mot · G9024 · 1985-10-03 00:00:00 — Motion till 1985/86:4 m. fl. Närvarorätt för personalföreträdare i kommunala nämnder (prop. 1984/85:200) I de allmänna valen väljs kommunfullmäktigeledamöter och ledamöter i landstingen direkt av folket. Utgången av dessa val avgör sammansättningen av alla de nämnder och styrelser som finns i kommuner och landsting och som är viktiga beredningsorgan, ibland med egen beslutanderätt. I de kommunala organen blir olika grupper i samhället representerade, fackliga liksom andra, genom de politiska partiernas nomineringar. Men alla ledamöter i nämnder och styrelser har det gemensamt att de är utsedda i demokratisk ordning och får ta ansvar och stå till svars inför väljarna som politiker. Reformeringen av kommunallagstiftningen under har bl. a. lett till att de inslag som tidigare fanns av självskrivna representanter för vissa intressen i kommunala nämnder helt avskaffats. Det sätt på vilket ledamöterna i kommunernas och landstingens olika organ nu utses är en konsekvent tillämpning av grundläggande principer i en politisk demokrati. Genom propositionens förslag knäsätts en annan princip för representation i politiska organ, nämligen intresseprincipen eller den korporativistiska principen. Enligt propositionen skall de fackliga organisationerna ha rätt att utse tre ledamöter och suppleanter för dessa i de kommunala och landstingskommunala nämnderna och styrelserna utom i kommunstyrelsen och förvaltningsutskott. Dessa fackliga representanter skall ha obligatorisk närvaro- och yttranderätt. Vi anser att förslaget bör avvisas av . Det innebär om det genomförs att nämnderna och styrelserna inte längre blir politiska organ vars sammansättning avgörs av folkviljan. De får ett starkt inslag av intresserepresentation. Detta kan också få till följd att utslagen i de allmänna valen förrycks. Många mindre partier, som i demokratisk ordning fått in representanter i fullmäktige och landsting, kommer inte med i nämnder och styrelser, av det skälet att de är för små för att kunna hävda sig vid den proportionella fördelningen av platserna. Även mot den bakgrunden ter det sig stötande att de fackliga organisationerna skall ha tre garanterade platser i nämnderna. Den motivering som anges för förslaget är att de fackliga organisationernas medlemmar är beroende av de beslut som fattas i kommuner och landsting och därför bör ha möjlighet att direkt påverka beredningen i nämnder och styrelser. Detta är ett egendomligt resonemang. Alla kommunmedlemmar är beroende av de beslut som fattas. Detta är det grundläggande skälet till att kommunmedlemmarna i allmänna val får bestämma den politiska sammansättningen av fullmäktige och landsting och därmed även sammansättningen av nämnder och styrelser. Det är vidare svårt att finna hållbara skäl för att just de fackliga organisationerna skall representeras. Det finns i alla kommuner en mängd andra intressegrupper som med lika goda skäl kunde kräva representation. Förslaget innebär således också att ett litet antal intressegrupper blir särskilt gynnade, medan ett stort antal andra organiserade intressen ställs utanför. De principiella argumenten mot propositionsförslaget är således utomordentligt tunga. Till dessa principiella argument kan läggas andra. För kommunerna innebär förslaget en extra ekonomisk belastning och utökad byråkrati. Ett mycket stort antal nya nämndledamöter skall arvoderas av kommunerna och servas av kommunernas tjänstemän. Direkta intressefrågor mellan kommunerna som arbetsgivare och de anställda och deras organisationer bör behandlas i sedvanlig ordning t. ex. genom MBL-förhandlingar och avtalsförhandlingar. Några skäl att därutöver ge de fackliga organisationerna direktrepresentation i nämnder och styrelser föreligger inte. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att beslutar att avslå förslagen i proposition 1984/85:200 om närvarorätt för personalföreträdare i kommunala nämnder. () () () ()