prop · G90383 · 1985-12-31 00:00:00 — Delkan ifrågasättas om man inte i den föreslagna lagen skall införa samma reglertill skydd för inteckningshavare som gäller enligt 25 § expropriationslagen.Enligt detta lagrum får domstolen meddela dom i överensstämmelse med vad parternaär överens om beträffande storleken av löseskilling eller intrångsersättning ommedgivande lämnats av samtliga borgenärer som har panträtt i fastigheten, dock atlmedgivande ej fordras av den för vars rätt domstolens avgörande väsentligen ärutan betydelse. (s. 281) överensstämmer 10 § andra stycket i sak med 33 § andrastycket miljöskyddslagen. I specialmotiveringen tUl 33 § uttaladedepartementschefen (prop. 1969:28 s, 284) atl bestämmelsema om expropriationskoslnadi då gäUande expropriationslagen skulle gälla. Enligt luftfartsverketsmening stämmer i så fall 10 § andra styckel inte helt överens med 13 §, somanger när expropriationslagens resp, bestämmelser om kostnadskaU tiUämpas, 13 § innebär enligt ordalydelsen atl i bl, a, inlösenmål skallrättegångsbalkens bestämmelser gälla, Iinlösenmål är det i ett speciellt fall motiverat atl tillämpa rättegångsbalkensbestämmelser om rättegångskostnad. Tvisten kan nämligen röra enbartfastighetens värde, dvs, löseskUhngens storlek; själva inlösenyrkan-del harmedgivits, kanske t,o,m. innan stämningsansökan ingavs. Om domstolenfastställer det belopp som svaranden (inlösaren) medgivit, bör 18 kap, 3 § rättegängsbaUcenfä tiUämpas, De gällande bestämmelserna om rättegångskostnader vidinlösen enhgt miljöskyddslagen, innebär att en fastighetsägare, som inte är kompromissviUig,utan ekonomiskt risktagande kan inleda rättegång om löseskillingens storlek. NämndenvUl dock påpeka att fastighetsdomstolarnas arbetsbelastning kan komma atl öka i betydande omfattning på gmnd av alt lagen skall vara tillämplig på småskador på person och egendom - del nuvarande rekvisi tet i 30 § mUjöskyddslagen att olägenheten skall vara av någon betydelse slopas i fråga om sådana skador - som kravet på bevisning om orsakssammanhanget mellan skadegörande handling och skada skall hnd- ras (jfr 2 och 3 §§ miljöskadelagen), 163 Enligt34 § andra punkten miljöskyddslagen kan den som utövar eller Prop, 1985/86:83ämnar utöva miljöfarlig verksamhet påkalla prövning av ersättningsfråga genomalt väcka talan vid fastighetsdomstol i likhet med sakägare som vill framställaersättningsanspråk. Företagaren skall därvid ange de ersättningsbelopp som hanerbjuder. 1 sädana mål som anhängiggöres av företagaren äger beslämmelserna omkostnad i expropriationsmål motsvarande tillämpning. Samma bestämmelseråterfinns i miljöskadelagen (jfr 11 § och 13 § första stycket). I anslutninghärtill redovisas följande. Ivissa tiUståndsärenden hos koncessionsnämnden har förekommit att nämnden imotiveringen till beslutet - som inneburit att del sökta förelaget lovgivitspå vissa vUlkor - erinrat sakägare om ersättningsbestämmelserna imiljöskyddslagen. Förhållandet har därvid värk det att någon enstaka eller ettfåtal fastigheter utsätts för störningar som inte kunnat begränsas ierforderlig omfattning genom föreskrivna skyddsåtgärder. Nämndens erinran omersättningsreglerna i dessa fall kan sägas ha utgjort etl besked till berördasakägare om möjlighetema att vid fastighetsdomstol erhålla kompensation förangivna störningar för den händelse tillständshavaren inte velat göra upp igodo. Vid talan av sakägaren om ersättning hos fastighetsdomstolen i ett sådantfall gäller dock rättegångskostnadsregler med de riskerdetta för med sig för sakägaren om fastighetsdomstolen skulle ha en annanuppfattning i störningsfrågan än koncessionsnämnden. ItiUståndsärende rörande Remmene skjutfält gällde prövningen bl, a, placeringenav en s.k, rälsmålbana. Nämnden ansåg att banan kunde förläggas antingen tUl Baggeboleller till trakten av Ängslätt, dock att en banförläggning till Baggebol fömlsatteatl fortifikalionsförvallningen inlöste vissa fastigheter eller - om ägare lillsådan fastighet