mot · G8022554 · 1985-01-25 00:00:00 — Teletekniken befinner sig i ett mycket intensivt utvecklingsstadium. Inte minst uppluckringen av monopol i några stora industriländer, t. ex. , och , har givit upphov till en intensiv forskning och utveckling. Det är uppenbart, att uppkomsten av fria telemarknader innebär en kraftig vitalisering av telekommunikationerna i dessa länder. Både etablerade och nya företag i telebranschen tävlar om att erbjuda nya och bättre produkter. Även svenska företag deltar i konkurrensen, främst Ericsonkoncernen. som vi kan åse denna explosiva utveckling i vissa länder, kvarstår det svenska telemonopolet i stort sett oförändrat. fattade beslut om en klarare avgränsning av monopolområde. Beslutet innebar även, att monopolavgränsningen fortsättningsvis skulle anpassas efter den tekniska utvecklingen. Detta ställningstagande har upprepat vid senare tillfällen. Sålunda kan man i t. ex. /83 läsa följande: För många produkter och tjänster finns, som föredraganden framhåller, inte tillräckliga motiv för att med ensamrätt skall tillhandahålla dem. Utskottet förutsätter därför att regeringen och noga följer utvecklingen och gör de anpassningar som ter sig nödvändiga. Tyvärr lider ställningstagande av bristen, att de produkter och tjänster, där det ej föreligger tillräckliga motiv för ensamrätt, ej är specificerade. Dock framgår klart, att anser att sådana produkter och tjänster finns. Det är emellertid uppenbart, att den socialdemokratiska regeringen ej finner det angeläget att följa upp riksdagsbeslut. har därför endast monopolet på låghastighetsmodem och telexapparater upphävts. När representanter för uttalade sig för, att telefonapparater ej längre borde tillhöra monopolområdet, meddelade kommunikationsministern i pressen, att en ansökan från med sådan innebörd skulle komma att avslås av regeringen. Denna inställning från regeringens sida är anmärkningsvärd, dels med tanke på de ovannämnda riksdagsbesluten, dels av den anledningen att monopolet på telefonapparater de facto har upphört. har nämligen beslutat, att telefonapparater från annan tillverkare eller marknadsförare än får säljas i . 1 1984/85.3 sami. är visserligen förbjudet att koppla in sådana apparater på telenätet, men det finns ingen anledning att förmoda, att telefonapparater köps utan att sedan användas. Trots att monopolet på telefonapparater kan upprätthållas och att kriterium för upphävande av monopolet föreligger, vill regeringen inte ens överväga en sådan åtgärd. Systemen för informationsöverföring av tal, data, text och bild kommer att utvecklas snabbt. Det är därför av central betydelse, att vårt land inte kommer på efterkälken genom att nya produkter, tjänster, metoder och tekniska lösningar ej kan testas av svenska tillverkare i eller att utländska inte släpps in i landet eller fördröjs genom monopolsystemet. Ett monopolföretag som kan hindra effektivare företag att komma in på den svenska marknaden, vilket är till men för konsumenterna. Den stora mängd av nya teleprodukter som utvecklas måste komma konsumenterna till del. Det finns anledning att tro, att detta skulle förbättra servicenivå och kvalitet och även pressa priserna. Ett svenskt kvarhållande av telemonopolet, som ett antal andra industriländer öppnar sig för konkurrens, innebär också en annan risk för vidkommande. I de länder där monopolen brutits upp har, som tidigare nämnts, en omfattande konkurrens uppstått. I denna deltar både dessa länders egen teleindustri och utländska företag. Men när exempelvis amerikanska teleföretag försöker erbjuda sina produkter i de utländska konkurrenternas hemländer, stoppas de ofta av telemonopol där. Det är tveksamt hur länge detta förhållande kommer att tolereras i icke monopolländer. Redan märks ett klart missnöje från sida, där man, ehuru ännu så länge ganska lågmält, börjat tala om att protektionistiska åtgärder kan bli oundvikliga. Då har en omfattande och mycket framstående teleindustri, som är aktiv på nästan samtliga marknader, skulle en sådan utveckling vara synnerligen olycklig. Följden kan dels bli att svensk industri måste inskränka sin verksamhet inom teleindustrin, dels bli att svenska företag kan komma att flytta utomlands både vad avser ägande, forskning/utveckling och produktion. Ett argument mot att öppna den svenska telemarknaden för ökad konkurrens, som ibland hörs, är att utländska företag kunde konkurrera ut svenska företag och att kunde bli beroende av utlandet. Emellertid har detta argument liten trovärdighet, då svenska teleföretag, som framgångsrikt konkurrerar på utländska marknader, knappast står handfallna inför utländsk konkurrens i . Tvärtom finns all anledning att tro, att en sådan konkurrens skulle stimulera till ökade ansträngningar på såväl den svenska marknaden som den internationella. Ett annat påstående är, att en begränsning av monopolet skulle leda till sämre service och ökade kostnader för abonnenter i glesbygden. Detta påstående är svårförståeligt och dessutom obestyrkt. Ambitionen att motverka monopol i en marknadsekonomi är tvärtom grundad på erfarenheten att konkurrens leder till bättre service och låga priser. Det har ansetts, att ett så glesbefolkat land som endast kan betjänas av ett telenät. De mycket stora kostnader, som en investering i telenät innebär, har krävt en så stor konsumtion som möjligt för att kunna bli räntabel. Dessutom är det viktigt, att fullgod service erbjuds landets alla delar samt att alla abonnenter kan nå varandra med befintlig utrustning. Den tekniska utvecklingen på teleöverföringsområdet är emellertid nu så dynamisk, att hittillsvarande förhållanden kanske inte kommer att gälla . Omsorgen om telekonsumenterna har dikterat beslutet att skydda det befintliga telenätet med monopol. Den tekniska utvecklingen kan dock medföra, att omsorgen om samma konsumenter kan komma att leda till andra slutsatser. Det är svårt att skaffa sig en klar uppfattning i denna fråga. Information måste insamlas om vilka konsekvenser ur servicemässig, regional-, sysselsättnings- och näringspolitisk synpunkt ett avskaffande av telenätmonopolet skulle få. Med stöd av det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna, att skall lämnas tillstånd att avskaffa monopolet för telefonapparater, 2. att hos regeringen begär förslag om avvecklingsplan för övriga monopol utom vad avser telenätet, 3. att hos regeringen begär utredning om de servicemässiga, regionala, sysselsättnings- och näringspolitiska konsekvenserna av ett avskaffande av monopolet avseende telenätet. () PER STENMARCK (m) () () () () () () ()