mot · G8021345 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Det är nu vuxenutbildningsreformer beslutades. I de mål som då fastställdes sades bl. a. följande: Vuxenutbildningen måste minska utbildningsklyftorna i samhället. Den bör därvid ges ett sådant innehåll och en sådan utformning som verkar för social och ekonomisk jämlikhet. Vuxenutbildningen måste stärka individers och gruppers ställning i arbetslivet, dels genom yrkesutbildning. Därigenom bidrar den till att underlätta för arbetstagarna att aktivt påverka sina arbetsvillkor, att möta förändringar på arbetsmarknaden och att medverka i den pågående demokratiseringen av arbetslivet. erfarenheter visar att vi inte nått de uppsatta målen för vuxenutbildningen. Den har inte förmått minska tidigare utbildningsklyftor. Snarare har dessa ökat. De tidigare välutbildade arbetstagarna, främst högre tjänstemän, får alltmer utbildning medan de lågutbildade praktiskt taget helt ställs utanför personalutbildning och andra stimulerande och utvecklande aktiviteter. sker en oerhört snabb teknisk utveckling. De kunskaper som den normale arbetstagaren har är i relation til! aktuella behov avsevärt sämre än tidigare med tanke på att arbetsliv och samhälle blivit alltmer komplexa. Därmed förstärks de klassklyftor som uppstår i dagens grund-, gymnasie- och högskola. I årets budgetproposition anmäls vissa åtgärder som förhoppningsvis kan bidra till utbildningsinsatser för breddutbildning. Förnyelsefonderna kan förutsättas bidra till utbildningsinsatser som även kommer den stora gruppen av arbetare och lägre tjänstemän till del. Det finns dock två problem att peka på: 1) Förnyelsefonderna bidrar till utbildning och utveckling i de vinstrika företagen. Arbetstagare i de icke vinstrika företagen som är de mest utsatta får icke del av den verksamhet som kan startas med hjälp av fonderna. 2) Det finns anledning tro att den uppdragsutbildning som enligt budgetpropositionen förväntas bli en växande del i utbildningssystemet kommer att styras av företagens intressen. Därmed kommer lönsamhetsaspekterna att dominera på jämlikhetsaspekternas bekostnad. I budgetpropositionen 1984/85, bil. 10, s. 74-75 anmäler utbildningsministern att hon avser lämna en proposition med förslag om översyn av gällande bestämmelser för att bl. a. åstadkomma en gränsdragning mellan uppdragsutbildning och statsbidragsberättigad verksamhet inom studieförbund och folkhögskolor. I detta sammanhang kan det finnas anledning erinra om den skrivelse som avsändes från LO, TCO, ABF och TBV . I skrivelsen sades bl. Vi anser att studieförbund skall ha rätt att genomföra bidragsberättigad yrkesinriktad folkbildning i samverkan med fackliga organisationer. Avtal skall kunna träffas mellan arbetsmarknadens parter som ger de anställda rätt att delta i av studieförbund anordnad verksamhet enligt folkbildningsförordningen. I sitt yttrande över framställningen anförde bl. a. att man fann starka skäl som kunde anföras för en precisering av studieförbundens möjligheter att genomföra yrkesanknuten folkbildning. SO erinrade om att både företagsutbildningsutredningen och folkbildningsutredningen uttalat att effektivare utbildningsinsatser skulle kunna vara av värde. SÖ uttalade vidare: I den pågående strukturomvandlingen styrs företagens personalutbildning av lönsamhetsprinciper, vilket inte bara konserverar utan även förstärker rådande ojämlika förhållanden i arbetslivet. Fördelningen av tillgängliga personalutbildningsresurser medverkar till en utslagningsmekanism, som framför allt drabbar kortutbildade och äldre. I detta läge måste det vara angeläget att resurserna för personalutbildning kan ökas. Såväl jämlikhetssom sociala motiv talar för att de fackliga organisationerna bör beredas ökat inflytande över en sådan yrkesanknuten fort- och vidareutbildning, som i flexibla och smidiga former kan anordnas av studieförbunden. Sedan medbestämmandelagen givit de anställda möjlighet till ökat inflytande över personalutbildningen synes det vara naturligt att studieförbunden ges möjlighet att anordna yrkesanknuten folkbildning av mer allmän karaktär, som kan bidra till att utjämna utbildnings- och kunskapsskillnaderna inom arbetslivet. Mindre ändringar och preciseringar av folkbildningsförordningens innebörd skulle alltså kunna medföra fördelar för att öka en verksamhet som inte är snävt företagsanpassad utan tar till vara vissa av löntagarnas egna intressen och behov av branschanknutna studier. Ett viktigt instrument för att nå korttidsutbildade och svårrekryterade deltagare är den uppsökande verksamheten. Det visar sig dock att steget in i en studiecirkel ibland upplevs som svårt, bl. a. beroende på ovana vid teoretiska studier. Om verksamheten kunde kopplas till den dagliga arbetssituationen och dess problem skulle säkerligen betydligt fler deltagare kunna vinnas. En mindre ändring i statsbidragsbestämmelserna för studiecirklar skulle kunna bli betydelsefull både som hjälpmedel för att underlätta den jämlikhetspolitik på utbildningens område som uttalat sig för och som komplement till andra utbildningsinsatser som avser att främja utvecklingen av arbetsmarknaden. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att underlätta arbetslivsorienterad folkbildning. () () minab/gotab 1985 79777