mot · G90292 · 1985-10-25 00:00:00 — Motion till 1985/86:92 till lag om hushållning med naturresurser m. m. 1985/86:3) Inledningsvis kan konstateras att frågorna om hushållningen med vårt lands naturresurser och om riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen nu givits en övergripande målsättning. Men innehållet i denna målsättning är delvis mycket detaljerat och restriktivt. I likhet med vad i anfört anser jag att det hade varit angeläget att låta ett långsiktigt, övergripande synsätt växa fram, där möjligheterna att använda landets naturtillgångar för framtida samhällsutveckling förenats med nödvändigheten att slå vakt om den natur- och kulturmiljö som utgör en grund för våra levnadsbetingelser. Jord- och skogsbruket är av stor betydelse för landet och bör i ett nationellt perspektiv ges ett ökat skydd inför konflikter med andra nationella värden och bör därför också i lagtexten ges ställning som näringar av riksintresse. Speciellt angeläget är detta om man betänker de areella näringarnas utomordentligt viktiga roll för sysselsättningen på . av den yrkesverksamma befolkningen får sin utkomst från dessa näringar och den tillverkningsindustri som är knuten därtill. har vidare anfört att kompensation i form av ett aktivt statligt stöd skall kunna utgå till i första hand de areella näringarna om de åsamkas skador eller inskränkningar på grund av markanvändningsregler som ger företräde för turism och friluftsliv. anser också att så betydelsefulla basnäringar för som jord- och skogsbruket bör ges generellt företräde framför turismen och friluftslivet främst i områden där dessutom ett levande natur- och kulturlandskap utgör grundförutsättningen för attraktiviteten som rekreationsområde. På finns det dessutom problem som är att hänföra till forminneslagen och dess tillämpning i markanvändningsfrågor, varför det bör övervägas att utreda förutsättningarna för en reform särskilt i ekonomiskt avseende. På ett annat för viktigt område framstår den nu föreslagna lagen alltför detaljerad och restriktiv. I 3 kap. 4 § redovisas områden på där fritidsbebyggelse endast får ske i form av komplettering av befintlig bebyggelse om det inte kan anföras särskilda skäl. Även om det kan finnas områden där ytterligare fritidsbebyggelse inte är lämplig så är det viktigt att tolkning av dessa särskilda skäl inte görs efter de snäva riktlinjer som kan utläsas av motivtexten. I stället borde lagen, i enlighet med vad hävdat, ge ett klart uttryck för ökade möjligheter att få till stånd en fortsatt utveckling av den fritidsbebyggelse som efterfrågas - alltså också enskilda fritidshus inom Gotlands kustområden. Själva strandzonen bör dock helt undantas från tillkommande bebyggelse och anläggningar. Att på sätt som föreslås i lagen nästan helt omöjliggöra fritidsbebyggelse på , Östergarnslandet och Storsudret är också att motverka fortsatta utvecklingsmöjligheter för turistnäringen som också har stor regional betydelse för länet. Det bör ankomma på vederbörande utskott att göra erforderliga ändringar i föreslagen lagtext 3 kap. 4 §. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställs 1. att beslutar att jord- och skogsbruk skall ha ställning som näringar av riksintresse, 2. att beslutar att utreda förutsättningarna för ekonomisk ersättning för inskränkningar som åsamkas markägare i enlighet med vad som anförs i motionen, 3. att beslutar att de restriktioner för nytillkommande fritidsbebyggelse som stadgas i 3 kap. 4 § ej skall avse , Östergarn och Storsudret i enlighet med vad som anförs i motionen.