mot · G8022464 · 1985-01-25 00:00:00 — och av barns och ungdomars villkor Barn och ungdomars behov måste i högre utsträckning än få styra samhällets utveckling. Insatser krävs på en rad områden för att avhjälpa brister som påverkar barns och ungdomars uppväxt- och livsmiljö. Sådana insatser främjar också villkoren för vuxna. Ett samhälle som är bra för barn är bra också för vuxna. av alla barnfamiljer bor i tätort. Barn har rätt till trygga uppväxtmiljöer och rätt till hembygdskänsla också i tätort och storstad. Det barnvänliga samhället skall vara vägledande för all samhällsplanering. Boende- och fritidsmiljöer skall vara formade efter barns behov och så att alla generationer kan mötas och umgås på ett naturligt sätt. Arbetslivets villkor måste anpassas till barnens behov. Föräldrars gemensamma ansvar för barn, hem och försörjning måste främjas. En god uppväxtmiljö är en miljö som främjar ansvar, gemenskap och omsorg om medmänniskor, en miljö som har uppgifter för alla, möjliggör samarbete och kontakter mellan generationer och som stimulerar till egenaktivitet och en meningsfull fritid. Socialtjänstlagen utgår från en helhetssyn på människan och kräver att sociala hänsyn skall tas i samhällsplaneringen. Helhetssynen, som är en bärande tanke i människo- och samhällssyn, är inskriven i socialtjänstlagen. En viktig uppgift för arbete med barn och ungdom är det förebyggande arbetet. I det ingår en god samhällsplanering. Barn i tätort drabbas av samhällets uppdelning i stora bostadsområden, stora och koncentrerade arbetsplatsområden, stora skolor och långa resvägar. Många barn lever med ensamstående föräldrar och ofta som enda barn. Barns upplevelser av vuxnas arbetsliv blir minimalt genom långa avstånd till föräldrarnas arbetsplatser, långt från barnets vardagsmiljö. Ett koncentrerat boende med lång bortovaro på arbetsplats på annat håll innebär att få vuxna känner igen och har kontakt med bostadsområdets barn. Det innebär att vuxna inte tar det ansvar för andras barn som vore naturligt, vilket minskar kontaktytorna och solidariteten i vardagsumgänget. Ett vagt socialt nätverk med dåligt utvecklade grannkontakter och få vänner inom räckhåll isolerar föräldrar och påverkar familjens möjlighet att ge barn stimulerande uppväxt. Sektoriseringen av samhället minskar barns och ungdomars möjlighet till 1 1984/85.3 sami. delaktighet i utvecklingen. som kontakterna mellan generationerna minskar, vilket negativt påverkar möjligheterna att föra vidare traditioner och värderingar, ökar mediesamhällets kommersiella utbud, varav videovåld och skräpkultur konkurrerar om ungdomarnas uppmärksamhet. Det kanske mest utmärkande för ungdomars förhållande till vuxenvärlden är att de i stor utsträckning står utanför produktion och arbetsliv. Den grupp som allra svårast drabbas av detta utanförskap är de handikappade ungdomarna. Regeringens insatser för att stärka barns och ungdomars ställning har ännu inte gett några resultat. Trots en speciell barn- och ungdomsdelegation har inget helhetsgrepp ännu tagits. Åtgärderna för att stärka barnfamiljernas situation har stannat vid begränsade ekonomiska insatser som inte täcker behoven. Inga åtgärder har vidtagits för att öka barns och föräldrars möjligheter till ökad tid för varandra. Insatserna för att bekämpa ungdomsarbetslösheten har på ett beklagligt sätt begränsats. Tillräckliga åtgärder för att få ungdomslagen att fungera utanför den offentliga sektorn saknas. Samhällsplaneringsfrågorna har lämnats åt sidan. De övergripande insatserna för barn och ungdomar med handikapp har uteblivit. Barnens uppväxtmiljö har avgörande betydelse för hela deras framtid. För att åstadkomma god livskvalitet för barn och ungdomar måste de sociala villkoren och möjligheterna till gemenskap förbättras, framför allt i storstad och tätort. Barn och ungdomar skall ha samma möjlighet till bra uppväxtmiljö och god utbildning var de än bor i