prop · G903170 · 1985-12-31 00:00:00 — Även andra ålgärder än bevakning kan behöva vidtas efterett räddningsingripande såsom restvärdeskydd, sanering och återställning. Iförsia stycket åläggs räddningsledaren att också informera om behovet av sädanaålgärder. Även om det efter ett räddningsingripande ärnödvändigl med ytterligare räddningsålgärder kan i många fall risken för nyaolyckshändelser inte helt uteslutas. Det är då viktigt att ägaren ellerinnehavaren av egendomen verkligen bevakar egendomen. I andra styckel geskommunen därför i sädana fall rätt att ulföra bevakningen på ägarens ellerinnehavarens bekoslnad om bevakningen inte kommer till stånd. Om det behövs bör räddningsledaren givetvis lämnaunderrättelse om räddningsinsatsen till de myndigheter som utövar denomedelbara tillsynen enligt miljöskyddslagen (1969:387) och hälsoskyddslagen(1982:1080), dvs, och miljö- och hälsoskyddsnämnden. 54 § Inom kommunen utövar räddningsnämnden den omedelbaratillsynen över efterlevnaden av denna lag och föreskrifter som har meddelatsmed stöd av lagen. Inom länet utövas tillsynen av . Den centralatillsynen utövas av eller, i fråga om statligräddningstjänst, av annan myndighei som regeringen bestämmer. Paragrafen motsvarar 8 § 3 mom. och 24 § brandstadgan och64-66 §§ i kommitléns förslag. Paragrafen anger vilka myndigheter som skall utövatillsynen över efterlevnaden av lagen och de föreskrifter som meddelas medstöd av lagen. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen attmeddela närmare föreskrifter i fråga om den centrala tillsynen. 55 § För fillsynenhar en fillsynsmyndighet rätt att få tillträde fill byggna- Prop. 1985/86:170 der, lokaler och anläggningar. har också rätt att få de upplysningaroch handlingar som behövs för tillsynen. Paragrafenmotsvarar 18 a § brandlagen och 68 § i kommitténs förslag. Tillträdesrättengäller för den kommunala tillsynsmyndigheten även i fråga om statliga byggnaderdär tillträdesrätten annars är inskränkt av militära eller andra skäl. Den somvägrar tillträde, som en förrällningsman äger fordra, kan dömas för hindrandeav förrättning enligt 17 kap. 13 § andra styckel . Den somunderlåter att fullgöra sin skyldighet alt lämna upplysningar eller handlingareller lämnar oriktiga uppgifter vid fullgörande av skyldigheten kan dömas tillböter enligt 58 §, Av57 § framgår att polismyndigheten skall lämna del biträde som behövs förtillsynen. När det gäller rätten att få tillträde hänvisas till vad som sägs ispecialmotiveringen till 19 §. 56 §En tillsynsmyndighet fär meddela de förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall efterievas. Beslutom föreläggande eller förbud får förenas med vite. Underlåternågon atl vidta en åtgärd som åligger honom enligt en tillsynsmyndighetsföreläggande, fär myndigheten vidta åtgärden på hans bekostnad. Paragrafenmotsvarar 69 § i kommitténs förslag, Iförsia siycket ges tillsynsmyndigheten befogenhet att meddela de föreläggandenoch förbud som behövs för att lagen och med stöd av lagen meddeladeföreskrifter skall efterlevas. Givetvis bör myndigheten försöka uppnå deteftersträvade resultatet genom råd och uppmaningar, innan den använder sig avdessa tvångsmedel. Innan myndigheten beslutar om föreläggande eller förbudmåste den göra en avvägning av olika intressen så att de föreskrivna åtgärdernainte medför oskäliga kostnader eller svåra förluster för den som beslutenriktar sig till. Intresset att bereda skydd mol olika skador skall dock komma iförsia hand. Andraslyckel ger tillsynsmyndigheten rätt att sätta ut vite i ett beslut omföreläggande eller förbud. Allmänna bestämmelser om förfarandet vid beslut omföreläggande eller förbud vid vite och om utdömande av vite finns i lagen(1985:206) om viten. Tredjestyckel ger tillsynsmyndigheten befogenhet att besluta om tvångsåtgärd på denförsumliges bekostnad. Sådana beslut bör givetvis bara komma i fråga vidallvarliga missförhållanden eller om ett föreläggande visar sig verkningslöst. 