mot · G802879 · 1985-01-22 00:00:00 — m. fl. Alla är beroende av en god miljö. Det är en av de viktigaste förutsättningarna för ett rikt mänskligt liv. Alla har därmed också ett ansvar för miljön, såväl enskilda människor som företag, stat och kommun. Medvetandet om miljöproblemen har avsevärt förbättrats. Kunskapen om hur miljön påverkas av olika verksamheter är dock fortfarande otillräcklig. Även om introduktionen av ny teknik kommer att medföra successiva miljöförbättringar är därför fortsatt forskning och försöksverksamhet nödvändig. Det är viktigt att ingripanden från det offentliga mot miljöförstörande verksamhet eller i bevarandesyfte bygger på kunskap och inte på subjektiva uppfattningar. Ingrepp blir ofta kostsamma för dem som utsätts för dessa. Även samhällskostnaderna kan vara stora. Har åtgärderna inte avsedd effekt kan det nödvändiga miljövårdsarbetet dessutom få minskad förståelse hos allmänheten. Vår natur och vårt landskap är resultatet av generationers mänskliga påverkan. Utan denna ständiga påverkan skulle vårt samhälle stagnera. Landskapsvården är beroende av att jord- och skogsbruk ges så goda betingelser att brukarna själva får möjlighet att ta ansvar för den. För att även fortsättningsvis bibehålla landskapets mångfald kan emellertid det offentliga behöva ingripa med bestämmelser eller åtgärder som garanterar vissa naturtypers fortbestånd. För de flesta naturtyper kan bevarandet lösas genom att naturvårdsområden bildas. Skötseln av dessa kan garanteras genom avtal, i vilka ägaren mot ersättning från staten ikläder sig skötselansvar. En sådan lösning blir både bättre och billigare än om särskilda naturreservat eller nationalparker bildas. Vi har alla ett ansvar för växt- och djurliv. Särskilt hotade arter måste därför skyddas. Den svenska naturen får dock inte ses som ett museum. Försök från det offentliga att med restriktioner styra markanvändningen har misslyckats. När betesdriften i hagmarker upphör har ofta plantering av skog - vilket hade varit rationellt - förhindrats av miljövårdsskäl. Detta har medfört en långtgående förbuskning, önskad av ingen. har den förbuskade hagmarken blivit s. k. 5:3-skog och fått statliga bidrag till den plantering med barrskog som det första ingripandet avsåg att förhindra. Förbud mot traditionellt nyttjande av strandängar riskerar att på liknande sätt förbuska dessa. Vatten är nödvändigt för allt liv. Vårt land är rikt på sjöar - det finns nära 100 000 med en yta av över en ha - och dessa täcker av landytan. omges också i stor utsträckning av öppet hav, vilket medför att vi har kust. Det är angeläget att vi alla väl vårdar den värdefulla naturresurs som vattnet utgör. släppte såväl hushåll som industrier ut sitt avloppsvatten orenat. Vattendragen tillfördes därmed stora mängder näringsämnen, främst kväve, fosfor och organiska ämnen. Dessa orsakade en explosionsartad tillväxt av alger och andra vattenväxter. Denna tillväxt ledde senare till en ökad nedbrytning med åtföljande syrebrist i djupare delar av sjöar och vattendrag. Bristen på reningsåtgärder resulterade bl. a. i fiskdöd och badförbud. Fosforn är i flertalet rena eller svagt förorenade sjöar och vattendrag den faktor som bestämmer algtillväxten. I havet är det i allmänhet kvävet som är det mest tillväxtbegränsande ämnet. En betydande mängd av fosforn i avloppsvatten från hushåll kommer från syntetiska disk- och tvättmedel. I de kommunala reningsverken har man strävat efter att i första hand ta bort fosforn. I allmänhet kan man få bort vid kemisk rening. 