landet. Därför måste de ekonomiska klyftorna mellan olika regioner utjämnas och socialt likvärdig utveckling möjliggöras i landets alla delar. Också inom landets rikaste region, , som också inom sig har landets största ekonomiska ojämlikhet, måste en utjämning ske. initiativ till inomregional skatteutjämning har haft stor betydelse för området. Den inomregionala skatteutjämningen måste utvecklas, liksom för landet i dess helhet. En fortsatt utveckling av den kommunala skatteutjämningen är nödvändig på det sätt som kräver i motion 1984/85:1143. Barnfamiljernas ekonomiska förhållanden måste förbättras och möjligheterna till en god barnomsorg - i hemmet eller genom samhällets försorg måste garanteras var man än bor i landet. Möjligheterna att välja den omsorgsform som passar varje familj bäst måste garanteras. Därför krävs en utbyggd vårdnadsersättning och en reformering av statsbidragssystemet till barnomsorgen på det sätt kräver i motion 1984/85:1138. Var man än bor är det viktigt att kunna uppleva sin närmiljö och sin hemort som hembygd, som man kan känna stolthet över och trygghet i. En absolut förutsättning för en god livskvalitet och en trygg uppväxtmiljö för barn och ungdomar är att det finns arbete i landets alla delar. Därmed kan föräldrar få möjlighet till arbete på hel- eller deltid, möjlighet att ge sina barn ekonomisk och social trygghet och ungdomar kan få arbete på sin hemort. Den viktigaste förutsättningen för att skapa en levande närmiljö är därför att det finns arbetsplatser. Utan arbetsplatser skapas inget självständigt samhälle. Med arbetsplatser och boende ges förutsättningar för service och fritidsutbud och naturliga kontakter människor emellan. Därför krävs att storskaligheten bryts ner till förmån för småskalighet. Närmiljön skall inte vara större än att det går att få klart begrepp om dess omfattning. Ökade ansträngningar måste därför ske för en hög sysselsättning i landets alla delar. Åtgärder för att främja företagsetablering och stärka småföretagsamheten måste ske i enlighet med vad kräver i motion 1984/85:647. Trots att arbetstiden blivit kortare och semestern längre har inte kontakten mellan barn och föräldrar ökat i storstadsområdena. Enligt den senaste levnadsnivåundersökningen ökar de långa arbetsresorna speciellt i och de kortare resorna blir färre. Närhet mellan bostad, arbete och service ger föräldrar och barn ökade möjligheter att ägna tid åt varandra. En av de mest angelägna reformerna för barnens skull är att den lagstadgade rätten till förkortad arbetstid för småbarnsföräldrar kombineras med en ersättning - vårdnadsersättningen - som gör det möjligt för föräldrarna att reellt välja mer tid för barnen. Därmed ökar också möjligheterna till samverkan i närmiljön omkring gemensamma frågor, som kan gälla service och omsorg. Genom exempelvis föräldrakooperativ möjliggörs goda alternativa lösningar av barnomsorgen. Barn måste känna att de behövs Barn måste få känna att de behövs, att de har en uppgift att fylla och att de är delaktiga i samhället. Det gäller såväl barnen i lekmiljön och närsamhället som ungdomarna i utbildning och arbetsliv. I lokalsamhället med närhet till arbetsplatser och gemensamma aktiviteter ökar möjligheterna att göra saker tillsammans, att samarbeta om det som är gemensamt. Så kan t. ex. lokaler som man gemensamt ansvarar för utgöra basen för de aktiviteter som finns i varje bostadsområde. Barnen känner sig delaktiga när de får vara med och ta ansvar för utformningen av vardagsmiljön. Också i storstadsområden och tätorter måste finnas variation i utemiljön, grönområden i rimlig närhet etc. Grönytor kan användas till lokala odlingar av t. ex. grönsaker, fruktträd och bärbuskar. För barnen innebär detta att de tillsammans med områdets vuxna, t. ex. i odlingsföreningar och liknande, får möjlighet att skapa sin egen stimulerande närmiljö, får kunskap om odling och ekologi och känner sin egen