57 § skall lämna det biträde som behövs för tillsynen. Paragrafenmotsvarar 68 § första stycket tredje meningen i kommitténs förslag. 1985/86: 170 58§ Till böter skall den dömas som - 1. uppsåtligen eller av oaktsamhetbryter mot förbud mot eldning utomhus som har meddelals med stöd av 20 §, 2. uppsåtligen eller av oaktsamhetunderlåter att ge upplysningar eller lämna ut handlingar enligt 19, 40 eller 55§, 3. uppsåtligen eller av oaktsamhetlämnar oriktig uppgift om förhållande av betydelse vid fullgörande avuppgiftsskyldighet som följer av 19,40 eller 55 §, 4. uppsåtligen eller av oaktsamhetunderlåter atl fullgöra vad som åligger honom enligt 38 eller 39 §, 5. utan att ha laga förfalluppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att fullgöra tjänsteplikt somåligger honom enligt 44 §, 6. uppsåtligen hindrar ellerförsöker hindra en åtgärd som räddningsledaren har föranstaltat om enligt 45 §eller annars utan giltig ursäkt åsidosätter sådan åtgärd. Iringa fall skall inte dömas till ansvar. Tillansvar enligt första stycket skall inte dömas, om ansvar för gärningen kanådömas enligt . Densom har överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud skall inte dömastill ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandel ellerförbudet. Paragrafensförsta slycke motsvarar till en del 24 § brandlagen, 10 § atomskyddslagen och84 § i kommitténs förslag. Ansvarsbestämmelseni första stycket andra punkten slraffsanktionerar underiåtenhet att geupplysningar eller att lämna ut handlingar i samband med sotning eller brandsyn(19 §) eller lillsyn (55 §). I punklen straffbeläggs också underlåtenhet altlämna upplysningar om personal och egendom som kan användas i räddningstjänst(40 §), Tredjepunklen straffbelägger oriktiga uppgifter i samband med fullgörande av sådanupplysningsplikt som avses i andra punkten. Fjärdepunklen straffsanktionerar underlåtenhet atl underrätta vid utsläpp av giftigaeller skadliga ämnen (38 §) och åsidosättande av skyldigheten att varna ochtillkalla hjälp (39 §), Sjättepunklen avser det fallet att någon hindrar eller försöker hindra en åtgärd somräddningsledaren har föranstaltat om i enlighet med hans befogenhet att företaingrepp i annans rätt eller annars utan giltig ursäkt åsidosätter sådan åtgärd. Enligtandra slyckel skall inte dömas till ansvar i ringa fall. Enligttredje styckel skall ansvar inte ådömas enligt räddningstjänstlagen om ansvarför en gärning kan ådömas enligt . Vid lagkonkurrens (dvs. närräddningsljänstlagens och straffbestämmelser kanlillämpas) innebär detla bl. a. att bestämmelserna i 13 kap. 6 § och 15 kap. 11§ om allmänfariig vårdslöshet och osant intygande har företrädeframför ansvarsbestämmelserna i räddningstjänstlagen. Delfjärde siycket ger uttryck för den allmänna principen all inte ingripa med bådestraff och vitespåföljd mot samma förfarande. Bestämmelserom överklagande Prop. 59 §Om del föreligger särskilda skäl, får en tillsynsmyndighet bestämma att dess beslut skall gälla även om det överklagas. Paragrafenmotsvarar 85 § i kommitténs förslag. Föreskrifteni paragrafen gör det möjligt för den beslutande myndigheten att förordna omomedelbar verkställighet av ett beslut. Denna möjlighet bör givetvis endaslanvändas i undantagsfall. Elt fall kan vara att saken är så brådskande att ettlagakraftvinnande eller en besvärsprövning inte kan avvaktas. Andra fall kanvara att det finns anledning att misstänka atl den beslutet gällde avsiktligtkommer att förhala verkställigheten genom att överklaga eller atl han kommeratt överlåta sin egendom för att kringgå beslutet. 