ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G8021766 · 1985-01-23 00:00:00 — Motion 1984/85:1766 Upphävande av lagen om krigshjälp, m. m. Frågan om ekonomisk hjälp till enskild person under beredskap och i krig regleras f. n. i lagen om krigshjälp. Det är otillfredsställande att den hjälp som står till den enskildes förfogande regleras dels i denna lag, dels i socialtjänstlagen och dels lagen om socialförsäkringsväsendet under krig och krigsfara. Det är angeläget att ett samlat grepp tas så att regleringen koncentreras till ett fåtal lagrum. Då blir reglerna mer överskådliga och lätta att tillgodogöra sig. Enligt min uppfattning kan socialtjänstlagen i princip tänkas täcka de situationer som anges i lagen om krigstjänst. Ett dubbelt regelsystem medför bl. a. risk för en trögare handläggning till förfång för den enskilde. Den syn på individen som bestämmelserna i lagen om krigshjälp ger stämmer vidare illa med den syn som socialtjänstlagen ger uttryck för. I en krigsstituation måste det vara angeläget att så långt som möjligt garantera den enskilda individen hjälp. Med nuvarande regler kan praktiska svårigheter också uppstå, t. ex. när det gäller tolkningen av vistelserekvisitet i 3 § lagen om krigshjälp, vilket inte står i samklang med socialtjänstlagens vistelserekvisit. För upphävande av lagen om krigshjälp talar även det förhållandet att ansvaret för ledningen av civilförsvaret på lokal nivå i krig och för beredskapsplanläggningen av numera vilar på kommunerna. Detta innebär dock inte att kommunerna skulle vara villiga att ta det ekonomiska ansvaret för krigshjälpen: kommunerna vill alltjämt vara försäkrade rätten till ersättning av statliga medel för sådant bistånd som utgår på grund av krigshändelse, vilket 8 § i krigshjälpslagen f. n. garanterar. Denna rätt bör kunna fortleva genom att en bestämmelse av denna innebörd införs i socialtjänstlagen. I samband med tillkomsten av socialtjänstlagen gjordes ett tillägg till 3 § lagen om krigshjälp (1981:21), vilket fritar kommunerna från skyldigheten att utge ekonomisk hjälp enligt 6 § socialtjänstlagen till den som saknar medel på grund av de situationer som har samband med krig. Som 3 § lagen om krigshjälp är formulerad finns det emellertid inte något hinder för kommun, som så önskar, att utge ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen i ett krigsläge. Mot bakgrund av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag som syftar till att lagen om krigshjälp upphävs som socialtjänstlagens regler om ekonomiskt bistånd kompletteras med för krig och beredskap erforderliga bestämmelser.
mot · G8021767 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1767 Medel från allmänna arvsfonden för att glädja äldre ensamma personer Mitt i vårt välfärdssamhälle med hög biltäthet och högt välstånd på många sätt finns dock många äldre ensamma människor som lider brist på gemenskap. Ofta har dessa människor inte råd att kosta på sig resor eller någon veckas vistelse på ett pensionat eller liknande för att få omväxling och känna gemenskap. När bekanta och familjer som har bilar åker på utflykter och semester känner sig många äldre ensamma ännu mer isolerade. Enligt min mening borde det finnas något form av fond där äldre ensamma personer som inte har råd att själva bekosta en semesterresa eller en gemenskapsvecka på ett pensionat kan söka bidrag. I allmänna arvsfondens bestämmelser för fördelning av medel står bl. a. följande: 1 § Den egendom som i arv tillfaller allmänna arvsfonden, så ock egendom som må tillfalla fonden genom gåva eller testamente, skall utan sammanblandning med andra medel förvaltas av kammarkollegiet såsom en särskild fond för främjande av vård och fostran av barn och ungdom samt omsorg om handikappade. I dagens tidning står bl. a.: har regeringen delat ut 30 milj. kr. till föreningar och organisationer för olika ungdomsprojekt. Pengarna har hämtats ur allmänna arvsfonden. Det gäller ungdomsarbetslöshetsprojekt, kulturprojekt direkt riktade till ungdom m. m. Dessa medel är utan tvekan mycket väl använda medel och speciellt motiverade just FN:s världsungdomsår 1985. Enligt min mening torde det dock vara möjligt att också av arvsfondens medel skapa en fond som ger möjlighet för äldre ensamma personer att söka bidrag för semesterresa eller vilohemsvecka för att få avbrott i ensamheten. I de flesta fall erhålls de medel som tillfaller arvsfonden från avlidna äldre som saknar anhöriga. Jag är övertygad om att en sådan fond - som blir till glädje för ensamma personer - skulle ligga helt i linje med en önskan från de avlidna vars tillgångar går till arsvfonden. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts angående användande av arvsfondsmedel till äldre ensamma personers glädje.
