mot · G8022740 · 1985-01-25 00:00:00 — Ändringar i lagen om handeln med drycker, m. m. Den svenska alkoholpolitiken såsom den utformats i lagen (1977:293) om handel med drycker är snårig, byråkratisk och till vissa delar obegriplig inte bara för den utomstående betraktaren utan i lika hög grad för dem som arbetar med lagen. Alkoholpolitiken är en viktig del i kampen mot överkonsumtion och alkoholskador. En rätt utformad alkoholpolitik erhåller ett brett stöd hos befolkningen, och det är en avgörande förutsättning för att alkoholpolitiken skall fungera. är det komplicerade regelsystemet mer till allmänt åtlöje än det fyller en grundläggande uppgift i det alkoholpolitiska arbetet. Samhällets målsättning med alkoholpolitiken är att nedbringa alkoholöverkonsumtionen och därmed minska och eliminera alkoholskadorna. I denna målsättning står alla partier enade. Det råder numera en bred uppslutning omkring uppfattningen att alkoholen är en av de största sociala och socialmedicinska problemen i vårt land. Oberoende av sjunkande försäljningssiffror råder en betydande och snabbt stigande överkonsumtion i stora grupper av utslagna människor. Alkoholpolitiken måste därför ta sikte på det rådande förhållandet ute i samhället, att stora grupper dolda missbrukare och ungdom i socialt anonyma miljöer överkonsumerar alkohol till skada såväl medicinskt som socialt. Enligt tillgänglig statistik sker av alkoholkonsumtionen på restaurang. Det finns skäl som talar för att alkoholmissbrukares överkonsumtion i ännu mycket mindre utsträckning sker inne på restauranger, och en alkoholpolitik som tar sikte på att begränsa alkoholskador bör därför i mindre utsträckning reglera utskänkningen inne på restauranger och mer inrikta sig på utminuteringen ute på utminuteringsställena i samhället. Det är ostridigt att två viktiga ting avhåller missbrukare från att i restaurangmiljö överkonsumera alkohol. För det första är priset på alkoholen serverad vid bordet så hög att sannolikt endast ett mycket litet fåtal alkoholmissbrukare har råd att gå på restaurang. För det andra är den sociala kontrollen och personalens övervakning tillräcklig för att avbryta konsumtionen innan medicinskt riskfylld konsumtion uppnåtts. En förenklad alkoholpolitik behöver därför inte vara oansvarig utan i stäl let ingripa på de områden där missförhållanden råder och undvika reglering där reglering ej är nödvändig. Därför bör regleringen inom utminuteringssidan förstärkas medan regleringen inom utskänkningssidan förenklas. Sammanfattningsvis kan den alkoholpolitiska målsättningen uttryckas i följande punkter: o Fortsatt minskad total alkoholkonsumtion, o minskat ungdomsmissbruk, o skärpta straff för langning av alkohol, främst den som sker till ungdom och o större andelen av totalkonsumtionen i restaurangmiljö. Lagen om handel med drycker (LHD) Lagen om handel med drycker är en lag som genom sin utformning kommit att få en rad synnerligen negativa effekter. Bristerna i lagen är av allvarlig karaktär, och det finns inget som talar för att inte dessa brister kan avhjälpas utan att LHD:s avsedda effekt på nykterhet och trevnad eftersätts. Kritiken mot LHD har framförts av undertecknad i motion 1984/85:139, men denna kritik återupprepas än en gång. LHD:s brister kan inledningsvis sammanfattas enligt följande: o LHD skapar rättsosäkerhet o LHD brister i enhetlighet (olika kommuner tolkar reglerna olika) o LHD inskränker konsumentens valfrihet o LHD inskränker näringsfriheten o LHD motverkar alkoholpolitiska mål (att kunna umgås med alkohol) o LHD framstår i dess extrema fall såsom en ren klasslag. Rättssamhällets innersta princip är att den offentliga makten aldrig skall kunna utövas godtyckligt eller innebära särbehandling av enskilda människor. Medborgarna skall genom lagen veta sina rättigheter och skall genom den offentliga makten få skydd. LHD är en lag som i mycket stor utsträckning utlämnar enskilda människor till helt godtyckliga prövningar. Blivande företagare i restaurangbranschen kan inte genom LHD få upplysning om huruvida de uppfyller de krav som tillståndsmyndigheten kräver. De kan trots att de uppfyllt alla i lagen uppräknade krav ändock få avslag på sin framställan om tillstånd att servera alkoholdrycker. En sådan lagstiftning medför rättsosäkerhet, enskilda människor kan genom en sådan lagstiftning och tillämpning av tillståndsmyndigheten åsamkas omfattande ekonomiska och sociala skador. Som ovan nämnts är LHD en lag vars tillämpning kommit att i många fall präglas av ett betydande godtycke. Enskilda restaurangägare har inte i lagen kunnat få den information som varit nödvändig för att kunna erhålla ett positivt beslut. Tillstånd