60 §Ett beslut av en räddningsledare om fullgörande av tjänsteplikt enligt 44 § eller om ingrepp i annans rätt enligt 45 § får överklagas hos . Beslutet gäller även om det överklagas, I övrigt får rädd ningsledarens beslut med stöd av denna lag eller föreskrifter som medde lats med stöd av lagen inte överklagas. Räddningsnämndensbeslul enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd avlagen får överklagas hos . Länsstyrelsensbeslut får överklagas hos kammarrätten. Andratillsynsmyndigheters beslut fär överklagas hos kammarrätten. Detsamma gäller enstatlig myndighets beslut enligt 47 §. Paragrafenmotsvarar 26 § brandlagen samt 86 och 87 §§ i kommitléns förslag. Paragrafensförsia stycke innehåller föreskrifter om överklagande av räddningsledarensbeslut. Stycket fanns inte med i del till lagrådel remitterade lagförslagetutan har förts in på förslag av lagrådel. Isamband med en räddningsinsats har räddningsledaren vittgående befogenheter.Han kan enligt 44 § andra stycket bestämma om fullgörande av tjänsteplikt.Enligt 45 § kan han företa omfattande ingrepp i annans rätt. I regel utgörsdessa åtgärder av s.k. faktiskt handlande. Enligt allmännaförvaltningsrättsliga principer kan etl sådant handlande inte angripas genomöverklagande. Som lagrådet har påpekat kan emellertid i vissa fall t. ex. isamband med en större olyckshändelse med långvariga skadeverkningar -räddningsledaren finna behov av atl vidla åtgärder, som måsle karaktäriserassom beslul med självständiga och direkta rättsverkningar och som kan fågiltighet under en längre tidsrymd. I den mån åtgärderna är skriftligtdokumenterade föreligger, som lagrådet har påpekat, enligt allmännaförvaltningsrättsliga principer förutsättningar för överklagande. Som lagrådelhar anföri är det med hänsyn till den enskildes berättigade inlresse avrättsskydd inte möjligt alt generellt föreskriva att räddningsledarens beslutinte får överklagas. Å andra sidan motiverar - som lagrådet också har anfört -detta intresse inte rätten att överklaga andra beslut än sådana som avserfullgörande av tjänsteplikt enligt 44 § eller ingrepp i annans rätt enligt 45§, Medhänsyn härtill har i enlighet med lagrådets förslag tagits in föreskrif- o ter omöverklagande av räddningsledarens beslut. Föreskrifterna innebär Prop. 1985/86:170 att räddningsledarens beslut med stöd av räddningsljänstlagen eller föreskriftersom meddelals med stöd av lagen inte kan överklagas om inte beslutet avserfullgörande av tjänsteplikt enligt 44 § eller ingrepp i annans rätt enligt 45§. Sådana beslut får överklagas hos . I ordet "beslut"ligger att del skall vara fråga om ett avgörande, som enligt allmännaförvaltningsrättliga principer uppfyller förutsättningarna för överklagande.Del ankommer på den myndighei som prövar överklagandet att avgöra om dessaförutsättningar föreligger. För alt inte effektiviteten i räddningsinsatsernaskall äventyras har på förslag av lagrådet tagits in en föreskrift om att räddningsledarensbeslut gäller även om det överklagas. Andra slyckel innehåller bestämmelser om överklagande avräddningsnämndens beslut. Inom förvaltningsrätten skiljer man mellan kommunalbesväroch förvaltningsbesvär. Båda besvärstyperna kan inte användas jämsides i sammasak. Reglerna om kommunalbesvär i 7 kap. I och 2 §§ kommunallagen gällernämligen bara om inte något annal är föreskrivet. Genom kommunalbesvär kan manöverklaga både beslut av representativa organ, l.ex. fullmäktige, och beslut avförvaltande organ, dvs. kommunstyrelsen och andra nämnder samt delegationersåsom arbetsutskott och tjänstemän. Genom förvaltningsbesvär kan lalan förasmot beslut av kommunala organ i de fall där en särskild besvärsordning anges inågon specialförfattning. Utmärkande för kommunalbesvärsprocessen är att allakommunmedlemmar är besvärsberältigade och inte bara sakägarna som vid förvaltningsbesvär.Ett annat särdrag är besvärsprövningens innehåll. En prövning av beslutetslämplighet är i princip utesluten. Prövningen är begränsad lill rättsfrågor.Besvärsmyndighelen har inte rätl att sätta ett nytt beslut i stället för detöverklagade beslutet. Föreskrifterna i andra stycket innebär att reglerna omkommunalbesvär inte är tillämpliga på beslut som räddningsnämnden fattar enligtdenna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. I ställetblir de allmänna reglerna om förvaltningsbesvär tillämpliga. Det innebär bl.a., att besvärsrätten tillkommer den som är intressent, att besvärsprövningen ärallsidig och inte begränsad till laglighetsfrågan och att besvärsmyndighetenkan göra positiva ändringar i det överklagade beslutets innehåll. Rätten atlöverklaga räddningsnämndens beslut gäller givetvis också om beslutet harfattats på nämndens vägnar av en tjänsteman eller någon annan som fullgöruppgifter åt nämnden. 