1980 var mer än tre fjärdedelar av tätortsbefolkningen i bosatt i områden med fosforreduktion. Ännu återstår dock flera områden som saknar kemisk rening. Tillfredsställande ersättningsmedel för de fosforhaltiga tvättmedlen har inte kommit fram. I glesbygdsområden är detta ett stort problem, eftersom det där saknas möjlighet att lösa reningsfrågorna i samma omfattning som i tätorter. som de kommunala reningsverken byggt ut fosforreningen kan endast av kvävet tas bort ur avloppsvattnet. Som tidigare nämnts anses kvävet som den generellt mest produktionsbegränsande faktorn i kustområden. Åtgärder för att minska kväveutsläppen från reningsverken är därför angelägna. Tillgängligheten av ett växtnäringsämne styrs av en mängd olika processer. Vår kunskap om dessa är alltför begränsad för att tillåta goda förutsägelser av ett utsläpps effekter i recipienten. En framtida satsning på kvävereduktion i avloppsreningsverken måste därför baseras på en god kunskap om speciellt kväveomsättningen i våra kustområden för att optimera reningsresurserna. Kväve tillförs sjöar, vattendrag och hav även på andra sätt än från reningsverk. Viktigast av de andra källorna är olika förbränningsprocesser, dels i fasta anläggningar dels i bilmotorer. Vid nederbörd förs kvävet i luften ner till marken samt till sjöar och vattendrag. Variationer i nederbörd och vindar påverkar nedfallets storlek . En betydande del av kväveföroreningarna kommer från andra länder. Av detta följer att utvecklingen på luftvårdens område och möjligheterna att begränsa kväveutsläppen i luften har stor betydelse även för vattenvården. De areella näringarna, jordbruk och skogsbruk, påverkar förhållandena även i sjöar och vattendrag. Det svenska jordbruket har genomgått en omfattande strukturomvandling. Vad som har betydelse i detta sammanhang är dels förändringarna i växtodlingen, dels koncentrationen till färre men större enheter med djurhållning. Vallarealen har minskat, som andelen inköpt foder ökat. Den koncentrerade husdjursskötseln har på en del håll lett till en överdosering av stallgödsel. För små gödselbehållare har medfört att en del av gödseln har spridits ut . Detta har orsakat att näringsämnen spolats bort med smältvatten och nederbörd eller urlakats via dräneringssystem. För stora stallgödselgivor kan även orsaka förorening av grundvattnet. Växtförädlingen har givit jordbruket stråstyvare spannmålssorter, som är högavkastande och kräver rikligare kvävegödsling. Jordbruk utan stallgödsel måste helt lita till handelsgödsel för sin växtnäringstillförsel. Fördelen med handelsgödsel är att näringsinnehållet är känt och gödslet lättare att fördela jämnt över fälten. Stallgödselns växtnäringsinnehåll skiftar mera. Den är också svårare att fördela jämnt. Kvävebehovet till olika grödor varierar dock mycket och beror även på jordart, växtföljd och väderlek. Genom forskning, försöksverksamhet och rådgivning försöker man att få fram den aktuella optimala givan, oavsett vilket näringsämne det kan gälla. Fosfor är, som tidigare nämnts, det näringsämne som bestämmer produktion av alger i sjöar och vattendrag. Även mindre fosfortillskott från jordbruket kan därför ha betydelse. Fosforförlusterna från åkermarken är små. De uppgår genomsnittligt till av gödselgivan. Fosforförlusterna styrs av nederbördsmängderna och skilda klimatiska förhållanden. Fosforn är dock långt mindre rörlig i marken än kvävet. Den stannar i stor utsträckning i markens övre skikt. En del av den kan föras i väg genom erosion. Erosionens omfattning är förutom till nederbörden också starkt kopplad till jordarten och typen av gödsel. I synnerhet från stallgödslad åker i sluttande terräng kan stora mängder fosfor gå förlorad. Också andra förändringar inom jordbruket än ökad gödsling kan ha bidragit till att näringsförlusterna stigit. Odlingen av stråsäd och oljeväxter har ökat på vallodlingens bekostnad. Jordarna plöjs och ligger öppna oftare än . Vattenerusionen kan därmed föra bort mer fosfor . Förändringar i växtodlingen mot mera höstsådda grödor och ändrade brukningsmetoder kan bidra till att minska fosforerosionen. Jordbrukarna har enligt vår uppfattning ett stort intresse av miljöfrågor och är beredda att följa de råd som forskning och försöksverksamhet kan frambringa. En ökad uppmärksamhet på dessa frågor från forskningens sida är angelägen. Rådgivningen måste också göras mer inriktad på det enskilda jordbruksföretaget, eftersom förhållandena skiftar starkt från