mot · G802752 · 1985-01-21 00:00:00 — och trygghetspaket för skogsbrukare Vid /82 väcktes tre motioner (m, s, c) om ett trygghetspaket för skogsbrukare. Motionärerna föreslog att trygghetspaketet för lantbrukare utvidgades att gälla även för skogsbrukarna och att försäkringen finansierades genom ianspråktagande av skogsvårdsavgiftsmedel. (JoU 1982/83:5) ansåg liksom motionärerna att det vore värdefullt om även de yrkesverksamma skogsbrukarna kunde erhålla den ökade trygghet som erbjuds genom arbetsmarknadsförsäkringarna. Utskottet ansåg det också önskvärt att frågan fick en snar lösning och att det ankom på regeringen att lägga fram erforderligt förslag i ämnet. Det var ett enigt utskott bakom detta uttalande och vid betänkandets behandling i anförde utskottets talesman bl. a. följande: liksom domänverket har gjort vissa invändningar mot förslaget till finansiering, men utskottet delar motionärernas uppfattning att försäkringskostnaderna, vilka uppskattas till ca 15 milj. kr. , finansieras genom ianspråktagande av skogsvårdsmedel. Utskottets hemställan bifölls enhälligt av . Förslaget om ett trygghetspaket för skogsbrukare aktualiserades åter i en motion och behandlades i jordbruksutskottets betänkande 1984/85:14. Utskottet anförde då att jordbruksministern i ett frågesvar meddelat att spörsmålet rörande finansieringen av ett kompletterande arbetsmarknadsförsäkringssystem för skogsbrukare prövas vid höstens budgetarbete. Utskottet hänvisade till tidigare uttalande i frågan. När detta betänkande behandlades i anförde utskottets talesman bl. a. följande: Jag vill dock här redovisa att skogsvårdsavgiften enligt principer som är godkända av används för sådana ändamål som är till gagn för skogsbruket som sådant eller på sådant sätt att alla skogsbrukare kan dra nytta av dem. Även vid denna debatt gavs besked att frågan prövas i pågående budgetarbete. anförde departementschefen i budgetpropositionen bilaga 11 följande: För egen del anser jag att det är angeläget att alla som arbetar i skogsbruket har ett bra försäkringsskydd, även de som inte är arbetstagare. Oavsett vilken försäkringsform som väljs för de senare är det inte nödvändigt att statsmakterna medverkar. Det står sålunda den enskilde eller t. ex. skogsägarorganisationerna fritt att träffa avtal med försäkringsbolag. Statens medverkan har mot denna bakgrund begärts endast i fråga om finansieringen av försäkringen. Det har sålunda begärts att medel skall anvisas över statsbudgeten och att dessa skall anses utgöra skogsvårdsavgifter. Jag är av principiella skäl inte beredd att förorda en sådan finansiering. Andra försäkringstagare får själva betala sina försäkringspremier. Utifrån den här redovisade bakgrunden till frågan om ett trygghetspaket för skogsbrukare vill vi anföra följande. Vi kan inte finna några skäl till ändrat ställningstagande i förhållande till vad utskottet gav regeringen till känna i betänkandet JoU 1982/83:5. Ett enigt utskott och en enig riksdag ställde sig bakom detta tillkännagivande. Vidare anser vi att principen som hävdas i fråga om användandet av skogsvårdsavgifter är fullt ut tillämplig. Anledningen till att vi ifrågasätter detta är att bl. a. bidragsbestämmelserna för skogsvårdsbidrag har ändrats så att de inte kommer alla skogsägare till del. Vår slutsats därav blir att regeringen bör lägga fram ett förslag om ett trygghetspaket för skogsbrukare samt att detta bör kunna finansieras genom skogsvårdsavgiftsmedel. Ett villkor för detta bör vara dels att finansieringen ryms inom ramen för influtna medel, dels att krav inte ställs om borttagande av skogs vårdsavgiften. Med hänvisning till ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om ett trygghetspaket för skogsbrukare.