mot · G8022096 · 1985-01-22 00:00:00 — Motion 1984/85:2096 Upphävande av rösträtten för personalrepresentanter i statliga styrelser infördes representation för personalen i statsmyndigheternas högsta beslutande organ. Som främsta skäl för denna reform åberopades värdet för de anställda att genom sina fackliga organisationer från sina utgångspunkter kunna påverka verksamheten inom myndigheten (prop. 1974:1, bil. 2 s. 27). Då reformen genomfördes hade - något som bör understrykas - lagen om medbestämmande i arbetslivet (MBL) ännu inte tillkommit. Mot nuvarande ordning har invänts bl. a. att den ger personer som är anställda vid myndigheten större faktiskt inflytande över dess verksamhet än vad som tillkommer andra medborgare på grund av allmänna val. Denna rösträtt gäller även frågor om t. ex. användningen av de medel varom beslutats i . Egenskapen av anställd ger därigenom en dubbel rösträtt inom berörda organ. Lagen om medbestämmande, som enligt min uppfattning bort kunna ersätta tidigare ordning, ger de fackliga representanterna möjlighet att påverka beslutsprocessen i flera led. De ofta värdefulla synpunkter som framförs brukar beaktas under handläggningen av ett ärende. Som framgår har MBL-lagstiftningen lagts ovanpå reform. Enligt min mening är de båda systemen inte helt förenliga. Personalrepresentanterna kan enligt beslut nämligen ha rösträtt i ärenden om arbetsmetoder, arbetsfördelning, organisation, budget, petita, personalpolitik och personaladministration. Därmed har personalrepresentanterna formellt befogenhet att ta ställning till frågor av sådant slag som uttryckligen är undantagna enligt MBL. Nuvarande ordning inom arbetslivet har givit upphov till besvärliga gränsdragningsproblem i förhållande till den politiska demokratin. beställde därför i skrivelse 1981/82:133 hos regeringen en utredning i syfte att få en klarare gränsdragning mot den politiska demokratin i tillämpningen av personalinflytandet inom den kommunala sektorn. Önskemål om en sådan utredning hade framförts av såväl Kommun- som Landstingsförbundens styrelser. Med hänvisning till den begärda utredningen avslogs en tidigare motion i rubricerat syfte. Den socialdemokratiska regering som tillträdde anförde i skrivelse till 1982/83:176 att det borde anstå med det begärda utredningsarbetet och att man i stället borde pröva möjligheterna att avtalsvägen lösa problemet med gränsdragningen mellan den politiska demokratin och de anställdas förhandlingsrätt. Från oppositionshåll anfördes då, att det måste vara principiellt felaktigt att denna gränsdragning skall hänskjutas till avgörande i avtal mellan de berörda arbetsgivar- och arbetstagarparterna. Det torde vara uppenbart dels att det finns behov av en utredning för att klargöra gränsdragningen i nämnda sammanhang, dels att de principiella invändningar oppositionen (m, c och fp) anförde är riktiga, nämligen att en fråga om den politiska demokratin inte får avgöras genom avtal på arbetsmarknaden. Även utan utredning borde emellertid reform kunna upphävas då den de facto inte är förenlig med den senare tillkomna medbestämmandelagen. Redan med ett sådant borttagande uppnås en klarare gränsdragning mellan den politiska demokratin och personalinflytandet. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs 1. att upphäver reform innebärande rösträtt för personalrepresentanterna i statliga styrelser, 2. att hos regeringen begär en utredning beträffande gränsdragningen mellan den politiska demokratin och de statligt och kommunalt anställdas avgörande inflytande i beslutande församlingar hos egen arbetsgivare. minab/gotab 1985