gård till gård. Ett gott exempel på miljövårdseffekter av sådan rådgivning är att den tidigare stora förrådsgödslingen av fosfor minskat hos de företag som utnyttjar intensivrådgivning på växtodlingsområdet. En satsning på sådana åtgärder stimulerar ett aktivt och positivt miljöarbete. Hot om böter och fängelse har motsatt effekt. För att stimulera till utbyggda gödselvårdsanläggningar bör statsbidrag utgå . Medel för detta kan tas från de redan influtna medlen från den speciella skatten på handelsgödsel och bekämpningsmedel. Dessa skatter bör dock, enligt vår mening, avskaffas fr. o. m. . Inom skogsbruket kan kvävegödsling, kalhuggning samt dikning och kalkning påverka näringsförlusterna från skogsmarken. Då dessa åtgärder vidtas per århundrade på samma areal har de liten betydelse. Ett avloppsproblem som är föga beaktat är dagvattnet. a. avrinningen från gator och vägar släpps fortfarande ut orenat på många håll. Dagvattnet kan innehålla stora mängder näringsämnen och organiska ämnen. Utsläppen av kväve och fosfor från industrierna är minst lika stora som hushållens utsläpp. Från trä-, pappers- och massaindustri men även från kemisk industri, livsmedelsindustri samt gruv-, järn- och stålindustri kommer kväveföreningar i betydande mängder. När det gäller fosforn står den kemiska industrin i en klass för sig. Fosforutsläppen härifrån är större än från någon annan industrigren. De organiska restprodukterna från pappers- och massaindustrins utsläpp kan förorsaka omfattande miljöproblem. har dock industrins utsläpp avsevärt nedbringats. Många industrier har anslutits till kommunala reningsverk medan andra genom övergång till miljövänligare processer har kunnat minska sina utsläpp av bl. a. organiskt material. Genom fortsatta förbättringar av de industriella processerna bör utsläppsmängderna kunna minskas ytterligare. All mänsklig verksamhet kräver tillgång på energi. Utan en god energitillgång skulle jordens växande befolkning inte kunna livnära sig . Världens energianvändning ger dock upphov till stora miljöproblem. Ett internationellt sådant är luftföroreningarna som transporteras långväga över gränser och mellan nationer. För den industrialiserade världen har luftföroreningar alltmer kommit att framstå som energianvändningens stora miljöproblem. Vår luftkvalitet är starkt beroende av utsläppen i andra länder. Men endast vad gäller svaveldioxid, som spelar en stor roll i försurningen av våra sjöar, är kunskapen relativt god. Av tabellen nedan framgår att tar emot betydande mängder svaveldioxid från våra grannländer. I gengäld exporterar vi svaveldioxid till omgivande länder. Balansen är dock till nackdel. Vi tar emot totalt 1 svaveldioxid . Våra egna utsläpp uppgår till av detta. Trots gynnsamt läge från vindsynpunkt svarar för av vårt nedfall av svaveldioxid. tar emot nedfall av svaveldioxid från: avger svaveldioxidutsläpp till: Tusentals ton Källa: Ambio vol. II nr 6 1983 I tillgodoses energibehovet till stor del genom förbränning av olja och olika inhemska bränslen. Förbränningen ger alltid luftföroreningar. Vilka föroreningar det blir beror på valet av bränsle, i vilken utsträckning det används och hur förbränningsutrustningen ser ut. 1* 1984/85. Jämförelser mellan olika bränslen från miljösynpunkt kan därför vara svåra att göra. Luftföroreningarna åstadkommer skador på byggnader och kulturföremål. De ökar rostangreppen på metaller. Utsläpp från ett värmeverk utan rökgasrening i ton per levererad TWh (motsvarande ca eldningsolja): Elström från vattenkraft el ler kärnkraft Källa: Blågul miljö, Debatten om försurning har varit fixerad vid effekten av den svaveldioxid som bildas vid förbränning. Den omvandlas ofta till svavelsyra som försurar vattendragen samt förorsakar skador på byggnader och kulturföremål. Kunskapen om andra ämnen som bildas vid förbränning har ökat. Kväveoxiderna kan i atmosfären omvandlas till salpetersyra och bidra till försurningen. De kan också genom solstrålning medverka i bildandet av ozon, som