för en framtida yrkesverksamhet i motsats lill krav på fördjupadeämnesstudier. 1 många fall måste enligt min mening fördjupade ämnessludier varaatt föredra som yrkesförberedelse före alltför breda allmänna orienteringar. del fall kan ocksä försöken att ge de studerande en god förberedelse för kommandeyrken ha lell lill en alltför snäv anpassning av linjer till del som upplevtssom arbetslivets aktuella krav. Enligt min mening fyller flertaletutbildningslinjer väl sina uppgifter som förberedelse för yrkeslivet. Jag villemellertid understryka vikten av att de allmänna linjerna i så slor utsträckningsom möjligl inriktas mol breda yrkesområden och alt utbildningen därmed blirmera användbar pä en föränderlig arbetsmarknad. En ulveckling inom linjernasom innebär att mer utrymme ges för fördjupade studier i något ämne kan enligtmin mening innebära en kvalitelsförstärkning inle minsl i del avseendet att detger den studerande träning i att arbeta självständigt saml förmåga allanalysera problem och kritiskt granska frågeställningar m. m. En fortsattulveckling i denna rikining är därför angelägen. Del är också viktigt attförbättra möjlighelerna att genomgå sammahängande individuella studieprogram,som kan innehålla bl.a. studier av det nämnda slaget. De individuella linjerna är iprincip avsedda för sådana behov av ovanliga ämneskombinationer ellerfördjupningar i ämnen som endast i begränsad omfattning ingär i allmänna ellerlokala linjer. De möjligheter atl kombinera sammanhängande individuellastudieprogram, som de individuella linjerna avsågs ge, har emellertid inlekommit atl utnyttjas i önskvärd omfatlning. Detla har fått negativa effekterframför allt inom det humanistiska området, som ju endast i mycket begränsadomfattning är representerat inom allmänna linjer. Att de individuella linjernaaldrig har fått den utbredning som förulsaltes i förarbetena lillhögskolereformen beror av allt alt döma på all linjernas sammansättning skallbeslämmas i samband med inrättandet. De praktisk-administrativa svårigheterdella vållat har verkat återhållande på högskoleenheternas intresse all aktivt"marknadsföra" studieformen individuell linje och också lett lill altflera högskoleenheter varit restriktiva vid beslul om inrättande. Jag förordar nu - i överensstämmelsemed UHÄ: s förslag - atl bestämmelserna för individuella linjer ändras så atldet blir möjligt för den enskilde au också successivt bygga upp ettstudieprogram och alt de möjligheter, som redan gällande Ulllrädesregler ger,utnyttjas i detla syfte. Detta bör göras för atl skilda slag av kompetensbehovoch kompetensutveckling skall kunna lillgodosessmidigare än och för all flexibiliteten i linje- Prop. 1985/86: 100systemet som helhet skall öka. Detta är enligt min mening av särskild Bil10 belydelse för alt stimulera rekryteringen till forskarutbildning, framförallt inom sådana ämnesområden som inle alls eller endasl i begränsad omfattningär representerade inom allmänna linjer. Den nya formen av individuella linjer - sädan denföreslagils av UHÄ -är i första hand avsedd för atl förbättra möjlighelernalill sammanhängande och fördjupade studier inom det humanistiska området.Enligt min mening är del emellertid angeläget alt motsvarande möjligheteröppnas även inom de samhällsvetenskapliga och naturvetenskapliga områdena ochnaturligtvis även för tvärvetenskapligt sammansatta utbildningar. Det ärvikiigi atl på så säll öka flexibiliteten i studieuppläggningen inom defilosofiska fakulteternas område och ge de ämnen, som saknar platseller bara har begränsat utrymme i utbudet av allmänna linjer, en starkareställning i studieorganisationen än hillills. Det bör ankomma pä högskolestyrelserna att medhänsyn lill de nya individuella linjernas syfte och lill tillgängliga resurserbestämma vilka kurser som skall kunna ingå i en individuell linje av deltaslag. Jag vill tillägga all del självklart kommer atl vara möjligt också