mot · G8023049 · 1985-03-28 00:00:00 — 1984/85:3049 m. fl. Särskild skattereduktion (prop. 1984/85:162) Skattepolitiken skall bedrivas med långsiktighet och konsekvens. Skatterna är ett instrument för att rättvist finansiera gemensamma utgifter. Men de är också ett redskap i den ekonomiska politiken, vars syfte måste vara att bringa balans i statens affärer, att främja ekonomisk tillväxt och full sysselsättning, att få ned inflationen och att skapa regional balans. En långsiktig och konsekvent skattepolitik och en stabil ekonomisk politik i övrigt har avgörande betydelse för löneförhandlingarna mellan parterna på arbetsmarknaden. Regeringen har grovt misslyckats med den ekonomiska politikens mest grundläggande element. Avtalsrörelsen har inte kunnat bedrivas mot bakgrund av en verklighetsförankrad ekonomisk politik, och den har måst ta hänsyn till en mycket ryckig skattepolitik. Förslaget om skatterabatt är ett, men ett mycket påtagligt, exempel på denna politik. Marginalskattereformen 1982-1985 var avsedd att ge den nödvändiga långsiktigheten och stabiliteten i skattepolitiken. Övriga aktörer skulle med denna reform kunna forma sitt agerande utifrån kunskap om skatternas omfattning och storlek framöver. Reformen skulle ligga fast oberoende av politiska majoriteter. Så var avsikten, men så blev inte verkligheten. Den socialdemokratiska regeringen valde att frångå vad som överenskommits. Avtalsrörelserna blev mera komplicerade. Skattesystemet drevs åter in i en situation där inflationen successivt driver marginalskatterna i höjden. Förslaget om en skatterabatt om . för heltidsarbetande löser inte något samhällsekonomiskt eller skattepolitiskt problem på ett långsiktigt sätt. Tvärtom skapar en sådan engångsåtgärd ökade svårigheter att kommande år åstadkomma reallöneökningar, vilket rimligtvis måste vara löntagarorganisationernas första mål i förhandlingarna. Att förslaget dessutom ökar ett redan för stort budgetunderskott med ca 2 000 milj. kr. pekar också på förslagets otvetydiga svagheter. har i sitt budgetalternativ presenterat förslag som innebär ett fullföljande av en konsekvent skattepolitik. Denna politik innebär ett upphävande av en rad nya pålagor som t. ex. fastighetsskatten och löntagarfondsavgiften. När det gäller inkomstskatten föreslår vi omfattande föränd 1 1984185.3 sami. ringar både i fråga om kommunalskatten och i fråga om statsskatten i syfte att lägga en grund för att långsiktigt sänka marginalskatter och marginaleffekt. Som grund för en sådan skattepolitik måste ligga en effektiv skatteutjämning. När det gäller den statliga skatten har vi i vårt budgetalternativ reserverat . Dessa resurser skall användas till att återställa den urholkning av inflationsskyddet som den socialdemokratiska regeringen genomfört och därtill ge fullt inflationsskydd skatteskala för denna nivå. Ett fullständigt inflationsskydd enligt vårt förslag innebär skattesänkningar för samtliga inkomsttagare. Med vårt förslag är sänkningen inte av engångskaraktär. En förändring av basenheten ger skattepolitiken den långsiktighet och konsekvens som måste prägla skattepolitiska åtgärder. förslag innebär följande skattesänkning i olika inkomstlägen om man som räkneexempel utgår från en basenhet på . Eftersom regeringens förslag till skatterabatt inte på ett rimligt sätt kan inordnas i en långsiktig skattepolitik bör förslaget avslås av . Det är svårt att finna ett seriöst motiv för förslaget. Det enda motiv vi kan se är valtaktiskt, dvs. man ökar budgetunderskottet för att med . kunna köpa röster, eventuell politisk majoritet och fortsatt regeringsinnehav. Det är rimligt att anta att en mycket stor majoritet av svenska folket genomskådar detta och också drar sina politiska slutsatser. Skatterabatten framstår som ett politiskt hopkok i ännu högre grad om man granskar förslagets olika detaljer. Således kommer inte alla skattskyldiga att behandlas lika. Valet av företagsform avgör om företagaren skall omfattas av förslaget eller inte. Stora grupper skulle hållas utanför om biföll regeringens förslag. Det gäller pensionärer, egen- och småföretagare samt människor med kapitalinkomster. Förslaget gäller enbart de som har inkomst av tjänst. Det är en orimlig princip regeringen föreslår, genom att inte behandla alla skattskyldiga lika. Även om avslår förslaget om skatterabatt finns enligt vår mening skäl att rikta en allvarlig anmärkning mot regeringen i detta avseende. bör därför som sin mening ge regeringen till känna att skattesystemet måste utformas på ett generellt sätt och utan diskriminerande särregler för personer med vissa inkomstslag. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar avslå proposition 1984/85:162, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om diskriminerande särregler för vissa inkomstslag i skattelagstiftningen. . ÅSLING (c) . () () 1 * 1984/85.