redan vid låga koncentrationer kan ge skador på skog och annan vegetation. Detta sker framför allt om luften innehåller kolväten. Då bildas även andra skadliga ämnen, s. k. fotokemiska oxidanter. Mätningar i har visat att höga ozonhalter förekommer , framför allt på läsidan av större tätorter och industricentra. Försurade sjöar och grundvatten Försurningen av vatten och vattendrag genom luftföroreningar vid energiproduktion är 1980-talets stora miljöfråga. Med sjunkande pH-värde ökar vattnets förmåga att lösa vissa metaller. Detta har lett till förhöjda halter av bl. a. aluminium, mangan, kadmium, zink och bly i de försurade sjöarna. I sura vatten innehåller gäddor höga kvicksilverhalter, även när industriella utsläpp inte förekommer. beslutade om en femårig försöksverksamhet med kalkning av sjöar och vattendrag för att samla erfarenheterna av effekterna på växt- och djurliv. Dessa är i huvudsak positiva. Fortsatt försurning har kunnat hejdas. Kalkningen måste dock betraktas som ett uppehållande försvar. Huvudinriktningen måste vara att minska utsläppen vid källan. Utvecklingen mot omfattande skogsskador i har gått mycket snabbt. I gav en inventering 1981 vid handen att några tiotusentals ha skog var skadad. kom uppgifter om 2,5 miljoner ha skadad skog. Mer än en tredjedel av de västtyska skogarna är skadad. När de tyska chockrapporterna nådde startade en inventering i de södra och mellersta delarna av vårt land. Inventeringen visar mycket klart att skadorna i våra skogar är betydligt större än vad vi trott. I är av skogen påverkad eller skadad. startade ett undersökningsprogram kring de skogsskador som rapporterats av vid den översiktliga inventeringen . De preliminära resultat som presenterades visar att det är främst i hyggeskanter, på höjder och över huvud taget på torra växtplatser som skador har registrerats. Dessa förekommer framför allt i sydvästra . Motsvarande skador finns emellertid också i mellersta . Man kan därför inte ensidigt hänföra skadorna till luftföroreningar utan även andra faktorer, såsom torka, kan ha samverkat. Moderata samlingspartiet begärde i kommittémotion 1984/85:1816 att en vetenskaplig dokumentation och analys snabbt borde utföras av de registrerade skadorna. Det är glädjande att en sådan undersökning nu utförts trots den socialdemokratiska regeringens motstånd. Bedömning av kronutglesningen, som är ett mått på skogens hälsa, har gjorts på 11 000 provträd uttagna vid riksskogstaxeringen. Hos gran i de skadade områdena utgörs 1/5 av det totala virkesförrådet i den medelålders och äldre skogen av träd som kan anses vara lätt skadade eller skadade, dvs. Svåra skador, barrförlust, finns dock bara hos 0,av granarna. I alla områden i landet är det den äldsta skogen som har den största utglesningen av trädkronorna. Genomsnittlig barrförlust hos gran i gallrings- och slutavverkningsskog i olika län i . - Figuren är baserad på observationer på provträd och har beräknats med ledning av klassmittenvärden för de olika kronutglesningsklasserna. Källa: SLU:s skogsskadeinventering 1984 Skadeförloppet har visat sig vara mycket komplicerat. Luftföroreningarna avsätter frätande ämnen på barr och blad, som svarar för den livsviktiga fotosyntesen. Giftiga gaser, såsom svaveldioxid, kväveoxider, ozon och kolväten, tränger in i andningsorganen på barr och blad och förstör trädens förmåga att binda energi. Skadorna visar sig i en barrförlust, som ger tillväxtminskning. I granskog med klara stressymptom har man uppmätt en tillväxtnedgång på . Många omständigheter pekar alltså på att luftföroreningarna har starkt bidragit till de många trädskadorna i . Bekämpning av luftföroreningarna är den viktigaste åtgärden i kampen mot skogsskadorna. Luftföroreningar i form av svavel- och kväveoxider kan påverka människor direkt. Svaveldioxid verkar retande på slemhinnor och i ögon, näsa, svalg- och luftvägar. I normala fall suger näsans slemhinnor upp huvuddelen av svaveldioxiden. När den förekommer i kombination med