mot · G8022704 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. Fria massmedia, m. m. kommer att vara av stor betydelse för massmedias framtid i . Det gäller i första hand radio och TY men givetvis också pressen. Enligt vår mening måste grunden för den framtida mediapolitiken vara att värna och förstärka yttrandefriheten. Vi kan inte acceptera att något annat mål eller någon annan princip ställs före principen om vars och ens rätt att utnyttja tillgängliga media för att framföra sitt budskap. 1986 löper avtalet mellan svenska staten och ut. Därigenom aktualiseras frågan om framtida organisation. präglas debatten om ett nytt avtal av den utveckling på mediaområdet som sker vid sidan av monopol. Genombrottet för satellitTV och introduktionen av kabel-TV skapar radikalt förändrade villkor, både för monopolet och publiken. Den ekonomiska situationen för kommer inte bara att prägla debatten om ekonomi utan också frågan om andra former för finansiering av TV-program. betalTV-förslag är ett sådant exempel, liksom de projekt som drivs av Nordisk och . kommer ett tiotal satelliter - direktsändande och kommunikations- - att sända program som kan tas emot av större delen av den svenska TV-publiken. I de flesta av dessa satelliters TV-program kommer reklam att förekomma. En del av denna kommer dessutom att vara direkt riktad mot den svenska publiken. Därmed kommer vi i att kunna ta del av reklamfinansierade program, oavsett förbudet mot reklam i svensk TV. Tillsammans med vad som sker på videomarknaden och försöksverksamheten med kabel-TV kommer satelliter att skapa ett utbud av TV-program som i praktiken eliminerar monopol. För publiken innebär utvecklingen inom mediaområdet ökad mångfald och valfrihet. För programskaparna innebär utvecklingen konkurrens, men också större möjligheter än tidigare att utnyttja radio- och TV-medierna. Tekniken har gjort att det inte längre finns några hållbara tekniska argument för ett bibehållande av radio- och TV-monopolet. kvarstår endast två skäl för monopol inom radio och TV, nämligen viljan att hindra människor från att sända radio- och TV-program och viljan att bestämma vad människor i skall titta och lyssna på. En politik som bygger på en sådan inställning måste självklart avvisas. Den är praktiskt ogenomförbar, såvida man inte är beredd att tillgripa ytterligt 1 1984/85. långtgående metoder för att hindra människor från att ta del av andra länders radio- och TV-program. Dessutom kommer den att försena ett utnyttjande i av de möjligheter som den moderna massmediateknologin ger medborgarna, kulturlivet och samhället i dess helhet. Framför allt står den emellertid i strid med principen om yttrandefrihet. Yttrandefriheten är självklar inom de flesta områden i . Det enda reella undantaget är eter- och kabelsändningar. Mot bakgrund av vad som händer på mediaområdet - satelliter, kabel-TV, videotex och en ökad tillgänglighet i databaser - finns det särskild anledning att slå fast att yttrandefriheten skall vara grundläggande för utvecklingen inom alla media. En enig yttrandefrihetsutredning beskrev yttrandefriheten på följande sätt: Yttrandefriheten framstår inte som något medgivande från en mer eller mindre entusiastisk överhet, som med- eller motvilligt har upplåtit ett noga avgränsat område för dess utövande och förväntas justera gränserna beroende på hur medborgarna handskas med gåvan. Snarare upplevs den som en rättighet som medborgare tillerkänner varandra eller erkänner hos varandra, att utövas ute på det öppna fältet i ett möte mellan åsikts- och smakriktningar. Det som kräver motiveringar blir då inte yttrandefriheten utan ingrepp i den... Ingen åskådning kan göra anspråk på fridlysning. Man har aldrig så rätt att man har rätt att tysta andra. Det är denna syn som ligger till grund för den fria etableringsrätten för tidningar och tidskrifter. Tryckfriheten och pressfriheten ifrågasätts av få. De är en direkt konsekvens av att yttrandefrihetens principer präglat lagstiftningen kring