mot · G802330 · 1985-01-10 00:00:00 — Motion 1984/85:330 m. fl. Vissa ändringar i medbestämmandelagen, m. m. Reglerna på arbetsrättens område måste syfta till att skapa effektivitet och rationalitet i arbetslivet. En utveckling som leder till byråkrati eller ryckighet i planeringen måste motverkas. Reglerna måste vara anpassade efter skilda förutsättningar på olika typer av arbetsplatser. Anställda i näringsliv och förvaltning kan tillföra besluten kunskaper och erfarenheter som annars inte kommer fram. Detta förutsätter ett faktiskt medbestämmande mer än ett formellt tillämpande av vissa regler. Det finns alltför många exempel på stelbenthet i tillämpningen av arbetsrättslagstiftningen. MBL i små företag Tyngdpunkten i medbestämmandet måste enligt vår mening ligga inom arbetsplatsen. Det gäller inom både den privata och offentliga sektorn. Lagstiftningen gör emellertid ingen skillnad mellan stora företag och små. Inte heller i avtalen beaktas de små företagens och dess anställdas situation tillräckligt. Centraliseringen inom fackföreningsrörelsen gör att avståndet från den lilla arbetsplatsen till en facklig ombudsman kan vara myckt långt. Förhandlings- och informationsskyldighet enligt MBL skall ändå fullgöras med denna när facklig förtroendeman saknas på arbetsplatsen. Enligt vår mening bör det vara möjligt att på sådana företag tillämpa en särordning utan byråkrati men med ett reellt medbestämmande från de anställda. har vid upprepade tillfällen påpekat att MBL i de små företagen skulle kunna tillämpas så att inledande information och förhandling kan ske direkt med de anställda i företaget. Det som då hänt rapporteras skriftligen till vederbörande fackliga organisation. Efter en rimlig respittid, i avvaktan på eventuell reaktion, bör arbetsgivarens skyldigheter enligt MBL anses vara uppfyllda. Respittiden bör lämpligen kunna bestämmas i samråd med de anställda i företaget. saknar lagstiftning som begränsar rätten att gå till facklig strid när kollektivavtal saknas. Arbetsrättslagstiftningen bygger på tanken om ett partsförhållande på arbetsplatsen. I MBL görs inga undantag såvitt gäller frågan när ett motpartsförhållande anses föreligga. Där sägs endast att lagen äger tillämpning på förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. I lagen om anställningsskydd (LAS) görs däremot flera undantag från lagens tillämpningsområde. Det gäller t. ex. arbetstagare som tillhör arbetsgivarens familj och vissa chefer. I dessa båda fall anser vi att det finns en klar grund för parallellställning av MBL och LAS. Regeringen bör därför få i uppdrag att utreda och komma med förslag som undantar arbetstagare som tillhör arbetsgivarens familj i MBL. Därmed undantas i realiteten alla egenföretagare. Enmans- eller familjeföretagare, som inte har anställd personal, bör undantas från sådana stridsåtgärder som kan förekomma mot icke avtalsbundna företag. bör hos regeringen begära förslag om sådan ändring i MBL att blockad av sådana företag förklaras som en omotiverad stridsåtgärd och därmed förbjuds. MBL i den offentliga sektorn En från demokratins utgångspunkt självklar begränsning av medbestämmandet måste gälla för anställda inom offentlig verksamhet. Anställda där kan inte ha ett i förhållande till övriga medborgare större inflytande på verksamhetens utformning och inriktning. Men även här finns förutsättningar för ett fruktbärande medbestämmande i många situationer. Oklarheten om var exakt gränsen, mellan politisk demokrati och medbestämmande över förhållandena på arbetsplatsen, går har lett till byråkratisering. Särskilt på det kommunala och landstingskommunala området har MBL-förhandlingar i flera olika instanser i samma ärende kommit att medföra olycklig irritation i stället för ett konstruktivt samarbete. Också på den offentliga sektorn är det viktigt att medbestämmandet utövas på de enskilda arbetsplatserna för att beslutsprocessen skall få tillgång till de enskilda befattningshavarnas kunskap. Det är nu hög tid att större klarhet skapas beträffande MBL på den offentliga sektorn, vilket bl. a. enhälliga styrelser i uttalade . Också uttryckte då en sådan uppfattning, något som nuvarande regering sedermera förklarade sig inte avse att expediera (rskr 1982/83:126). Enligt vår mening bör ånyo hos regeringen begära att en särskild utredning tillsätts beträffande gränsdragningen mellan medbestämmandet och den politiska demokratin. Regeringen har som arbetsgivare inrättat en särskild arbetsgivarfunktion (- FHR) med uppgift att förhandla och informera i regeringsärenden. Bakgrunden är att förhandlingar enligt 11 och 12 § MBL inte kan få förekomma direkt med de högsta politiska organen. Det är naturligtvis svårt att åstadkomma en ordning som innebär ett reellt medbestämmande och inte bara en formell procedur, vilket hittillsvarande erfarenheter visat. I årets budgetproposition föreslår civilministern att förhandlingsrådet avskaffas och dess uppgifter överförs på . sakfrågan - medbestämmandeformerna i - sägs vara föremål för fortsatta överväganden. Enligt vår mening bör man därför särskilt söka former som gör det möjligt för de anställdas organisationer och de som är direkt berörda att komma in i ett beslutsskede. borde vissa områden prioriteras hårdare. Däremot skall man naturligtvis också här undvika att de anställda finns med i samtliga led av beslutsprocessen. Det viktiga måste vara att utöva sitt medbestämmande när de verkliga besluten tas inför ett regeringsavgörande, vilket alltid måste vara fristående. Regeringen skall ha tillgång till alla relevanta fakta inför sitt beslut, dvs. också personalens ställningstagande. Enligt