mot · G802794 · 1985-01-17 00:00:00 — Många föreningar har teatergrupper, dansgrupper, körer etc., där alla medverkar och får del av sitt kulturarv och av den kulturella utvecklingen från hemlandet. Förutom kulturella aktiviteter har invandrarorganisationerna stor betydelse som informationsförmedlare och som en viktig förbindelselänk mellan invandrarna och det svenska samhället. I det avseendet skiljer sig invandrarorganisationernas verksamhet mycket starkt från verksamhet som bedrivs i det traditionella svenska föreningslivet, med specialisering på vissa ämnesområden. Invandrarorganisationerna är intresseorganisationer för hela familjen, men en huvuduppgift för samtliga är att arbeta med ungdom. De kan därigenom göra mycket för att förebygga sociala problem. Vpk delar invandrarverkets bedömning att de invandrar- och minoritetspolitiska mål som fastställde endast kan förverkligas genom att invandrarnas egna organisationer får bättre möjligheter att arbeta och genom att svenska organisationer stimuleras att mer aktivt engagera sig i invandrarfrågorna. /76 erhåller invandrarorganisationer som är riksförbund verk samhetsbidrag från (statens invandrarverk). /76 t. o. m. 1979/80 erhöll en ökning av anslaget. Därefter har organisationerna fått sänkta reala bidrag. Detta är en utveckling som om den tillåts fortsätta riskerar att rasera den verksamhet som vissa organisationer byggt upp. har invandrarorganisationerna i praktiken fått nedskärningar av redan otillräckliga bidrag. ställer det svenska byråkratiska maskineriet allt större krav på invandrarorganisationerna, som förväntas delta aktivt i olika arbets- eller referensgrupper och i olika statliga eller kommunala utredningar och det med obefintliga eller minimala kansliresurser. Här uppenbarar sig en påtaglig risk att invandrarorganisationerna omvandlas till enbart administrativa enheter med huvudsaklig funktion att med svårigheter bära sin egen administrationstyngd. Det som är helt klart är att organisationerna inte kan motsvara samhällets förväntningar med det nuvarande statsstödet. Vpk anser dessutom att det i det nuvarande läget är högst angeläget att öka bidraget för avgränsade projekt, eftersom det här rör sig om nödvändiga medel som används för att öka förståelse och kontakt mellan invandrare och svenskar. Den ekonomiska krisen som drabbar hela den kapitalistiska världen och som kännetecknas av massarbetslöshet, inflation och social utslagning håller på att fördjupas och förvärras. Den följs av en politisk kris där politikerna i sin oförmåga att hitta lösningar inom ramarna för det ekonomiska systemet skapar missnöje, politikerförakt och passivitet. Därmed skapas också grogrund och gynnsamma förutsättningar för uppkomsten av missnöjesgrupper och fascistanstrukna partier, som i den ekonomiska krisens spår breder ut sig runt om i , genom att bl. a. utnyttja och underblåsa fördomar som rasism och främlingshat. Också i blir klimatet allt hårdare efter hand som arbetslösheten breder ut sig. Denna utveckling medför att invandrarna i bemöts med hårdnande attityder; det finns klara tendenser till främlingsfientlighet och rasism i samhället. Detta beror till en del på att den invandrade arbetskraften aktualiserar strukturella spänningar i det land de kommer till. Detta drabbar i första hand arbetare och lägre mellanskikt, som ibland drivs att åberopa sin medfödda nationella status. Det är klart att jobben i första hand skall gå till svenskar. Även om invandrarnas ställning, inkomst och utbildning ofta är låga riktas denna avund mot dem. Från marginalen i utvandringsländema hamnar de i marginalen i mottagarländerna. De är svagt integrerade i det nya landet. Deras ekonomiska resurser kanske ökar, men de är yrkesmässigt och utbildningsmässigt utspärrade. Trots detta ökar spänningen inom den inhemska arbetskraften, som inte lyckas ta sig upp och just därför känner sig passerad och förbiseglad. De infödda som inte får del av den ökade sociala rörlighet invandringen för med sig uppfattar invandrarna som ett allvarligt hot. Dessutom ökar konkurrensen om arbetstillfällena ju mer den ekonomiska krisen breder ut sig. Desto mindre har man då råd med solidaritet, hänsyn och omtanke. Desto mer breder individualismen och de vassa armbågarnas mentalitet ut sig. Vpk anser att den invandrarfientlighet och de rasistiska tendenser som gör sig gällande utgör ett allvarligt hot mot invandrarna, men också och framför allt mot de värderingar som