mot · G8021574 · 1985-01-24 00:00:00 — och statsbidrag till kommunerna, m. m. 1 genomsnitt utgörs en fjärdedel av kommunernas/landstingens intäkter av statsbidrag eller försäkringsersättningar. De utgår dels till specifika verksamheter i proportion till den aktuella verksamheten, dels som skatteutjämningsbidrag baserat på kommunernas skattekraft, geografiska läge och befolkningsstrukturen. Skatteutjämningsbidraget har i huvudsak fungerat väl utifrån målsättningen att utjämna kommunernas resurser och öka möjligheterna för skattesvaga kommuner att ge en bra service. De specialdestinerade statsbidragen uppvisar en motsatt effekt. De har blivit något av ett bakvänt regionalpolitisk! De redan ekonomiskt starka tilldelas extra resurser. Detta beror dels på att de rika kommunerna har haft resurser nog för att svara för sin del av kostnaden för den verksamhetsutbyggnad som varit grunden för ökat statsbidrag medan de ekonomiskt svaga har tvingats begränsa utbyggnaden och därmed fått mindre bidrag. Dels har reglerna för statsbidragen i hög grad varit anpassade för de större och befolkningstäta kommunerna. Det är inte bara rättviseskäl som talar för att de specialdestinerade statsbidragen måste förändras. Det finns också trängande behov att minska statens kostnader. Skall kommunerna ha en ärlig chans att vidmakthålla en god service om statsbidragen minskar eller stagnerar, så krävs en effektivisering av den kommunala verksamheten. Denna måste få ske utifrån lokala förutsättningar och utan bindningar till detaljrika statsbidrag. Hur bör ett generellt statsbidrag utformas? Det är inte lätt att hitta former för ett generellt statsbidrag, som inte ger betydande övergångsproblem. Även om ingreppen i vissa kommuners ekonomi övergångsmässigt blir betydande, så bör inte det avhålla oss från att försöka få ett bättre fungerande och rättvisare statsbidragssystem. Målsättningen måste vara enkelhet och att ge kommunerna möjlighet att på så lika villkor som möjligt erbjuda sina innevånare en god service. Skatteutjämningsbidraget som har fungerat väl bör förstärkas i samband med övergång till generella statsbidrag. De specialdestinerade statsbidragen exkl. investeringsbidrag bör ersät tas med generella statsbidrag baserat på kommunens befolkningstal och ålderssammansättning. Med utgångspunkt års specialdestinerade statsbidrag kan en procentuell fördelning göras per bidragsområde. Inom resp. område erhåller kommunen bidrag i förhållande till antalet personer i aktuell åldersgrupp. Barnomsorg antal barn av totalbeloppet Gymnasieskolan antal ungdomar 1618 12, Fördelningen mellan olika bidragsområden kan behöva ses över kontinuerligt beroende på förändringar i befolkningsstrukturen. Antalet skolbarn kommer att minska som andelen personer ökar. För de flesta kommuner innebär förslaget förändrad bidragsnivå. Bibehålls totalnivån på bidraget så kommer de flesta kommuner att få ett ökat bidrag, men några får betydande sänkningar. Dessa avvikelser måste under en ganska lång övergångsperiod jämkas. Vilka effekter kan förväntas? Ett generellt statsbidrag kommer att frigöra mycket betydande administrativa resurser såväl lokalt som centralt. Det kommer också att underlätta för kommunerna att erbjuda en likvärd service. Det kommunala självstyret kommer att förstärkas. Statens möjligheter att styra via specialdestinerade statsbidrag försvinner. Vi kommer på detta sätt att skapa nya olikheter mellan kommunerna, men dessa kommer att bero på skillnader i lokala förutsättningar och behov, samt kommuninnevånarnas egna värderingar. De lokala politikernas ansvar blir större. De kan inte längre skylla på farbror staten. Vill man öka servicenivån så krävs effektivare verksamhet eller skattehöjning. Det generella statsbidraget måste följas upp med en storstädning i de statliga reglerna för verksamhet. Grundläggande målsättningar måste vara gemensamma för alla, men inom dessa ramar måste kommunerna ha full frihet under väljarnas demokratiska överinseende. Frihet ger effektivare verksamhet Den ökade friheten bör kommunerna kunna utnyttja till att effektivisera verksamheten. 1983/84 erhöll kommunerna/landstingen ca 55 miljarder i statsbidrag. Kan kommunerna med stöd av den ökade friheten åstadkomma en årlig effektivisering motsvarande av totalkostnaden , så ger det inkl. minskade kostnadsräntor en total kostnadsförändring på i storleksordningen 100 miljarder. Om staten får tillgodoräkna sig hälften av denna rationaliseringsvinst, så skulle statsbidraget kunna minskas med ca 50 miljarder och kommunerna ha pengar över för förbättrad service. I princip innebär detta att staten ställer halva det besparingskrav på kommunerna som har ställts på statliga förvaltningar. Skulle välja att kräva hela rationaliseringsvinsten så blir beloppet ca 100 miljarder. Första året dock endast ca 5 miljarder för att femte året inkl. ränteeffekter vara uppe i över 30 miljarder.. Självklart måste kommunerna få garantier för att staten inte gör några andra intäktsindragningar . Det måste vara mera intressant för kommunerna/landstingen med ett kärvt femårsavtal i stället för årlig godtycklig brandskattning. Ökat kommunalt självstyre och bättre demokrati, effektivare verksamhet, 50 100 miljarder lägre kostnader för staten , men bibehållen service, fasta spelregler för kapitalströmmarna mellan stat och kommuner/landsting, samt mera lika möjligheter för kommunerna att lämna en god service. Detta borde stimulera till ett ärligt och samfällt försök att nå detta. Med hänvisning till vad som ovan redovisats hemställs 1. att beslutar att hos regeringen begära förslag om generellt statsbidrag i huvudsak enligt de riktlinjer som redovisas i motionen, 2. att ansluter sig till de riktlinjer för avtal med kommunerna/som redovisas i motionen, 3. att begär att regeringen utifrån dessa riktlinjer upptar förhandlingar med kommuner och landsting om den praktiska utformningen av avtal och bidrag samt övergångsbestämmelser. () P.-O. ()