mot · G8022809 · 1985-01-25 00:00:00 — 1984/85 2809-2814 m. fl. Drogmissbruket är ett stort socialt problem, och för att nedbringa det behövs insatser inom många olika områden. Det behövs en samordning mellan sociala lagar och narkotikastrafflag. Det behövs insatser av rehabiliterande karaktär med bättre och fler vårdplatser. Det behövs förebyggande och uppspårande insatser i skolor, på fritidsgårdar, på arbetsplatser. Allt arbete för att motverka drogmissbruk måste bygga på människors medvetenhet. Därför är det viktigt att olika slag av folkrörelser engageras i denna kamp. Det finns mycket starka ekonomiska intressen inblandade i såväl narkotikahantering som i utskänkning av alkohol. Drogkulturen ingår som en del i den kommersiella kultur och borgerliga ideologi som gjort sig särskilt bred i ekonomiska kristider. Arbetarrörelsen har alltid gått i spetsen för att bekämpa dåliga sociala miljöer och förhållanden. Det har diskuterats huruvida det är dåliga sociala förhållanden som föder ett missbruk eller om det är själva förekomsten av droger som leder till dåliga sociala förhållanden. Så mycket kan dock konstateras att drogerna i sig har en aktiv roll när det gäller att både skapa och fördjupa sociala missförhållanden. Det är ute i kommunerna som det mesta av arbetet mot narkotikan måste göras, både det förebyggande och det rehabiliterande arbetet. har en nyckelroll härvidlag såsom samordnare mellan olika kommunala myndigheter. Det krävs kommunala åtgärdsprogram mot narkotikan. Många kommuner har sådana program. Vad som däremot ofta saknas är resurser för att förverkliga åtgärdsplanerna. Vpk föreslår att särskilda medel anslås till kommunerna så att dessa tillförsäkras ett ekonomiskt utrymme för att förverkliga uppsatta mål. Det måste också betonas att när det gäller narkotikans bekämpande handlar det inte bara om mer pengar till kommunerna. Narkotikaproblemets lösning ligger främst i valet av strategi. Genom åtgärdsprogram som siktar till tidiga, humana och mindre resurskrävande åtgärder motverkas utslagning, kriminalitet och resurskrävande specialvård. I det förebyggande arbetet har grupper, organisationer och folkrörelser som tagit ställning för ett narkotikafritt samhälle en viktig uppgift att fylla. I samarbete med skolan, fritidsgårdarna och föräldrarna m. fl. kan de sprida kunskap och insikt om narkotikans negativa konsekvenser. Det är nödvändigt att skapa ett aktivt motstånd mot narkotikan och att sprida en motideologi i ett fostrande syfte. Ett bra arbete med missbrukare måste bygga på principen att kunna ingripa . Inte bara för att hindra ett fortsatt och svårare missbruk utan också för att stoppa spridningen. Det tidiga ingripandet är direkt kopplat till upptäckten. Det är därför föräldrar, skolor, fritidsgårdar, socialtjänst och polis måste samarbeta för att upptäcka ett missbruk . När det gäller alkohol är det övertygande visat att åtgärder som minskar konsumtionen av alkoholdrycker också minskar skadorna. Eftersom alkoholdrickande är ett av våra viktigaste hälsoproblem finns det oerhört stora vinster att göra genom en restriktiv alkoholpolitik. Mer än 5 000, sannolikt betydligt fler, människor dör en för tidig död på grund av alkoholskador. Särskilt hårt drabbas yngre och medelålders män ur arbetarklassen, men också bland kvinnor ökar dödsfallen kraftigt. Det finns ett klart behov av en mer medveten och utvecklad alkoholpolitik. Vpk menar att en alkoholkommission bör tillsättas för att bl. a. överväga vad som kan göras för att påskynda en nedgång av alkoholkonsumtionen. Det kan komma att bli nödvändigt att genomföra en alkoholransonering om det inte går att på annat sätt ytterligare nedbringa alkoholskadorna. Den stora likgiltighet som råder gentemot åtgärder som skulle kunna förebygga att tusentals människor dör av alkoholskador kan kontrasteras mot det enorma intresse som råder för att rädda människor med hjälp av hjärttransplantationer och annan högteknologisk vård, där stora ekonomiska intressen är inblandade. Något som försvårar en konsekvent alkoholpolitik är att alkoholbeskattningen tillfaller statskassan medan däremot de tunga kostnaderna för alkoholskadorna faller på landsting och kommuner. De intäkter som görs på alkoholförsäljningen bör i huvudsak tillfalla den kommunala sektorn. Under hänvisning till det anförda föreslås* att som sin mening ger regeringen till känna att förslag om ett särskilt statsbidrag för kommunernas bekämpning av narkotikaproblem bör inrättas. INGA (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) *Se även motionerna 1984/85:2810-2811.