mot · G8022050 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:2050 En vetenskaplig undersökning om djurförsök Djurförsök har i allt högre grad blivit föremål för kritisk diskussion, och detta av en rad skäl. Vid försök i används omkring en halv miljon djur. Försöken vållar djuren lidanden av i regel allvarlig natur. Med få undantag går verksamheten just ut på att tillfoga och studera skador. Både omfattningen och arten av verksamheten gör den sålunda till ett allvarligt etiskt problem. Den etiska frågan framträder än skarpare, när den ses i ljuset av försökens vetenskapsteoretiska bakgrund. Försök med levande djur är en metod, som har sitt ursprung i , då kunskaper om det organiska livet stod på en låg nivå. Ur denna tradition stammar försöksverksamhetens etablerade ställning. Metoden har traderats vidare utan att sättas i relation till vetenskapens ändrade nivå och kapacitet. Tradition, slentrian samt det förhållandet att försöken tjänar som legitimerande skylt för vissa forskargruppers verksamhet, har gjort att den kunnat undandra sig en behövlig och normal kritiskt-vetenskaplig granskning. Detta oreflekterade synsätt måste överges och en granskning av försökens vetenskapliga relevans göras. Försökens värde kan nämligen ifrågasättas redan utifrån väl kända fakta och elementära metodologiska krav. Djurs metabolism, nervsystem, resistensförmåga m. m. har framgått ur en lång naturlig process, formad av livsvillkor, som i en mängd hänseenden radikalt skiljer sig från de mänskliga. Försöksresultatens överförbarhet på mänskliga förhållanden är redan härigenom en riskabel hantering. Djurförsöken utgör här i själva verket en klar risk även för mäniskors liv och hälsa. Såsom i särskild grad vetenskapligt stötande framstår bl. a. experimenten med psykofarmaka på levande djur. Just det högre nervsystemet skiljer sig i avgörande mån hos djur jämfört med människor, och vissa för människan typiska egenskaper saknar överhuvud motsvarighet hos t. ex. däggdjuren. Härtill kommer att den psykiska föreställningsvärlden och dess förhållande till sin bas - nervsystemet - hos människan har drag som är starkt annorlunda än hos djuren. Det är därför vetenskapligt närmast groteskt att tro sig kunna utvinna någon information genom att testa psykofarmaka på djur. Bakslag inom denna verksamhet har redan lett till att djurtestade preparat fått dras in. Testerna ledde fel. Sammanfattningsvis leder detta till berättigade tvivel på, ifall djurförsök överhuvud hör hemma i vår tids vetenskapliga tänkande. För den etiska frågan är detta en allvarlig aspekt. Att djurens lidanden, förutom att vara ett moraliskt problem i sig, dessutom varit för det mänskliga samhällets behov meningslösa, ter sig från civilisatorisk synpunkt som ett monstruöst Redan sannolikheten av att det förhåller sig så borde leda till att alla plågsamma djurförsök förbjöds och att testverksamhet endast fick äga rum, när dess vetenskapliga relevans var någorlunda styrkt. Detta skulle ge de alternativa metoderna - som kan göras metodiskt säkrare än djurförsöken - en jämbördig utgångsställning. Under alla omständigheter bör en utredning tillsättas med uppgift att kritiskt undersöka djurförsökens relevans. Utredningen bör bestå av personer obundna av det nuvarande försöksetablissemangets intressen och innefatta personer med vetenskapsteoretisk skolning, liksom sådana med kunskap om djurs levnadsvillkor. I detta sammanhang vill vi också framföra vikten av att försöksdjursfria metoder prioriteras i utbildning av toxikologer och i toxikologisk forskning. Den senaste tidens allt mer omfattande kritik särskilt mot testmetoden LDW, som tillämpas för att bedöma akut toxicitet måste leda till att en avveckling av plågsamma djurförsök inleds med ett förbud av just detta test. Kritiken mot dödstestet är omfattande och förödande. Redan på det första s. k. arrangerat av i , var en forskargrupp med internationell förankring enig om att metoden är otillförlitlig. Food and () i förklarade att de inte längre kräver LD,n och 1984 svarade () ett stort antal uppvaktande kongressledamöter att bestämmelser om den hårt kritiserade testmetoden skulle revideras. EPA skall föreslå att göra detsamma. LD5()-testet ifrågasätts i av både lekmän och forskare. Även från har framförts uppfattningar som ifrågasätter testets framtida användning. Det finns all anledning att nu följer upp sitt beslut om att djurförsöken skall begränsas genom ett klart avståndstagande från LD,(1-metoden. Mot bakgrund av det anförda föreslås 1. att hos regeringen begär en offentlig utredning för att, utifrån vad som anförts i motionen, kritiskt pröva djurförsökens vetenskapliga relevans, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs beträffande prioritering av försöksdjursfria metoder vid viss utbildning, 3. att hos regeringen begär förslag som innebär att LD?ll-metoden förbjuds. minab/gotab 1985