ligger till grund för och genomsyrar arbetarrörelsens utvecklingshistoria. Mot denna bakgrund anser vi att det är ytterst nödvändigt och brådskande att vidta konkreta åtgärder i kampen mot rasismen. För det första krävs åtgärder som syftar till att förbättra invandrarnas sociala situation, främja invandrarnas sociala rörlighet och bryta de yrkesoch utbildningsspärrar som håller invandrarna kvar på de lägsta skikten i samhället. För det andra krävs åtgärder som syftar till att öka informationen till det svenska folket om invandringens historiska orsaker, effekter och klassmässiga aspekter. För det tredje fordras åtgärder som främjar allsidiga kontakter och ökar förståelse och tolerans mellan invandrare och svenskar, t. ex. projekt i form av politiska, sociala och kulturella samarrangemang. Myndigheternas insatser för att informera svenska folket i syfte att bemöta de främlingsfientliga attityderna har begränsad räckvidd. De svenska folkrörelserna kan här komplettera myndigheternas information på ett utmärkt sätt. Så som biståndspolitiken har kunnat förankras genom folkrörelsernas insatser, kan folkrörelserna gå ut genom sina organisationer för att motverka fördomar och skapa vidgade kontakter mellan svenskar och invandrare. Detta gäller särskilt organisationer inom arbetarrörelsen med sin massförankring. Invandrarna, som till övervägande delen tillhör arbetarklassen, har gemensamma intressen med de svenska arbetarna och kan därför nås och påverkas lättare genom de egna organisationerna både på arbetsplatser och i bostadsområden. Därför delar vpk bedömningen att en ny anslagspost behövs för informationsinsatser genom folkrörelserna. Skolans roll i det sammanhanget är av avgörande betydelse. På samma sätt som skolan slår vakt om frihetens och demokratins grundläggande värderingar i sin verksamhet, på samma sätt anser vi att skolan bör ta målmedvetnare och aktivare del i kampen mot rasism och invandrardiskriminering. Material bör utarbetas som belyser invandringens allsidiga aspekter. Detta bör ingå i den obligatoriska undervisningen både på och i gymnasieskolan liksom i olika former av vuxenutbildning. antogs lagen om rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisning för invandrare. Lagen skulle vara ett medel att förbättra invandrarnas ställning i samhället, men verkligheten har inte gestaltat sig så som var avsett. har en lag utsatts för så systematiskt sabotage som lagen om svenskundervisning för invandrare. har beslutat om en ny lag om svenskundervisning för vuxna invandrare, som är en förbättring i förhållande till den som gällt tidigare. Vpk anser emellertid att förbättringar bör ske på avgörande punkter. Målsättningen med svenskundervisningen skall vara att invandrarna skall kunna hävda sig på den svenska arbetsmarknaden, att de skall klara sig i det dagliga livet och att de skall kunna tillgodogöra sig viktig information på svenska. Förutsättningarna bland invandrarna att tillägna sig det svenska språket är av språkliga, utbildningsmässiga och kulturella skäl mycket olika. Det är dålig politik och dålig ekonomi att avbryta en undervisning som bara har hunnit halvvägs därför att den pågått i stipulerat antal timmar. Man bör se till att målsättningen med undervisningen uppfylls. Vi anser därför att någon övre gräns för antal timmar sfi ej bör sättas. Det är beklagligt att regeringen undviker att diskutera lärarfrågan på ett seriöst sätt. Man hänvisar dels till de kompetenskrav som finns för AMU-anställda sfi-lärare, dels till vad som från olika håll sagts om att en ny organisation bör bygga på nu verksamma lärare. Om det första är att säga att kompetenskraven inom AMU har mycket litet att göra med kompetens för undervisning i svenska som främmande språk. De har i själva verket lett till att, vid ett minskande behov av svensklärare, lärare som på ett väsentligt sätt har bidragit till att bygga upp svenskundervisningen till vad den är , har slagits ut från sina jobb av personer som har vissa akademiska meriter, men som helt saknar kunskaper om och erfarenheter av svenskundervisning för invandrare. Härigenom har redan, på grund av att man från statens sida icke har tagit itu med den här frågan, en betydande kunskapsbas förötts. Om det andra bör sägas att den nya organisationen förvisso bör bygga på de lärare som finns. Det betyder emellertid inte att dessa lärare i alla avseenden fyller de krav som bör ställas. Det behövs en utvecklad utbildning av lärare i svenska