ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G8022136 · 1985-01-24 00:00:00 — Installering av hiss i samband med ombyggnad av flerfamiljshus Byggnationer pä bostadsområdet begränsas i stort till ombyggnader av äldre fastigheter. De som bebor upprustningshusen är ofta äidre personer. Det är därför viktigt att en upprustning av dessa hus sker med tanke på att de under skall vara lämpliga för människor med olika slag av funktionshinder. Av statistik framgår att antal personer med rörelsehinder är 575 000 och att dessa i hög grad bor i äldre moderna bostäder och i hus som saknar hiss. Med hänsyn tagen till strävandena att människor skall kunna bo kvar på egna villkor i sina bostäder och inte hänvisas i onödan till institutionsvistelse är det angeläget att de ombyggda fastigheterna blir tillgängliga för funktionshindrade. Främst måste hissfrågan ordnas. Den försöksverksamhet som pågår med stats-kommunala bidrag visar att det är tekniskt och ekonomiskt möjligt att installera hissar vid ombyggnad. Trots att det är samhällsekonomiskt och driftmässigt skäligt med hissinstallationer har de nuvarande stats-kommunala bidragen till installationer av hiss vid ombyggnad av äldre bostadshus utnyttjats endast i begränsad omfattning. Kommunerna har också i relativt stor omfattning beviljat dispenser från hisskraven. I samband med den treåriga försöksperiodens slut bör därför krav införas i bestämmelserna att hiss installeras i flervåningshus. Med hänvisning till det anförda hemställs att anhåller att regeringen i bestämmelser för erhållande av statsbidrag för ombyggnad av flervåningshus inför krav om att hiss skall installeras i fastigheten. minab/gotab 1985
mot · G8022138 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:2138 m. fl. Anslag på tilläggsbudget till I proposition 1984/85:101, bilaga 6, föreslår regeringen bl. a. att skall få disponera ytterligare . för ändringar i nuvarande datasystem. Ändringarna motiveras av att det av staten helägda kreditaktiebolaget skall börja fungera och börja med utbetalningar fr. o. m. Moderata samlingspartiet har varit negativt till det nya kreditaktiebolaget och föreslår i motion 1984/85:2707 att det avskaffas. Vi anser att ordinarie kreditinstitut skall överta de funktioner som överförs till kreditaktiebolaget. I konsekvens med detta ställningstagande anser vi också att inga medel för ändring i datasystemet för detta ändamål bör beviljas. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar att med avslag på regeringens förslag till på tilläggsbudget II anvisa . () () () () () ()
mot · G8022141 · 1985-01-25 00:00:00 — Om- och tillbyggnad av hus där garage inte är belåningsbart Enligt bestämmelserna vid om- och tillbyggnad av hus är garage inte belåningsbart (BOFS 2§ 1984:16, Bff 295 s. 21-22, bil. Men vid nybyggnad av hus ingår garage i sekundär bruksarea som belåningsbar anledning - dock utan räntebidrag. Anledningen till det förstnämnda är att garage inte anses väsentligt förbättra husets tekniska eller funktionella kvalitet. Vid nybyggnad får dock inte ytan överstiga för att garaget skall ingå i belåningsmöjligheten. Det innebär i sin tur att vederbörande gjuter grund för carport intill dess besiktning är klar. Därefter är det enkelt att ordna väggar och tak på egen bekostnad. Vid ombyggnad av såväl småhus som flerfamiljshus skulle det dock för såväl ägare som för samhället vara en fördel om garaget kunde inräknas i belåningsvärdet. måste man bygga garaget under huset och då det gäller flerfamiljshus kunde gårdssamverkan t. ex. i samfällighet komma till stånd. Ofta blir argumentet för om- och tillbyggnaden i sämre läge än att riva huset/husen. En nybyggnad får man bättre finansiering genom fördelaktigt lån på garagelösningarna. Bestämmelserna, som de nu är utformade, var tänkta att hålla nere kapitalkostnaderna. Frågan är dock om detta blir fallet eftersom nybyggnaden drar högre kostnader. Staten får ställa upp med bättre och fördelaktigare finansiering. Med stöd av ovanstående hemställer vi att hos regeringen anhåller om en översyn av bestämmelserna så att om- och tillbyggnad av hus där garage ingår borde bli belåningsbart om det anses lämpligare än en nybyggnad.