roll i helheten. Barn måste få lika chans till utveckling och utbildning. I landet - och inom olika regioner - finns en kraftig ekonomisk och social obalans mellan olika kommuner. Det betyder att barns möjligheter till en gynnsam utveckling bl. a. beror på i vilken kommun de växer upp. Klyftorna mellan olika kommuner måste därför minska, i enlighet med vad som sagts. Barn måste få samma möjligheter till stimulans i familjen, på daghem och få samma kvalitet i grund- och gymnasieskola och vad gäller eftergymnasial utbildning. Närbelägen gymnasieutbildning är viktig för ungdomar i alla kommuner. är det betydelsefullt att innehållet i utbildningen blir sådant att ungdomarna upplever sin studietid stimulerande och meningsfull. Den måste också ge praktiska kunskaper. Varvad utbildning ger därmed bättre förberedelse för vuxenlivet. Lärlingsutbildningen måste byggas ut och ungdomars egna initiativ i t. ex. eget företagande stärkas på det sätt som föreslår i motion 1984/ 85:2291. Yttre och inre miljö Barn och ungdomar utsätts för påfrestningar i både den inre och den yttre miljön. En förutsättning för barns säkerhet i närmiljön är att området är trafiksäkert. Trots ökade insatser för att åstadkomma bättre utemiljöer skadas barn i trafikolyckor, varav många sker i den omedelbara närmiljön. Ett aktivt engagemang från föräldrars sida i boendeplaneringen är nödvändig men också ökad information och kunskap. Också barns kunnande i trafikvett måste stärkas genom ökad information. Kommunernas möjlighet att tillsätta barnmiljöombud med uppgift bl. a. att ta till vara barnens intressen i den kommunala samhällsplaneringen bör understrykas. information till kommunerna för att främja en utbyggnad av barnmiljöombuden som resurs i samhällsplaneringen bör intensifieras. Barn och ungdomar är den grupp som mest utsätts för och påverkas av ett utökat medieutbud; ett utbud som i hög grad präglas av våld och skräpkultur, direkt riktat till ungdomsgrupperna. Forskningen har lagt fram övertygande bevis om ett orsakssammanhang mellan tittande på TV- och videovåld och påföljande aggressivt beteende hos tittaren och att dessa konsekvenser har långtidseffekt. Det är därför angeläget att film- och videomarknaden saneras och att ansvarsförhållandena klargörs på ett sätt som gär det möjligt att påverka utbudet, i enlighet med vad som föreslagits av yttrandefrihetsutredningen. En gemensam etisk kod för ansvariga utgivare av filmer och videogram skulle bidra till en sanering av bildmarknaden och en bättre bildmiljö för barn och ungdom. är det angeläget att genom skolans undervisning öka barns kunskap och möjligheter att utveckla en kritisk hållning så att barn och ungdomar själva får en beredskap att avvisa skräpkulturen och med egna insatser kan bidra till att skapa goda alternativ. Samhället bör därför stödja utvecklingsprojekt som främjar barns och ungdomars bildkunnande. Det kan t. ex. ske genom stöd till folkrörelsernas experimentverksamhet med massmediaverkstäder och genom ökade möjligheter att inom skolans ram arbeta med bilder och bildutveckling. Betydande satsningar föreslås nu på det tekniska området för att möjliggöra ny mediautveckling. Det sker utan att effekterna av ett ökat mediautbud för barn och ungdomar särskilt uppmärksammas. Det bör därför övervägas om inte omfördelning av medel bör ske så att skolan och folkrörelserna får ökade möjligheter att arbeta med mediafrågor i enlighet med vad som ovan skissats. En särskilt utsatt situation har invandrarbarnen. I invandrarkommitténs betänkande (Invandrar- och minoritetspolitiken) SOU 1984:58 konstateras att det än så länge finns få mer omfattande undersökningar av situationen för invandrarbarn och ungdomar. Detta är en allvarlig brist. Det är angeläget att skaffa kunskap framför allt om invandrar- och flyktingbarns psykiska hälsa. En kartläggning av dessa frågor bör därför göras med syfte att finna metoder att förebygga