sotpartiklar från eldning av fasta bränslen är det mera allvarligt. Med sotpartiklarna som bärare kommer svaveldioxiden djupt ner i lungorna och kan underhålla eller förstärka kroniska infektioner, framför allt hos människor som har hjärt-lung-sjukdomar. Falsk krupp, som drabbar småbarn och ger andningsbesvär och skrällande hosta, anses kunna framkallas av luftföroreningar. Även den gåtfulla s. k. plötsliga småbarnsdöden har satts i samband med dessa. Med sotpartiklar kan också tungmetaller och benspyren komma ner i lungorna. Benspyrener är cancerframkallande ämnen, som bildas vid eldning av t. ex. kol, torv och ved. Kväveoxider bildas vid höga förbränningstemperaturer, t. ex. i bilavgaser, som är ett problem framför allt i tätbebyggda områden. Bilavgaser innehåller dessutom andra hälsovådliga ämnen. Kvicksilver och kadmium är farliga eftersom de anrikas i kroppen och kan ge hjärnskador resp. obotliga njur- och skelettskador. Små omärkliga mängder, som tillförs , lagras upp i kroppen. Efter kan svåra skador uppstå. är det land i världen som har lägst kadmiumhalt i den handelsgödsel som används. Det bästa sättet att minska luftföroreningarna är att i så stor utsträckning som möjligt minska all förbränning och ställa höga reningskrav på den förbränning som ändå är nödvändig. energiförsörjning har till stor del byggt på förekomsten av billig importerad olja. Energi i ändamålsenlig form och till konkurrenskraftigt pris har därigenom funnits tillgänglig för att möjliggöra en snabb välståndsutveckling. Den första oljekrisen utgör en vändpunkt i den internationella försörjningen. I hög grad gäller detta också för , som till var beroende av importerad olja. fyrdubblades priset på råolja. Den svenska oljeräkningen steg från ca 1973 till 1974. Genom den andra oljekrisen fördubblades priserna ånyo. ) Må > da ) li Mål enligt riks dagens energipo litiska beslut. I " I ' I I I ! I ' I I 1973 1975 1977 1979 1981 1983 Källa: AB Svensk Energiförsörjning: Energifakta De borgerliga regeringarna införde en rad stimulansåtgärder för att spara energi och för att minska vårt lands oljeberoende. Dessa stimulansåtgärder har tillsammans med åtgärder, grundade på enskildas och företags rent marknadsekonomiska bedömningar, resulterat i en halvering av landets förbrukning av eldningsoljor från drygt 20 milj. m3 1976 till ca 10 milj. m3 1983. Inte minst har industrins oljeanvändning minskat kraftigt. Industrins förändrade användning av olja och el 19551982 samt SI-KRAFTSAM:s bedömning till 1990. (TWh/år) prognos 1990 (153-163) 1982(125) 1980(129) 1975(131) 1970 (114) 1965 (90) 196Q (63) 1955 (Pl=49) Pl = Produktionsindex (1968 = 100) -(TWh/ér) Detta har resulterat i en väsentlig minskning av luftföroreningarna. Uppskattningsvis har det svenska lufthavet befriats från över svaveldioxid och lika mycket kväveoxider . Denna miljöförbättring har sannolikt minskat antalet cancerfall med flera hundra . Den stora reduktionen av oljeförbrukningen, som motsvarar , har främst möjliggjorts genom elenergi från kärnkraftverk, ca . Eftersom el i konsumtionsledet motsvarar drygt bränsle är av minskningen ett resultat av kärnkraften. En annan effekt av den minskade oljeförbrukningen är att bränsletransporterna minskat, eftersom olja ersatts med elström eller sparats. Troligen har av den sparade oljan ersatts på detta sätt. Det motsvarar då 300 000 lastbilstransporter. Även häri ligger en betydande miljövinning. Man beräknar att oljespillet till sjöss uppgår till av hanterad oljemängd. Den minskning av oljeförbrukningen som inträffade under de borgerliga regeringsåren har statistiskt minskat detta spill med /år. En fortsatt nedgång i oljeförbrukningen är väsentlig, inte minst från hälso måste utsläppen vid den kvarvarande oljeförbränningen sänkas till svavel per MJ (megajoule) genom att större anläggningar förses med effektiv avsvavlingsutrustning eller genom val av lågsvavlig olja. Kol i olika former svarar för av jordens kända fossila energitillgångar. Enligt vissa prognoser