mot · G8021768 · 1985-01-24 00:00:00 — Slopande av personnummer i landstingens patientdatabaser har samtliga landsting upprättat patientdatabaser efter förslag av socialsektorns statistikdelegation. Därmed sammanförs all statistik rörande patienter som intagits på sjukhus för sluten vård. De lagrade uppgifterna omfattar bl. a. diagnoser, företagna operationer och utskrivningssätt. Uppgifterna relateras till patienternas personnummer. Databasen kan naturligtvis ha stor betydelse för planering av hälso- och sjukvårdens insatser. Men samma underlag borde erhållas även om uppgifterna inte vore relaterade till bestämda personer. Även om patientdatabaserna står under datainspektionens tillsyn och uppgifterna är skyddade av sekretesslagen kan man inte bortse från risken att uppgifter om patienter kommer i orätta händer. Dataskärmen utgör ett helt annat blickfång för obehöriga än en akt ur den traditionella patientjournalen. Forcering av databasen och samköming med andra register upplevs också som hot mot säkerheten. Registret innehåller intima detaljer om en människas privatliv. Vissa sjukdomar som psykiska besvär, alkoholproblem, könssjukdomar eller sena aborter vill de flesta människor behålla för sig själva. Bara tanken på att det finns ett centralt register med alla dessa fakta är skrämmande. En förändring av registret så att personnummer tas bort och uppgifterna i stället relateras till patienternas födelseår eventuellt kompletterat med journalnummer bör ge samma underlag för sjukvårdsplanering och klinisk forskning. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att landstingens patientdatabaser inte skall få baseras på fullständigt personnummer. minab/gotab 1985
mot · G8021769 · 1985-01-22 00:00:00 — och för texttelefonförmedlade samtal väckte vi en motion, i vilken vi hemställde att borde beakta de i motionen framförda synpunkterna på den enskildes kostnader för textförmedlade samtal. Som vi i motionen angav beslöt om undantag från de höjda lokalsamtalskostnaderna för textförmedlade samtal. För lokalsamtal debiteras således avgift endast för en samtalsmarkering. I andra avseenden är fördyringen dock avsevärd. Extra kvartalsavgift på . Textförmedlade interurbansamtal debiteras enligt normalregler. Det måste med emfas understrykas att textförmedlade samtal på grund av sin teknik blir dyrare än samtal utväxlade mellan hörande och att de förra därmed betingar avsevärt höjda kostnader. Från myndigheterna har hävdats att handikappersättningen avses täcka bl. a. denna typ av förhöjda levnadsomkostnader. Detta är korrekt vad beträffar vuxendöva upp till . Dock ligger medelåldern för vuxendöva vid och är dessa således ej berättigade till åberopade handikappersättning. Därtill kommer också att ju äldre vederbörande är när dövheten inträder, desto större blir svårigheterna att lära sig texttelefontekniken. Konsekvensen blir därför längre samtal - högre samtalsdebitering. För många döva är texttelefonen det viktigaste medlet att ta sig ur isolering och ensamhet. Att kunna nyttja sin telefon bör vara självklart för den som är beroende av den och bör ej betinga högre kostnader än vad som gäller för hörande abonnenter. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att bör beakta de i motionen anförda synpunkterna på den enskildes kostnader för textförmedlade telefonsamtal. () ()