till servering av alkoholdrycker har varit ibland avhängigt av vilken politisk majoritet som för tillfället existerat i de olika beslutande församlingarna. har detta varierat inte bara mellan kommuner utan också inom kommuner, främst de stora kommunerna. Det omfattande remissförfarandet har fört in incitament i beslutsunderlaget som inte lagstiftaren avsett och som inte krögaren kunnat förutse. Inte sällan tas till intäkt för avslag antalet restauranger med tillstånd i närheten såsom en orsak. Det måste vara av ett principiellt stort värde för rättssäkerheten om remissorgan med politiska församlingar lämnas utanför remissförfarandet. Därmed undanröjs risken för att krögare genom att starta en rörelse under en viss politisk majoritet får avslag medan han eller i en annan kommun därifrån har en annan politisk majoritet som kommer att bifalla ansökan. frågor bör ensam avgöra ansökningar om tillstånd för servering av alkoholdrycker. Rättstillämpningen blir den jämnaste och i fall av osäkerhet kan inhämta ett tjänstemannayttrande från socialnämnden eller sociala distriktsnämnden i kommunen eller kommundelen. Det remissförfarande som råder och som illustreras i fig. 1 undviks därmed. Tillståndsprövningen sker enligt LHD för den som söker tillstånd att servera alkoholhaltiga drycker på restaurang, vilken tidigare saknat sådant tillstånd eller fått sitt tillstånd återkallat. Man kan påstå att tillståndsgivningen med prövning enligt LHD huvudsakligen förekommer när det gäller nya restaurangetableringar. En skärpt prövning kan därvid skapa betydande svårigheter att etablera nya rörelser. I vissa fall kan nyetableringar helt avstängas från möjligheten att få tillstånd med motivering att tillräckligt antal restauranger med tillstånd redan finns i kommunen. För redan existerande rörelser förekommer således inte sådan prövning som avses i LHD vid ägarbyte av restaurang som har tillstånd för servering av alkoholhaltiga drycker. Det kan därför vara möjligt för en person att få avslag på en nyetablering medan tillstånd ges i det fall han övertar en existerande rörelse. LHD ingriper med sin tillståndsprövning i näringsfriheten på ett sätt som förefaller stå i strid med gängse regler på det området. Genom att ensam bedömer tillståndsansökningar kommer Yttrar sig till Länstyrelsen delger so cial föravltn Ges till- [Sociala _K fälle att [distrikt yttra sig Inämnder. Källa: Hur söker Du serveringstillstånd i . nyetableringar att få samma bedömning som ägarbyten, som endast handläggs av länsstyrelserna. En omarbetning av lagen (1977:293) om handel med drycker är nödvändig. I en sådan överarbetning av lagen, krävs ett omfattande remissarbete så att så många enskilda, organisationer och myndigheter som möjligt får tillfälle att lämna synpunkter på en ny och förenklad alkoholpolitik. Enligt min mening bör följande punkter vara nödvändiga inslag i en reviderad Lag om handel med drycker. bör gälla, att tillstånd för restauranger bör ges på ett sådant sätt att näringsfriheten därmed inte kommer i kläm. För de restaurangägare som inte följer gällande regler bör med omedelbar verkan tillståndet kunna dras in. Grunden för tillståndsgivningen bör vara, att restaurangen värnar om nykterhet och trevnad samt att servering till ungdom inte äger rum. som ensam prövar tillstånd vid ägarskiften, bör fortsättningsvis även ensam utan remissförfarande pröva nyansökningar av tillstånd. En jämnare tillämpning erhålls därvid. Här kan jämförelse med fördel göras när det gäller överförandet av utredningsansvar av tvångsomhändertaganden till länsstyrelserna från kommunerna. Länsstyrelsernas beslut skall kunna överklagas till . Förekomsten av skattebrott eller upprepad oredlighet vad gäller skatter och avgifter bör utgöra tillräcklig grund för indragande av tillstånd att servera alkoholdrycker. Alkoholdrycker skall kunna försäljas även på restauranger med självservering. Enbart den omständigheten att drycken bärs till bordet av gästen skall inte utgöra grund för avslag på ansökan. Lika självklart bör det vara att alkoholdrycker skall få serveras och förtäras på uteserveringar. Ansökningsförfarandet för slutna sällskap bör upphöra och en ny regel införas som automatiskt ger tillstånd för slutna sällskap. Härvid försvinner en regel som enbart okar byråkratin - inte nykterheten. Det bör vara möjligt att återinföra stämpelskatt på tillståndshandlingen. Denna skatt bör täcka merparten av samhällets kostnader för tillståndssektionens drift. Den nuvarande lagstiftningen godkänner ägaren av och restauranglokalen. Den ger också ett godkännande till ersättare för ägaren. Detta tillståndstvång bör avvecklas. Ägaransvar bör införas som ger