vår mening borde vissa ämnesområden prioriteras: propositioner som innebär personalförändringar inom statens område, flyttning av ärendegrupper, t. ex. genom decentralisering, som också innebär omplacering och/eller förändringar i arbetets innehåll, omlokalisering av myndigheter, översynsprojekt som syftar till omorganisationer, förändringar i det personalpolitiska systemet. Ett initiativ till en omorganisation av MBL-hanteringen i här angiven riktning bör ske. Chefer i offentlig sektor Det kan med fog hävdas att chefernas roll är annorlunda i offentlig verksamhet än inom den privata sektorn. Inom offentlig sektor styr lagar och andra författningar i stor utsträckning verksamheten. Myndighetspersoner har som en av sina viktigaste uppgifter att tjäna allmänheten, och rollen som chef för de anställda är därmed mindre klart markerad. Vissa kategorier befattningshavare, såsom präster och lärare tillsätts enligt särskilda regler, men tillsättningarna MBL-förhandlas trots detta. finns reglerna i regeringsformen och enligt vilka enbart sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet skall tillämpas vid tillsättningar. Mot denna bakgrund, och eftersom rättsläget är oklart, bör göra ett uttalande om att chefer inom offentlig sektor ej skall MBL-förhandlas enligt 11 § utan bli föremål för information, samt att regeringen bör utarbeta ett förslag med denna inriktning och därvid ange den gränsdragning som bör gälla. Det är omtvistligt att anställda i olika situationer har behov av ett lagfäst stöd för tjänstledighet. Det kan gälla för uppfyllande av medborgerliga plikter såsom värnplikt och politiska förtroendemannauppdrag, det kan gälla sociala skyldigheter såsom nödvändiga uppgifter vid barnafödande och barns sjukdom, det kan gälla fackliga uppgifter med betydelse för arbetsplats och arbetskamrater. är det utan tvivel så att på en rad olika enskilda arbetsplatser har möjligheterna till tjänstledighet utnyttjats i sådan omfattning att det inte kan förenas med verksamhetens fulla effektivitet. Särskilt på mindre arbetsplatser, där man normalt inte kan ha en långsiktig planering för korttidsfrånvaro, kan de nuvarande möjligheterna framstå som ohållbara. Enligt vår mening går det att begränsa vissa möjligheter till ledighet utan att för den skull inkräkta på den enskildes möjligheter att fullgöra medborgerliga eller sociala skyldigheter i samhället. I vissa avseenden anser det också vara rimligt att utöka möjligheterna till ledighet. Det gäller förlängd tjänstledighet för vård av små barn och det gäller vård av sjuk anhörig. En översyn av ledighetsreglerna bör göras. Härvid bör i första hand prövas förutsättningarna att till det avtalsreglerade området helt överföra rätten till ledighet för studier. Häri inbegrips alla former av studier på betald arbetstid en rätt som i vissa fall kan vara en begränsning för den enskilde vid anställningstillfället. Normal fortbildning, t. ex. på grund av förändrade samhällsförhållanden, ligger i såväl arbetsgivarens som arbetstagarens intresse. De fackliga förtroendemännens rätt till ledighet med bibehållen lön är reglerad i förtroendemannalagen och i en rad avtal. Enligt vår mening bör inte inskränkningar i den rätten ske, vilka rubbar balansen mellan arbetsgivare och arbetstagare på den enskilda arbetsplatsen. Våra förslag om tillämpningen av MBL på de små arbetsplatserna innebär en förstärkt möjlighet för de anställda där att hävda sina rättigheter och synpunkter. Erfarenheterna av förtroendemannalagen visar emellertid att den i icke obetydlig utsträckning kommit att tillämpas för verksamhet utan direkt anknytning till den enskilda arbetsplatsen. Erfarenheten visar också att i vissa fall tas i facklig förtroendemannatid ut betydligt mer tjänstledighet än vad som motsvaras av lag och avtal. En översyn av ledighetslagstiftningen bör ta sikte på att de fackliga förtroendemännens möjlighet till ledighet koncentreras till att gälla förhållanden med direkt anknytning till den egna arbetsplatsen och att uttagen tid kan ges en mer stringent tillämpning utan att för den skull skapa onödig konflikt mellan arbetsgivare och arbetstagare. Man bör pröva förutsättningarna att i någon mån införa en övre gräns direkt i lagen när det gäller facklig förtroendemans ledighetsmöjligheter. kvarstår vid sin uppfattning att rättspraxis inte gav skäl återinföra den s. k. 200 kr.-regeln vid vilda strejker. Vi kvarstår också vid vår uppfattning om avdragsrätt för allmänna skadestånd (AU 1984/85:3). När det gäller frågan om enskildes rättssäkerhet vill vi hänvisa till att en centermotion, som väcktes till förra ännu inte varit föremål för ställningstagande, men prövas i KU. Mot bakgrund av det anförda hemställer vi 1. att hos regeringen begär förslag om sådan ändring av för små företag att förhandlingarna kan slutföras direkt med de anställda, 2. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring av arbetsrättslagstiftningen att enmans- och familjeföretagare utan anställd personal ej kan omfattas av sådan stridsåtgärd som kan förekomma mot icke-avtalsbundna företag, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utredning angående medbestämmandelagens tillämpning på den offentliga sektorn och avgränsning mot den politiska demokratin, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om MBL-verksamheten i , 5. att uttalar sig för att chefer inom den offentliga sektorn skall kunna tillsättas enbart efter information till de anställdas organisationer i enlighet med det anförda, 6. att hos regeringen begär en samlad översyn av ledighetslagstiftningen i enlighet med det anförda. () () () () () ()