mot · G8022405 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. slöts i ett avtal mellan och de europeiska gemenskaperna (EG) som var ett resultat av närmare ett decenniums ansträngningar att söka knyta närmare ett vidgat europeiskt samarbete, främst på det handelspolitiska området. avtal med EG kom att bli mindre omfattande än vad den uttryckt önskemål om. 1 en regeringsdeklaration och i ett memorandum uttalades önskemål om omfattande, nära och varaktiga förbindelser på en lång rad områden. En tullunion angavs som en lämplig bas för dessa omfattande, nära och varaktiga förbindelser. Att avtalet kom att bli mer begränsat än vad uttryckt önskemål om berodde på EGs ovilja, efter det att den ensidigt förklarat sig vilja avstå från möjligheten att i en förhandling pröva ett medlemsskaps förenlighet med neutralitetspolitiken, att ge en annan ställning än de övriga EFTA-länderna som sökte nångon form av anknytning till EG. Trots att önskemål gick längre än något annat EFTA-lands fick vi nöja oss med ett avtal med samma innehåll som dessa. Endast avtal skiljer sig, genom frånvaron av en s. k. utvecklingsparagraf, från de avtal som 1972 ingicks mellan EG och EFTA-staterna. Debatten inom EG, liksom debatten i om våra EG-relationer, handlade till stor del om de vittgående planer som fanns att bygga ut dels det ekonomisk-politiska och dels det utrikespolitiska samarbete. Inte minst de s. k. Werner- och Davignon-rapporterna torde ha spelat en stor roll för den beslut att avstå från möjligheten att i en förhandling pröva om ett medlemskap kunde förenas med neutralitetspolitiken. EG:s utveckling har knappast följt det mönster som debatten då gav anledning att förmoda. Detta har också inneburit, att relationer med EG kommit att utvecklats på ett delvis annat sätt än vad det då fanns anledning att förmoda eller befara. De vittgående planerna på att upprätta en ekonomisk och monetär union, med bl. a. en gemensam centralbank, har realiserats endast i sina inledande steg. I stället har EG:s inre utveckling kännetecknats av olika försök att angripa de problem som främst utvidgningen med fört med sig. Den gemensamma jordbrukspolitiken, och de strider om fördelningen av EG-budgetens inkomster och utgifter som följer av denna, har un 1984/85: 2405 der kommit att dominera arbetet inom EG. Det utrikespolitiska samarbete mellan EG-staterna som behandlades i har däremot utvecklats . Trots att det handlar om ett samarbete som sker utanför Rom-fördraget, och vars formella separering från det egentliga EG-samarbetet också understryks av dessa stater själva, har det utrikespolitiska samrådet kommit att framstå som en av EG-samarbetets klara ljuspunkter . I detta samråd deltar även det alliansfria . Att EG-samarbetet inte tagit de dramatiska steg framåt mot t. ex. en ekonomisk och monetär union som diskuterades och 1971 har emellertid inte inneburit att samarbetet stått stilla. Tvärtom har samarbetet som gått tillförts en rad nya och viktiga dimensioner. Utvidgningen av EG från först sex till nio och därefter tio stater genom , , och medlemsskap har inneburit omfattande omställningar som först kan sägas ha fullbordats. En slutgiltig lösning på kontroverserna kring det brittiska bidraget till den gemensamma EG-budgeten kunde t. ex. inte uppnås förrän . har avvecklingen av handelshinder mellan EG- och EFTA-staterna fullbordats. utgör ett samlat frihandelsområde. EG står inför en ny utvidgningsetapp. De långvariga förhandlingarna om villkoren för och medlemsskap i EG ser nu ut att leda till att dessa länder kan komma att fogas till kretsen av medlemsstater 1986, även om det sedan blir fråga om delvis långvariga övergångsarrangemang för olika produkter. Trots olika interna problem har således EG under bevarat sin attraktionskraft. Det var självfallet ingen tillfällighet, att ansökan om medlemsskap i EG blev bland de första beslut som fattades sedan man i , och kastat diktaturerna över ända. EG-samarbetet sågs av dessa nationer inte endast