det tryckta ordet. I då alltmer av samhällets information och kulturliv söker sig vägen över andra media blir det ännu viktigare att de principer som ligger till grund för pressfriheten också tillåts prägla dessa. Annars kommer yttrandefriheten och betydelsen av pressfriheten att i praktiken krympa. Om mediapolitiken lever upp till de krav som yttrandefriheten ställer skapas också en förutsättning för informationsfriheten. Yttrandefriheten innebär nämligen inte bara frihet för var och en att framföra sin mening utan är också en förutsättning för den enskilde mottagaren att själv kunna avgöra vilket budskap han eller hon skall ta del av. Detta har i av tradition ansetts vara en självklarhet när det gäller böcker och tidningar, utländska eller inhemska. För moderata samlingspartiet är det lika självklart när det gäller andra media. Kulturpolitiska mål får därför inte utgöra ramar eller restriktioner för mediapolitiken. Fria media skapar däremot en öppenhet för olika kulturyttringar att göra sig hörda. Det är av värde för kulturlivet i dess helhet. En fri etableringsrätt är nödvändig för att yttrandefriheten skall vara reell. acceptans av etableringsfrihet på kabel-TV-området hälsar vi därför med tillfredsställelse. Enligt vår mening bör etableringsfrihet tillåtas inom massmediaområdet fullt ut. Etableringsfriheten skall få inskränkas enbart på grund av teknikens begränsningar. Det är de många enskilda människornas efterfrågan och enskilda människors idéer om hur man bäst skall ta till vara den nya tekniken som skall styra massmedia. Detta kan endast ske genom konkurrens. Det är det bästa sättet att skapa bra program, effektivitet och valfrihet. Den offentliga makten får inte snedvrida denna konkurrens. skall under likvärdiga villkor anstränga sig för att leva upp till publikens krav. Radio och TV skall, liksom tidningar, ansvara inför publiken, inte inför politikerna. Av denna anledning anser vi att presstödet gradvis bör avvecklas. Tidningar skall på lika villkor och på egna meriter konkurrera om läsare och annonser. Av samma skäl kan vi heller inte acceptera att radio- eller TV-bolag som getts ett särskilt public service-uppdrag skulle vara förmer än andra radio-TV-bolag, eller att dessa skulle vara mera i allmänhetens tjänst än de bolag som måste vinna allmänhetens - och inte politikernas - gunst för sin överlevnad. Mångfalden genom olika program är bättre ägnad att uppfylla public-service-begreppets innebörd vad gäller krav på variation, allsidighet och respekt för olika publikkategorier än ett enda stort monopolbolag. Det är t. o. m. så att mångfalden i sig väsentligen minskar behovet av ett särskilt public-service-bolag. Enligt vår mening bör allmänheten bestämma vad som bäst är i allmänhetens tjänst. Etableringsfrihet och likvärdig konkurrens är bättre sätt att slå vakt om allmänhetens intressen. En reell etableringsfrihet förutsätter att radio-TV skall kunna finansieras också på andra sätt än genom licensavgifter. Genom reklam och betal-TV ger man publiken ett direkt eller indirekt inflytande över finansieringen. Detta är för vår del en rimligare utgångspunkt än att den offentliga makten skall tilldela olika programbolag en viss summa pengar, oavsett om detta sker genom licensavgifter eller genom skatter. Däremot finns det skäl att ifrågasätta om licensfinansiering skall kunna kombineras med reklam- eller betal-TV. Genom att marknadsmässig finansiering kombineras med en politiskt beslutad finansiering påverkas konkurrensvillkoren negativt för de bolag som inte har licensmedel att tillgå. Genom satelliter och kabel-TV undanröjs tekniska hinder för det fria ordet. Kulturlivet ges nya chanser. Den enskilde medborgaren får tidigare oanade möjligheter att informera sig och göra sig delaktig i samhällslivets olika skeenden. Den mångfald, som kan bli resultatet, skulle innebära en vitalisering av det svenska samhället och en nyttig injektion för svenskt Den nya tekniken sätter massmedia mer än någonsin i den enskildes