som främmande språk. Nuvarande kurser har en ojämn standard och kapaciteten är otillräcklig. Det bör vara en målsättning att de som tjänstgör som lärare i svenska som främmande språk skall kunna få kompletterande utbildning så att en enhetlig kompetens uppnås. Regeringen bör utarbeta förslag till utbildningsväg för lärare i svenska som främmande språk. Förslaget bör avse utbildningens omfattning och dimensionering, liksom en plan för hur man genom ett fortbildningsprogram skall ge nu verksamma invandrarlärare i svenska möjlighet att uppnå formell kompetens. Från vpk har vi ansett att man borde ändra finansieringen av svenskundervisningen för invandrare. Kostnaderna har utgjort skäl för företagen att inte anställa invandrare och att på olika sätt smita undan sina skyldigheter. Det har man också gjort på ett framgångsrikt sätt. Det vore stötande att efter dessa försumligheter och lagbrott belöna företagen genom att helt avlasta dem kostnaderna. Vi anser att vpk:s tidigare förslag om att finansiera svenskundervisningen för invandrare genom en kollektiv arbetsgivaravgift fortfarande äger giltighet. Det skulle också ge möjligheter att använda statliga och kommunala medel för andra angelägna uppgifter på invandrarpolitikens område. Situationen för invandrarungdomarna är mycket svår. Orsaker till invandrarungdomarnas alarmerande sociala situation och deras situation på arbetsmarknaden är bl. a. att de i regel har generellt lägre utbildningsnivå än de svenska ungdomarna. De är också i större utsträckning än andra ungdomar hänvisade till konjunkturkänsliga näringsgrenar och yrkesområden. En större andel av utländska medborgare är anställda i privata företag. Avsaknaden av yrkesutbildning är en av de viktigaste orsakerna till arbetslöshet. Det faktum att invandrarungdomar fortsätter sina studier i gymnasieskolan i mindre utsträckning än de svenska ungdomarna innebär således att deras ställning på arbetsmarknaden blir svag. Många invandrarungdomar har svårt att få arbete på grund av att de inte kan tillräckligt mycket svenska. Man kan anta att ett stort antal invandrarungdomar inte söker upp arbetsförmedlingen trots att de saknar arbete. Invandrarungdomens möjligheter att ta del av olika utbildningsmöjligheter för arbetslösa ungdomar kan vara begränsade på grund av språksvårigheter och tidigare negativa erfarenheter av skolarbete. Det är också uppenbart att yrkesvalet bland unga invandrare påverkas av det förhållandet att föräldrar, släkt och vänner ofta endast har erfarenhet av en mycket begränsad del av den svenska arbetsmarknaden. Segregationen på arbetsmarknaden och för den äldre generationen invandrare blir ett socialt arv som går vidare till nästa generation, genom att de äldre bara kan förmedla kontakter med och hjälpa de unga invandrarna till att få arbeten inom denna begränsade del av arbetsmarknaden. De flesta invandrarungdomar har inte alls eller i mycket ringa utsträckning fått del av det stöd under uppväxten som håller på att växa fram i form av träning och undervisning i sitt modersmål eller andra stödinsatser i skolan. De befinner sig ofta i nästintill olösliga konflikter mellan föräldrarnas kulturoch moraluppfattning och den svenska kulturen och de svenska ungdomarnas uppfattning. De har hamnat i ett sociokulturellt ingenmansland och känner sig inte höra hemma någonstans. De känner inte sitt kulturella och historiska ursprung annat än som fragmentariska bitar. som lett till upprepade misslyckanden i både skolan och det sociala umgänget, liksom negativa och rasistiska bemötanden och tillmålen, har ofta blivit den dominerande grunden för deras identitet. För många av dem blir arbetslösheten den slutliga bekräftelsen på att de är utslagna, och de kan inte se några möjligheter att själva ta sig ur sin situation - utslagningen bekräftas steg för steg. De problem vi här har pekat på är extraordinära till sin karaktär och därför fordras det extraordinära åtgärder för att göra något åt dem. Det går inte att blunda för den utslagning som drabbar invandrarungdomen som en frukt av underlåtenhet att ge dem ett adekvat stöd från början. Det svenska samhället och i synnerhet den svenska industrin har gjort oerhörda vinster på den invandrade arbetskraften, som t. o. m. har utgjort förutsättningen för expansionen under guldåren. Det kan inte vara värdigt ett modernt samhälle, som dessutom vill kalla sig välfärdssamhälle, att utlämna de invandrade arbetarnas barn till social