förden, som inle frän början är antagen till en individuell linje, atl uppnåmolsvarande utbildningsmål genom en kombinalion av enstaka kurser på del sättsom redan tillämpas. Debatten om dessa frågor har visal alt den år 1977avskaffade examensbenämningen filosofie kandidat-examen har en positivinnebörd såväl för studerande som presumtiva arbetsgivare. Informationsvärdet idenna beteckning i vad avser utbildningens innehåll är i och för sigbegränsat, men benämningen lorde kunna kompletteras genom preciseringar t. ex.av typen filosofie kandidatexamen med samhällsvetenskaplig inriklning. Alt fastställa examenbenämningar ankommer på UHÄmen jag vill för egen del framhålla alt benämningen filosofie kandidatexamentorde kunna stimulera till studier av här avsett slag. Därför finner jag delnaturligt atl de sludieorganisaloriska förändringar jag föreslår kombineras medell återinförande av examensbenämningen filosofie kandidatexamen för sådana individuellautbildningslinjer som omfattar minst 120 poäng och som innehåller minst 60poäng i ell ämne. Elt återinförande av beleckningen filosofiekandidatexamen ändrar förutsättningarna för examensbenämningar i andra delarav högskolan. Mol denna bakgrund och med hänsyn lill att önskemål framförts omåterinförande av äldre examensbenämningar inom bl. a. de juridiska ochleologiska områdena bör UHÄ göra en samlad prövning av frågan om examensbenämningarför berörda linjer. Jag återkommer till frågan om dimensioneringen avde individuella linjerna under anslaget D 13. Lokala och individuella linjeroch enstaka kurser. Efterfrågan pä utbildning av detta slag fär visa vilkaförändringar som successivt behöver göras. Dimensioneringen av vissa allmännautbildningslinjer såsom kullurvelarlinjen, samhällsvetarlinjen ochnaturvelarlin-jerna, kan behöva ses över lill följd av alt sludieordningenförändras. 1985/86: 100 9 Styrning av skolan Min anmälan av detla avsnitt sker efter samråd medutbildningsministern. Utvecklingen inom skolområdet underden senasle har kännelecknats av en övergäng frän regelstyrningtill målstyrning. Härigenom har betonats att staten genom riksdag och regeringhar det övergripande ansvaret för skolväsendel och atl della ansvar i förstahand utövas genom angivande av generella riktlinjer för verksamheten. Inomdenna förhållandevis vida ram har genomförandeansvaret i allt högre grad lagtspå lokal nivå. För del lades grundenför den ulveckling, som har ägt rum, genom den s.k. SlA-proposilionen (prop.1975/76:39), i vilken riktlinjer drogs upp för förändringar rörande bl. a.läroplan och statsbidragssystem. Genom de beslut som därefter fattals har enbetydande förenkling av regelsystem kommit lill stånd, samiidigtsom inflytandet för såväl skolstyrelser som skolenheter har ökat när del gällerförverkligandet av skolans mål. För gymnasieskolans del har likasåen ulveckling påbörjats när det gäller all öka del lokala ansvaret förförverkligande av cenlrala mål. Som exempel kan nämnas den friareresursanvändning som infördes läsårel 1982/83 och den ulveckling avgymnasieskolan som pågår och som till största delen grundas pålokala initiativ. Att ansvaret för den kommunalautbildningen för vuxna ligger på skolstyrelsen har betonats alltmer undersenare är. Även den regionala nivån har fält elt utökat ansvar för dennautbildning, bl.a. genom alt länsskolnämnderna har ålagts att la initiativettill samverkan mellan kommunerna i länet. Den decentralisering avskolväsendel som har skett kan sägas ha följl två parallella vägar. Utifrån eninsikt atl förändringar av skolan för alt få effekt måste förankras hos dem somhar det dagliga ansvaret för verksamheten har besluten om undervisningensgenomförande till slörsta delen lagts direkt pä den enskilda skolenheten ochläraren. Del gäller t. ex. val av pedagogisk metod och preciseringar avundervisningens innehåll inom de ramar läroplanerna ger. De delar avgenomförandeansvaret som av praktiska