tjänst. I en komplex omvärld kan massmedias utveckling göra den enskilde starkare. Detta förutsätter att det offentliga inte söker behålla makten över de media som står inför en mycket snabb utveckling. I praktiken är det svenska radio-TV-monopolet förbisprunget av verkligheten. De tekniska motiven för dess särställning finns . Utvecklingen gör att publiken i växande utsträckning kan välja andra program än monopolets. Detta understryker kraven på en ny svensk mediapolitik i enlighet med vad vi här beskrivit. Den tekniska utvecklingen inom mediaområdet har ökat betydelsen av en frihetligt inriktad lagstiftning inom massmediaområdet. Framväxten av text-TV, lättillgängliga databaser och videotex sker i nära anslutning till traditionella media och genombrottet för kabel och satelliter. och monopol på en lång rad viktiga tjänster försenar utvecklingen. Därigenom hämmas svenskt näringsliv, såväl vad det gäller att utveckla och marknadsföra tjänster och produkter på dessa områden som när det gäller att tillgodogöra sig de fördelar som informationsoch datateknologin medför. Det är nödvändigt att svensk industri ges fullvärdiga möjligheter att konkurrera med de produkter som kommer att betyda alltmer för vår industris internationella styrka. gavs föregångaren till det nuvarande , AB Radiotjänst, monopol på etersändningar i . Även om detta monopol luckrats upp på grund av den tekniska utvecklingen dominerar fortfarande etermediaområdet. Den nuvarande radio/regleras av ett avtal mellan och staten. Avtalet löper ut . Det normala förfarandet inför nya avtal har varit att en parlamentarisk utredning berett frågorna och föreslagit lösningar för den kommande avtalsperioden. Detta har sedan remitterats till olika intressenter, inkl. . Företaget har normalt också på olika sätt beretts tillfälle att följa och påverka utredningsarbetet. Slutligen har ärendet beretts i och proposition avgivits till . Denna ordning har icke följts när det gäller att förbereda det avtal som skall börja gälla 1986. Den socialdemokratiska regeringen har i stället uttalat att äger en initiativrätt på området, dvs. rätt att utreda sin egen framtid. Avsikten var från början att förslag skulle gå direkt till regering och riksdag och att någon parlamentarisk beredning icke skulle ske. meddelades dock att en parlamentarisk beredning skulle tillsättas . Denna har först i dagarna tillsatts men ännu inte inlett sitt arbete. En så viktig fråga som organisation och den framtida radio-TV-verksamheten i stort kräver tid för att beredas tillfredsställande. Genom de stora förseningar som uppstått föreligger inte några förutsättningar att fatta beslut om ett nytt avtal under vårriksdagen 1985. Avtalet bör därför förlängas med i avvaktan på definitivt ställningstagande. Moderata samlingspartiet vill inte medverka till att lösningar hastas fram med tanke på de allvarliga konsekvenser detta kan få för möjligheter att utnyttja den nya massmediateknologin. Respekten för yttrandefriheten förutsätter att utredningsarbetet skall kunna beakta de möjligheter som kommer medborgarna till del genom utvecklingen. Detta gäller desto mer som det beredningsarbete som bedrivits inom inte fått omfatta sådana frågor, av stor vikt för den framtida massmediamiljön, som inte varit direkt anknutna till framtida organisatoriska utformning. Som exempel kan nämnas införandet av reklamfinansiering och bildandet av konkurrerande och fristående radio/TV-företag. Från socialdemokratiskt håll har inom under initiativrättsarbetet kastats fram tanken på återgång till förhållandena , dvs. ett enda radio/TV-företag. Detta förslag har avvisats av bl. a. de borgerliga ledamöterna inom . Det är från moderata utgångspunkter helt oacceptabelt att centralisera verksamheten inom ett monopolmassmediaföretag på det sätt som krävts från socialdemokratiskt håll. Skulle ett sådant förslag genomdrivas i av socialdemokrater och kommunister framstår det som nödvändigt att upphäva ett sådant beslut när det ges parlamentariska