som en handelspolitisk fråga, utan som ett instrument också för att stärka demokratin i och möjliggöra nya sociala och ekonomiska framsteg. Inom EG har den kanske viktigaste förändringen varit tillkomsten 1979 av det direktvalda . Den långsiktiga betydelsen av detta kan knappast överskattas. Genom detta ges EG-samarbeet en demokratisk förankring och en politisk dynamik som med all sannolikhet kommer att ha mycket stor betydelse för dess framtida utveckling. har det svenska samarbetet kommer att gå in i en ny fas som en ny bas är lagd för samarbete med EG genom att det västeuropeiska frihandelsområdet i dess helhet nu är etablerat och fungerande. Det är mot denna bakgrund som det, enligt vår uppfattning, finns skäl att också i ett något bredare perspektiv pröva formerna för och innehållet i det 1984/85: 2405 svenska samarbetet i EG. har icke under detta decennium haft att behandla frågan om vårt samarbete med EG. Denna motion syftar inte till någon heltäckande redovisning av alta de möjligheter till ett fördjupat samarbete mellan och som kommer att finnas . En sådan torde, med tanke på EG-samarbetets allt större bredd, knappast vara möjlig. Syftet är i stället att peka på ett antal områden på vilka det bör finnas goda möjligheter att bygga ut samarbetet, och där ett sådant utbyggt samarbete entydigt ligger i intresse. är en del av . Vår framtid är i många avseenden beroende av hur väl vi som nation förmår att delta i det vittförgrenade arbetet med att hävda ställning i världen. Vår industri är en del av den europeiska industrin, och våra marknader till mycket stor del europeiska. Vår sociala och kulturella utveckling sker under mycket starkt inflytande från den europeiska utvecklingen i övrigt. val i Europapolitiken gäller aldrig om vi skall samarbeta med olika europeiska samarbetsorganisationer eller ej. Vårt val gäller endast hur vi skall gestalta detta samarbete på ett sätt som är bäst förenligt med våra långsiktiga nationella intressen. 1 ett längre historiskt pespektiv omfattar vår europeiska vision självfallet icke bara de länder i Väst- och som utgör EG, utan också de nationer i som av historiska omständigheter ställts utanför ett vidare europeiskt samarbete genom sitt underordnande under ett politiskt och ekonomiskt system som i många fall är deras nationella traditioner mycket främmande. samlade Europapolitik får aldrig handla enbart om våra relationer till EG. I den måste också ingå ett målmedvetet arbete på ett genom samarbete, handel och mänskliga kontakter bryta ned dagens barriärer och därmed söka skapa bättre förutsättningar för ett samarbete i i dess helhet. Den process som pågår inom ramen för Konferensen om säkerhet och samarbete i syftar i sin förlängning just till en sådan utveckling. Europapolitik har också andra komponenter i än enbart samarbetet med EG. är ett aktivt och engagerat medlemsland i , vars uppgifter bl. a. när det gäller skyddet av medborgerliga frioch rättigheter är av central betydelse. 1 när EG-samarbeet får allt större betydelse finns det starka skäl för att värna viktiga roll i det samlade europeiska samarbetet. Sveries neutralitetspolitik på det säkerhetspolitiska området ligger fast. Den påverkas inte av vårt deltagande i det europeiska samarbetet som beskrivs i denna motion. Neutralitetspolitiken görs trovärdig genom ett starkt försvar och en oberoende utrikespolitik. Utvecklade politiska kontakter med EG:s viktigaste organ är ministerrådet och kommissionen. 1984/85: 2405 de år torde också komma att få en allt större betydelse. Avtalet mellan och EG innehåller en bestämmelse om en blandad kommission med företrädare för den och . Denna har mötts för att dryfta olika samarbetsfrågor av intresse för bägge eller endera av parterna. 