ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G8021448 · 1985-01-18 00:00:00 — m. fl. En förutsättning för en väl fungerande verksamhet i mindre och medelstora företag är en god samverkan mellan företagare och anställda. De personliga relationerna inom dessa företag har gjort det naturligt att de anställda fortlöpande informeras om verksamheten och har ett inflytande över sin arbetssituation. Förhållandena varierar mellan olika företag. I de minsta företagen arbetar företagaren vanligen tillsammans med de anställda i den direkta produktionen. Det är naturligt att man under arbetets gång och vid raster samtalar om arbetet och dess uppläggning. Man diskuterar då också eventuella förändringar i verksamheten. 1 de något större familjeföretagen förmedlas många kontakter genom arbetsledarna eller när det gäller övergripande frågor genom fackklubben på företaget. För ati kunna utveckla företagsdemokratin i familjeföretagen är det angeläget att bygga på de naturliga förutsättningarna till samverkan som finns inom företagen. Förhandling och information enligt medbestämmandelagen får inte byråkratiseras. Företagaren skall t. ex. inte vara tvungen att fullgöra sin informations- och förhandlingsplikt gentemot utomstående fackliga förtroendemän. Det måste räcka med att de anställda informeras och att förhandlingsfrågan diskuteras med de berörda arbetstagarna. Vi anser att medbestämmandet är till för de enskilda arbetstagarna och inte den fackliga organisationen. Mot bakgrund av ovanstående föreslår vi att följande tillägg görs i medbestämmandelagen. 14 § 1 företag där lokal facklig organisation saknas inom företaget skall företagets förhandlingsskyldighet sägas vara uppfylld om förhandling förts med de anställda och ingen av dessa begärt att frågan skall föras vidare till den lokala fackliga organisationen. 20 § 1 företag där lokal facklig organisation saknas inom företaget skall företagets informationsskyldighet sägas vara uppfylld om de anställda informerats och ingen av dessa krävt att informationen av företaget skall föras vidare till den lokala fackliga organisationen. Den citerade texten skall införas såsom ett nytt tredje stycke i 14 § resp. ett nytt andra stycke i 20 § medbestämmandelagen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att göra i motionen föreslaget tillägg i medbestämmandelagen. () () () ()
mot · G8021449 · 1985-01-18 00:00:00 — m. fl. Ändring av reglerna om provanställning Beslut att utvidga verksamheten genom nyanställning är i ett litet företag ett mycket viktigt beslut. En felrekrytering kan medföra mycket stora problem. har också insett detta och bl. a. med hänsyn till småföretagen ändrat anställningsskyddslagen så att lagen nu tillåter sex månaders provanställning. Vi vill starkt understryka att denna utökning av provanställning är nödvändig både för att arbetsgivaren skall kunna göra sin bedömning och arbetstagare skall visa sitt kunnande och sin lämplighet för den nya uppgiften. Mot denna bakgrund är det tidigare riksdagsbeslutet värdefullt. Men tyvärr har inte resultatet blivit vad man väntat. Redan innan lagändringen fanns ett antal kollektivavtal, vilka under vissa förutsättningar medgav rätt till provanställning. 1 de flesta fall var dock dessa möjligheter helt otillräckliga. De nya reglerna om provanställning som beslöt påverkade inte de gällande kollektivavtalen. Dessa kom nu i stället för att tidigare ha skapat vissa möjligheter att innebära betydande begränsningar. Därför bör den av tidigare beslutade regeln om sex månaders provanställning, enligt vår uppfattning, gälla utan den begränsning som redan ingångna kollektivavtal nu kan göra. Vi föreslår därför att hänvisningen till 6 § stryks i 2 § anställningsskyddslagen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att hänvisningen till 6 § utgår i 2 § anställningsskyddslagen. () () () ()
mot · G8021450 · 1985-01-23 00:00:00 — Sorn bekant har arbetsförmedlingen lagligt monopol på att bedriva arbetsförmedling. Däremot kan en arbetsgivare vid rekrytering leja något bolag som testar de sökande till ett visst arbete, för att skapa underlag för beslut. I många fall, när det gäller specialiserad arbetskraft, är inte alla arbetsförmedlingens anställda kompetenta när det gäller att sammanföra arbetsgivare och arbetstagare. För att en sakkunnig arbetsförmedling skall komma till stånd erfordras initiativ och konkurrens. Orsaken till de historiska betänkligheterna mot privat arbetsförmedling är risken att arbetstagaren skall bli utplundrad. förefaller det inte sannolikt att någon arbetstagare skulle vilja betala något för arbetsförmedling, utan kostnaderna kommer på arbetsgivaren. Den privata arbetsförmedlaren harju att konkurrera med den kostnadsfria offentliga arbetsförmedlingen. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till lagändringar för att undanröja förbudet mot privat arbetsförmedling.
