mot · G8023051 · 1985-04-09 00:00:00 — Särskild skattereduktion (prop. 1984/85:162) Regeringen har i proposition 1984/85:162 föreslagit en särskild skattereduktion till löntagaren. I en partimotion har yrkat avslag på denna proposition. I en partimotion har föreslagit höjda ersättningar till de olika grupperna av kulturarbetare. har ännu inte tagit ställning till denna motion. För den händelse skulle besluta om bifall till propositionen om skattereduktion bör dock frågan om ersättning till kulturarbetarna på nytt aktualiseras. Den av regeringen föreslagna skattereduktionen kommer nämligen enligt förslaget att utbetalas endast till dem som har inkomst av tjänst. Därmed ställs bl. a. de fria författarna, bildkonstnärerna och tonsättarna utanför. Med anledning av detta har , Föreningen och tillställt riksdagspartierna följande skrivelse: Den av regeringen föreslagna skatterabatten gäller enbart löntagare. Rörelseidkare får däremot ingen skatterabatt. Det kan kanske beträffande flertalet rörelseidkare vara rimligt. Löntagarna får skatterabatten som tack för att årets lönerörelse inte spräcker den av regeringen uppställda 5 %gränsen. Egenföretagarna har däremot inte lovat hålla sina lönelyft och går därmed miste om rabatten. Sanningen är dock att åtskilliga av dem som av myndigheterna klassificerats som rörelseidkare inte har en chans att ta sig över 5 %-gränsen. Detta gäller i synnerhet de fria författare, bildkonstnärer och tonsättare som mot sin vilja av skattemyndigheterna klassificerats som rörelseidkare. De fria kulturarbetarna har i motsats till många andra företagare nästan inga skattemässiga fördelar av att vara rörelseidkare, däremot många nackdelar. Det är svårt att tänka sig någon yrkesgrupp som är mera missgynnad av skattelagstiftningen än just de fria kulturarbetarna. Ovanpå detta ska nu - enligt regeringens förslag - dessa tre låginkomstgrupper: författare, bildkonstnärer och tonsättare - förnekas rätten till skatterabatt. Situationen blir än mer absurd om man betänker att de två största riksdagspartierna inte vill gå med på en höjning av författarnas biblioteksersättning med mer än /boklån. Motivet för detta är att motsvarar just - och mer ska ju inte löntagarna få enligt regeringens uppfattning. Men löntagarna får ju faktiskt + i skatterabatt. Vid normala författarinkomster krävs en inkomstförstärkning på för att författaren netto ska få ut vad löntagarna får genom skatterabatten. Detta borde rimligen motivera ytterligare höjning av biblioteksersättningen. Fria kulturarbetare kan visserligen få del av skatterabatten, om de för sin försörjnings skull har ett jobb vid sidan av konstnärskapet. Men då får det inte vara något lågbetalt extraknäck. En bildkonstnär som tjänar 40 000 på sina tavlor och 20 000 på att bära ut tidningar (ingen ovanlig kombination) får inte ett öre i skatterabatt, eftersom rabatten är proportionell mot inkomst av tjänst inom ett intervall . Vi förstår att löne- och skattepolitiken måste utformas med utgångspunkt från de stora löntagargrupperna, och vi begriper att det av tekniska skäl kan vara svårt att göra undantag för små och marginella grupper. Men det känns ändå som ett hån när välbetalda direktörer (som inte håller sig lönelyft) får skatterabatt, medan fria kulturarbetare med (i vissa fall) negativ inkomstutveckling förvägras den. Om det av politiska och/eller tekniska skäl är svårt att låta våra grupper omfattas av skatterabatten, bör det väl ändå finnas andra sätt att kompensera oss. Skatterabatten beräknas kosta staten . Omräknat i helårsarbeten finns det uppskattningsvis cirka 4 000 fria författare, översättare, konstnärer och tonsättare. Vi utgör således en promille av den yrkesverksamma befolkningen. Låt oss då få en promille av vad skatterabatten kostar staten. Det blir bara två extra miljoner. Lägg förslagsvis hälften på biblioteksersättningen (=1 öre/lån) vilket kommer författare, översättare och bokillustratörer (tecknare och fotografer) till del. Tillför sedan bildkonstnärernas visningsersättning och tonkonstnärsfonden de resterande 200 000. Detta ger visserligen ingen millimeterrättvisa men innebär ändå en rimlig kompensation till de fria kulturarbetarna. För det kan väl inte vara regeringens och mening att några av landets mest utsatta yrkesgrupper ska vara de som återigen kommer i kläm? Har regeringen råd med tvåtusen miljoner, så har den nog också råd med ytterligare två. Ordf i Ordf i Föreningen i Konstnärernas Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att beslutar om skatterabatt eller motsvarande för fria kulturarbetare.