mot · G8022144 · 1985-01-25 00:00:00 — och för ledningssystem inom gruppbebyggda småhusområden Den vanligaste formen att ansluta småhus till de kommunala tekniska ledningssystemen är den att kommunen äger och underhåller vatten-, avlopps-, dagvatten-, el- och fjärrvärmeledningar i den kommunala gatan. Och fastighetsägaren äger på den enskilda tomten. När det gäller småhus i grupp är principen den att kommunen drar fram sina tekniska ledningssystem till storkvarterets gränser. Samtliga ledningar ägs och underhålls av fastighetsägaren. Dessutom gäller att utöver sina ledningar på tomten har fastighetsägarna gemensamt att svara för ledningar i gator inom storkvarterets gränser där de kommunala anslutningspunkterna ligger. Husägarna äger således samtliga ledningssystem inom storkvarteret. Det går att försäkra ledningssystemet, men försäkringsskyddet sjunker , och gäller inga försäkringar. sker inga fonderingar, på grund av bl. a. inflationen och att tillgångarna beskattas som B-inkomst av resp. husägare. Det innebär att de som säljer sina hus ett och framåt, tills något händer med ledningssystemet, tar hela vinsten på huset. Uppstår en skada, eller när ledningssystemet måste förnyas måste de husägare som för tillfället bor i grupphusen ta ett lån för att ersätta reparationskostnaderna. Att förnya de tekniska systemen i ett gruppområde beräknas till ca . Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär utredning av möjligheterna att i bostadspolitiskt syfte finna former för att över tiden fördela kostnader för eventuella framtida ersättningsinstallationer av vatten- och avloppssystem i gruppbyggda småhus. () ()
mot · G8022145 · 1985-01-25 00:00:00 — I budgetpropositionen har sagts bl. a. följande: Vid vissa mindre distrikt med endast en kronofogdetjänst kan det av olika skäl vara förenat med svårigheter att återbesätta tjänsten som kronofogde när denna blivit vakant. Ett lämpligt tillvägagångssätt bör, i dessa och liknande situationer, vara att den lediga chefstjänsten vakantsätts. Vissa administrativa funktioner t. ex. den övergripande ledningsfunktionen, planering och budgetfrågor bör förläggas till en annan kronofogdemyndighet i länet. Chefen för denna myndighet bör förordnas att fullgöra de uppgifter som åvilar kronofogde vid myndigheten där chefstjänsten är vakant. Detta kan höras oskyldigt. De konkreta följderna om beslutar enligt departementschefens förslag kommer för t. ex. att betyda följande: De ovannämnda funktionerna planeras att utövas från . kommer det att leda till att arbetstillfällen försvinner från . Därtill kommer att orten även i detta sammanhang klassificeras som B-ort. Denna argumentering om svårigheten att återbesätta chefstjänsten är ett svepskäl för att och andra i organisationen centraliseringsintresserade krafter skall bakvägen kunna genomdriva det s. k. KOPförslaget. Byråkratin har helt enkelt gått in för en ny strategi för att successivt kunna genomdriva sina centraliseringsplaner. Politikerna skall ställas åt sidan i detta regionalpolitiska och servicemässigt viktiga ärende. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar uttala att den decentraliserade strukturen inom kronofogdemyndigheten upprätthålls.
