mot · G8021845 · 1985-01-24 00:00:00 — m. fl. läns industri- och sysselsättningsstruktur har en industri- och sysselsättningsstruktur som påtagligt skiljer sig från den i riket genomsnittliga. Över 50000 länsbor är sysselsatta i tillverkningsindustrin. De svarar för av det totala antalet sysselsatta. Motsvarande siffra för riket som helhet är . Det är i synnerhet i länets sydvästra delar som industrin dominerar. och kommuner ingår bland de kommuner i landet som har den högsta andelen industrisysselsatta: 64 resp. . Trävaruindustrin dominerar i länets östra delar. Metall- och verkstadsindustrin har stor andel i och kommuner. En tredje stor bransch i länet är plast- och gummiindustrin som är rikligt företrädd i och kommuner. är ett småindustrilän. Av totalt 2900 industriarbetsställen är det endast ett 35-tal som redovisar mer än 200 anställda. Styrkan hos länets små och medelstora företag har hitintills varit flexibiliteten. Man har bättre än på de flesta håll lyckats anpassa sig till förändringar av olika slag såsom konjunktursvängningar, nya efterfrågemönster och nya produktionsmetoder. Den så kallade Gnosjöandan är ett begrepp över hela landet. Utbildningsbehovet ökar med ny teknik De tekniska förändringarna sker snabbt inom flera områden och då inte minst inom elektronik- och dataområdena. Utvecklingen inom mikroelektroniken möjliggör radikala förändringar av produkter och tillverkningsprocesser. Kostnaden för mikroelektroniken ligger numera på en sådan nivå att den också kan användas i de mindre företagen. Företag som inte följer med i utvecklingen riskerar att slås ut i den hårdnande konkurrensen. Datoriseringen och införandet av ny teknik i industrin ställer ökade krav på kunskaper och utbildning av såväl anställda som företagsledning. Styrelsen för högskoleregion tog initiativet till en kartläggning och analys av utbildningsbehovet på högskolenivå inom tillverkningsindustrin i . Av kartläggningen framgick att företagen upplevde brist på utbildad personal. Till exempel saknade man produktionstekniker, produktutvecklare, datapersonal, marknadsförare och kvalificerade yrkesarbetare inom flera områden på verkstadssidan. Följande behov av längre grund- och påbyggnadsutbildningar redovisades: - plast- och gummiutbildning - drift- och underhållsteknisk utbildning. Behov i form av fort- och vidareutbildning, som kom i första hand, redovisades inom området teknik på följande områden: inom området administration och ekonomi: - marknadsföring och säljpsykologi, inom området språk: var lärarutbildning i stort sett den enda statliga utbildningen i länet. I samband med högskolereformen och inrättandet av kom att ingå i högskoleregion. 1979 preciserade styrelsen för fyra profilområden för utbildningen vid högskolan: - social utbildning med inriktning på handikappområdet, - utbildning inriktad mot små och medelstora företags behov. Tillkomsten av en högskola i länet har haft en positiv effekt. är väl förankrad hos näringsliv, offentliga institutioner, intresseorganisationer och allmänhet. De gångna årens erfarenheter pekar dock klart på att utbildningen med den dimensionering den haft och fortfarande har i inte tillgodoser de behov som finns av högskoleutbildning. Viktiga och motiverade utbildningsinsatser riktade till bl. a. länets näringsliv har visat sig omöjliga att realisera på grund av att resurser har saknats. Högskoleutbildning riktad till länets näringsliv Länets speciella industri- och sysselsättningsstruktur ställer som framgått ovan särskilda krav på utbildning. Det är av stor vikt för länet att de små och medelstora företagen kan hänga med i den snabba utveckling som pågår inom mikroelektronik och data. Att man kan fortsätta att utveckla och marknadsföra produkter såväl inom landet som utomlands är av avgörande betydelse för företagens framtid. Som framgått av kartläggningen i länet är utbildningsbehovet stort inom en rad områden. Inom teknikområdet upplevs bristen på enstaka kurser som ett direkt hinder för näringslivets utveckling. De redovisade utbildningsbehoven kan enligt vår uppfattning på kort sikt bara tillgodoses genom enstaka kurser och lokala linjer vid länets högskola, kurser som med fördel kan decentraliseras ut till olika kommuner i länet. Teknisk utbildning till länet Material som tagits fram vid regionalpolitiska enheten vid i visar att länet relativt sett har en mindre andel tekniker än riket. Ökningstakten för denna grupp uppgick till i hela riket medan den i uppgick till endast 0,. Som jämförelse kan nämnas att ökningstakten i som