mot · G8021451 · 1985-01-23 00:00:00 — Borstbinderi är ett gammalt hantverk för synskadade som vi inte bör låta dö ut. Vi hade tills en utbildning i detta hantverk i . Detta var den enda utbildningen i hela landet, och huvudman var AMU. Nedläggningen berodde på att man inom AMU var tvungen att göra vissa besparingar och man valde då att bl. a. lägga ned borstbi ndarutbildningen. Att just den utbildningen lades ned har motiverats med att antalet sökande var mycket lågt, men man bortsåg då ifrån att man hade många sökande. Enligt vår mening bör man just inom AMU ta på sig sådana uppgifter som exempelvis utbildning för synskadade och varför då inte borstbinderi. I och med nedläggningen av ovannämnda utbildning drabbades en grupp handikappade som tidigare hade det svårt med utbildning och yrkesval. Detta känns verkligt förbryllande i när det råder stor arbetslöshet, vilket innebär att de handikappade har det ännu svårare att få arbete än vanligt. Alla utbildningstillfällen som finns för denna grupp bör bevaras. Borstbinderi som yrke och hantverk bör dessutom finnas kvar i vårt land. Det fanns vid nedläggningstillfället vissa planer på att fortsätta utbildningen med annan huvudman, men i stället för att lösa de problem som uppstod i samband med detta lade man ned utbildningen. Utbildningen till borstbindare för synskadade bör återupptas, och AMU i bör få i uppdrag att återuppta detta arbete. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att utbildningen för synskadade till borstbindare skall återupptas och att AMU i får detta uppdrag. () ()
mot · G8021452 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Förbud mot blockad av enmansföretag Flera fall angående varsel om blockader har utfärdats mot enmansföretag. I en del fall har varslen lett till genomförda blockader. Denna typ av blockader förekommer nästan uteslutande inom LOområdet. Kraven från den fackliga organisationen för att dra tillbaks varsel om blockad eller häva en pågående blockad är att enmansföretagarna skriver ett s. k. separatavtal med den fackliga organisationen. Frågan om förbud mot blockad av enmansföretag övervägdes av arbetsrättskommittén (SOU 1975:1) och har vid ett flertal tillfällen aktualiserats . Motivet att inte införa ett sådant förbud har motiverats med att ett sådant förbud skulle ha en betydande räckvidd samt beröra hävdvunna principer för konflikter på arbetsmarknaden. Ett annat motiv som anförs till försvar för den nu gällande ordningen är att det varit en gängse princip att statsmakterna inte bör ingripa med lagstiftning i arbetsmarknadsparternas rätt att använda stridsåtgärder. Detta motiv måste emellertid betraktas som ohållbart så länge ett företag inte har någon anställd förutom ägaren. Samhället har inte dragit sig för att lagstifta till den svages skydd när dennes position varit extremt utsatt. Sådan är enmansföretagarens situation gentemot de fackliga organisationerna. Dessa principer innebär att en facklig organisation mer eller mindre kan tvinga en enmansföretagare att skriva på avtalsvillkor som måste betraktas som oskäliga. Sådana avtal förekommer inom måleribranschen. Det måste betraktas som orimligt att en facklig organisation ges en laglig möjlighet att utfärda stridsåtgärder gentemot ett företag där den fackliga organisationen inte kan eller har ens en teoretisk möjlighet att representera någon fysiskt närvarande person. Så länge det inte föreligger något fackligt arbetsmonopol eller någon lag som förbjuder enmansföretag måste de enskilda individerna i samhället få avgöra under vilka former de vill arbeta som företagare eller anställda. Sedan måste vi överlåta åt konsumenterna att avgöra hos vilka företag de vill köpa sina varor och tjänster. När det sedan gäller påståenden om eventuellt skattefusk i olika branscher och företag så måste en rättsstat överlåta på myndigheter att beivra sådant. Vi föreslår att hos regeringen anhåller om förslag till en lag som förbjuder blockad av enmansföretag för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivarorganisation. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till förbud mot blockad av enmansföretag för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivarorganisation. () ()