ohälsa och hjälpa barn som inte mår bra. bör därför ge regeringen i uppdrag att ta initiativ till en sådan undersökning. I detta sammanhang finns också anledning att ta upp samhällets former för att omhänderta invandrarbarn inom ramen för . har påpekat att det i första hand bör sökas andra vägar för att lösa problem än att omhänderta barnen. Det är nödvändigt att metoder utarbetas för att arbeta förebyggande i invandrarfamiljer och att personal inom får kunskap om livsmönster och seder och bruk inom andra kulturer. Det är också angeläget att tillvarata invandrarfamiljers resurser vad gäller att bli familjehemsföräldrar för barn till landsmän. Invandrarbarnens rätt att upprätthålla sin kulturella och språkliga tillhörighet också vid ett omhändertagande bör lagfästas. För att hjälpa invandrarbarn och flyktingbarn som gått igenom svåra upplevelser bör tvåspråkig terapeutisk personal utbildas och fortbildas. Ökade kunskaper behövs inom skola och barnomsorg om olika invandraroch flyktingbarns generella och individuella bakgrund. Barn och ungdomar med handikapp Barn och ungdomar med handikapp har ett särskilt behov av stöd och omsorg. I omsorgskommitténs betänkande 1981 föreslogs bl. a. att den personkrets som omfattas av samhällets särskilda omsorger borde utvidgas och omfatta inte enbart förståndshandikappade barn utan alla barn och ungdomar med handikapp. förslag har beretts i flera omgångar utan att någon proposition har nått . Av den information som nått ut från den s. k. omsorgsberedningens slutarbete har framgått att beredningen nöjt sig med att vidga kretsen till att omfatta personer med barndomspsykos och dem som på grund av hjärnskada fått betydande och bestående begåvningshandikapp. Däremot föreslås inte personkretsen omfatta fysiskt handikappade barn och ungdomar. Detta är en stor brist, som innebär att lagstiftningen också i fortsättningen kommer att få en prägel av begränsad särlag som utesluter en stor grupp ungdomar i behov av stöd. föreslog också att landstingens habiliteringsinsatser för psykiskt utvecklingsstörda barn och barn med fysiska handikapp skulle samordnas och att denna möjlighet skulle lagfästas. Enligt uppgift som framkommit från omsorgsberedningen konstaterar denna att samordnad habilitering som organisationsmodell är värdefull och lämplig och utgör ett stöd och skyddsnät för familjer med handikappade barn. I några landsting finns redan denna samordning som ger alla handikappade barn samma möjlighet. Att olika villkor skall råda för barn beroende på vilket handikapp barnet har är otillfredsställande. För barnens skull bör en samordnad habiliteringsorganisation lagfästas. bör därför hos regeringen begära att förslag på grundval av omsorgkommitténs betänkande i dessa avseenden framläggs och att därvid behovet av stöd för alla handikappade barn och ungdomar beaktas. Åtgärder krävs på såväl övergripande plan som på detaljområden för att förbättra barns och ungdomars situation i samhället. Regeringens brist på initiativ vad gäller barns och ungdomars förhållanden och villkor gör det angeläget att tar initiativ till ett samlat och målinriktat handlingsprogram för en bra barn- och ungdomspolitik. bör därför hos regeringen begära att barnmiljörådet får i uppdrag att med beaktande av vad som anförts i motionen utarbeta ett samlat och övergripande handlingsprogram. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar begära att regeringen låter barnmiljörådet med beaktande av vad som anförts i motionen utarbeta ett samlat och övergripande handlingsprogram för att förbättra barns och ungdomars villkor, 2. att beslutar begära att regeringen låter utreda situationen för invandrarbarn och -ungdomar i syfte att finna metoder att förebygga ohälsa, 3. att beslutar hos regeringen begära att förslag på grundval av omsorgskommitténs betänkande framläggs och att därvid behovet av stöd för alla handikappade barn och ungdomar beaktas.