mot · G8022146 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:2146 m. fl. Planering för utnyttjande av vattenresurser är dricksvattentäkt för en stor region. Vatten från och täcker det kommunala vattenbehovet för närmare 1 miljon människor. Uttaget av processvatten till industrin är omfattande. Sjöfarten är intensiv och omfattar bl. a. transporter av farligt gods. Vidare är vattenmiljö en resurs för insjöfiske och vattenbruk. Ett relativt omfattande insjöfiske förekommer också. Fiskodling förekommer i sjön, och intresset för ett utökat vattenbruk är påfallande . Fritidsfisket är också omfattande i stora delar av sjön. De många öarna, vassvikarna och stränderna är av stort värde för naturvård och friluftsliv. är mycket känslig för tillförsel av föroreningar. Dessa har på sina håll också varit mycket omfattande vilket bl. a. medfört svartlistning av delar av . Det är mot denna bakgrund som är ett av de områden som den socialdemokratiska regeringen i samband med programskedet för den fysiska riksplaneringen föreskrev att berörda länsstyrelser skulle lämna en särskild redogörelse till regeringen. Länsstyrelserna har lämnat en redogörelse för det interkommunala planeringsläget. Kommunerna vid har därefter i en gemensam rapport redovisat det översiktliga planeringsarbetet för (Vänerredovisningens slutrapport). I publikationen - en naturresurs, som utgavs av , presenterades de forskningsresultat som erhållits beträffande utvecklingen och statusen av vattenkvalitet. Även andra därmed samhöriga frågor såsom hydrologi, fiske, utnyttjande m. m. redovisades i rapporten. Rapporten avslutades med en diskussion beträffande formerna för den fortsatta planeringen inom . a. sägs: Med hänsyn till det kunskapsunderlag som tagits fram finns det nu möjlighet att i likhet med vad som skett för landets kuster och fjällområden utfärda riktlinjer för och fortsatta utveckling. Riktlinjerna bör ange hur sjön skall disponeras och vilka åtgärder som behöver vidtas för att få fram en god hushållning. Rapporten är överlämnad till berörda departement och statliga verk, men några riktlinjer för den fortsatta kommunala planeringen har inte presenterats. Med hänsyn till det kunskapsunderlag som tagits fram finns , som framhåller i sin rapport, möjlighet att i likhet med vad som skett för landets kuster och fjällområden utfärda riktlinjer för hur sjön skall disponeras och vilka åtgärder som behöver vidtas för att få fram en god hushållning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om behovet av riktlinjer för . () ()
mot · G8022147 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:2147 m. fl. Omfördelning av resurser mellan länsstyrelsernas lantmäterienheter På regeringens uppdrag har lantmäteriverket genomfört en utredning om fördelningen av resurser till länsstyrelsernas lantmäterienheter. Verkets utredning visar att anslagen varierar avsevärt mellan länen i förhållande till uppgifterna. Anslagen för resp. län har därvid omräknats så att länens anslagsbehov baseras på storleken på förrättningsverksamheten. Denna verksamhet utgör nämligen basen för fastighetsregistreringen hos lantmäterienheterna. Skillnaderna efter nämnda omräkning av anslagen är mycket stora. föreslår endast måttliga omfördelningar. Regeringen har i budgetpropositionen bil. 15 för minskat volymen för omfördelning. Dessutom har regeringen inte utgått från olika läns relativa behov av tillskott utan skönsmässigt strukit omfördelningsförslag omfattande intervallet ± . Lantmäterienheternas resursbehov torde i förhållande till vad som skall produceras inte variera nämnvärt mellan länen. Behoven bör tillgodoses strikt i förhållande till de olika länens relativa läge och godtyckliga urval uteslutas. Med hänsyn härtill föreslås 1. att beslutar att lantmäteriverkets förslag till omfördelning mellan lantmäterienheterna genomförs /86 som en första etapp. 2. att hos regeringen begär att frågan om lantmäterienheternas resurssituation utreds vidare. () () () ()