mot · G8021771 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1771 Delegering av beslut om förlängning av vårdtid enligt lagen om vård av missbrukare i vissa fall Om någon till följd av fortgående missbruk av alkohol eller narkotika är i trängande behov av vård för att komma ifrån missbruk och vårdbehovet inte kan tillgodoses enligt socialtjänstlagen eller annan lag kan han oberoende av eget samtycke beredas vård enligt LVM. Det är länsrätten som beslutar i sådana fall. Av förarbetena till LVM framgår att en vårdtid i de flesta fall skulle vara tillräcklig. Beslut om förlängning av vårdtiden ytterligare (högst ) meddelas av styrelsen för hemmet där vederbörande vårdas (16 § LVM). Det kan exempelvis vara socialvårdsnämnd. Rätten att besluta får enligt samma bestämmelse inte delegeras. Om, som i exemplet ovan, socialvårdsnämnd har inrättat en särskild institutionsstyrelse för hemmet under nämnden, bör enligt min mening nämnden få rätt att delegera förlängningsbeslutet om såväl praktiska som andra skäl talar för detta. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar om ändring av lagen om vård av missbrukare i vissa fall i enlighet med vad som i motionen anförts om delegeringsrätten.
mot · G8021773 · 1985-01-25 00:00:00 — Inom förskolan pågår en råd intressanta försök där sexårsverksamheten speciellt uppmärksammas. Detta är bra därför att den viktiga förberedelsen till skolstarten därmed gör övergången så friktionsfri som möjligt. Kontakterna förskola-skola utvecklas i flera projekt och speciell sexårsverksamhet har börjat tillämpas. Samverkan förekommer såväl i förskolesituationen som när barnen har börjat i lågstadiet. Sexåringarnas sociala träning, tillsammans med de kamrater de senare skall samarbeta med i skolan, är betydelsefull. Den nödvändiga kunskapsinhämtningen i skolan förutsätter att barnen kan lyssna, samtala lugnt med varandra samt svara på lärares frågor. Det lär de sig bl. a. genom klassliknande samlingar där en lärare i förskolan tillsammans med den blivande klassen övar sig i sociala funktioner. Den formen av social träning måste pågå kontinuerligt för sexåringarna och måste vara väl organiserad. Samlingar i social och pedagogisk träning vid sidan om lekarna och upplevelserna i övrigt blir också ett viktigt avbrott och ger variation i sexåringens vardag. För lågstadiet är problemet f. n. att nybörjarna kommer från så vitt skilda erfarenheter där ingen samlad utgångspunkt finns. Denna blandade erfarenhet är ingen bra utgångspunkt utan den i lågstadiet får användas till att få gruppen - klassen - att fungera socialt bra. De sociala och pedagogiska upplevelserna blir därför avgörande för om skolstarten skall bli lyckad och senare fungera bra. Förberedelsen måste av i förskolan och det kan den om vi får likartat innehåll i sexårsverksamheten. Det pågår en debatt om skolstart . Vi anser inte att detta vore lyckat. Om vi faren reguljär och samordnad sexårsverksamhet skulle vi få barn som var förberedda att börja skolan med samma upplevelser och erfarenheter. Skolan kan då ta emot sjuåringar som börjar sitt första skolår när de tillbringat sexårsåldern att med lek, men också allvar, vants in i metoder som använts socialt och pedagogiskt i skolan. Utöver denna sociala och pedagogiska träning i förskolan måste mer av kontinuerliga kulturinslag finnas i förskolan. Musik, dans, drama, teckning, ritning och skapande har mer och mer bedömts som betydelsefull erfarenhet för barnen att lyckas och tillägna sig andra kunskapsområden. De viktiga projekt som förekommer borde därför byggas ut till reguljär verksamhet i förskolan. De kommande statsbidragen till utveckling och försöksverksamhet måste ha som mål att genom statsbidragssystem verka för att kulturinslagen i förskolan omfattar alla barnen. Den förskola/skola kommitté som beriiknas komma med sitt betänkande kan förväntas efter remissbehandling få ett propositionsförslag till nästa . I avvaktan på att de förslagen skall sprida sig i hela förskolan borde uttala sig om reguljär sexårsverksamhet i förskolan och mer kulturinsatser. Med stöd av ovanstående föreslår vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om sexårsverksamhcten och ökade kulturinsatser i förskolan.