motsatte sig inlösen - utgav skälig ersättning. Enades ejförvaltningen och fastighetsägare om inlösen eller ersättningsbelopp erinradenämnden om bl, a, bestämmelserna i 32, 33, 34 §§ och 37 § första stycketmiljöskyddslagen, Remmene-beslulet överklagades. I regeringsbeslutet() föreskrevs såsom villkor följande: 10.Fortifikationsförvaltningen skall möjligt inleda förhandlingar medägarna till de fastigheter med bostadshus, som är belägna inom etl avstånd avca från rälsmålbanan, om inlösen av fastigheterna eller ersättning förintrång på dessa. Kan parterna inte enas, erinras om atl frågan enligtbestämmelserna om ersättning m,m, i miljöskyddslagen kan prövas av vederbörandefastighetsdomstol, I41 §-ärende rörande buller vid Värmdöleden har koncessionsnämnden dels ålagtvägverket att inleda förhandlingar med fastighetsägare i syfte att få tillstånd överenskommelser om vidtagande av åtgärder för att förbättraljudisoleringen i vissa bostadshus, dels föreskrivit skyldighet för vägverket- om nyssnämnda förhandlingar inte leder tiU slutliga överenskommelser i ålgärdsfrågorna- all påkalla fastighetsdomstolens prövning av frågan omersättning med anledning av störningar från trafiken på beslut överklagades av natur- vårdsverket, kommunoch statens vägverk. Nämnden har avgivit Prop, 1985/86:83 btfogatremissyttrande i besvärsärendet. Ovanredovisad utveckling av praxis kan, enligt koncessionsnämndens mening, geanledning till en översyn av rättegångskostnadsreglema i er-sätlningsmål påmiljöskyddsområdet. Styrelsenhar ovan uttalat sig för en anpassning av miljöskadelagen lUI vattenlagen. Omen sådan anpassning inte skulle komma lill stånd skuUe utredningens förslag attändra rättshjälpslagen fa ökad betydelse för fiskets del. Styrelsen vill dockunderstryka att den föreslagna ändringen i rättshjälpslagen är ett, frånfiskets synpunkt sett, klart sämre alternafiv, bl, a, genom att denskadelidande riskerar att få svara för såväl egna som motpartensrättegångskostnader om han tappar processen. Med dessa reservationer kanstyrelsen stödja utredningens förslag alt ge rättshjälpsnämnderna möjlighettill en generösare prövning av frågor om sakkunnigutlåtanden i tvister som harbetydelse för sökanden. Fiskeriinlendenteni mellersta distriktet: Ilikhet med "utredningen" anser fiskeriintendenlen, atl den processueUafrågan i vad avser den skadelidandes möjlighet tiU rättshjälp är otiltfredsstäUandelöst, "Utredningen" anser sig tyvärt med hänsyn liU kostnadsdirektivetinte kunna lämna någon slutlig lösning i denna fråga. Frågan är enligt fiskeriintendentensförmenande mycket viktig speciellt för den enskilde, I vattenmålsfrågor harman löst denna fråga genom att sakägarna äger rätt atl på sökandenas bekostnadanlita ombud, ur aUmän fiskerisynpunkt finns mycket att önska här. Det är otiltfredsstäUandeatt fiskerimyndigheten endast ges tUlfälle att yttra sig i koncessionsärendenoch då har att själv slå för kostnaden. Det är i alla faU vid källan för de miljöpåverkandeutsläppen ansträngningarna främst bör sättas in, för att reducera senareanspråk på skadeersättning. "Utredningen"har även berört frågoma om skador genom s.k. psykisk immission, vUka är atlhänföra liU . Skador i delta sammanhang klargör"utredningen" inte höra till undantagen vad gäUer exempelvisjoniserande strålning till följd av exempelvis atomkraftverk. För fiskets delär detta av betydelse. Det har visat sig att köpmolstånd uppstått vad gäUerförsäljning av fisk från områden i närheten av atomkraftverk. I haryrkesfiskarna, långt efler del kvicksilverförekomst i gädda konstateras varaofarlig, hafl köpmotstånd vad gäller gädda innebärande ekonomiskt bakslag fördem. I sådant fall kan kanske tänkas, att lagförslaget om solidarisk skadeersättningbör ge utrymme för att yrkesfiskarnas "intrångsskada" ersattes av deindustrier, från vilka kvick-sUvemtsläpp konstaterats utgå. 8.7Rättegångsutredningen: Prop. Enav de viktigaste processrättsliga frågor som behandlas i betänkandet gällerkompetensfördelningen