61 § Regeringen får i de avseenden som behandlas i dennalag meddela ytteriigare föreskrifter som rör skydd för liv eller hälsa.Regeringen får överiåla åt förvaltningsmyndighet eller kommun alt meddelasådana föreskrifter. Paragrafen motsvarar 27 § första siycket första meningenoch andra stycket brandlagen och delvis 88 § kommitténs förslag. Paragrafeninnehåller i försia meningen etl bemyndigande enligt 8 kap. Prop. 1985/86:170 7 § regeringsformen för regeringen att meddela ytterligare föreskrifter. och på det brandförebyggande området kan förändringarplötsligt inträffa som kräver kompletterande föreskrifter. Genom bemyndigandetblir del möjligt alt snabbt möta sådana situationer. I8 kap. 7 § första stycket regeringsformen anges i sju olika punkter deämnesområden inom vilka kan överlåta sin normgivningsmakt. Ett avämnesområdena är enligt första punkten skydd för liv, personlig säkerhet ellerhälsa. Någol molsvarande stadgande som avser skydd för egendomsskada finnsinte. Bemyndigandet är därför begränsat till att avse föreskrifter om skydd förliv eller hälsa, I andra meningen finns också etl bemyndigande enligt 8 kap, 11§ regeringsformen för regeringen att överlåta åt förvaltningsmyndighet ellerkommun att meddela sådana bestämmelser. Enligt16 kap. 1 § förslaget till ny plan- och bygglag (se prop. 1985/86:1) färregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter ombl. a. krav på byggnader m. m. lill skydd för liv, personlig säkerhet ellerhälsa. Det är givetvis inte meningen att föreskrifter som regeringen meddelarmed stöd äv förevarande paragraf skall omfatta sådana frågor som regleras i 16kap. 62§ Regeringen får meddela föreskrifter om begränsning i rätten för den somanlitas som brandsyneförrättare att driva eller annars ta befallning mednäringsverksamhet som gäller handel med brand- eller livräddningsredskap ellermeddelande av försäkringar som har samband med brand. Paragrafeninnehåller elt bemyndigande enligt 8 kap. 7 § första slyckel 3 regeringsformenatl meddela föreskrifter om begränsning i rätten att bedrivanäringsverksamhet. Bemyndigandet överensstämmer med bemyndigandet i 27 §första stycket andra meningen brandlagen. 63 §Under krig och när det annars råder civilförsvarsberedskap skall räddningsnämndens uppgifter övertas av kommunstyrelsen och räddnings kårens uppgifter övertas av civilförsvarsorganisalionen i kommunen. Paragrafenhar ingen motsvarighet i brandlagen eller i kommitténs förslag och innehållerföreskrifter om räddningsnämndens och uppgifter undercivilförsvarsberedskap. En redogörelse för bakgrun den till paragrafen lämnasi den allmänna motiveringen (avsniti 2.7), 64 §Är riket i krig eller krigsfara eller råder sådana utomordenlliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara vari riket har befunnit sig, får regeringen meddela sådana från denna lag avvikande föreskrifter som är av betydelse för totalförsvaret eller som behövs för att nödvändig räddningstjänst i övrigt skall kunna genomföras. Paragrafenhar ingen motsvarighet i brandlagen, atomskyddslagen eller kommitténs förslag. Bestämmelsenutgör ett sådant bemyndigande som enligt 13 kap. 6 § Prop. 1985/86: 170regeringsformen är en förutsättning för att regeringen skall kunna utfärdaföreskrifter med avvikelse från lagen under krig och liknande förhållanden.Syflel med sådana föreskrifter skall vara att underiätta totalförsvaretsverksamhet och alt anpassa räddningstjänsten till dessa förhållanden. Regeringenkan utfärda de nödvändiga föreskrifterna redan under fredstid men göratillämpningen av dem beroende av ett särskill beslut av