nöd, drogmissbruk och kriminalitet när kristendenserna börjar hopa sig. Vårt parti anser att det krävs ett sammansatt åtgärdsprogram för att stötta de arbetslösa invandrarungdomar som är, eller håller på att bli, utslagna. Till en del kan detta bestå av åtgärder och förstärkningar på arbetsmarknadsutbildningens område, på arbetsförmedlingar, på skolans och utbildningens och på fritidens områden. Men detta är inte nog. Det fordras framför allt ett intensivt arbete för att över huvud taget få kontakt med dessa ungdomar. Vpk föreslår att resurser skall ställas till kommunernas förfogande för ett socialt stödprojekt för invandrarungdom. Detta bör organiseras så att invandrare anställs för att arbeta inom sin egen nations- och språkgrupp. Vi tror att detta är en förutsättning för att komma förbi barriärer av främlingskap och språksvårigheter. Det kan dessutom vara en utgångspunkt för att skapa förutsättningar att bygga upp en nationell identitet hos invandrarungdomarna. Arbetet måste självfallet bygga på uppsökande verksamhet, men bör ges en fast bas i form av lokalutrymmen i invandrartäta bostadsområden. Stor frihet måste lämnas när det gäller verksamhetens konkreta utformning för att den skall kunna anpassas till skilda förhållanden. De invandrare som skall arbeta med verksamheten måste ges en grundlig utbildning för att finna sig väl till rätta bland svenska institutioner inom sociala och andra vårdområden, inom utbildningssystemet och inom arbetsmarknadsväsendet. Detta är nödvändigt för att invandrarungdomarna skall få det konkreta stöd de behöver i olika situationer. Invandrarorganisationerna har en avgörande betydelse i den verksamheten. Det är viktigt att de personer som skall arbeta åtnjuter ett stort förtroende inom den egna nationsgruppen och att verksamheten bedrivs i nära och kontinuerligt samarbete med invandrarorganisationerna. Därför måste lokala invandrarorganisationer ges ett avgörande inflytande över anställningsfrågan. Kostnaderna för den föreslagna verksamheten bör helt täckas genom statsbidrag och finansieras med en arbetsgivaravgift. Men invandrarungdomarnas situation kan avsevärt förbättras också genom stöd till invandrarorganisationernas ungdomsverksamhet. utgår statsbidrag endast till organisationer som bedriver verksamhet huvudsakligen bland barn och ungdom och som har minst 3 000 medlemmar i åldern samt lokalavdelningar i minst hälften av landets landstingskommuner. Och för anslag till sådan verksamhet från kommuner krävs ofta att lokalföreningarna skall tillhöra en statsbidragsberättigad organisation. De bestämmelserna missgynnar starkt invandrarorganisationerna. För det första är invandrarorganisationernas medlemstal av naturliga skäl begränsat. För det andra har invandrarna av arbetsmarknadsskäl tvingats koncentrera sig till ett fåtal landstingskommuner och kan därför inte uppfylla kravet på att ha lokalföreningar i minst hälften av landets landstingskommuner. Vårt parti anser att med tillräckligt stöd från det svenska samhället kan invandrarorganisationerna göra viktiga insatser för barn och ungdomar i de egna grupperna. Förutsättningar finns för att driva verksamhet på ett sätt som inte bryter mot välbekanta normer och värderingar utan i stället stärker invandrarungdomarnas identitet och förankring i den egna kultur- och språkgruppen. Invandrarföreningarna har också särskilda förutsättningar att engagera ungdomar med bristande kunskaper i svenska språket och svårigheter att utnyttja det svenska fritids- och kulturutbudet. I budgetpropositionen aviserar regeringen sin avsikt att förelägga en särskild proposition om invandrarpolitiken . Vår förhoppning är att den aviserade propositionen kommer att innefatta konkreta förslag till anslag liksom andra åtgärder i enlighet med vad som anförts i motionen. Med hänvisning till det anförda föreslås* 1. att som sin mening ger regeringen till känna att bidraget till invandrar- och minoritetsorganisationers verksamhet liksom bidraget till avgränsade projekt bör höjas kraftigt i enlighet med vad som anförs i motionen, 2. att hos regeringen hemställer om förslag till nytt anslag avseende informationsinsatser inom folkrörelserna i enlighet med vad som anförs i motionen, 3. att hemställer hos regeringen om förslag innebärande * Se även motionerna 1984/85:795797. ökat stöd till invandrarorganisationernas kulturella verksamhet i enlighet med vad i motionen anförs. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)