mot · G802404 · 1985-01-11 00:00:00 — De ofrivilligt barnlösas situation har kommit att alltmera uppmärksammas i den allmänna debatten. Detta beror bl. a. på medicinska och vetenskapliga framsteg vad det gäller utredning och behandling av fertilitetsproblem. Betydande forsknings- och behandlingsresurser satsas nu på att hjälpa de ofrivilligt barnlösa att få ett efterlängtat eget barn. Metoder som provrörsbefruktning och givarinsemination har fått berättigad uppmärksamhet. Läkaren/forskaren arbetar i allmänhet med entusiasm och inlevelse för att förfina möjligheterna att hjälpa sin patient. Glädjen i att lyckas är obeskrivlig. Glädjen för dem som efter lång väntan får ett eget barn är också stor och berättigad. Men i gränslandet till dessa framsteg öppnas sig delvis oroande perspektiv och de här nämnda metoderna för att avhjälpa ofrivillig barnlöshet har fått berättigad uppmärksamhet bland annat på lagstiftningsområdet. Det finns dock en annan möjlighet för de ofrivilligt barnlösa eller för familjer, som vill ha fler barn än de redan har, att uppnå detta. En metod som dessutom också tar hänsyn till att det finns ett stort antal barn i vår värld som saknar föräldrar eller på annat sätt berövats möjligheter till en trygg framtid och uppväxt. Det har alltid förekommit att barn adopterats och på det sättet fått nya föräldrar. har av olika skäl den allt dominerande andelen av adoptioner skett genom omhändertagande av utländska barn, ofta från avlägset belägna länder. Adoption är för den enskilde en lång, tålamodsprövande och dessutom en mycket kostnadskrävande procedur. Jämfört med de resurser som satsas i forsknings-, vård- och behandlingskostnader för de barnlösa, som kan hjälpas med andra metoder, är den hjälp som ges blivande adoptivföräldrar, åtminstone på den ekonomiska sidan obetydlig. Ansträngningar har gjorts för att på ett rimligt sätt formalisera den byråkratiska proceduren, kontrollera att allt tillgår på ett sätt, som framför allt gynnar barnets bästa och på att hjälpa adoptivföräldrarna med praktiska arrangemang. Processen är trots detta utomordentligt påfrestande för adoptivföräldrarna, som ofta efter att tidigare ha genomgått långa och för den personliga självkänslan svåra medicinska utredningar innan infertilitet kunnat konstateras dessutom måste granskas av sociala myndigheter, ta sig fram i de formella bestämmelserna och ovanpå alltsammans ställa sig i tålamodsprövande väntan innan det efterlängtade barnet kan komma. De ekonomiska svårigheterna tenderar dock att bli allt överskuggande. Avgifter av olika slag liksom rena resekostnader uppgår i adoptionsfall ofta För många familjer är adoption därför en otänkbar möjlighet. Barn mår dessutom ofta väl av syskon och att tänka sig att en familj med barnfamiljernas nuvarande ekonomiska situation skall orka med ytterligare ett adoptivbarn är en utväg, som förbehålles en allt mera exklusiv grupp. Adoptivföräldrar har tillerkänts rätten till barnbidrag och annat samhälleligt stöd som tillkommer även andra barnfamiljer. För att inte adoption skall bli en utopisk möjlighet för allt flera när såväl barns som blivande föräldrars intresse kan tala för en motsatt utveckling krävs att ekonomisk hjälp ges även i själva adoptionssituationen. Detta bör kunna ske med hjälp av utformning av skatteavdragsmöjligheter för oundgängliga administrativa kostnader, liksom hämtningskostnader. bör hos regeringen hemställa om förslag till utformning av sådana möjligheter. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställer jag att hos regeringen begär förslag till utformning av regler som möjliggör skatteavdrag för oundgängliga kostnader i samband med adoption av utländskt barn.