förutsättningar för detta. Av en rad skäl finns det i stället anledning att välja en motsatt väg i organisationsfrågan. reform innebar att fyra programbolag med stor självständighet skapades tillsammans med ett moderbolag med begränsade befogenheter. Från moderat håll uttalades redan från början stark tveksamhet gentemot denna konstruktion. I stället för en sådan koncernmodell förordade vi ett flertal självständiga bolag utan något moderföretag. Utvecklingen har visat att denna modell har starkt fog för sig. Under den kommande avtalsperioden bör moderbolaget avskaffas och de nuvarande programbolagen bli helt självständiga företag. Så länge monopolet kvarstår är en maktkoncentration till ett moderbolag oacceptabel. Bolagens integritet garanteras bäst genom självständighet. En sådan självständighet ger dessutom bolagen bättre förutsättningar att leva upp till de krav och möjligheter som den nya mediamiljön skapar. Koncernmodellen har i detta avseende knappast visat sig vara särskilt lämplig. Vissa gemensamma uppgifter för programbolagen kan handläggas av ett eller flera av dem gemensamt ägda dotterbolag. Viktigare än frågan om framtida organisation är massmedieutvecklingen utanför detta företag. De senaste årens utveckling har t. ex. inneburit ett kraftigt ökat videoinnehav, vilket skapar ett alternativ för TV-tittarna vad gäller vissa typer av program. kan ett flertal tas emot i . Försöksverksamhet pågår också med kabel-TV på en rad orter. Vad gäller traditionell etersändning av TV och radio föreligger inte några politiska beslut om att bredda utbudet. Såväl på radio- som TV-sidan måste därför enligt vår mening också andra än ges rätt att sända. Utrymme finns för ytterligare två TV-kanaler som sänds via det markbundna nätet. Det finns alltså tekniska förutsättningar för att etablera en tredje rikstäckande TV-kanal. Moderata samlingspartiet förordar att en sådan kanal inrättas . Den bör skötas av från helt fristående företag. Ägarformen bör vara sådan, att den svenska allmänheten ges möjlighet att äga aktier. Kanalen skall ej vara licensfinansierad utan ha rätt att finansiera sin programverksamhet med reklam. Kanalen bör vidare vara rikstäckande. De närmare riktlinjerna och formerna för hur en sådan kanal skall etableras bör behandlas inom ramen för den parlamentariska beredningen. Radion är ett medium med många fördelar. Radion kan erbjuda kultur, nyheter, underhållningsmusik och mycket annat åt människor i olika situationer. Radion har genomslagsförmåga på arbetsplatsen, på sjukhus, i bilen liksom i hemmet och i en lång rad andra sammanhang. Radion kan dessutom på ett enkelt sätt rapportera och förmedla. Den ställer inte samma krav på resurser som TV eller tidningar. Snabbheten och enkelheten ger radiomediet sin särprägel. Denna förmåga - som är radions styrka gentemot andra media - kan utvecklas enbart om radion tillåts anpassa sig efter en mångskiftande typ av publik som dessutom lyssnar på radio under mycket varierande situationer. Yttrandefriheten ställer dessutom krav på en fri radio. De möjligheter som radion har och det den kan erbjuda publiken understryker detta krav. Enligt vår mening skall sändningsmonopol även vad gäller ljudradion brytas. Det finns i egentlig mening inga tekniska argument för ett bibehållande av monopolet. Lokala och regionala radiostationer med olika typer av ägare bör, mot denna bakgrund, ges rätt att sända radio. Närradion har visat att såväl intresset som förutsättningarna för en varierad och värdefull radio finns. Rätten att sända lokal radio bör i princip vara fri. De enda krav som bör uppställas är att sändande företag uppfyller gällande lagar och regler och kan uppfylla de tekniska krav som fördelningen av frekvenser förutsätter. Enligt vår mening bör också en eller flera nationella kanaler, fristående från , kunna etableras. Formerna för en sådan programverksamhet bör behandlas inom ramen för den parlamentariska beredning som skall förbereda nästa avtal med . Vi finner det, med den här