mot · G8021484 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1484 Upprustning av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse m. m. I budgetproposition 1984/85:100 bilaga 13 berörs frågorna om byggnadsvården i landet. Jag berör i denna motion ett speciellt avsnitt, nämligen frågan om de s. k. antikvariska överkostnaderna vid upprustning av kulturhistoriskt intressanta byggnader. Genom beslut års riksdagar infördes på grundval av förslag års byggnadsvårdsutredning ett statsanslag för bidrag till de s. k. antikvariska överkostnaderna vid upprustning av kulturhistoriskt intressanta byggnader i enskild eller ägo. De belopp som ställts till förfogande härför skall även utnyttjas för vården av Gotlandskyrkor som tidigare underhållits med insatser genom beredskapsmedel. Den bidragsresurs som ställdes till förfogande kom 1982 upp till en summa av 16,5 milj. kr. vilket måste bedömas som en mycket blygsam dimensionering i förhållande till av byggnadsvårdsutredningen redovisade behov och av utredningen framlagda förslag. budgetproposition uppgår resursen till 16,9 milj. kr. Enligt budgetpropositionen bilaga 13 s. 15 och övriga tillgängliga källor har byggkostnadernas utveckling kännetecknats av en betydande stegring inte understigande . Om resursen för byggnadsvård skulle ha bibehållit sitt realvärde skulle anslaget /86 ha höjts med närmare 3 milj. kr. I stället har en påtaglig urholkning av resursen ägt rum och i budgetpropositionen pekar föredraganden på att fortsatta besparingsåtgärder kan komma att riktas mot anslaget då besparingar på andra områden inom kulturminnesvårdssektorn är möjliga. Den minskning av insatsen som blir följden av denna utveckling synes inte stå i rimlig överensstämmelse med den målambition som statsmakterna tidigare angivit för byggnadsvården. Ansträngningar görs med viss framgång för att nu så långt möjligt begränsa omfattningen och konsekvenserna av besparingsåtgärderna inom statsbudgeten vad beträffar stora delar av kulturområdet. Någon sådan begränsning har inte kunnat göras i fråga om anslagen till som därför tvingats bära en oproportionellt stor del av bördorna vid de omprioriteringar som skett inom kultursektorns budget. Insatser för byggnadsvården sker emellertid även inom anslag för bostadslångivning. Inte heller här har det statsfinansiella läget möjliggjort en vidgning av tillstyrkanderamen för de särskilda lånen till kulturhistoriskt värdefull bebyggelse så att dessa kunnat öka i proportion till den utvecklade efterfrågan som uppstått sedan institutet prövats och introducerats över hela landet. Eftersom anslaget för byggnadsvårdande insatser inte bara kan ses som ett instrument för att från kulturhistoriska utgångspunkter bevara viktiga delar av kulturarvet utan även till stor del måste ses som en investering i vården av vår offentliga miljö, således också i bostadssocialt motiverade åtgärder, synes det rimligt att någon del av de mycket stora belopp som under huvudtitel uppförts för anslag till förbättring av boendemiljön i allmänhet utnyttjas för bibehållande av bidragsnivån när det gäller verksamhet att stödja upprustning av äldre värdefull bebyggelse. Det kan t. ex. ske när regeringen reglerar utnyttjande av anslaget B 9 i bilaga 13 budgetpropositionen. Med hänvisning till vad jag anfört i motionen hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om angelägenheten av att bevara effekten av bidragsgivning för byggnadsvård som ett led i främjande av den allmänna samhällsmiljön och särskilt åtgärderna för att förbättra boendemiljön.