mot · G90293 · 1985-10-25 00:00:00 — m. fl. Förslag till lag om hushållning med naturresurser m. m. 1985/86:3) Den föreslagna lagen om hushållning med naturresurser (NRL) utgör tillsammans med förslaget till plan- och bygglag (PBL) en ny grund för beslut som gäller ianspråktagande av mark- och vattenresurser. kommunisterna har i en särskild motion med anledning av PBL-förslaget gjort den sammanfattande bedömningen att PBL-förslaget i huvudsak är bra. Vissa ändringar har föreslagits, dock inga som berör kopplingen mellan PBL och NRL. NRL innebär en sammanfattning av de beslut som tagit i samband med den fysiska riksplaneringen. Lagen utgör också en gemensam grund för tillämpningen av de speciallagar som närmare reglerar naturresursutnyttjandet. Varje kommun skall enligt PBL upprätta en översiktsplan för hela kommunen. I denna plan kan kommunen uttrycka sin syn på hur markoch vattenområden skall användas. De bedömningar om lämplig användning som görs där skall spela stor roll för statliga myndigheters beslut enligt vattenlag, miljöskyddslag, lag om vissa torvfyndigheter, väglagen, ellagen och rörledningslagen. Dessa tre grunddrag - sammanfattningen av riksplaneringen, gemensam grund för allt resursutnyttjande samt ökat kommunalt inflytande - är bra. Detta är emellertid inte tillräckligt om syftet är det som uttalas att slå vakt om den materiella grunden för produktion och välfärd också för framtida generationer (prop. 1985/86:3, s. 14). Innehållet i föreliggande förslag motsvarar inte heller beslut i anslutning till proposition 1975:32, där kravet på en ekologisk inriktning och förändring av varuproduktionen läggs fast som ett viktigt och långsiktigt mål. I beslutet tolkas behovet av att hushålla med begränsade resurser så att även produktionsmetoderna måste utvecklas med utgångspunkt från sparsamhet med råvaror och återvinning av en gång använt material. Perspektivet i en sådan ekologisk grundsyn anges vara kraven på en rättvisare fördelning, internationellt och nationellt, av jordens tillgångar. Ett liknande hushållningsmål som ovan anges också av naturresurs- och miljökommittén i betänkandet SOU 1983:56, naturresursers nyttjande och hävd. Kommittén framhåller, med hänvisning till naturens och samhällets ömsesidiga påverkan, att en naturresurshushållning bör omfatta alla led i naturresursutnyttjandet. Vpk har tidigare i en rad motioner pläderat för en sådan ekologisk Mot. grundsyn som naturresurs- och miljökommittén skissat i nämnda betänkande. Det innebär ett brett perspektiv på hushållningsfrågorna där krav ställs på exploateringstakt, utvinnings- och varuproduktionsmetoder, konsumtions- och avfallspolitik samt på återvinning och återbruk i största möjliga utsträckning. Kort sagt en ekologisk rekonstruktion av såväl den moderna industrin som av jord- och skogsbrukets inriktning och metoder. Föreliggande regeringsproposition om hushållning med naturresurser har inte denna djupare dimension i sitt synsätt. Detta måste tolkas så att den traditionella synen på kvantitativ tillväxt och satsningar på exportindustrin styr regeringens inriktning även i synen på naturresurserna. Enligt vpk är det angeläget att i samband med ny lagstiftning om hushållning med naturresurser fastställa att hushållningen omfattar mer än val av områden - marken, vattnet och den fysiska miljön - så som anges i 1 kap. Vpk anser att det nu är rätt tillfälle att anlägga det bredare perspektivet på hushållning som leder till att produktionens inriktning och metoder inrättas efter ekologiska, sociala och samhällsekonomiska intressen. Med hänvisning till vårt krav på det bredare perspektivet på hushållning med naturresurserna föreslår vpk att den alltför grunda syn på hushållning som kommer till uttryck i lagförslagets 1 kap. 1 § formuleras om. Vi föreslår också förändringar i bestämmelserna om totalförsvarets ställning och mineralbrytning i obrutna fjällområden, bestämmelserna om vattenområden som undan tas från vattenkraftsutbyggnad och i bestämmelserna om det kommunala vetot. Vi föreslår också i PBL-motionen ett ekonomiskt stöd till planering för kommuner med liten befolkning och stor yta. I det följande kommer dessa krav på ändringar i lagens olika kapitel att utvecklas. Vi förutsätter att bostadsutskottet utarbetar förslag till förändringar och alternativ lagtext. I lagförslaget poängteras på ett flertal ställen vikten av att totalförsvarets intressen tillgodoses. Den tyngdpunkt på försvarsintressena som på detta sätt läggs i propositionen är en klar förändring och skärpning av tidigare lagstiftning till dessa intressens förmån. Det kan ifrågasättas om totalförsvarets krav skall prioriteras så kraftigt som här sker. Detta i all synnerhet som vi av erfarenhet vet att bakom talet om totalförsvaret oftast döljs rent militära intressen. Vpk är för ett starkt totalförsvar, som stärker det civila samhällets motståndskraft och minskar sårbarheten vid kriser och krig. Men partiet är emot det starka inflytande som det militära systemet skaffat sig inom samhällslivets