1981 slöts överenskommelse om att ett av dessa årliga möten med den blandade kommissionen skulle äga rum på politisk nivå, dvs. av ett statsråd på den svenska sidan och av den ansvarige ledamoten av på den andra. På detta sätt skapades ett forum för mera regelbundna samtal på ansvarig politisk nivå mellan Svergie och . Systemet med möten på hög nivå med den blandade kommissionen förefaller att fungera väl. Vid sidan av dessa formella möten med kommissionen är det av största vikt att andra möjligheter till politiska kontakter mellan och EG tas till vara. Handelsminister besök i var det första statsrådsbesöket hos kommissionen sedan avtalet ingicks 1972, och statsminister och utrikeshandelsminister besök förde upp besökskontakterna på en än högre, och därmed ofta värdefullare nivå. Det är av stor vikt att dessa kontakter kan bibehållas och vidareutvecklas. Regelbundna besök av svenska statsråd hos i liksom inbjudningar till kommissionsledamöter att besöka sörjer för att det ständigt finns kanaler vid sidan av de reguljära för att på politisk nivå kunna diskutera samarbetets utveckling och kunna ta olika initiativ för att lösa uppkomna problem. Det borde kunna utvecklas en praxis enligt vilken den svenske statsministern besöker i åtminstone en gång per mandatperiod. Besök av statsråd med fackansvar för olika delar av EG-samarbetet bör självfallet som regel ske oftare. På motsvarande sätt bör ordförande officiellt inbjudas till som regel en gång per mandatperiod, och regelbundna besök av olika EG-kommissionärer eftersträvas på svensk sida. Många av de avgörande besluten i EG-samarbetet fattas av ministerrådet, som är sammansatt av de berörda statsråden från de olika . Av speciell betydelse är de ministerrådssammanträden som består av medlemsländernas utrikes- och finansministrar. Några möjligheter till politiska kontakter med i dess helhet torde knappast finnas. Desto viktigare är, att den besöksdiplomati utformas så att den ger möjlighet till etablerande av väl fungerande kanaler till de olika statståd i EG-staterna som tillsammans utgör i olika avgörande frågor. Till följd såväl av EG-samarbetets omfattande karaktär som av det allt större antalet medlemsstater har det kommit att utvecklas ett omfattande system för olika sammanträden och möten inom EG på olika nivåer. 1984/85: 2405 som ledande tjänstemän i de olika träffas med stor regelbundenhet för att diskutera olika typer av problem. I ett längre perspektiv skapar dessa omfattande kontakter en samhörighet vars exakta innebörd och betydelse ibland kan vara svårt för en utomstående att värdera. Icke minst de utvecklade personliga relationerna mellan ledande personligheter i de olika länderna spelar en betydelsefull roll. Det finns en risk för att detta utvecklade och ibland påfallande mödosamma sammanträdessystem kommer att leda till att den tid som kan avsättas för kontakter med mindre länder utanför EG, däribland , reduceras. De svenska synpunkterna får då successivt allt svårare att nå fram, som våra möjligheter minskar till direkt påverkan av beslut som i en eller annan form angår också oss. I ett längre pespektiv ligger här kanske de största problemen för en nation som i likhet med står utanför EG. Dessa problem kan komma att beröra områden långt utanför det som vi normalt associerar med det formella EGsamarbetet. Utvecklingen i detta avseende ställer stora krav på vår utrikespolitik i dess helhet, och understryker icke minst vikten av en ständigt aktiv europeisk besöksdiplomati från den sida. Tillkomsten av det direktvalda 1979 var utan tvekan något av en milstolpe i EG:s utveckling. Trots brister i olika hänseenden, icke minst vad gäller parlamentets formella och reella makt inom EG, kommer parlamentet att ge samarbetet en demokratisk legitimitet och en politisk dynamik vars betydelse knappast kan överskattas. Hitintills har i sin EG-politik knappast alls uppmärksammat och dess betydelse. Detta förklaras främst av att det är i som är den formella samtalsparten när det gäller de olika aspekterna på det mera formella samarbetet mellan och EG. Enligt vår mening är det emellertid också av stor vikt att utvecklar sina förbindelser med . Icke minst är det betydelsefullt att det utvecklas kontakter