mot · G8021454 · 1985-01-23 00:00:00 — 1984/85 1454-1459 Viss ändring i lagen om anställningsskydd Enligt 1 § lagen om anställningsskydd (LAS) undantas från lagens tilllämpning "arbetstagare som med hänsyn till arbetsuppgiften och anställningsvillkoren får anses ha företagsledande eller därmed jämförlig ställning. Detta har i förarbetena tolkats så att i små företag normalt ingen utom företagsledaren anses undantagen från lagen. 1 medelstora företag torde undantaget gälla verkställande direktören, hans ställföreträdare och möjligen ytterligare någon tjänsteman med speciellt självständigt ansvar. I större företag anses undantaget gälla direktionsmedlemmar och tjänsteman som har en självständig ställning som chef för en större gren av verksamheten. Denna snäva gränsdragning avseende främst mindre företag är inte riktigt tillfredsställande. Gränsdragningen mellan ett mindre och ett medelstort företag är mer än oklar. Det finns exempelvis företag med stor omsättning som är marknadsledande, men som ändå omfattas av definitionen på småföretag. Om det hos höga befattningshavare som inte är företagsledare finns brister som leder till allvarliga men för företaget kan situationen utvecklas till ett hot mot sysselsättningen för övriga anställda. Den starka position som anställningsskyddslagen ger den anställde kan i fall av det nu berörda slaget bli ett svårbemästrat problem, och det synes därför motiverat att ta upp till övervägande behovet av att vidga den krets av personal som med hänsyn till ledande uppgifter och därmed förenat ansvar bör kunna undantas från lagen. Det vore därför naturligt om hos regeringen hemställer om en översyn av 1 § LAS för att om möjligt utvidga omfattningen av den s. k. frikretsen i mindre företag. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om en översyn av 1 § lagen om anställningsskydd i syfte att undersöka behovet av en utvidgning av den s. k. frikretsen i mindre företag. 1 1984/85.
mot · G8021455 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. För att förhindra att arbetsförmedling bedrivs i förvärvssyfte har staten tagit monopol på arbetsförmedling här i landet. Genom utformningen av arbetsförmedlingslagen har emellertid inte bara sådan arbetsförmedling som upptar avgifter från den arbetssökande förbjudits utan även sådan arbetsförmedling som bekostas av arbetsgivaren och därigenom skulle vara avgiftsfri för den sökande. Trots ständigt stigande tilldelning av medel fungerar emellertid arbetsförmedlingen inte tillfredsställande på alla områden. Orsakerna till detta är många men i tider av ekonomiska svårigheter ökar fullt naturligt trycket på arbetsförmedlingen. En annan orsak kan vara att arbetsförmedlingen saknar specialistkunskap i tillräcklig omfattning. Främst drabbar detta de mindre och medelstora företagen. Mot denna bakgrund bör samhället se på möjligheterna att tillåta ett system med fristående arbetsförmedlingar för specifika yrkesområden som ställer krav på specialistkunskap hos förmedlingarna och vars förmedlingsbehov den offentliga arbetsförmedlingen därför har svårt att fylla. Verksamheten skulle kunna finansieras med avgifter från de företag som anlitar förmedlingen i fråga. Ett försök med ett sådant system bör kunna ge värdefulla impulser till den allmänna arbetsförmedlingen. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning med uppgift att utreda möjligheterna att på försök tillåta fristående arbetsförmedlingar för specifika yrkesområden i enlighet med vad som i motionen anförts. () ()
mot · G8021456 · 1985-01-24 00:00:00 — Den yrkesinriktade rehabiliteringen för handikappade som bedrivs inom arbetsmarknadsinstituten med särskilda resurser, Ami-s, har blivit föremål för ett antal utredningar. Syftet med dessa utredningar har varit att finna former för rehabiliteringen som tillgodoser kraven på bl. a. närhet till den enskildes hemmiljö och mer flexibla arbetsformer. Den väg man valt för att uppnå syftet innebär en ökad ambulatorisk verksamhet, där en stor del av den yrkesinriktade rehabiliteringen skall ske på den sökandes arbetsplats. En tanke är också att de vanliga arbetsmarknadsinstituten skall kunna ta emot även handikappade men kunna få hjälp av personal med Ami-s. De utredningar som sett över verksamheten vid Ami-s har också konstaterat behov av särskilda skilda handikappgrupperna. Dessa resursinstitut skall bistå med teknik, metodutveckling, personalutbildning m. m. AMS har också utsett vissa Ami-s att utgöra resp. handikappgrupper. Det stora problemet är emellertid att dessa resursinstitut ännu inte har möjlighet att leva upp till de krav som ställs på ett sådant. De ökade resurser som krävs har man ännu inte fått. Detta leder till att den nödvändiga förändringen av den yrkesinriktade rehabiliteringen inte kan genomföras enligt planerna. Behovet av dessa resursinstitut är stort och det bör anses som ett prioriterat område av att bygga ut dem. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utbyggnad av resursinstitutionen .