mellan allmän domstol och faslighelsdom-stol.Miljöskadeutredningen föreslår i detta hänseende alt man motverkar uppkomstenav kompetenskonfiikler genom mer flexibla forumregler. Innan vi går närmare inpå dessa regler vUl vi påpeka atl man kan motverka uppkomsten av konflikter påett mera radikalt sätt än enligt betänkandet, nämligen genom all man avskaffar faslighetsdomstolamaoch låter fastighetsmålen handläggas av de aUmänna domstolarna i särskildsammansättning. I syfte bl. a. all undersöka förutsättningarna härför skall vienligt tUläggsdirektiv som vi har fått förutsättningslöst se överfrågorna om tingsrätts och hovrätts sammansättning. Enreform grundad på våra överväganden kan emellertid inte komma tUl stånd förtänom och de nuvarande missförhållandena kan ge anledning till ensnabbare reform. Ur detta perspektiv framstår nya fomm-regler som en tänkbarprovisorisk ordning. Iavsnitt 11.1 diskuterar miljöskadeutredningen på etl intresseväckande ochklargörande sätt de handlingsalternativ som står lill buds och stannar för allföreslå en viss uppmjukning av regelsystemet angående rätt fomm. Vi vill docknämna atl den i 12 § andra stycket i förslaget upptagna regeln om fastighetsdomstolsom fakultativt fomm för "yrkanden som har samband med den verksamhet detär fråga om ..." explicit reglerar endast möjligheten atl ta upp i och försig "fastighetsdomstolsfrämmande" yrkanden till prövning, medandäremot den i utredningen (s. 205 och 282) berörda möjligheten, all prövaalternativa grunder tiU ett i målet framstäUt yrkande om ersättning förmiljöskada, inte går att utiäsa av lagtexten, Särskik med den av utredningen (s.206) föreslagna lösningen av rättskraftsfrågan - att rättskraften skallomfatta alla de grunder käranden kan åberopa lill stöd för sitt yrkande oavsettom de framställts vid faslighels- domstolen eUer ej framstår det som en bristatl fommregelns omfattning i nyssnämnda hänseende inte framgår av lagtexten.Risk finns nu att käranden avstår från att försöka åberopa annan grund än mUjörätlsligvid fastighetsdomstolen, eftersom käranden inte s.a.s. inbjuds härtiU av fo-mmreglerna.Om käranden då förlorar målet och sedermera väcker talan vid allmän domstol församma skada, under åberopande av l.ex. skadeståndslagen kommer lalanatt avvisas på grund av res judicata liU följd av den blott imphcita fommregelnsrältskraflskonsekvenser. Ett klargörande i lagtexten så att denna - i enlighet medvad miljöskadeutredningen får fömtsättas ha avsett - även omfattar allemativagrunder vore här på sin plats, åtminstone om utredningens åsikt irättskraftsfrågan skaU gälla. Nukan det emellertid också ifrågasättas om man generellt bör anbefaUa en såvidsträckt objektiv rättskraftsverkan i samband med fakultativa fommregler somutredningen rekommenderar för skl speciella ämnesområde, 11, ex, expropriationsmålkan intresset av snabb rättegång ta över de skäl som talar för alt partseventuella skadeståndsskyldighel alltid bhr slutgiltigt prövad i enoch samma rättegång (jfr Bouvin-Hedman-Stark, Expropriationslagen,1975, s, 191), Även om domstolen tillåts att, efler Prop. 1985/86:83 mönster av1 kap, 1 § andra stycket lagen om rättegång i arbetslvister, särskilja målennär del finns skäl därtUI och även om man till följd av forumregelnsfakultativa utformning har möjlighet atl vägra alt ta upp en alternativ grundför skadeståndsskyldighel lill prövning redan vid den SärskUda domstolen -tvingar ju den av utredningen föreslagna rättskraftsregeln parten attåtminstone försöka få samtliga alternativa grunder upptagna lill handläggningvid fastighetsdomstolen, om parten nu väljer att börja där. Skulle partendäremot vilja vara bibehållen vid möjUgheten att processa om samma skada i tvårättegångar kan han uppnå detta genom att börja med atl väcka talan vid allmändomstol. Där kan ju under inga omständigheter den miljörätlsliga grunden bliföremål för prövning (och därmed rättskraft). Denav utredningen förordade linjen i rällskraflsfrägan utesluter