mot · G802352 · 1985-01-14 00:00:00 — Ökad satsning på lokal- och regionalkollektiv persontrafik Sammanfattning I denna motion behandlas länsbolagens finansiella problem och frågan om en bättre samordning mellan lokal- och regionaltrafik och fjärrtrafik. Det politiska och ekonomiska ansvaret för lokal och regional kollektivtrafik åvilar i varje län särskilda huvudmän - i regel organ i samverkan mellan primärkommuner och landsting. Tyvärr kan man notera vissa brister vad gäller samordning och effektivitet i länstrafiken på flera hålla i landet. En del av dessa problem sammanhänger med vad vpk påtalade i motion 1982/83:977, nämligen de föråldrade koncessionsreglerna, vilka förhoppningsvis kommer att ändras så att länshuvudmännen får det övergripande ansvaret för att organisera länstrafiken på smidigast möjliga sätt. Andra problem synes sammanhänga med bristen på effektiv samordning mellan lokal/regional trafik och fjärrtrafik liksom mellan buss- och tågtrafik. Till ovan nämnda problem kommer de ständigt stigande kostnaderna för länstrafiken. Den totala kostnaden för regional- och lokaltrafiken i landet torde uppgå till ca . Med en beräknad skattefinansiering av blir de offentliga bidragen . Det statliga bidraget till linjetrafik och kompletteringstrafik föreslås /86 utgå med 258 milj. kr. efter viss uppräkning för bl. a. ökad kostnadsnivå och volymökning . Man kan alltså notera att statsbidragets andel av totala allmänna bidraget är sjunkande. Kommunernas skattebetalare har här en stor börda att bära. Nettodriftskostnadsfördelningen mellan olika typer av kommuner är mycket ojämn. Gjorda undersökningar visar att de norrländska kommunerna med stor yta och mycket folk samt dessutom en omfattande landsbygdstrafik har en särskild kostsam lokaltrafik med nettodriftskostnader /år och invånare 1982. Nettokostnadsökningen är enbart . 1 1984/85.3 sami. Indragningar för att spara Här redovisade förhållanden leder till ökade ansträngningar från länsbolagets sida att försöka dämpa kostnadsstegringen. Risken är uppenbar att man därvid frestas göra indragningar, vilka av befolkningen upplevs som försämringar av servicen och detta i ett läge då kollektivtrafiken förväntas öka. Härigenom kan det allmännas strävan att minska de samhällsekonomiska kostnaderna för biltrafiken förhindras och grundmotivet för samhällets stöd äventyras. Finansieringen är en nyckelfråga och nya möjligheter måste prövas. Härvid kan man ha goda skäl att pröva en form av arbetsgivaravgifter eftersom lokaltrafiken i många fall är en fråga om arbetsresor. En sådan konstruktion kan f. ö. medverka till strävandena att minimera dessa resor genom en bättre lokalisering av bostäder resp. arbetsplatser. Redan nu förekommer i ganska stor omfattning att vissa grupper anställda genom exempelvis bilförmåner indirekt åtnjuter visst resebidrag. Vi anser att den i motionen redovisade utvecklingen utgör en viss fara för det allmännas målsättning vad gäller exempelvis fördelningspolitik, regionalpolitik och energipolitik m. fl. Med hänvisning till det anförda yrkar jag att hos regeringen hemställer om granskning och utredning beträffande 1. det allmännas bidrag till lokal och regional kollektiv persontrafik, 2. åtgärder för effektivisering av lokal och regional trafik.