ägaren det fulla ansvaret för verksamheten. Tillstånd att servera öl klass 2 bör avvecklas. Det fyller inget rimligt syfte att ha ett tillståndstvång på drycker med så låg alkoholhalt. Tillståndstvånget skall ha ett nykterhetspolitiskt syfte, ingen kan hävda ett sådant vid servering av öl klass 2. Lagen om handel med drycker skall vidare ge tillstånd för utskänkning av drycker till . En alltmer tilltagande internationalisering av våra större städer har skapat ett behov av restaurangservice under sennatten. Sannolikheten för att en utbredd restaurangverksamhet utbryter mellan och 05.00 är liten. I de största städerna finns tyvärr en svart sektor, bestående av klubbar som livnär sig på bl. a. den omständigheten att restauranglivet upphör . Ett generellt tillstånd att ha öppet till skulle utgöra ett avbräck för denna svarta sektor. Samhällets lagstiftning vid konkurser är synnerligen dåligt anpassad till konkurser inom restaurangbranschen. Myndigheternas agerande är långsamt och vagt. Ett snabbare agerande skulle i många fall rädda peng ar både till staten och till den konkursdrabbade. Samhället fullföljer i allmänhet sina skattekrav (som ofta är orsak) fullt ut och utan . Därvid slår restaurangen igen och kvar är endast inredning och mindre kapital. Samhällets skattekrav förblir obetalda. Om skattekraven restes med förnuft och avbetalningsplan upprättades skulle driften kunna fortsätta och därvid skulle skatt inflyta till samhället och lön till restauratören. Nykterhet och trevnad är en genomgående målsättning för restaurangbranschen. Endast under sådana föhållanden förmår man att få ett ökat antal gäster ur alla åldrar och grupper i samhället. Restaurangägaren, rörelseidkaren säljer således inte bara mat och dryck, han säljer i lika hög utsträckning en skön och behaglig miljö för gästen att koppla av och umgås uti. Målsättningen för restaurangägaren och samhällets alkoholpolitik sammanfaller i hög grad. En enklare och klarare lagstiftning fri från petitesser, krångel och byråkrati som kännetecknar den nuvarande lagen (se bil.) skapar respekt och förståelse för alkoholpoltikens mål och syften. Liksom alkoholpolitiken är rättssäkerheten en viktig fråga. Lagar får inte ge upphov till skönsmässiga bedömningar. Var och en skall i lagen kunna se och läsa ut hur han eller hon skall komma att bedömas. Lagtolkningar får därför inte bli kommunernas ensak, där tolkningarna blir olika beroende på vilken politisk majoritet som för tillfället har att besluta om tillstånd att servera alkoholhaltiga drycker. Mot bakgrund av vad ovan anförts hemställs* 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ändring av lag (1977:293) om handel med drycker, 2. att beslutar hos regeringen begära förslag till åtgärder syftande till att styra över en större del av alkoholkonsumtionen från enskild miljö till restaurangmiljö, 3. att beslutar hos regeringen begära förslag till sådana åtgärder i LHD att vad i motionen anförts om ett 11-punktspro-' gram beaktas. QÖRAN () () * Se även motion 1984/85:2741. De gällande riktlinjerna i korthet Kommunens riktlinjer är sammanfattade i 19 punkter. De kan i korthet beskrivas på följande sätt. Anknyter till lagen om handel med drycker Sökanden måste redovisa företagets ägarförhållanden Sökanden måste redovisa hur verksamheten skall finansieras (varifrån pengarna kommer) Skatter m. m. Sökanden måste vara ekonomiskt skötsam (ej bristande skattebetalning etc.) Sökanden måste vara personligen lämplig Föreståndaren måste vara personligen lämplig Sökanden måste redovisa hyresförhållanden etc. Verksamheten bör ej störa kringboende Standarden måste vara godtagbar (riktigt Sprit-, vin- och starkölstillstånd bör förbehållas egentliga restauranger (ej kaféer, konditorier enklare matställen såsom lunchbarer etc.) 41,48§§ Verksamheten bör inte stå i motsatsförhållande till kommunens alkoholpolitik Polisen bör ha tillstyrkt ansökan (ordningsoch trafikförhållanden) bör ha tillstyrkt ansökan (hygien och bullerstörningar) Branschorganisationerna och de fackliga organisationernas synpunkter bör beaktas (sökandens lämplighet) De sociala distriktsnämndemas synpunkter bör beaktas (sociala olägenheter) Det ankommer främst på kommunen att bedöma behovet av serveringen Bedömningen av ansökningar om nya tillstånd bör ske redan på planeringsstadiet Bedömningen av ansökningar om serveringstillstånd bör vara allmänt restriktiv. Det är angeläget att komma till rätta med de missförhållanden som råder inom restaurangbranschen Bedömningen bör vara särskilt restriktiv i områden där överetablering råder (distrikt 1 och 2) bör i samverkan med övriga berörda myndigheter utöva tillsyn över restaurangverksamheten