skisserade utvecklingen av lokal och nationell radio som bakgrund, omotiverat att etablera en fjärde radiokanal inom . En sådan kanal skulle ytterligare befästa monopolställning. De kanalkollisioner mellan riksradion och lokalradion som anförts som motiv för en ytterligare radiokanal skulle minska väsentligt med de förändrade uppdrag riks- och lokalradion rimligtvis måste få inom ramen för en friare etableringsrätt och om lokalradion ges sändningsföreträde i en av de nuvarande kanalerna. F. n. råder förbud att sända radioprogram på svenska, riktade mot , från fartyg på internationellt vatten. (Den s. k. Radio Nord-lagen.) Vi föreslår att denna lagstiftning upphävs. har såväl debatten om reklam i TV som olika former av betal-TV tagit fart. Från vår sida finns det anledning att slå fast att ett ytterligare utbud inom radio och TV skall finansieras på annat sätt än genom licensavgifter. Vidare skall ett sådant utbud ske utanför den nuvarande . Vi menar därför att ett fristående, reklamfinansierat bör etableras. Reklamen skapar resurser som kommer publiken till del. Olika undersökningar visar att det inte skulle bli dagspressen som fick betala genom bortfall av tidningsreklam. Snarare skulle TV-reklamen finansieras genom en överföring av de pengar som - i frånvaron av radio-TV-reklam - satsas på direktreklam. Vidare innebär reklam i radio och TV att programskaparna måste tävla om publiken och vara lyhörda för dess önskemål. Motståndare till reklam i radio och TV brukar hävda, att detta är ett argument mot reklam. Om man har grundsynen att programmen är till för publiken kan detta motargument knappast accepteras. Erfarenheter från andra länder styrker inte att programutbudet genom reklam blir utslätat och enahanda. Snarare ger ett system med olika program - i verklig konkurrens med varandra - en stimulans åt programmakarna att söka nå olika publikgrupper. Det finns heller inte skäl att påstå att reklamen i sig skulle vara skadlig för Reklam i TV passar vissa typer av produkter men inte andra. För konsumenten är det givetvis av intresse att företagen på bästa sätt kan presentera nya och gamla produkter. Ekonomiskt är det till allas fördel att det medium som är effektivast utnyttjas. Inom andra mediaområden brukar man vanligtvis inte hävda att reklam är till skada, vare sig för integriteten hos t. ex. en tidningsledning, för läsarens integritet eller för hans eller hennes köpvanor. Detta utesluter inte att det måste finnas regler för i vilka former reklam skall sändas. Som vi tidigare påpekat har förbudet mot reklam i TV i praktiken hävts av den tekniska utvecklingen. Rådande situation missgynnar enbart svenska företag till förmån för internationella konkurrenter. Ett annat argument ligger i förlängningen av ovanstående resonemang. Reklam i radio och TV skulle kunna innebära en vitalisering av svenskt näringsliv. Påståendet att reklam i TV ensidigt gynnar stora företag kan vi inte instämma i. Det finns ytterligare ett argument som vi menar är det viktigaste för att tillåta reklam i radio och TV. Yttrandefriheten är knappast förenlig med förbud mot att budskap, även i form av reklam, helt och hållet utestängs från våra viktigaste medier. Reklamförbudet i kan dessutom komma att stå i konflikt med 10 § i om de mänskliga rättigheterna. Enligt en tolkning utesluter denna paragraf möjligheten att totalförbjuda reklam i TV eller radio. Reklamen bör sändas i block. En tänkbar modell är att reklamen i TV sänds i block kring fasta tidpunkter, t. ex. 17.00,18.00,19.30 och 21.00. Motsvarande regler som gäller annan reklam bör gälla även för radio- och TV-reklam. Viss reklam bör kunna undantas eller ges särskilda regler. Den parlamentariska beredning som skall behandla radio-TV-frågor bör utreda detta närmare. Med reklam i radio och TV skapas resurser för ökad programproduktion. Reklamen ger därigenom både förutsättningar och resurser för fristående kanaler. Enligt vår mening skall reklamen finnas i sådana kanaler, ej i licensfinansierade. En