mot · G8022148 · 1985-01-25 00:00:00 — och och mögelskador i hus I finns ett stort antal fukt- och mögelskadade hus. Här kan speciellt pekas på förhållandena i , , , , och , som har grupphusbebyggda områden med totalt ca 400-500 angripna hus. Dessa hus är uppförda med statliga bostadslån . Skadorna består av mögelangrepp främst i vägg- och golvkonstruktionerna. För de familjer som bebor dessa fastigheter har situationen blivit så besvärande att många tvingats lämna sina hus. Stark mögellukt och allergier hos människorna har varit en huvudorsak. För dem som måste lämna husen har kostnaderna blivit så stora att kommunerna har tvingats gå in med återbetalningspliktiga lån för att klara dubbla bostadskostnader. Förutom de sociala konsekvenserna har ekonomin blivit totalförstörd. Även kläder och lösegendom är ofta totalförstörda. Huvudorsakerna till mögelskadorna i villorna är dels att felaktiga markområden använts, dels felaktiga konstruktioner och dels mer eller mindre noggrannhet vid uppförandet. Utförda tekniska utredningar har visat att i samtliga fall har svensk byggnorm ej iakttagits vad gäller skydd mot fukt. Svensk byggnorm ligger till grund för de statliga bostadslånen, varför villakonsumenterna litat på att deras hus varit fukt- och mögelfria. Ansvaret och konsekvenserna kan därför ej lastas på enskilda människor enligt vår bedömning. Det synes oss som om förhalningstaktik och juridiska oklarheter har gjort det omöjligt för de drabbade husägarna att komma till rätta med problemen. Många känner sig hjälplösa. Det måste vara samhällets sak att på alla sätt medverka till en snar lösning av husägarnas situation. De har lidit stora ekonomiska förluster förutom de stora hälso- och sociala problem de hamnat i. Detta kan inte få fortgå. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att snara åtgärder vidtas för att ekonomiskt och socialt bistå de drabbade husägarna. minab/gotab 1985
mot · G8022149 · 1985-01-24 00:00:00 — Fördelningen av tillgängliga resurser mellan länsstyrelserna Den restriktivitet beträffande medelstilldelningen till länsstyrelserna som statsmakterna visat måste accepteras. Den har varit motiverad av såväl det statsfinansiella läget som de rationaliseringsmöjligheter, som fanns i utgångsläget. Förutsättningarna för länsstyrelserna att hantera situationen har emellertid varierat, då vissa län har haft en sämre resurstilldelning i förhållande till andra. Nedskärningarna har således drabbat län särskilt hårt, dels genom ett sämre utgångsläge, dels genom en starkt ökande befolkning. Problemen för län kan följas tillbaka till omorganisationen 1971, då synes klart ha underdimensionerats i förhållande till länsstyrelser i andra län med motsvarande storlek och tillväxttakt. Därefter har skillnaderna ytterligare ökat, genom att län vuxit starkt i folkmängd utan att få motsvarande förstärkning i fråga om personalresurser. ökade folkmängden i län , vartill kommer en folkökning genom justeringar av länsgränserna. ökade visserligen, som exempel, personalen vid . Riksgenomsnittet för motsvarande personalökningar var emellertid . I andra växande län som och var motsvarande tillväxt resp. . Utvecklingen har för läns del varit särskilt ogynnsam efter 1977. därefter har län fått sin planeringsavdelning förstärkt , medan genomsnittet för samtliga länsstyrelser är . Det kan finnas en tendens hos centrala instanser att inte se de speciella problem län har. Det kan ha medverkat till att länet blivit underförsörjt med resurser. Länet består av såväl mycket expansiva områden av storstadskaraktär som områden med vikande näringsliv och befolkningstal. Särskilt norra delen av länet har strukturella problem. Länet har en lång kust med omfattande fritidsbebyggelse, som ställer krav på planeringsinsatser av skilda slag. De stora investeringar, som gjorts inom industri- och kraftproduktion i känsliga områden, kräver betydande miljöskyddsinsatser. Genom undervisnings- och forskningsinstitutionerna i framför allt har länet en stor befolkning utöver den statistiskt redovisade, som kräver omfattande service. mest akuta svårigheter ligger i eftersläpning av handläggningen inom allmän naturvård och i svårigheten att hantera de svåra sysselsättningsproblemen inom delar av länet. 1 1984/85.3 sami. Mot bakgrund av det anförda hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att en sådan fördelning av resurserna för länsstyrelserna i de olika länen bör ske att förutsättningarna för dessas handläggning blir så långt möjligt lika i de olika länen.
