mot · G8022904 · 1985-03-18 00:00:00 — Motion 1984/85:2904 Program mot luftföroreningar och försurning (prop. 1984/85:127) Med stor tillfredsställelse har man inom miljövården i vårt land mottagit det handlingsprogram mot luftföroreningar och försurning, som utarbetats gemensamt av sju centrala verk, som berörts av nämnda angelägenheter. Arbetsgruppen har så till vida haft ett gynnsamt utgångsläge för sitt arbete som det av ett flertal motioner från alla partier klart kommit till uttryck hur allvarligt man i hela vårt land bedömer de vittgående följderna av föroreningar och försurning. Av proposition 1984/85:127 framgår med skrämmande tydlighet hur läget i dessa avseenden förvärrats genom påverkan på sjöar och vattendrag, grundvatten, skog samt övrig växtlighet och djurliv. Riskerna för människors hälsa och omfattande korrosionsskador måste också framhållas. I propositionen föreslås vissa åtgärder i avsikt att motverka effekten av försurningen. En viss tveksamhet inför vad de föreslagna åtgärderna kan komma att innebära för försurningsutvecklingen har dock framkommit vid remissbehandlingen. Så påpekar i att skälighetsbedömningen av föreslagna åtgärder hade underlättats av en mer konkret beskrivning av verkningsgraden. fortsätter: Hur stor blir miljöförbättringen, är den tillräcklig? Dessutom uttalas att det är oklart huruvida teknik eller ekonomi varit begränsande för de enskilda åtgärderna. skriver att planen genomgående bortser från flera olika energistrategiska och andra dynamiska faktorer och därmed reduceras till en förteckning över åtgärdsförslag utan åtföljande konsekvensstudier. Fakultetsstyrelsen vid betonar att aktionsplanen bör ses som ett komplement till betänkandet Naturresursers nyttjande och hävd (SOU 1983:56), där den vetenskapliga analysen av inträffade och befarade skadeverkningar av luftföroreningar och andra utsläpp på natur och befolkning under Hotbilder är mer inträngande än i aktionsplanen. Jag instämmer i ovanstående uppfattningar och vill betona att propositionen saknar något så grundläggande som en konsekvensanalys. Enligt min uppfattning är förslagen tekniskt och ekonomiskt inriktade men ej relaterade till bedömningar om vad som blir följden för naturen och dess olika ekosystem. Varför får vi inga besked om hur utvecklingen bedöms för skogen och skogsnäringen, för grundvattnet och den framtida vattenförsörjningen, för hotet mot växter och djur, när livsviktiga processer påverkas? Kvävets roll i försurningshänseende ökar alltmer. remissyttrande framhålls att kväveoxiderna för naturen kanske utgör en än svårare belastning än svaveldioxiderna, eftersom de bidrar till försurning och även bidrar till bildningen av ozon som orsakar skador på växtligheten, t. ex. jordbruksgrödor och skog. Från många håll har kvävets roll för skogsskador påtalats. Flera remissinstanser har ifrågasatt om en 30-procentig reduktion, som föreslås i aktionsprogrammet, är tillräcklig. Regeringen vill gå långsammare fram. i uttalar att med tanke på de allvarliga ekologiska och ekonomiska effekterna av markförsurning förslaget om en 30-procentig reduktion av utsläppen av kväveoxider verkar alltför måttfullt. Åtgärder vad gäller begränsningar av kväveoxidutsläpp får större betydelse för vårt eget land. uttalar vidare att såvida inte aktionsgruppen kan redovisa ytterligare sakunderlag för sitt ställningstagande en högre ambitionsnivå i nyssnämnt avseende bör föreslås. a. bör det vara möjligt med aktiva trafikpolitiska åtgärder. Man kan fråga sig, om vi verkligen i propositionen fått en klar redogörelse förvart t. ex. kalkningen för oss. Den är förvisso inte det allena saliggörande botemedel, som man vill göra den till. Påbörjar man ett kalkningsprogram för 200 milj. kr./år så gör man det för oöverskådlig tid. Här måste frågan ställas: Kan detta vara rimligt? En påbörjad kalkning måste nämligen upprepas och löpa kontinuerligt. Kan man inte upprätthålla kalkningen är metoden värdelös. Under sådana omständigheter är det bättre att inte kalka alls och låta vissa områden tills vidare få vara sura. När belastningen av försurande ämnen minskar, tillfrisknar försurade sjöar. Jag frågar mig: Döljer vi vad som verkligen sker? Kalkning är som att ge en allvarligt sjuk patient albyl, själva sjukdomen botar vi inte därmed. Hur långt har påverkan av naturen gått? Har vi inte redan lämnat ett stort antal patienter, kanske flertalet, åt sitt öde att långsamt förtäras av den sura och kanske giftiga miljön? Vi lämnar efter oss en utarmad natur och kostnader till kommande generationer. Vad kommer att ske med vattenförsörjningen för kommuner och enskilda? Vad händer med marken, med växter och djur, som lever där? Ser vi bara toppen av ett ? Sammanfattningsvis vill jag framhålla, att vi handlar som om alla begagnade metoder vore väl utexperimenterade. under det att i själva verket illavarslande skyar vid horisonten kan vara tecken på motsatsen. Om t. ex. en upphörande kalkning plötsligt frigör en mängd bundna ämnen, kan en katastrof utan motstycke drabba oss. Med andra ord: kalkningen är på kon sikt det bästa medlet men kan på lång sikt bli förödande. Det är beklagligt att regeringen inte beaktat remissinstansernas synpunkter i dessa frågor, som är av avgörande betydelse för att man skall kunna fastställa lämplig ambitionsnivå och insatser. Under hänvisning till vad ovan anförts hemställer jag därför 1. att begär att en parlamentarisk utredning av regeringen skyndsamt tillsätts för att klargöra luftföroreningars och försurningars konsekvenser med beaktande av olika ambitionsnivåer med avseende å insatser. 2. att begär att regeringen ger i uppdrag att ge förslag till ekologiskt baserade gränsvärden (ej enbart hälsobedömningar som för svaveldioxid) för svaveldioxid, kvävedioxid, ozon m. m., 3. att begär att regeringen ger i uppdrag att redovisa lämpliga mätprogram för ozon och kostnaderna härför (finns endast tre mätstationer i landet), 4. att begär att regeringen åt uppdrar att göra en sammanfattning över vilka vattenområden som kalkats, vilka som ytterligare står i tur och vilka vattenområden som lämnas försurade åt sitt öde och vilka som ej bedöms vara i behov av ytterligare åtgärder inom , 5. att begär att regeringen åt uppdrar att redovisa hur man på följer utvecklingen av vad som sker med bl. a. flora och fauna på grund av försurning och att föreslå de ytterligare åtgärder som kan visa sig erforderliga. 6. att som sin mening ger regeringen till känna att kostnaderna för ovan nämnda åtgärder bör bestridas inom ramen för medel till kalkning.