mot · G8021206 · 1985-01-22 00:00:00 — Motion 1984/85:1206 Översyn av reglerna för avskrivning av skattefordringar har samhället på olika sätt försökt att stimulera intresset att starta eget företag. En del etableringar som kommer till stånd på detta sätt sker dess värre utan tillräcklig branschkunskap och ekonomisk insikt. Sådana satsningar slutar inte sällan med stora skulder. Storslagna ambitioner och förhoppningar förbyts härigenom snabbt och skoningslöst i ekonomisk olydnad. är det unga, aningslösa och missledda människor som drabbas. Allt för sent kommer insikten om att den egna rörelsen måste avvecklas och fordringsägare reagerar i allmänhet för sent och medverkar till att förvärra obeståndet. I fråga om uppgörelse om betalning av restförda skatter och avgifter företräder kronofogdemyndigheten staten. Dessa myndigheter är i betydande utsträckning sysselsatta med att försöka driva in pengar hos personer som saknar betalningsförmåga eller motivation att gå tillbaka in i skattesystemet. Många gäldenärer har så stora skatteskulder att de inte ens på lång sikt har några reella möjligheter för avskrivning av skattefordringar. Den företagare som slutligen kommer till insikt att han bör överväga att sluta eller att välja mellan att antingen fortsätta en förlustbringande verksamhet i hopp om bättre tider eller ta anställning, får vidkännas införselavdrag på lön framåt. Många finner emellertid införselavdraget enligt gällande regler så betungande att det inte upplevs attraktivt att ta anställning. Flertalet människor förstår att det bör kosta när man kommer till kronofogdemyndigheten med en stor skatteskuld i bagaget, men man vill uppleva den ekonomiska uppoffringen som någorlunda rimlig, inte minst med hänsyn till den sociala situation som kan föreligga i det enskilda fallet. erbjuds ofta i ett sådant läge engångsbetalningar mot att resterande skatteskulder avskrivs för gott. Dessa medel kan ha lånats upp av någon anhörig, bank eller annat kreditinstitut. Det rör sig alltså oftast om kapitaltillskott utifrån för att den skattskyldige skall slippa långdragna och orimligt hårda exekutiva insatser. Som förhållandet är saknar kronofogdemyndigheterna befogenhet att självständigt pröva ett sådant erbjudande - inte ens om den skattskyldige lovar att sluta som egen företagare och ta anställning. Endast kan genom att anta ackord besluta om definitiv avskrivning av skatt. Det säger sig självt att denna splittring av statens borgenärsfunktion är till nackdel vid skatteindrivningen. Kronofogdemyndigheterna saknar författningsstöd för att träffa uppgörelse med de skattskyldiga i syfte att slutligen 1 1984/85. Förhållandet leder till att åtskilliga restförda och fysiska personer helt mister intresset av att inordna sig i skattesystemet. Skattemyndigheterna upplevs understundom som en både orättvis och omedgörlig motståndare. Vissa finner till slut inte ens skäl att deklarera, än mindre överklaga åsätta skönstaxeringar. Just den här typen av gäldenärer binder stora resurser hos kronofogdemyndigheterna och styr insatserna bort från mer angelägna arbetsuppgifter som t. ex. att tillhandahålla service och bekämpa kvalificerad ekonomisk brottslighet. Det är en uppenbar misshushållning med resurser att kronofogdemyndigheterna inte kan förhandla om skatteskulder i tillräcklig utsträckning. Med stöd av vad som i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av reglerna för avskrivning av skattefordringar.