eller principiella skäl förutsätleröverblick över förhållandena vid flera skolor har däremot till största delenlagts pä skolstyrelsen inom kommunen. Del gäller l.ex. fördelning av vissaresurser och ansvaret för lärarnas fortbildning. Pä andra områden kan ansvaretvara delat mellan skolstyrelsen och den enskilda skolan. exempel härpå äransvaret för del lokala utvecklingsarbetet. De förändringar som skett harsåledes syftat till decentralisering. Samti digt har denna successiva och i många steg genomförda ulveckling lett till vissa oklarheter om var gränsen gär mellan t.ex. statligt och kommunall inflytande. Styrningen av skolväsendet frän statens sida har många olika former. De viktigaste är läroplanema, regler för statsbidrag, lärarut bildningen, regler för lärarbehörighet och lärartillsätlning, prioritering av fortbildningsbehov, planering av gymnasieskolans organisaiion samt till- 47 syn från länsskolnämndernas och SÖ:s sida. Härutöver finnsen mängd Prop. 1985/86: 100 mer eller mindre detaljerade regler iskolförordningen och andra förfall- Bil 10 ningar. Dessa styrdokument harutformats vid olika lidpunkter, varför det i vissa fall finns motsättningarmellan olika dokument. 1 många fall kan det vidare vara så all en läroplaneller en förordning inle är skriven med utgångspunkt i all exakt ange vargränsen går mellan olika tänkbara intressenter när det gäller beslutsfattandei skolan. Ofta är del underförstått atl etl visst beslul skall fattas av rektorvid en skola, men utformningen av styrdokumentet är inte sådan alt del klarlframgår. Det finns också svärigheter som ligger i all etl övergripande ansvarhar lagts på skolstyrelse eller skolledning medan den enskilde läraren formelllhar ell stort mått av frihet. Denna lyp av oklarheter har ibland lett tillkonflikter. De diskussioner som förts i de s. k. frikommunerna om möjligadispenser frän gällande slalliga regler för skolverksamheten har också visatatt det finns skilda uppfattningar om vad som är de nationella målen ochriktlinjerna för skolan och som därför bör regleras statligt. Del fortsattadecentraliseringsarbetel pä skolområdet måste enligt min mening bedrivasutifrån en klarare ansvarsfördelning och med beaktande av vilka roller olikaintressenter skall ha. Skolväsendel är en verksamhel av sådan vikt församhället att det alltid måste ankomma på riksdag och regering atl ange mål ochriktlinjer för verksamhetens utformning och inriktning. En principiellutgångspunkt är därvid atl det är ett riksintresse all skolväsendet i olikadelar av landel och för alla elever ger en likvärdig ulbildning med högkvalitet. De riktlinjer som således måsle finnas bör dock inle vara sådetaljerade att de försvårar en utformning av skolan som lar hänsyn till lokalaförutsättningar och behov. Hur stort utrymmet för lokala beslul är kan skiftaberoende pä frågans karaktär. Så bör t. ex. vissa inskränkningar finnas när delgäller gymnasieskolans organisaiion med hänsyn lill behovet av nationellplanering. Likaså finns behov av viss cenlral reglering av mer detaljerad artnär det gäller rältssäkerhelsfrågor som rör enskilda individer. Detla gällerinte minsl som ju innebär elt obligatorium för individen. Del mästeockså vara så all riksdag och regering i elt förändringsskede skall kunna gå inmed en mer detaljerad styrning, l.ex. genom alt avsätta särskilda resurser förell visst bestämt ändamål. Inom de ramar som statsmakterna dragit upp måslesedan en avvägning göras mellan elt lokall politiskt inflytande och eltprofessionellt - pedagogiskt eller pedagogisk-adminislralivl - inflytande förlärare, skolledare och annan personal. För alt skapa klarare riktlinjernär del gäller dessa frågor avser jag alt la initiativ till en samlad beredning av frågor rörande styrning av skolväsen del. Resullalel av en sådan beredning bör kunna ligga lill grund för ställ ningstaganden i ell antal frågor som kommer all vara aktuella . Det gäller bl.