regeringen som fårfattas först när krissituationen föreligger. Dennalag träder i kraft , Genom lagen upphävs 1, brandlagen (1974:80), 2, brandstadgan (1962:91), 3, lagen (1960:331) omskyddsåtgärder vid olyckor i atomanläggningar m.m. Kommunskall senasi ha antagit räddningstjänstplan. Intill dessräddningstjänstplanen har antagits skall den kommunala brandordningen gälla. Vadsom föreskrivs om brandchef i lag eller annan författning skall i stället gällaräddningsnämnd. Omdet i lag eller annan författning hänvisas till någon av de gamla lagarna ellerbrandstadgan eller till en föreskrift i dessa som har ersatts genom enföreskrift i den nya lagen, tillämpas i stället den nya lagen eller den nyaföreskriften. Dennya lagstiftningen föreslås träda i kraft . Några särskildaövergångsregler har inte ansetts erforderliga annat än beträffandebestämmelserna om räddningstjänstplaner. 4.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1966:413) omvapenfri tjänst 19§ Befogenhet att meddela vapenfri tjänstepliktig tillrättavisning tillkommerhos staten eller hos kommun anställd civilförsvars-, räddnings-eller arbetschefi fråga om underställd personal. Med kommuner likställs landstingskommuner,kommunalförbund, församlingar, kyrkliga samfälligheter och allmännaförsäkringskassor. Innannågon meddelar tillrättavisning, skall han vid förhör med den felande lämnadenne tillfälle att förklara sig. Iparagrafens försia stycke har uttrycket "brandchef' bytts ut mot uttrycket"räddningschef. Denna ändring föranleds av den nya terminologi som införsgenom räddningstjänstlagen. Andrastycket ändras ej. 7 1985/86. 4.3Förslaget till lag om ändring i Prop.1985/86:170 15 § Den som genom oriktig uppgift atl det föreligger fara för en ellerflera människors liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendomföranleder onödig säkerhetsåtgärd, dömes för falskt larm lill böter ellerfängelse i högst två är. Densom genom missbruk av larm, nödsignal eller annan liknande anordningföranleder onödig utryckning av polis, räddningskår, ambulans, militär,sjöräddning eller annal organ för allmän bevakningstjänst, dömes för missbrukav larmanordning till böler. Förstastyckel ändras ej, 1andra siycket har ordet "räddningskår" ersatt ordet"brandkår". Ändringen är en följd av den nya terminologi som införsgenom 13 § räddningstjänstlagen. 4.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1986:166) omändring i luftfartslagen (1957:297) 11kap, 1 § Bestämmelser om flygräddningstjänst finns i räddningsljänstlagen(0000:000), Ettluftfartygs ägare eller innehavare och de som tjänstgör på luftfartyg eller vidflygplatser eller andra anläggningar för luftfarten är skyldiga att delta iflygräddningsljänsten. Regeringen meddelar bestämmelser om ersättning avallmänna medel för deltagandet. I fråga om ersättning vid personskador gällerlagen (1977:265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977: 266) om statlig ersättningvid ideell skada. Ändringeni försia slyckel är en följd av att bestämmelser om flygräddningstjänst tas ini räddningstjänstlagen. Andra slyckel ändras ej. 4.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1977:265) omstatligt personskadeskydd 1§ Denna lag gäller ersättning av staten vid personskada och tillämpas på 1. den som fullgör tjänstgöringeller genomgår utbildning eller inskrivningsprövning enligt värnpliktslagen(1941:967), lagen (1966:413) om vapenfri Ijänsl, civilförsvarslagen (1960:74),6 § lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal samtveterinärpersonal m.m.eller lagen (1984:272) om skyldighel förcivilförsvarspliktiga att tjänstgöra utanför civilförsvaret, 2. den som medverkar iräddningstjänst eller i övning med räddningskår enligt räddningstjänstlagen(0000:000) eller i räddningstjänst enligt 11 kap. 1 § andra styckelluftfartslagen (1957:297). 