mellan och . I diskuteras regelbundet alla olika aspekter av EGsamarbetet. Ofta är det här som initiativ tas till att på europeisk nivå söka lösningar på olika aktuella problem, t. ex. när det gäller sysselsättnings- eller miljöpolitiken. I sker dessutom ett omfattande samarbete mellan politiska partier av likartad ideologisk inriktning med skiftande nationell härkomst. På kommer detta samarbete att få allt större betydelse när det gäller den politiska utvecklingen i de olika västeuropeiska staterna. En rad initiativ bör, enligt vår mening, tas för att utveckla relationerna mellan riksdag och . Det borde vara naturligt för riksdag att inbjuda en officiell delega 1984/85: 2405 tion från att besöka . Den typ av kontakter på talmansnivå som förekommer mellan och olika nationella parlament borde också utsträckas till att omfatta ett direktvalt transnationellt parlament som detta. Vid planeringen av utskottsresor borde det ofta vara naturligt att undersöka förutsättningar för att få till stånd överläggningar mellan berört svenskt riksdagsutskott och dess motsvarighet i . På samma sätt som överläggningar i och dess utskott ger utmärkta möjligheter till informationsutbyte med den grupp av nationer som mest liknar vår egen, borde utskottskontakter mellan och vara en naturlig och nödvändig form för erfarenhetsutbyte med den något vidare grupp av nationer som står oss nära såväl när det gäller problem som problemlösningar. borde söka uppmärksamma utskotten på betydelsen av denna form av kontakter. Det skulle t. ex. vara naturligt att i sysselsättnings- och miljöfrågor få till stånd regelbundna kontakter mellan riksdagsens utskott och berörda utskott inom . Sådana kontakter bör i olika konkreta frågor också eftersträvas mellan utskott och . Utvidgningen av EG och därmed till att omfatta tio av påverkar roll. Det är viktigt för att verka för att behåller sina uppgifter bl. a. på kulturens, demokratins och de mänskliga rättigheternas område. Ett intimare samarbete mellan utskott och deras EG-motsvarighet är också ett sätt för svenska parlamentariker att vidga sitt deltagande i Europasamarbetet. resolution om förbindelserna med de nordiska länderna Efter en rapport utarbetad av den västtyske ledamoten av fattade vid sin session beslut om en omfattande resolution om EG:s relationer med de nordiska länderna. resolutioner är icke bindande vare sig för eller för ministerrådet. De är att se som politiska viljeförklaringar av parlamentet, och har som sådana självfallet stor betydelse när det gäller utformningen av det framtida EG-arbetet. Mot denna bakgrund finns det anledning, icke minst för riksdag, att uppmärksamma resolution i denna fråga. Den skulle kunna ligga till grund för diskussioner inom ramen för de utvidgade parlamentariska kontakter mellan och som föreslagits i det föregåennde. Resolutionens rekommendationer angående den framtida utvecklingen av EG:s relationer med de nordiska länderna har, i sin danska version, följande utformning och innehåll: 19. krcever en EF-politik över for de nordiske lande, som tager hensy n til omfanget af ensartede udenrigspolitiske og ekonomiske interesser, som respekterer de nordiske landes grundlceggende udenrigspolitiske afgerelser, og som modvirket, att Fcellesskabet ensidigt orienteres mot andre områder i og i verden; 20. opfordrer udenrigsministrene i politisk samarbejde til i förbindelse med spergsmål affcelles intresse for atle vesteuropceiske lande a t serge for intensiv kontakt med de nordiske lande, f. eks. med henblik på arbejdet i international organisationer og på internationale konferencer samt est-vestpolitikken og nord-syd-dialogen; 21. kraever, at alle samarbejdsmuligheder inden for udviklingspolitikken udnyttes; 22. kraever et så snaevert samarbejde som muligt på Stockholmkonferencen; 23. mener, at Fasllesskabet bor vise vilje til at soge at inddrage så meget som muligt i det europaeiske politiske samarbejde for på denne måde att lette fulde deltagelse, når det eventuelt