kombination av licensavgifter och reklam skulle skapa ojämna konkurrensvillkor. Ytterligare en möjlighet att etablera och finansiera fristående TV-kanaler är betal-TV. Såväl som Nordisk och planerar för olika betal-TV-projekt. Fördelen med betal-TV är att konsumenten själv avgör om han eller hon skall betala. Därigenom styrs TV-utbudet och publikens önskemål som den enskilde tittaren själv avgör hur mycket han eller hon skall betala för att kunna se olika typer av TV-utbud. Det finns anledning att välkomna denna konkurrens. Den medför att en lång rad olika intressen kan ta ansvar för och medverka i programproduktion. Det är viktigt att införandet av etersänd betal-TV inte försvårar inrättandet av ett fristånde TV3. Vi vill bl. a. understryka vikten av att en fristående TV-kanal ges möjlighet att använda sig av det frekvensutrymme som är geografiskt mest heltäckande. Utvecklingen på satellit-TV-området har gått snabbt. kan ett flertal satellitsända TV-program tas emot i . Ännu är dock mottagningsutrustningen förhållandevis dyr för de enskilda hushållen. Detta beror på att de aktuella satelliterna är kommunikationssatelliter som sänder med låg effekt. För att nedbringa kostnaderna för distributionen används därför kabel från en gemensam mottagningsantenn till abonnenterna. Genom denna metod blir kostnaderna per hushåll små. kommer emellertid ett par direktsändande satelliter att kunna tas emot i . Dessa sänder med betydligt större effekt och kan därför tas emot individuellt av de enskilda hushållen med små och billiga parabolantenner. Även här gäller emellertid att kostnaderna ytterligare kan nedbringas genom central mottagning och vidaredistribution per kabel. Allt pekar på att programutbudet kommer att bli betydande. Valfriheten kommer att öka avsevärt för konsumenterna. Inga som helst möjligheter att upprätthålla ett svenskt radio/TV-monopol kommer då att finnas. Också på kabel-TV-sidan förväntas en snabb utveckling. Genom att sända program via kabel undviks den trängsel som existerar i etern. Den nya tekniken med optiska fibrer ger kabelnäten en mycket stor kapacitet. Den statliga massmediekommittén har behandlat frågan om kabel- och satellit-TV. I det betänkande som avgavs föreslås att utläggandet av kabelnät skall bli fritt. Den som anlagt ett nät skall ställa en kanal till det lokala föreningslivets förfogande. De övriga kanalerna kan hyras ut till t. ex. tidningar eller andra företag på normala kommersiella villkor. Något koncessionsförfarande skall inte förekomma utan det handlar i stället om ett civilrättsligt avtalsförfarande. För vidaredistribution av satellitprogram skall enligt kommittén gälla att detta i princip är fritt om vissa grundläggande tekniska och upphovsrättsliga villkor är uppfyllda i samband med att dessa vidaredistribueras i kabelnät. Direktmottagning är alltid fri oavsett vilken typ av satellit det handlar om. Vad gäller finansiering av kabel-TV-nät föreslår kommitténs majoritet att reklamfinansiering inte skall få förekomma. Mot detta har moderata samlingspartiets och representanter reserverat sig. En ekonomisk förutsättning för att etablera och driva lokala och regionala kabel-TV nät i med egen produktion är att reklam får förekomma som finansieringskälla. Beslut har ännu inte fattats om massmediekommitténs förslag. En proposition är aviserad till . Det finns anledning att då närmare återkomma i frågan. Vi vill emellertid redan nu understryka vikten av att reklamfinansiering tillåts. I annat fall riskeras att det svenska utbudet i kabel-TV-näten blir begränsat och konkurreras ut av utländska satellitprogram. Förutsättningarna för lokal produktion går förlorade. beslut att utbildingsradion i fortsättningen skall licensfinansieras i stället för att finansieras via statsbudgeten innebär ett ytterligare besparingskrav på 50 milj. kr. Detta skall läggas till det rationaliseringskrav på som ålagts företaget. Vi anser det ytterst angeläget att alla möjligheter till rationaliseringar tillvaratas.