således ej riskenför upprepat processande i samma sak; ny rättegång kan bli aktuell omfastighetsdomstolen utnyttjar sin rätt all avvisa icke miljörätts-ligt gmndadtalan, om särskiljande sker och om part väljer alt börja vid allmän domstol.Man kan då fråga sig om den begränsade vinsten vad gäller vinnande partstrygghet (eller processekonomiska skäl) talar tillräckligt starkt för denutsträckning av rättskraften tUl icke åberopade gmnder utom domstolens normalabehörighet som utredningen föreslår. Kanske bör en sådan preklusionsverkansvara mol en obetingad rätt för part att få dylika gmnder upptagna tillprövning. Väljerman i tvistemål ändå en fakultativ forumregel - en företeelse som är främmandeför men, som utredningen anger, har motsvarighet i t, ex, expropriations-och vattenlagarna - finns det således skäl som talar för atl rättskraftenbeträffande de specialdomslolsfräm-mande gmnderna inskränks tUl sådana specialdomstolsfrämmandegrunder som faktiskt varit föremål för prövning. Vill svaranden få samtliga akerna-tivagmnder för skadeståndsskyldighel prövade redan i miljömålet torde han kunnauppnå detta genom atl väcka negaliv faslslällelsetalan av innehåll atl skadesländsskyldighetinte föreligger, lät vara atl rätten kan inskränka prövningen lillmiljöskyddsgrunden. Svaranden synes alltså inte uteslutande vara hänvisad lUIdet sätt på vilket käranden bestämt sin talan i målet. Ytterligareetl skäl alt begränsa rättskraften på sätt här antytts är all -om förslagelgenomförs - domens verkan annars ej kan bedömas enbart ultfrån själva domen;ett aktstudium måste till för alt kontrollera i vilken mån fastighetsdomstolenbegagnat sin rätt att avvisa alternativa gmnder. Det finns dock självfaUet ävenskäl som talar mot en inskränkning av rättskraften till att omfatta endaståberopade grunder, så t, ex. att en dyhk inskränkning strider mot sedvanligarättskraftsregler och därigenom bhr ett undantag som komplicerar regelsystemet. Redan av det ovanståendetorde ha framgått att spörsmålet om rättskraf tens objektiva utsträckning vid fakultativa fora kräver en hel del övervä ganden - här har blott några synpunkter kunnat anläggas. Med del sagda vill vi inte ge uttryck för något slutgiltigt ställningslagande i den ovan diskuterade frågan. De nya regler rättegångsulredningen kan komma all 167 föreslåbeträffande förhållandel mellan allmänna och särskilda domstolar Prop,1985/86:83 kan fö, medföra att problemet blir helt eller delvisinaktuellt, I avvaktan pä att så sker förefaller del dock något äventyrligtatt koppla en så viltgående rältskraftsregel som utredningen förordar till enså knapphändig fommregel som den i 12 §. Och att sopa problemet med rättskraflsfråganskonsekvenser under mattan med konstaterandet (s. 206) alt "deras praktiskabetydelse ... i alla händelser (torde) bli ringa" förefaller inte heltövertygande; åtminstone den som ulan förvaming i lagtexten finner dörren slängdtill ny process i strid mot vad som gäller torde vara obenägen attbagatellisera ämnet. Motsvarande frågor kan fö. uppkomma även i form avifrågasatt litispendens. avvaktan på rättegångsutredningens kommande förslag om fastighetsdomstolarnasframtid avstå från all nu införa en fommventil av det slagmiljöskadeutredningen föreslår är inte heller någon idealisk lösning på derättskraftsproblem som här antytts. Skulle man därför välja atl nu införa enfakultativ forumregel med den innebörd miljöskadeulredningen avsett bör dock,som framhållits ovan, intentionerna komma till bättre uttryck i lagtexten. Ävenom lösningen av rällskraflsfrägan överlämnas tUl praxis -vilket vi anserolämpligt - bör möjligheten att åberopa alternativa gmnder till stöd för sammayrkande framgå. Att 12 § i förslaget är utformad efter förebild av 5 kap, 3 §expropriationslagen utgör inget skäl mot ett klarläggande. Närdet gäller rättegångskostnaderna har miljöskadeutredningen i två sammanhang (s.207 och 208) hänvisat till att rätlegångsutredningens arbete måste avvaktasinnan man tar ställning. har