beslutter sig at ansoge om medlemskab af Det europaeiske Fasllesskab; 24. kraever, at der i förbindelse med den kommende udformning av Faellesskabets ekonomiske förbindelser og handelsförbindelser med og ikke opstår ulemper for de traditionelt gode og vigtige handelsförbindelser med de nordiske lande; 25. kraever, at der geres en indsats for at modvirke protektionistiske tendenser og for at overvinde den ekonomiske krise i de åbne handelsförbindelsers ånd; detta gaelder isaer arbejdet med Faellesskabets nye handelsinstrument, arbejdet med at forbedre oprindelsesbestemmelserne, arbejdet med at forbedre Faellesskabets standardiseringsbestemmelser, som inden for rammerne af Den europaeiske og Den europaeiske Komité for elektronisk Standardisering også bor före til faelles bestemmelser for Det europaeiske Faellesskab og EFTA, afviklingen af bestående og forhindringen af ny konkurrencefordrejende statsstotte på begge sider; 26. kraever, at EF-forskningsprogrammerne (COST, ESPRIT) også i fremtiden er åbne for samarbejde med de nordiske lande; 27. kraever, at samarbejdet uddybes på alle områder af faelles interesse som f. eks. miljobeskyttelse, transportpolitik, socialpolitik, bestemmelser om internationale selskabers virksomhed, turisme og varemaerkeret; 28. kraever, at Faellesskabets transportpolitik ikke ender ved dets graenser, men også omfatter den intensive udbygning af trafikförbindelserna for de store trafikstromme mellem det kontinentale og gennem et snaevert samarbejde med de skandinaviske lande; udvidelsen heraf er den bedste garanti for, at kloften mellem landene i Faellesskabet og EFTA lukkes til; 29. kraever, at der samtidig med udbygningen af trafikken i også inddrages nye förbindelser i ost-vest-retningen mellem og ; 1984/85: 2405 30. kr as ver, at principperne om frie varebevaegelser ikke misbruges til at modvirke fremskridtsvenlige bestemmelser om miljö- og forbrugerbeskyttelse, sikkerhed på arbejdspladsen m. v. enten i Det europaeiske Faellesskab eller ide nordiske lande; 31. kraever, at EF gennemforer sserlig hurtige og gennemgribende foranstaltninger i förbindelse med bekaempelsen af årsagerne til sur nedbor for at modvirke den virkning, luftforureningen i EF har på de nordiske landes natur, hvilket Parlamentet opfordrede til i sin beslutning fra (l); 32. kraever, at der analogt med Faellesskabets bestraebelser på etablering og bevarelse af den ekologiske balance samt fremtidig forhindring af forurening i Nordseen udvikle en lignende plan for 0sterseen; 33. kraever, at Faellesskabettraeffer forholdsregler til, at også landeneuden for Faellesskabet det neutrale og samt de til 0stblokken hörende sydlige kyststater ved 0stersoen bekender sig til de ufravigelige principper, som i mellemtiden er vedtaget for Nordsoen, og også traeffer tilsvarende forholdsregler til at afvaerge de alvoflige risici for 0stersoen; 34. kraever, at der indgås fiskeriaftaler, som tager hensyn til EF-fiskernes interesse i et samarbejde på lang sigt; 35. kraever, at det i fiskeriordningeme garanteres, att de traditionelle fangstområder for kystfiskeriet i 0stersoen igen bliver tilgaenglige for dette; 36. kraever, at Rådet og Kommissionen fortsaetter deres prisvaerdige politik til forbedring af samarbejdet med de nordiske lande; glaeder sig i denne förbindelse navnlig över Kommissionens samråd med hojtstående regeringsmedlemmer fra de nordiske lande; 37. kraever, at Det europaeiske monetaere System åbnes for samarbejde fra flere nordiske landes side; 38. kraever, at der åbnes informationskontorer i hovedstaederne i de nordiske lande, der ikke er medlem av EF; 39. kraever, at De europaeiske Faellesskabers besegsprogrammer udvides til at omfatte de nordiske lande; 40. pålaegger sin delegation för forbindelserne med de nordiske lande at fortsaette og udbygge kontakterne hermed på grundlag af denne beslutning; 41. pålaegger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, udenrigsministrene i politisk samarbejde og de