mot · G8022150 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. Finansieringen av vissa gatukostnader I en promemoria med förslag till ändringar av gatukostnadsbestämmelserna i förslaget till ny plan- och bygglag m. m. föreslås statlig finansiering av vissa gatukostnader. Lån skall lämnas för småhusfastigheter som bebos permanent av ägaren till belopp som normalt motsvarar av den avgift som kommunen tar ut för gatukostnader under förutsättning att avgiften överstiger . Den maximala amorteringstiden för lånen, som skall amorteras enligt annuitetsprincipen, skall vara . Räntesubvention skall lämnas enligt de regler som gäller för lån till ombyggnad av småhus som skall bebos av låntagaren. Detta innebär bl. a. att staten, för den del av låneunderlaget som överstiger , garanterar låntagaren en räntekostnad om av lånets löptid. I propositionen hemställer departementschefen att en statlig finansiering av vissa gatukostnader enligt förslaget i promemorian införs fr. o. m. . Av propositionen framgår att ett antal remissinstanser anser att den föreslagna lånemöjligheten även bör omfatta hyres- och bostadsrättsfastigheter. Detta kommenteras dock inte av departementschefen. Den troliga orsaken till att han inte vill utvidga lånemöjligheten är sannolikt att ett mycket ringa antal hyres- och bostadsrättsfastigheter kan komma att beröras av gatukostnadsavgifter. Vi delar inte denna uppfattning utan anser att samtliga upplåtelseformer av rättviseskäl bör omfattas av den nya lånemöjligheten. Förslaget kommer annars att få mycket underliga konsekvenser i det enskilda fallet. 11, ex. en samfällighet med blandade upplåtelseformer kommer det att framstå som djupt orättvist att endast småhusägarna får subventionerade lån för de gemensamma gatukostnaderna. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att statliga lån med räntesubvention för gatukostnader även lämnas till hyres- och bostadsrättsfastigheter. () ()
mot · G8022151 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. Åtgärder för att öka tillgången på olika former av fritidsboende , , har i flertalet rapporter visat att det samhällsstödda kultur- och fritidsutbudet är orättvist fördelat. En förvånansvärt liten andel av utbudet på detta område kan utnyttjas av vanliga löntagare. Låginkomsttagare, barnfamiljer - i synnerhet de kvinnliga medlemmarna samt vissa handikapp- och invandrargrupper är särskilt missgynnade. Den minoritet av svenska folket som tillgodogör sig större delen av kultur- och fritidsutbudet kännetecknas av höga inkomster och hög utbildning. Gruppen unga män är särskilt vanlig. Samma resultat visar också flera statliga utredningar. Det svåraste hindret för vanliga löntagare är av ekonomisk natur. Man nås heller inte av information och man känner sig inte motiverad att utnyttja utbudet. För barnfamiljer med en hård arbetsdag och långa arbetsresor finns det heller ingen tid över för vare sig teater eller idrottsutövning. Den fritidsaktivitet som de flesta löntagare och barnfamiljer skulle vilja ägna sig åt är att tillbringa någon del av sin fritid och semester i fritidshus nära hemorten. I är detta ett mycket starkt uttalat önskemål bland breda grupper, eftersom de flesta bor i flerbostadshus. De särskilt utsatta grupperna bor också i bostadsområden med miljömässiga problem. Dessa önskemål har dock små möjligheter att förverkligas, eftersom tillgången på billiga fritidshus är i det närmaste obefintlig. Det vore därför av mycket stort värde för många i om kommuner, landsting och stat kunde medverka till att öka tillgången på fritidshus, stugbyar och koloniområden. Vanliga löntagare skulle då också få