kommer världens kolanvändning att fördubblas . I svarar kolet för endast av vår energitillförsel. Regeringen föreslog i en proposition till vårriksdagen 1984 att nuvarande förbrukning på ca 1,5 milj. ton/ år får öka till 3-4 milj. ton/år. I propositionen föreslogs vissa gränsvärden för svavelutsläppen, 0,05-0,svavel per MJ (motsvarar eldningsolja med 0,20,svavelinnehåll) för större anläggningar och 0,1-0,svavel per MJ för mindre. Moderata samlingspartiet föreslog i en motion ett gränsvärde för utsläppen på svavel per MJ för alla anläggningar. Detta krav innebär en väsentlig skärpning av nuvarande, i praktiken tillämpade, koncessionskrav och är betydligt strängare än de krav majoritet antagit i enlighet med regeringens proposition. Med hänsyn till de miljöskador som kan uppkomma genom kväveoxidutsläpp vill moderata samlingspartiet även skärpa kraven på reningsåtgärder på detta område. Vi har därför begärt att regeringen skall återkomma med förslag om låga gränsvärden för kväveoxider vid kolförbränning. , ved och andra biobränslen Biomassa är material av biologiskt ursprung, som inte eller endast delvis omvandlats. Trä, halm, vass, energigröda, energiskog och torv hör hit. Ur biomassa bereds biobränslen genom bl. a. torkning, sönderdelning och pressning. Förbränning av biobränslen ger normalt lägre svavelutsläpp än olja, svaveldioxid per TWh mot för olja svavel. Kväveutsläppen är däremot desamma som för olja och stoftutsläppen, som kan innehålla många cancerframkallade ämnen, betydligt högre. Utsläppen av kvicksilver och bly är relativt höga och motsvarar kolförbränning. Rökgasernas innehåll av ämnen som framkallar mutationer, dvs. förändringar i cellernas arvsmassa, kan mätas. En större oljeanläggning på 250 MW ger vid detta test värden under 100 (revertanter per MJ) medan en medelstor kombinationspanna för flis på 2 MW ger 14 000- 330 000 och en torvpanna i motsvarande storlek 40 000-230 000. För större anläggningar för flis och torv måste därför stränga reningskrav ställas för att skadorna av luftföroreningarna skall kunna hållas på en rimlig nivå. Efter regeringsskiftet inledde socialdemokraterna en politik med starka drag av planhushållning. Med bidrag skulle kommunerna lockas att satsa på torv och fjärrvärme. Denna politik kan leda till en inte önskvärd exploatering av våra värdefulla våtmarker. Brytning av torv kan innebära oåterkalleliga skador på de växtoch djurarter som är beroende av myrarna som livsmiljö. proklamerade 1976 som ett internationellt våtmarksår för att väcka intresse och för att skydda våtmarkernas växt- och djurliv. I jakt- och viltvårdsberedningens betänkande konstateras: Utdikningen av våra våtmarker påverkar i hög grad viltets livsbetingelser. Ört- och lövvegetation, särskilt i våtmarkernas kantområden, utgör värdefullt viltfoder och insektslivet gagnar många fågelarter. Även globalt är våra våtmarker av betydelse. I energipropositionen uppskattas torvutvinningen till , motsvarande ungefär en miljon ton olja. 1985 inleds de första naturgasleveranserna i sydgasnätet. En fjärdedel av sydvästra oljeanvändning ersätts då med gas (ca eldningsolja mot 440 milj. m3 naturgas). Utbytet ger stora miljömässiga fördelar. Svavelutsläppen minskar kraftigt och kväveoxidutsläppen går ned till 1/3. Tvivel måste dock uttalas om det är möjligt att i vårt glesbefolkade land klara de mycket stora investeringar en gasintroduktion medför. Fjärrvärmen innebär en koncentration av värmeproduktionen till ett fåtal större anläggningar, vilka möjliggör en successiv höjning av kraven och ambitionerna vad gäller rening och miljövård. Fjärrvärmesystemet är också flexibelt vad gäller val av produktionsform och bränslen, vilket gör det möjligt att undvika en ensidig satsning på fossila bränslen och i stället använda billig el i olika former eller kärnvärme. Fjärrvärmen är en av många uppvärmningsformer för fastigheter och lokaler. Fjärrvärmen skall därför konkurrera på likvärdiga villkor som gäller för andra värmealternativ.