mot · G8021775 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1775 Åtgärder mot alkoholskador hos kvinnor Den totala alkoholkonsumtionen har minskat. I denna mening har alkoholpolitiken varit framgångsrik. I några decenniers perspektiv har emellertid en mycket dramatisk förändring skett i kvinnornas alkoholkonsumtion. Bland ungdomar dricker nu en lika stor andel flickor som pojkar alkohol. Undersökningar har visat att yngre kvinnor har mer avancerade alkoholvanor än äldre kvinnor. Denna utveckling har resulterat i ökade alkoholskador hos kvinnor. Barn riskerar också att drabbas av skador som en följd av moderns missbruk under graviditet. Forskningen har visat att det Finns skillnader i missbruksutvecklingen mellan kvinnor och män. Kvinnors missbruk utvecklas snabbare, prognosen är sämre och överdödligheten särskilt i levercirrhos är större. Psykiska komplikationer är vanliga. Det är mycket angeläget att samhället genom förebyggande åtgärder och effektiva vårdinsatser söker förbättra situationen. Omfattande informationsinsatser i förebyggande syfte bör genomföras i skolor och i arbetsliv. Den speciella situationen för missbrukande kvinnor ställer krav på adekvata vårdinsatser. Vissa försöksprojekt har genomförts eller pågår. Erfarenheter från dessa bör genom fortbildningsinsatser delges vårdpersonal inom olika verksamheter, liksom inrättandet av lämpliga vårdprogram bör stimuleras. Med hänvisning till vad som ovan anförts vill jag föreslå att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av ökade insatser till förebyggande och vård av alkoholskador bland kvinnor.
mot · G8021776 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1776 Höjning av anslaget till vissa nykterhetsorganisationer Sedan beslutade om den nu rådande alkoholpolitiken har den totala alkoholkonsumtionen minskat med . Detta innebär att kanske närmare 100000 människor undgått att bli alkoholmissbrukare. Detta vet vi på basis av alkoholforskningen, där det klart bevisats om ett samband mellan ett lands totalkonsumtion av alkohol och förekomsten av alkoholskador. riksdagsbeslut läggs stor betydelse vid undervisning och information. innebar beslutet att samhället skall betona vikten av helnykterhet under uppväxtåren och i särskilda situationer. Informationen skall också understryka den fara som ligger i bruket av alkohol. Skolan skall dessutom i undervisningen rekommendera eleverna att avstå från alkohol. Den svenska är en del av vårt lands folkrörelser med mycket gamla traditioner. Utan en aktiv insats av skulle det svenska samhället säkert se annorlunda ut. Genom demokratiska påverkan engageras hundratusentals människor i kampen för ett bättre samhälle där alkohol- och narkotikaskadorna minskas. I regeringens budgetproposition anför civilministern att verksamhetsbidraget till de fria trossamfunden vid beräkning jämförs med de bidrag som utgår till folkrörelser. Därutöver föreslår civilministern att trossamfunden kompenseras för de ändrade utbetalningsregler som införts. I detta avseende har förbisetts. Det är otillfredsställande att regeringen, förmodligen på grund av bristande samordning, behandlar folkrörelserna olika. Med tanke på att tillhör de folkrörelser som lägger ned mycket arbete på att själva finansiera sin verksamhet är det särskilt anmärkningsvärt att denna typ av ideellt arbete skall nedvärderas. Därtill skall framhållas att staten genom sin omfattande lotteriverksamhet försvårar för de ideella organisationernas lotteriverksamhet. Konkurrensen med , Joker m. m. är svår. Mot bakgrund av det ovan anförda föreslås 1. att bifaller förslaget till uppräkning av statsbidraget till vissa nykterhetsorganisationer m.fl. med de som regeringen föreslagit. 2. att beslutar öka anslaget , vilket utgör kompensation för effekterna av periodisering av utbetalningen av statsbidraget för ett av de två budgetår denna ordning varit i kraft så att anslaget utgår med , vilket är en ökning med . jämfört med regeringens förslag.
