mot · G802894 · 1985-01-22 00:00:00 — m. fl. Ökad sysselsättning inom sågverksindustrin För skogsbygderna i inland är sågverksindustrin av stor betydelse för sysselsättningen. På många orter svarar sågverken för den helt avgörande sysselsättningen. Totalt är ca 25 000 personer sysselsatta i sågverksindustrin i landet. Sågverksindustrin är i huvudsak en småföretagarindustri. Det finns ca 800 sågverk med fler än fem anställda. Produktionen är inte i någon högre grad koncentrerad, vare sig geografiskt eller produktionsmässigt. De största sågverken har en kapacitet på , vilket är något av branschens kapacitet. De tio största sågverken svarar tillsammans för av hela branschens kapacitet. Detta innebär att sågverksindustrin har en avsevärd regionalpolitisk betydelse. Stordriftsfördelarna i sågverksindustrin framträder inte lika tydligt som i många andra industribranscher. Många små sågverk kompenserar stordriftsfördelar genom hög kvalitet och genom maximalt utnyttjande av råvaran. I många fall har medelstora sågverk visat sig ha väl så god effektivitet och lönsamhet som de större. Stor flexibilitet i produktionen bidrar till detta speciellt i tider av lågkonjunktur. Det största problemet för sågverksindustrin är tillgången på råvara. Sågverkens andel av barrvirkesbehovet i norra (region 1) är f. n. av volym barrved m3 fub. Enligt utredning (Ds I 1979:5) är sågtimmerandelen i region 1 med hänsyn tagen till begränsningar att i praktiskt skogsbruk maximera sågtimmeruttaget. Den årliga förbrukningen av barrvirke fördelad på timmer och massaved ansluter sig nära till skogsindustrins fördelning på sågverk och fiberbaserad industri. Skogsindustrins sammansättning styr således virkesutnyttjandet mer än råvaruegenskaperna. Privatskogsbruket och domänverket redovisar timmerandelar på i sina avverkningar, vilket innebär att en mycket låg timmerandel utnyttjas i bolagsskogsbrukets avverkningar. I medeltal nås inte timmerandel i region 1 enligt virkesrådets statistik. En ökning av timmerandelen till skulle innebära en möjlighet till ökad sysselsättning i främst inlandskommunerna. Råvarubehovet per helårssysselsatt är ca fub i de enskilda sågverken och ca fub i kustsågverken. I massaindustrin förbrukas ca fub per årsanställd. Skogsbruket i inlandet har vid normal konjunktur svag lönsamhet. En lokal efterfrågan på klentimmer kan förbättra lönsamheten i skogsbruket och skapa utrymme för intensivare skogsbruk och en även ur skogsvårdssynpunkt motiverad ökad gallringsandel. Denna stimulans kan genom större total avverkningsvolym kompensera fiberindustrin för den lokala förbrukningen av virke för klentimmersågning. Vid sågning av klentimmer fördelas råvaran till träprodukter och flis och spån till fiberindustrin. Vid sågning av normaltimmer är fördelningen träprodukter och flis och spån. En utveckling mot effektivare och bättre utnyttjande av skogsråvaran ger mer arbete i skogen och i skogsindustrin, som lönsamheten förbättras. Den satsning som bör göras för att uppnå dessa fördelar är att öka virkesförbrukningen vid sågverken i inlandet. Detta är också en förutsättning för fortsatt investering i marknadsanpassning och vidareförädling. En teknisk utveckling av sågverksindustrin bör således stödjas och stimuleras i syfte att klenvirket tas till vara optimalt i det svenska skogsbruket. Med det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om en ökning av förbrukningen av klentimmer inom sågverksindustrin. () () () ()