mot · G8022323 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:2323 m. fl. Grundlagsskyddad egendomsrätt, näringsfrihet och yrkesfrihet Egendomsrätten samt närings- och yrkesfriheten utgör tre av den västerländska civilisationens hörnpelare. Som vi har visat i tidigare motioner, 1982/83:413 och 1983/84:736, är dessa fri- och rättigheter vanligtvis grundlagsskyddade i de västerländska författningarna. Skyddet kan variera i styrka. har ett av de starkaste skydden för egendomsrätten. Onormala inskränkningar, som t. ex. socialisering, kräver att beslut fattas genom grundlagsstiftning. 1 stadgas full ersättning vid expropriation. 1 andra fall kan det röra sig om mer symboliska portalparagrafer. Dessas betydelse skall dock inte underskattas. Lagstiftare och domstolar liksom den allmänna opinionen tar givetvis intryck av vad som står i grundlagarna. Symbolikens makt är ofta större än man kan tro. Det är betecknande, att egendomsrätten också har fått ett positivt erkännande i konvention om de mänskliga rättigheterna. Svensk rätt har av ålder innehållit bestämmelser till skydd för den enskilde mot myndigheters godtycke och övergrepp. Vår rättighetskatalog utgjordes länge av den berömda 16 § regeringsform med ursprung i landslag och 1700-talets regeringsformer. Trots vissa förbättringar innehåller den svenska regeringsformen endast ett relativt svagt och negativt skydd för egendomsrätten, medan näringsfriheten och yrkesfriheten över huvud taget inte omnämns. Såväl sakkunnigebetänkande rörande RF 16 §, den Tingstenska utredningen, som författningsutredningen föreslog, att egendomsrätten samt närings- och yrkesfriheten skulle grundlagsskyddas. Intresset för den enskildes fri- och rättigheter har dock varit mindre utvecklat hos en majoritet av . Moderata samlingspartiet har under en följd av år krävt en förstärkning av grundlagsskyddet på de tre områdena. Det finns all anledning att upprepa dessa krav. Behovet av grundlagsskydd för egendomen samt närings- och yrkesfriheten har blivit allt större i takt med den kraftiga ansvällningen av lagar och regler, som under kraftigt har beskurit den enskildes rörelsefrihet. Det har blivit allt svårare för den enskilde att hävda sin rätt mot övermäktiga kollektivistiska krafter. I stället för att utgöra ett värn för den enskilde har politiska organ och myndigheter alltmer kommit att uppfattas som ett hot. Den enskilda människan har i ökad omfattning fått en känsla av maktlöshet. Nödvändigheten av grundlagsskyddad egendomsrätt har accentuerats Fondsocialismens genomförande innebär konfiskatoriska åtgärder av ett slag, som är främmande för västerländsk rättsuppfattning. fällande domar gentemot svenska staten i ett expropriationsmål, /Lönnroth-målet, har väckt stor uppmärksamhet i hela . Inte minst skadeståndets storlek visar hur allvarligt man ser på brott mot egendomsrätten. Besluten innebär en stor framgång för dem som i försöker slå vakt om västerländska rättstraditioner. Ansvällningen av svenska överklaganden hos över vad som uppfattas som politiska övergrepp eller myndigheters övergrepp gentemot enskilda medborgare är ett uttryck för den bristande rättssäkerheten i . Det kan inte accepteras att svenska medborgare inte skall ha fullgott stöd i svensk lagstiftning försina fri- och rättigheter utan tvingas att åberopa skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Det är ett klart underbetyg åt det svenska rättssamhället. Det enda som finns stadgat i våra grundlagar om skydd för egendomsrätten återfinns i 18 §, 2 kap. RF, där det heter: Varje medborgare, vilkens egendom tages i anspråk genom expropriation eller annat sådant förfogande skall vara tillförsäkrad ersättning för förlusten enligt grunder som bestämmes i lag. Detta är ett minimistadgande men inget positivt erkännande av egendomsrätten. Det lever inte ens upp till lydelsen i artikel 1 i första tilläggsprotokollet till , som ratificerats av . Denna lyder: fysisk eller juridisk persons rätt till sin egendom skall lämnas okränkt. Ingen må berövas sin egendom annat än i det allmännas intresse och under de förutsättningar, som angivas i lag och av folkrättens allmänna grundsatser. Vi har i våra tidigare motioner, 1982/83:413 och 1983/84:736, visat på olika möjligheter att förstärka grundlagsskyddet för egendomsrätten. En utväg vore att i RF 18 § införa ett stadgande med en ordalydelse i överensstämmelse med den danska grundlagens: Egendomsrätten är okränkbar. För att ytterligare förstärka bestämmelsen har vi också föreslagit, att de lagregler som skyddar mot begränsning av vissa rättigheter i regeringsformen, 2 kap. 12 §, också skulle gälla för ett grundlagsstadgande om egendomsrätten. Även den finländska modellen eller krav på kvalificerad majoritet vid inskränkningar eller rätt för en riksdagsminoritet att påkalla folkomröstning är tänkbara varianter. Sådana bestämmelser hindrar inte inskränkningar i egendomsrätten. De medför emellertid krav på samförstånd i en ökad omfattning. Redan detta borde i sig vara positivt för den anda, som bör gälla för en demokratisk grundlag. Redan den Tingstenska utredningen liksom författningsutredningen ansåg, att det borde skrivas in i grundlagen, att svenska medborgare ägde att i riket driva näring och utöva yrke, såvitt annat inte var särskilt stadgat. Dessa synpunkter har emellertid inte accepterats av riksdagsmajoriteten. 1 har införts regler, som allvarligt inskränker etableringsfriheten och hot har riktats mot nya områden. Många hyser oro för framtiden. Att kunna få ett arbete är för många det kanske väsentligaste i tillvaron. Det gäller därför att det allmänna inte lägger några hinder i vägen för den som vill arbeta och ej heller för den som genom att driva ett företag ger möjligheter för människor att få ett arbete. Det finns inga rimliga skäl att inte i liksom i andra västerländska stater införa bestämmelser, som ger ett grundlagsskydd för näringsfriheten och yrkesfriheten. förslag till ordalydelse borde utan vidare kunna godtas, nämligen: Svensk medborgare äger i riket driva näring och utöva yrke, såvitt ej annat är särskilt stadgat (SOU 1963:16, s. 62, 2 kap. 5 §). En sådan bestämmelse skulle omöjliggöra klausuler i avtal mellan arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer om organisationstillhörighet som en förutsättning för anställning. Sådana organisationsklausuler har särskilt på mindre orter i realiteten fått innebörden av yrkesförbud. Det är en ordning, som inte ter sig acceptabel i en demokratisk rättsstat. Många människor upplever det som en stor brist i vår grundlag, att den inte ger samma skydd som andra författningar för egendomsrätten samt närings- och yrkesfriheten. Det är klassiska fri- och rättigheter, som bör åtnjuta varje tänkbart skydd i en västerländsk demokrati. Med hänvisning till vad som anförts ovan hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till grundlagsskyddad egendomsrätt samt närings- och yrkesfrihet i enlighet med vad som i motionen anförts. HANS NYHAGE (m) () () ()