mot · G8021457 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1457 Särskilt lönebidrag och introduktionsstöd till handikappad På förslag från regeringen, beslutade om två nya och viktiga arbetsmarknadspolitiska stödåtgärder för handikappade; introduktionsstöd och särskilt lönebidrag. De båda stödformernas huvudsakliga syfte är att förbättra framför allt gravt handikappades möjligheter till förvärvsarbete på den reguljära arbetsmarknaden. I samband med att stödformerna infördes beslutades att sätta en övre gräns ett tak för hur många personer som skulle komma i fråga för åtgärderna. Antalet anställningar med introduktionsstöd begränsades till ca 2 000 och särskilt lönebidrag 800 (90-procentigt lönebidrag) och 1 400 (50-procentigt lönebidrag). Det råder ingen tvekan om att de båda stödformerna haft stor betydelse för handikappades möjligheter till förvärvsarbete. Handikappade är dock starkt eftersatta på arbetsmarknaden , och efterfrågan på särskilt lönebidrag och introduktionsstöd har varit stort. Enligt uppgifter från har behovet av stödet varit så omfattande, att samtliga tilldelade platser /85 beräknas vara slut . De förhållanden att huvuddelen av de anvisade platserna för innevarande budgetår redan tagits i anspråk och att någon utökning av kvoterna inte föreslagits i budgetpropositionen inger stor oro. Det vore djupt olyckligt om handikappade, på grund av brist på resurser till introduktionsstöd och särskilda lönebidrag, hänvisades till arbetslöshet och förtidspension i stället för förvärvsarbete. Därför är det angeläget att regeringen kontinuerligt och med stor noggrannhet följer utvecklingen av de två stödformerna . Med stöd av vad som ovan sagts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att noga följa utvecklingen av introduktionsstöd och särskilda lönebidrag och, om det visar sig vara nödvändigt, utökar kvoterna.
mot · G8021458 · 1985-01-24 00:00:00 — bildades har diskussioner förts om företagsgruppens behov av statliga bidrag till verksamheten. I det statsfinansiella läge som befinner sig i har kraven på minskade statliga bidrag till Samhällsföretag skärpts . Bidragsprocenten till företagsgruppen har successivt minskats. presenterade en arbetsgrupp inom vissa förslag beträffande Samhällsföretags organisation och bidragsbehov /89. Arbetsgruppens förslag möttes av hård kritik från remissinstanserna, varför regeringen valde att dra tillbaka förslagen. gavs dock Samhällsföretag i uppdrag att självt se över möjligheterna till framtida neddragningar av bidragsprocenten. redovisade Samhällsföretag sina bedömningar och förslag för regeringen. Av Samhällsföretags rapport framgår att relativt omfattande neddragningar av de statliga bidragen skulle kunna genomföras, utan att de sociala målen äventyrades. Uttryckt i procent skulle bidraget kunna minskas från nuvarande till . I årets budgetproposition ges inga bestämda besked beträffande statsbidragets storlek . Av skrivningarna i propositionen framgår dock att de av Samhällsföretag framlagda förslagen inte kan tillstyrkas av statsfinansiella skäl. De sparmål som regeringen tidigare satt upp för Samhällsföretag måste genomföras. 1 de ursprungliga direktiven för Samhällsföretag finns klart angivet att verksamhetens främsta syfte är att ge handikappade meningsfullt arbete och att anställda inom företagsgruppen skall kunna utvecklas och därigenom ges möjligheter till reguljärt arbete. Dessa sociala och arbetsmarknadspolitiska mål skall, enligt beslut, kombineras med vissa ekonomiska riktlinjer. Enligt dessa riktlinjer skall verksamheten inom företagsgruppen bedrivas effektivt och med iakttagande av affärsmässiga principer. Det finns en utbredd och stark oro inom handikapprörelsen för de konsekvenser som kan följa av alltför kraftiga nedskärningar av statsbidraget till Samhällsföretag. Enligt kritiken kommer nedskärningarna, om de drivs för långt, att få till följd att de sociala och arbetsmarknadspolitiska målen för verksamheten äventyras. utsätts Samhällsföretag för kritik från handikapprörelsen, som i hög grad har med förhållandet mellan de sociala och ekonomiska målen att göra. Kritiken har framför allt inriktats på rekryteringen till Samhällsföretag, sorn man menat i alltför hög grad styrts av ekonomiska hänsynstaganden. De hårda kraven på företagsekonomisk effektivitet har resulterat i hävdar man från handikapporganisationerna att handikappade förlorat möjligheterna till meningsfullt arbete i företagsgruppen. Kritiken från handikapprörelsen bör, enligt min uppfattning, tas på stort allvar. Det är mot den bakgrunden viktigt att regeringen noggrant följer utvecklingen inom . Om det visar sig att de sparkrav som regering och riksdag satt upp för Samhällsföretag påverkar möjligheterna att infria de sociala målen negativt, måste regeringen ha beredskap att snabbt vidta nödvändiga åtgärder. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att noga följa utvecklingen inom , med anledning av de sparkrav som ställs på verksamheten.