mot · G8021777 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1777 De övergripande alkoholpolitiska målen som lagt fast i stor enighet måste ligga till grund för all alkohol- och narkotikaupplysning. Nödvändigheten med förebyggande insatser kan inte nog understrykas. Särskilt bland barn och ungdom, som är en utsatt grupp, är det angeläget med förebyggande insatser. Sådana förebyggande insatser bör med fördel ske lokalt i samverkan mellan t. ex. olika folkrörelser och med särskilt samhällsstöd. Droger i samband med ungdomens fritid har fortfarande starka traditioner. Runt olika arrangemang som t. ex. ungdomsdanser har utnyttjandet av alkohol blivit ett inslag runt själva den huvudsakliga fritidsaktiviteten, i detta sammanhang dansen. Det krävs mycket arbete av många människor, myndigheter som folkrörelser, föreningar som enskilda att bryta ett sådant tankesätt och sådana traditioner. Genom information och diskussion kommer man ganska långt. Men det behövs också att praktiskt visa att det går bra att dansa nyktert. Nya idéer måste stimuleras och hjälpas fram till förverkligande. Utrymme måste få finnas för att både kunna lyckas och misslyckas med en aktivitet. Projektpengar har stor betydelse för att hjälpa fram nya former av t. ex. verksamhet bland barn och ungdom. Det kan gälla verksamhet som är bra men som inte ekonomiskt klarar konkurrensen från rent kommersiella intressen. Ett bra exempel på statligt stöd, via , är de medel som erhållit för Nöjesverksamhet i alkoholfri miljö (). Med liten central administration har de tre samlingslokalorganisationerna, , Folkets husföreningarnas riksorganisation och fördelat pengar till lokala projekt. har Våga stuffa. Drag utan droger, drogfria luciafester m. fl. drogfria aktiviteter genomförts på många platser i landet. Förutom själva verksamheten, t. ex. dansen eller danskursen, har och är denna verksamhet en mycket värdefull insats i barns och ungdomars sociala och demokratiska träning. Initiativ till dessa arrangemang har tagits av dem själva och deras lokala organisationer. Genomförandet har också skötts av ungdomarna själva. I årets budgetproposition föreslår departementschefen att till Upplysning och information på drogområdet för /86 anvisas ett reservationsanslag av . Ur detta anslag föreslår att vissa organisationer m.fl. erhåller bidrag. Det finns starka skäl som talar för att på likartat sätt tillförsäkras erforderliga medel till Nöjesverksamhet i alkoholfri miljö (). För /86 bör . få disponeras av till Nöjesverksamhet i alkoholfri miljö. Detta bör ge regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om stödet till information på drogområdet.