möjlighet att njuta av den vackra naturen i . har tagit ett bra initiativ att ge även ekonomiskt svaga grupper möjlighet att äga en fritidsstuga. har svenska och fritidsbyar uppvaktat kommunerna om att iordningställa mark för fritidsboende och odling. Ett par folketshusföreningar har också utrett möjligheterna att bygga kollektiva stugbyar med låg veckohyra för invånarna i föreningarnas grannskap. Även bostadskooperationen har idéer om att erbjuda sina medlemmar någon form av fritidsboende. Dessa strävanden har tyvärr inte kunnat realiseras på grund av de regler och förhållanden som gäller för byggande av fritidshus. Det handlar om planbestämmelser, skatteregler och tillgång på förmånliga krediter. Reglerna på skatteområdet försvårar t. ex. byggandet av föreningsdrivna stugbyar för uthyrning. I jämförelse med enskilt ägande blir veckokostnaden nästan dubbelt så hög beroende på att man inte kan tillgodogöra sig några ränteavdrag. För att öka tillgången på billiga alternativ inom fritidsboende bör därför regeringen se över de regler som gäller för byggande av fritidshus. En utgångspunkt i denna översyn bör vara att föreningsdrivna stugbyar får en veckokostnad som motsvarar kostnaden i enskilt ägda fritidshus. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av åtgärder för att öka tillgången på olika former av fritidsboende. SORÉN LEKBERG (s) () HANS () ()
mot · G8022153 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. Beräkningar gjorda i och i har visat att det inte endast är humant utan också nationalekonomiskt lönsamt att använda sig av snabba transporter vid olycksfall och sjukdom. Luftburna sjuktransporter kan vara både livräddande och medicinskt fördelaktiga. Landstingskommunerna ansvarar för ambulanstransporterna. genomför luftburna transporter med egna, försvarsmaktens och privata resurser. Ersättning utgår från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen för sjuktransporterna. disponerar ett anslag på 8,1 milj. kr. för transporter med försvarsmaktens och privata resurser. Nuvarande verksamhet med luftburna sjuktransporter har karaktär av försöksverksamhet och formerna för ett utnyttjande av de flygburna resurserna behöver därför skyndsamt utvecklas och bli smidigare. Utvecklingen av verksamheten bör ske med utgångspunkt från de behov och särskilda förhållanden som föreligger i olika delar av landet. Därför är det logiskt att den närmare utformningen läggs på regional nivå. Inom försvarsmakten kan den komplettering av helikoptrar som är på gång öka omfattningen av de luftburna transportmedlen. Sjukvårdshuvudmännen skall kunna använda sig av ovan angivna resurser och bör därför också ha det samlade ansvaret för sjuktransporterna och för finansieringen av dessa. Verksamheten bör alltså bli landstingskommunal och landstingskommunerna förutses därmed betala när de utnyttjar försvarsmaktens och polisens resurser. Statliga medel skall även kunna utgå till verksamheten för att utjämna de skillnader som finns mellan olika delar av landet. Det är liktydigt med de statliga insatser som görs . Nuvarande resurser tillgodoser i begränsad utsträckning de krav som kan ställas av totalförsvaret, men utgör dock en bas med möjligheter till vidareutveckling. Det förda resonemangets inriktning är finansiellt något annorlunda än vad räddningstjänstkommittén har föreslagit. Vi motionärer anser att kostnadsansvaret bör ligga hos dem som utnyttjar tjänsten. Nackdelar som oklara ansvarsförhållanden och bristande kostnadsmedvetande kan därmed undanröjas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att förhandlingar upptas med i enlighet med motionens syfte. () ()