mot · G8021462 · 1985-01-23 00:00:00 — Motion 1984/85:1462 m. fl. Bättre möjligheter att vinna inträde i arbetslöshetskassa Som en försäkring i fall av arbetslöshet är många arbetstagare anslutna till en arbetslöshetskassa. För den som också är medlem i en facklig arbetstagarorganisation går detta medlemskap med automatik, medan det för icke fackföreningsmedlemmar gäller att dessa får anmäla sig själva och tillse att debiterad A-kassaavgift också betalas. Arbetslöshetskassorna är självständiga juridiska personer. Deras verksamheter regleras i lag om arbetslöshetsförsäkring. De allmänna tillämpningsföreskrifterna utfärdas av AMS som också är tillsynsmyndighet över A-kassorna. När det gäller Finansieringen av A-kassorna sker denna till via olika former av statsbidrag. För de arbetstagare som inte är med i en facklig organisation råder ibland unika svårigheter att vinna inträde i A-kassorna. Trots att verksamheten till är finansierad av staten är A-kassorna inte skyldiga att hålla med speciella ansökningsblanketter, utan ofta är inträdesansökan sammanfogad med anmälningsblanketten till den fackliga organisationen eller finns rent av på samma blankett. Att så kan ske hänger samman med den nära personalunion som råder mellan A-kassorna och de fackliga organisationerna. På grund av att staten inte på ett nöjaktigt sätt bevakar icke fackföreningsanslutna arbetstagares rätt att vinna inträde i A-kassorna kan det gå månader mellan det tillfälle då en arbetstagare, som ej vill vara med i en facklig organisation, ansöker om inträde tills detta beviljas trots att alla formaliteter är uppfyllda. Denna situation måste betraktas som ovärdig ett rättssamhälle. För att råda bot på den rådande situationen bör staten som motprestation till statsbidragen kräva att samtliga A-kassor tillhandahåller separata ansökningsblanketter för inträde i A-kassan samt att dessa automatiskt skall tillhandahållas alla arbetstagare som så önskar. Det skall räcka med ett telefonsamtal. Därtill skall en maximitid stipuleras inom vilken en A-kassa är tvungen att behandla en ansökan om inträde. På blanketten skall också finnas anvisningar till vilken myndighet som den ansökande skall vända sig för att få rättelse vid eventuella fel begångna av A-kassan. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till reglering av A-kassornas verksamhet angående ansökan från icke fackföreningsansluten arbetstagare i enlighet med vad som i motionen anförts. () ()
mot · G8021463 · 1985-01-24 00:00:00 — m. fl. Körkortsutbildning för handikappade finns vid AMU-center i och utanför . Verksamheten i är störst och startade . Det har i olika sammanhang diskuterats om vidareutveckling av körkortskurserna. har en väl utvecklad utbildning och i anslutning därtill en utrustningsverkstad. I denna verkstad arbetar ett lag innovatörer/mekaniker, som dels anpassar kursens övningsbilar för den enskildes behov, dels konstruerar, tillverkar och monterar köraggregat med inredningar för handikappade förares fordon. Den som är handikappad och beroende av bil för att komma till arbete, yrkesutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering kan få bidrag. Ett sådant bidrag kan utgå för köp av bil, speciella anordningar, byte av bil och kökortsutbildning. Helt bidrag täcker inte kostnaden för inköp av bil. Om bilen behöver utrustas med speciella anordningar på grund av sökandens handikapp kan bidrag utgå för hela kostnaden. Det gäller också för inköp och montering av värme och mobiltelefon. En sökande som uppfyller kraven för att få bidrag till bil eller speciella anordningar kan också få körkortsutbildning i form av arbetsmarknadsutbildning. Personer som inte uppfyller kraven på att vara beroende av bil för att komma till arbete etc. saknar möjligheterna till att få körkortsutbildning enligt ovan. Vi anser att gruppen handikappade som kan beredas körkortsutbildning och bidrag till bil med speciella anordningar bör utvidgas. AMU-center synes väl skickat för att utvidga insatserna på detta område. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utveckling av körkortsutbildning för handikappade och fordonshandikappanpassning vid i . () () BO () () () () ()