emellertid i sittdelbetänkande (SOU 1982:25-26) Översyn av 1 Processen itingsrätt redan behandlat frågoma om rättegångskostnaderna i tvistemål ochavser f n, inte att återkomma i denna del (bortsett från vad som kan föranledasav alt man i vissa mål bör särskik beakta prejudikatbildningsaspekten). SamfundetgiUar den föreslagna forumbestämmelsen, som är den lämpligaste av debehandlade alternativen. Detär angelägel atl den nya bestämmelsen får träda i kraft medmiljöskadelagen i övrigt. Anledning finns inte att avvakta rättegångsutredningenskommande förslag om rättegången i fastighetsmål, I miljöskyddsmålföreligger betydande risk för att den ena parten (oftast svarandesidan) har tiUgång liU betydande utredningsresurser medan den andra parten av kostnadsskäl är förhindrad atl utföra utredning eller endast kan företa dyhk i alltför begränsad omfattning. kan part på gmnd härav tvingas avstå från att väcka talan. Utredningens förslag till tilläggtill 25 § rällshjälpslagen omfattar endast utomprocessuell kostnad. I anhängig gjort mål är utsikterna relativt små att få dylik utredning ersatt som rättshjälpskoslnad. Dessa möjligheter har dessutom ytterligare beskurks genom de senast företagna ändringarna i rättshjälpslagen. Även om som utredningen framhållit - rättegångsulredningens förslag om rättegångs- 168 kostnaderbör avvaktas innan man inför en specialregel för miljöskademä- Prop. 1985/86:83lens del, hade det varit av värde att utredningen tydligare än som skettpåpekat den stora betydelse del har för parterna att tekniska och medicinskautredningar utförs pä ett tidigt stadium, helst innan lalan väcks, och att detmot denna bakgrund är angelägel all rättshjälpsnämnderna inte är aUtförrestriktiva i sina bedömningar. Utredningens förslag till tillägg lill 25 §rättshjälpslagen synes ge ett alltför begränsat stöd för en generöstillämpning. Skadeståndstalanenligt ML skall väckas vid fastighetsdomstol medan skadeståndstalan på annan gmndskall väckas vid allmän domstol. Detta kan medföra praktiska svårigheter ochibland föga rimliga resultat, t,ex, när överrätt finner att underrätt obehörigenupptagit en talan, i vilket fall överrätten har att undanröja underrättens dom.Utredningens förslag att miljöskador skall behandlas vid fastighetsdomstol samtatt denna även får behandla alternativa gmnder får anses tillfredsställandelösa hithörande problem. Skadeståndstalanenligt ML skaU väckas vid fastighetsdomstol medan skadeståndstalan på annangrund skall väckas vid allmän domstol. Detta kan medföra praktiska svårigheteroch ibland föga rimliga resultat, t,ex, när övertätt finner att underrätt obehörigenupptagit en talan, i vilket faU överrätten har att undanröja underrättens dom.Utredningens förslag att miljöskador skall behandlas vid fastighetsdomstol samtalt denna även får behandla alternativa gmnder får anses tUtfredsställande lösahithörande problem. Videlar utredningens uppfattning atl fastighetsdomstolen, om talan förs enligtmiljöskadelagen, skaU kunna pröva yrkanden om skadestånd på annangrund. Ett sådant förfarande är atl föredra av både praktiska och ekonomiskaskäl. Den aktuella lagtexen i § 12 "Om det är lämpligt, fär fastighetsdomstolenpröva yrkanden som har samband med den verksamhet det är fråga om men rörrättsförhållanden som inte skaU bedömas enligt denna lag" förefaller dockaningen vag. Enligt vår uppfattning bör "Om del är lämpligt" utbytasmot "Om det begärs av part". Miljöcenlmm har nyligenbiträtt med tekniskt bkräde i etl mål där viss del av kärandenas talan ogillades på forumfrågan. Kärandena riktade i målet (Dom Tingsrätt, avd, 1:1 fastighetsdomstolen, , 169 Df 184, D2/79) skadeståndsanspråk mot en betongfabrik, somvar granne Prop, 1985/86:83 till deras fastigheter. Kärandena yrkade på skadestånd enligt miljöskyddslagen förslömingar i form av damm, buller, avgaser, vibrationer samt sprickbildningar,som hade uppstått i deras fastigheter lill följd av verksamheten vid belongfabri-ken. Fastighetsdomstolen