mot · G8022837 · 1985-02-01 00:00:00 — 1984/85 2837-2842 Motion 1984/85:2837 Ändring i lagen (1950:596) om rätt till fiske m. m. 1984/85:107) Innebörden av lagförslaget är att enskild fiskerättsägare fråntas sin lagenliga rätt att ensam fiska i honom tillhörigt vattenområde. Från konstitutionell synpunkt blir frågan, hur detta intrång i ägarens ensamrätt skall bedömas. Enligt departementschefen är intrånget icke att betrakta som expropriation eller annat sådant förfogande som avses i 2 kap. 18 § regeringsformen (s. 41-42). Därav drar departementschefen den slutsatsen, att de enskilda som berörs av förslaget icke kan grunda rätt till ersättning på den nämnda grundlagsregeln. Rätt till ersättning förutsätter med departementschefens uttryckssätt - tvångsavhändelse; det räcker däremot inte med rådighetsinskränkning. En annan sak är enligt departementschefen att fiskerättsägare ändå kan vara berättigade till ersättning för det fall att pågående utnyttjande av enskilt vatten för fiske avsevärt försvåras (s. 43). För tolkningen av 2 kap. 18 § regeringsformen är om de mänskliga rättigheterna av rättsligt intresse, en konvention som förpliktat sig att följa. Det förtjänar att nämnas att departementschefen i den proposition varigenom ratificerade konventionen i nu aktuell del konstaterade, att vårt grundlagsfästa egendomsskydd motsvarade den i konventionen uppställda standarden. Detta konstaterande är i sig av utomordentlig vikt: vårt egendomsskydd enligt grundlagen uppfyller samma standard som konventionen. Enligt artikel 1 i tilläggsprotokollet av skall envar fysisk eller juridisk persons rätt till sin egendom lämnas okränkt (natural or legal person is entitled to the peaceful enjoyment of his possessions). I dom i tolkas artikel 1 sålunda, att den i själva verket garanterar äganderätten; p. 57 (By recognising that everyone has the right to the peaceful enjoyment of his possessions, Article 1 is in substance guaranteering the right of property). Lagförslaget innebär att fiskerättsägaren - i jämförelse med situationen - går miste om möjligheten att disponera över sin äganderätt på så sätt att han upplåter rätten att fiska på sitt vatten till utomstående mot ekonomisk ersättning. Äganderätten blir i motsvarande mån begränsad; ett moment däri utsläcks. Departementschefen söker nu undgå konsekvenserna av det föreslagna intrånget i äganderätten genom att klassificera detta som rådighetsinskränkning. Han hänvisar här till naturvårdslagstiftningen, där det finns exempel på inskränkningar i en ägares rådighet. Som framgår av dom innebär artikel 1 en reell garanti 1 1984/85. Domstolen gör i domen härutöver ett uttalande som är av särskilt intresse, nämligen att konventionen avser att garantera rättigheter som är praktiskt och faktiskt möjliga att utnyttja; p. 63 (Since the Convention is intended to guarantee rights that are practical and effective, it has . Enligt vad som framgått är innebörden av lagförslaget just att den enskilde vattenrättsägaren berövas en utnyttjbar rättighet, nämligen att upplåta rätten att fiska mot vederlag. Den enskilde tvingas i stället att bjuda allmänheten på motsvarande förmån. Lagförslaget är förty - oavsett departementschefens hänvisning till rådighetsinskränkning och den rättsliga bedömning som må ha gjorts därav tidigare - att hänföra under artikel 1 och i samma mån under 2 kap. 18 § regeringsformen. Som propositionen icke bereder full ersättning åt alla fiskerättsägare för det intrång i äganderätten som frisläppandet av fiskerätten utgör, står den i strid med regeringsformen, tolkad på sätt angivits, eller i allt med . Att propositionen kränker framgår också indirekt av lagrådets yttrande (s. 156). Med hänvisning till det anförda hemställer jag att avslår proposition 1984/85:107 i dess helhet.