3. den som är intagen för vård ikriminalvårdsanstalt, i etl hem som avses i 12 § lagen (1980:621) med särskildabestämmelser om vård av unga.i ett hem som avses i 11 § lagen (1981: 1243) om vård av missbrukare 98 i vissa fall samt den somär häktad eller anhållen eller i annat fall intagen Prop. 1985/86: 170 ellertagen i förvar i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest. Regeringenfår föreskriva att lagen skall tillämpas även på den som frivilligt dellager iverksamhet inom totalförsvaret eller i annat fall än som avses i första stycketdeltager i verksamhet för att avvärja eller begränsa skada på människor elleregendom eller i miljön. Ändringen[första siycket föranleds av räddningstjänstlagen. Andra stycket ändras ej. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att anla 1, förslaget till räddningsljänstlag, 2, förslaget till lag om ändring ilagen (1966:413) om vapenfri tjänst, 3, förslaget till lag om ändring ibrottsbalken, 4, förslaget till lag om ändring ilagen (1986: 166) om ändring i luftfartslagen (1957:279), 5, förslageltill lag om ändring i lagen (1977:265) om statligt personska deskydd. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. 1985/86: 170 Sammanfattning av räddningstjänstkommitténs slutbetänkandemed författningsförslag Ökad sårbarhet - men bättre kontroll över utvecklingen Det moderna samhällets utveckling har i hög grad präglatsav de snabba tekniska framstegen och av den starka urbaniseringen, Utvecklingenhar hafl mycket gott med sig framför allt materiellt sett. har denlett till ett allt sårbarare samhälle. Sårbarheten har ökat kraven på skydd förmänniskor, egendom och miljö mot olyckor och deras verkningar. Kommittén har för sin bedömning av de framtidaförändringarna av antalet olyckor och av skadornas omfattning vägt samman olikafaktorer i den tekniska och sociala utvecklingen. Samhällsstrukturen - inteminst industriproduktionen och transportapparaten - kommer sannolikt även i fortsättningenatt bli mer komplicerad. Små störningar kommer att i ökad grad kunna lamslåäven mycket stora enheter. Men den tekniska och delar av den socialautvecklingen leder också till ökade möjligheter att kontrollera skeendet. Attden enskilde själv kan göra mycket för att minska hotet om fler och störreolyckor blir allt fler medvetna om. En väsentlig förbättring i utvecklingen av antalet olyckoroch av skadorna är enligt kommitténs bedömning möjlig att uppnå. En sådanutveckling förutsätter en effektiv räddningstjänst och förebyggande verksamhetsom kan anpassas fill förändringarna i samhället. Genom ökade möjligheter förräddningstjänsten och den förebyggande verksamheten att mobilisera lämpligaresurser som finns på olika håll i samhället går det att i hög grad minska deskador som annars kan leda till stora förluster för enskilda och för samhället. Delat kommunalt och statligt huvudmannaskap förräddningstjänsten Kommittén föreslog i principbetänkandet (SOU 1981:82)Samhällets räddningstjänst atl den räddningstjänst som regleras i brandlagen(1974:80) även i fortsättningen skall vara en uppgift för kommunerna. förslag skall staten liksom svara för åtgärder som gällerfjällräddningstjänst, flygräddningstjänst, sjöräddningstjänst, bekämpning avolja och kemikalier till havs och i vissa andra vatten och slufiigenräddningstjänst vid olyckor i kärnkraftsanläggningar. Remissinstanserna har nästan överlag instämt i kommitténsförslag till Prop. 1985/86: 170 delat kommunalt och statligt huvudmannaskap förräddningstjänsten. Kommittén ser ingen anledning att frångå de tidigareslutsatserna. En samordning av den kommunala räddningstjänsten skall ske ilänen i regi av länsstyrelserna och på central nivå av det föreslagna nya räddningstjänstverket.Ett viktigt led i utvecklingen av den kommunala räddningstjänsten är, somkommittén föreslår, att de förtroendevalda i den kommunala räddningsnämnden -brandstyrelsen - får ett ökat inflytande över planeringen avräddningstjänsten och över de förebyggande åtgärderna mot brand. Kommittén föreslår att uttrycket räddningstjänstskall användas för den räddningsverksamhet som kommunerna i fortsättningenskall svara för.