konstaterade all del inte varbetongmaskiner eller lastbilslrafik på fabriksområdet, som var trolig orsak lillsprickorna på fastigheterna, utan sättningar i marken som orsakats av markarbelenå belongfabriken. Fastighetsdomstolen kom fram till alt sådana markarbeteninte kunde anses som verksamhet enligt miljöskyddslagen varför domstolen inteprövade om markarbetena kunde göra svaranden ansvarig för skadorna åfastigheterna. Utredningen konstaterar att sUualionen är otillfredställandebeträffande den skadelidandes möjligheter lUl räiishjålp när denne vill utreda förut-sättningamaföre en skadeståndstalan om miljöskada. Utifrån Miljöcentmms erfarenheter kostar vid komplicerademål sådana nödvändiga utredningar 100 . Delta skall jämföras medatt den skadelidandes bkräde enligt rällshjälpslagen har rätt att besluta omutredning av mindre omfattning på allmänna medel, dvs, ett halvt basbelopp påca . Dyrare utredningar prövas av rätlshjälpsnämnd, som i sådanafall genomgående är myckel restriktiv med alt bevilja medel. Utredningen framför att både justitieutskottet ochriksdagen har understmkii, atl reglerna om rättshjälp ochrättegångskostnader i mål om miljöskador får anses mindre tillfredslällandefrån den skadelidandes synpunkt. Utredningen fastslår också alt ett halvtbasbelopp ibland kan "le sig alldeles otillräckligt för all skaffa sådanutredning om etl samband mellan i miljöfarUg verksamhet och en skada att mankan bedöma utsikterna i en process" (s. 206). Utredningen avstår dock från genomgripande förslag tUländring av rällshjälpslagen till den skadelidandes förmån. Man hänvisar lUl detbesparingsdirektiv miljöskadeulredningen fått föreslagna åtgärder får ejleda tiU ökade utgifter för staten. Utredningen föreslår istäUet för en genomgripandeförändring av rättshjälpslagen en lagtext, som markerar att rättshjälpsnämnderna,vid prövning om utomprocessuell utredning av tekniskt eller medicinskt slagskall beslutas i skadeståndstvister, skall ha rätt att "visagenerositet". Som vi ser det är det en demokratisk anständighetsfrågaatt den skadelidande, om det rör sig om en enskild person som saknarekonomiska resurser, via rättshjälpen skall få ekonomiska möjligheter attgenomföra de utomprocessuella tekniska eller medicinska utredningar, som är nödvändigaför en skadeståndstalan. Som situationen nu är är en enskild medborgare mångagånger chanslös i skadeståndslvisl mol en mäktig motståndare, l.ex. ett privatföretag, stat eller kommun. Miljöcentrum har hjälpt fiera enskilda miljöoffermed lek- 170 niskautredningar och annan sakkunskap, för att de i domstol skulle kunna Prop,1985/86:83 framföra skadeståndsanspråk mot den/de ansvariga. Miljöcentrum harockså på vinsl och förlust släUl upp med tekniskt biträde i samband meddomstolsförhandlingar. Utifrånvåra erfarenheter gör vi gällande att justitiemord skulle ha begåtts om inte Miljöcentrum,med hjälp av frivilligt insamlade medel, hade hjälpt dessa miljöoffer på sättsom ovan beskrivits. Somexempel på vad som åsyftas kan nämnas tvisten mellan trädgårdsmästare och , Ahldrev i början av 1970-lalel ett stort trädgårdsmästeri i BiUeberga vid Braån, 7km nedströms BT Kemi, Från 70-talels början och framåt drabbades Ahls odlingarav ideliga skador som ledde till omfattande produktionsbortfall. Påett tidigt stadium misstänkte att skadorna berodde på all växtgift släpptesut från BT Kemi i Braån och drev ned tiU BiUeberga där förorenat vatteninfiltrerade hans bevattningsbrunn som låg nära ån. Ahlsaknade dock ekonomiska resurser att leda sin uppfattning i bevis eftersomdelta krävde dyrbara kemiska växtfysiologiska och hydrologiska utredningar. Genomde ideliga produktionsbortfallen drog han dessutom på sig mil-jonföriusterframåt mitten av 70-talet, tvingades till slut alt stänga anläggningen ochleva på socialvård, vilket ytterligare försämrade hans möjligheter att få framresurser till bevisning. Ibörjan av 1976 åtog sig Miljöcentrum all utreda orsakerna lill de skador somdrabbat hans odlingar.