mot · G8021778 · 1985-01-24 00:00:00 — Vi har alla som individer ett ansvar för våra gamla, handikappade och sjuka. Individuella insatser behövs, men det är också positivt när organisationer och kyrkor tar sitt medmänskliga ansvar för dessa grupper av människor. De vårdinsatser som på detta sätt görs är av stor betydelse, både för enskilda och för samhället. De svarar mot ett behov som de flesta människor har, nämligen att få bo kvar i sina hem . För samhället är vård i hemmet också positivt, eftersom denna vårdform är mindre kostnadskrävande. Det är en fördel också för den enskilde att få ta ansvar för vården av en anhörig, men har anhöriga vårdare inte mycket trygghet i sin livssituation. Om de vårdar någon och ej har annat arbete kan de ställas utan ersättning från den ena dagen till den andra, om den anhörige tas in på sjukhus eller dör. Ett anställningsförhållande ger anhörigvårdaren en bättre social grundtrygghet. Inkomsten av vårdarbete grundar rätt till sjukpenning, tilläggspension och semesterlön. har i sitt betänkande SOU 1983:64 föreslagit införande av lagstadgad rätt till ledighet från förvärvsarbete för den arbetstagare som önskar vårda en sjuk eller handikappad anhörig i hemmet. I sådana läll har vårdaren rätt att återgå till det ordinarie arbetet om vårduppgiften förändras eller upphör. Detta vore positivt för de många kvinnor i medelåldern som sagt upp sig från sin anställning för att vårda anhörig och som sedan kan ha svårt att återgå till arbetsmarknaden. Kommittén framhåller också att en ledighetsreform bör innebära att anhörigvård ges en högre status och att männen därigenom får bättre förutsättningar att arbeta som anhörigvårdare. En fråga som man också mäste försöka komma till rätta med är en avbytarverksamhet för dem som vårdar handikappade barn i hemmet dygnet runt. Det är också viktigt att anhörigvårdarna får utbildning och information för att på bästa möjliga sätt fullgöra sitt vårdarbete. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär åtgärder för att på olika sätt förbättra anhörig vårdarnas situation.
mot · G8021779 · 1985-01-24 00:00:00 — och av reumatikersjuka barn Enligt en expertgrupp om reumatiska sjukdomar hos barn räknar man med att 1000 1 300 barn och ungdomar i har ledgångsreumatism (Juvenil reumatoid artrit). Reumatiska sjukdomar hos barn kan leda till svåra handikapp, ofta som en följd av att rätt behandling ej satts in . Det är därför viktigt att reumatikersjuka barn snabbt får adekvat behandling. Sådan vård ges nu på primär- och länsnivå samt specialistnivå. Barnhabilitering är en betydelsefull del av vården. Enligt beräkningar behövs det totalt omkring 28 platser i specialistvården i vårt land. Specialistcenter för barnreumatologi finns f. n. endast i , där man har 16 platser. Det är angeläget att vården decentraliseras när det sker en utökning av antalet platser. F. n. måste barn från hela landet behandlas i , när de behöver specialistvård. Det medför i många fall stora påfrestningar både för barnen själva och deras föräldrar, eftersom barnen kanske måste vistas långt borta från hemmet. Långa resvägar omöjliggör ofta täta besök av anhöriga. Vid en utbyggnad av specialistvården kommer enligt vad vi erfarit ett specialistcenter att förläggas till . Därutöver torde det behövas sådana platser i , t. ex. i . Bamhabiliteringsklinikerna spelar en stor roll i den öppna vården av reumatikersjuka barn. Det är viktigt att de får tillräckliga resurser för sin verksamhet bl. a. beträffande sjukgymnaster och tillgången på varmvattenbassänger. Kommunala och statliga insatser kan behöva utökas för att anpassa skol- och fritidslokaler, handikappbostäder, yrkesutbildning och arbete för rörelsehindrade barn och ungdomar. Det är också angeläget att läkare, sjukgymnaster och arbetsterapeuter inom barnreumatologin får erforderlig utbildning och vidareutbildning. Med hänvisning till vad vi i motionen anfört hemställer vi att beslutar uttala att man vid uppgörande av regionala sjukvårdsplaner beaktar vad vi i motionen framfört angående vård av reumatikersjuka barn. () () 1 1984/85.