nordiske landes parlamenter. Ekonomiskt och monetärt samarbete Även om de utomordentligt ambitiösa planerna om skapandet av en ekonomisk och monetär union ännu inte kommit att förverkligas, har EG gjort vissa betydelsfulla framsteg på den ekonomiska politikens och valutapolitikens område. Inom EG sker nu regelbundna och omfattande konsultationer om den ekonomiska politiken. publicerar regelbundet såväl ekonomiska prognoser som rekommendationer rörande den ekonomiska politikens utveckling i gemenskapen i dess helhet. Dessa rekommendationer och rapporter är föremål för diskussioner såväl i ministerrådet som i ökad grad i . Det säger sig självt, att ett västeuropeiskt land inte kan utforma sin ekono 1984/85: 2405 miska politik utan att ta hänsyn till utvecklingen i andra västeuropeiska länder. Detta ömsesidiga beroende har ökat under i takt med att handeln utvecklats och ekonomierna integrerats. Det är värt att notera, att detta beroende inte följer EG:s formella gränser. Det finns sannolikt EG-stater vilkas beroende av den ekonomiska utvecklingen inom EG i dess helhet är mindre påtagligt än vad som är fallet med ett högindustrialiserat och starkt exportberoende land som . Mellan och EG finns ett system för regelbundna ekonomisk-politiska konsultationer på tjänstemannanivå. Dessa bidrar till att förbättra kunskaper på ömse håll om det ekonomisk-politiska beroendets natur och betydelse. I många avgörande ekonomisk-politiska frågor har och EG-staterna kommit att företräda snarlika uppfattningar. Det kan finnas skäl för att gradvis bygga ut detta samarbete ytterligare, t. ex. genom att också söka regelbundna samtal om den ekonomiska utvecklingen på politisk nivå. Det kan finnas ett intresse även från andra EFTAstaters sida för att t. ex. se till att även den vidare västeuropeiska utvecklingen blir föremål för värderingar i olika dokument, bl. a. för att på det sättet för EG-staterna åskådliggöra vilken betydelse det ömsesidiga beroendet i olika frågor har. Ett konkret utflöde av tankarna på en ekonomisk och monetär union blev tillskapandet av den s. k. valutaormen. kom att delta i detta samarbete intill dess att kraven på en kostnadsanpassning efter överbryggningspolitikens misslyckande gjorde det nödvändigt att i samband med devalveringen 1977 lämna ormsamarbetet. har detta samarbete fått en ny form genom det s. k. EMS-samarbetet och genom bl. a. tillkomsten av en gemensam monetär enhet i form av s.k. ECU. I EMS-samarbetet deltar dock icke alla fullt ut, bl. a. det för handel så betydelsefulla . Det är icke möjligt att inom ramen för denna motion, med dess speciella inriktning, ange riktlinjerna för den framtida svenska valutapolitiken. De aspekter som betonas här har emellertid, enligt vår mening, stor betydelse när det gäller denna politiks framtida utveckling. Det var nödvändigt att lämna ormsamarbeet 1977. har vid upprepade tillfällen sökt lösa delar av sina ekonomiska problem genom devalveringar. devalverades t. ex. den svenska kronan med totalt . Denna politik har nått vägs ände. Fortsatta svenska devalveringar är, av en rad olika skäl, uteslutna. I denna situation finns det starka skäl att åter överväga en svensk anknytning till de bredare västeuropeiska ansträngningarna att uppnå valutapolitisk stabilitet. Beslutet att lämna ormen 1977 förknippades med ett åtagande att söka en sådan anknytning sedan devalveringspolitiken fullbordats. EMS-samarbetet har flera olika komponenter. Medan icke deltar i den rent valutapolitiska delen av samarbetet, har trots sin 1984/85: 2405 ställning utanför EG ett vittgående samarbete med EMS just på det valutapolitiska området. Det finns således olika steg i EMS-samarbetet och därmed olika samarbetsmöjligheter. 1 EMS-samarbetet deltar icke fullt ut medan över huvud taget icke deltar. Dessa två länder tillhör viktigaste handelspartners, och deras ställningstagande är därmed av stor vikt för oss. Det är sannolikt att främst kommer att ansluta sig till EMS-systemets samtliga delar.