har egen teknisk högskola var . Andelen kvalificerade tekniker inom länets industri är alltså låg och ökningstakten långsam. Detta är oroväckande mot bakgrund av de ökade krav som den tekniska utvecklingen ställer inom tillverkningsindustrin. Avsaknaden av en egen teknisk högskola försvårar rekryteringen av kvalificerad teknisk personal till länet och vidareutbildningen av den personal som finns. Orter och regioner med egen teknisk högskola har ett försprång gentemot andra områden i landet. Detta förhållande har kunnat avläsas i befolknings- och sysselsättningsutvecklingen för olika län och kommuner. Det föreligger en obalans mellan statens satsningar på att främja industriell tillväxt/förnyelse och utvecklingen av den tekniska utbildningen. Förhållandevis stora summor har anslagits till teknikutveckling/teknikspridning men den aktiviteten har inte följts upp i tillräcklig grad av motsvarande satsningar inom det tekniska utbildningsområdet. Enligt vår uppfattning måste ökade krav ställas på de tekniska högskolorna att decentralisera utbildning och forskningsprojekt till hela den region de skall betjäna. Resurserna får inte slentrianmässigt hamna på den egna lokaliseringsorten. Länets struktur med en mycket hög andel sysselsatta inom tillverkningsindustrin, avsaknaden av högre teknisk utbildning samt förhållandevis mindre andel tekniker än i riket som helhet, talar enligt vårt sätt att se för att och högskola ges hög prioritet vid lokaliseringen av nya linjer och fördelningen av resurser till teknisk utbildning under resten av 1980-talet. Resurser för utökad forskning inom handikappområdet Flera utredningar har pekat på behovet av utökad forskning inom handikappområdet och samordning av befintliga resurser. 1 finns vid högskolan och högskola Munksjöskolan en samlad kompetens inom området handikapp. Bland länets företag finns flera som tillverkar kvalificerad teknisk utrustning för skilda handikapp. En arbetsgrupp har på uppdrag av , och högskolestyrelsen i ett PM visat på att det i finns goda förutsättningar för en vidgad utbildning och FoU-verksamhet inom handikappområdet. Enligt vår uppfattning bör de resurser som finns inom handikappområdet i tas till vara och utnyttjas i en utökad satsning på forskning inom området. Anslaget för lokala och individuella linjer samt enstaka kurser () skall bland annat användas för utbildningsinsatser avsedda att täcka det regionala arbetslivets behov. Det innebär att såväl varuproduktionens som tjänsteproduktionens behov inom olika sektorer skall tillgodoses. Anslaget är ojämnt fördelat mellan de nuvarande högskoleregionerna. högskoleregion har alltsedan högskolereformen haft det särklassigt minsta anslaget. Utslaget per invånare i regionerna är skillnaden mellan region och övriga regioner mycket stor. Utvecklingen framgår av nedanstående sammanställning. Region i kronor per invånare 1980/81 1981/82 1982/83 1983/84 1984/85 får alltså bara ca hälften så mycket som t. ex. får. Även inom har skillnaderna varit stora. Således förfogar invånarna i över så mycket medel per capita som vad invånarna i gör. LIE-anslaget har vid så gott som uteslutande använts för att tillgodose näringslivets behov av fort- och vidareutbildning. Antalet ansökningar till lokala linjer och enstaka kurser har ökat kraftigt. Av nedanstående tabell framgår dels ansökningsutvecklingen. dels LIEanslagets utveckling samt antalet avvisade. Källa: verksamhetsberättelse 1983/84. Regeringens och fördelning av LIE-anslaget för innevarande budgetår innebar för högskoleregion en reell sänkning av anslaget med . I årets budgetproposition har föredragande statsråd föreslagit en uppräkning av anslaget som också innebär en reell ökning. Men vi måste tyvärr konstatera att något avgörande steg i riktning att åstadkomma en rättvisare fördelning mellan högskoleregionerna inte tagits. Den ojämna fördelningen mellan regionerna består. För att åstadkomma en bättre och rättvisare fördelning bör begära hos regeringen en översyn av kriterierna för fördelning av anslaget mellan regionerna och de i regionerna ingående högskolorna. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande näringslivets behov av högskoleutbildning i , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande behovet av högre teknisk utbildning till , 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande vidgad FoU-verksamhet i inom handikappområdet, 4. att hos regeringen begär en översyn av kriterierna för fördelningen av LIE-anslaget i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()