alla områden. Lagförslagets starka prioritering av försvarsintressena bör därför enligt vpk:s mening tonas ner, och uttrycket företräde bör utgå. Så är t. ex. fallet i 2 kap. 9 § som i sin helhet ägnas frågan om totalförsvaret. Då vi inte anser att det finns behov av att i lagen särskilt framhäva totalförsvarets intressen anser vi att 9 § bör utgå. Även i 10 § samma kapitel 13 fastslås klart och entydigt inte bara att totalförsvarets intressen skall Mot. tillgodoses, utan att de skall lämnas företräde. Sista meningen i 10 § första stycket bör enligt vår mening utgå. 13 kap. 1 §, som talar om vissa bestämda områden med natur- och kulturvärden av riksintresse, anges att om anläggningar för totalförsvaret behöver utföras inom dessa områden utgör bestämmelserna inget hinder. Vi delar inte den uppfattning som lagförslaget ger uttryck åt i denna del. Som framgår nedan anser vi inte heller att lagen skall innehålla en generell möjlighet till mineralutvinning i obrutna fjällområden. Vpk föreslår därför att 3 kap. 1 § andra stycket skall utgå. Sista meningen i paragrafen innebär att mineralbrytning inom obrutna fjällområden kan tillåtas av regeringen om särskilda skäl finns. Denna bestämmelse bör utgå. Om mineralbrytning inom obrutna fjällområden i ett visst fall skall tillåtas av särskilda skäl är detta en fråga som bör underställas prövning. Skötsellagarna, dvs. skogsvårdslagen och lagen om skötsel av jordbruksmark, har inte förts in bland de lagar över vilka NRL har inflytande. Vpk godtar de argument som framförts för detta. Dock bör det i samband med behandlingen av paragrafen om obrutna fjällområden tas upp en diskussion om skogsbruket i obrutna fjällområden. Tills vidare bör ge regeringen till känna att skogsbruk ej bör få ske i de i 3 kap. 5 § berörda områdena. Vattenområden som undantas från vattenkraftsutbyggnad I enlighet med av vpk tidigare väckta motioner i fråga om vattenkraftsutbyggnad anser vi att inte har råd med att göra av med de värden som finns i orörda vatten. Och det behöver vi inte heller. Följer vi linjen om hushållning med våra naturresurser har vi också våra vattenområden kvar. Det är kärnkraften som hotar skövla vattenområdena. De som vill bryta mot folkomröstningen och ha kvar kärnkraften brukar påstå att om vi gör oss fria från kärnkraften måste vi bygga ut älvarna. Det är inte sant. Det är bara om vi följer dem som driver upp elförbrukningen de som inte tar ansvar för miljön och inte bryr sig om konsekvenserna - som vi riskerar att komma i en tvångssituation och måste offra våra vattenområden. Vpk anser därför att 3 kap. 6 § bör ha följande lydelse och omfattning: Vattenkraftverk samt vattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamål får inte utföras i följande vattenområden: uppströms Hummelforsen och uppströms Trängslet uppströms , Ammerån, Storån-Dammån samt Hårkan och Långan arälven, Storån uppströms Klumpvattnet, Meåforsen mellan , Saxån, Ransarån uppströms Ransarn samt Vojmån Tärnaån, Girjsesån och Juktån uppströms Fjosoken källflödena uppströms Akkajaure samt Jaurekaskaforsen mellan Langas och Stora Lulevattnet, Lilla Luleälv uppströms Skalka och Tjaktajajaure samt Vattenkraftverk samt vattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamål får inte heller utföras i följande älvsträckor: I sträckan mellan samt Värån och Femtån sträckan mellan bruk och samt Vanån, sträckan mellan och kraftverk I Ljusnan sträckan mellan och samt sträckan mellan och , i Ljusnan mellan och I sträckan mellan och I uppströms samt Runemoforsen Första och andra styckena gäller inte vattenföretag som förorsakar endast obetydlig miljöpåverkan. I propositionens lagtext, 4 kap. 3 §, sägs att kommunernas möjlighet att inlägga sitt veto mot tillståndspliktiga anläggningar (136 § i nuvarande BL) försvinner när det gäller anläggningar som är av nationellt intresse och ingen annan lämplig plats finns än i den kommun ansökan avser. Den kommunala vetorätten har, sedan den infördes , använts i fyra Mot. 1985/86:93 fall. I ytterligare fall har vetskapen om den inneburit att starka folkliga opinioner på ett tidigt stadium kunnat avstyra planer på vissa anläggningar inom en kommun, t. ex. kärnkraftverk i . Det är inte otroligt att det kommunala vetot mot uranbrytning i har haft betydelse för totala kärnkraftsprogram. En inhemsk brytning av uran skulle ha stärkt motiven att utnyttja kärnenergi i större omfattning. Den kommunala vetorätten är en viktig avkänningsfaktor för vilka miljöpåfrestningar människor tål. När miljöförstöringen överskrider välfärden måste människor få säga nej. Därför är det viktigt att de närmast berörda människorna genom det kommunala vetot får behålla denna rättighet, vare sig det gäller kärnenergiavfall eller kolkondensverk. Finns det anläggningar av sådan art att ingen människa vill ha dem i sin närhet bör nationen avstå från dem helt och hållet. Beträffande det avfall från kärnreaktorer som vi redan har skaffat oss bör den frågan specialbehandlas och inte ligga till grund för borttagandet av en väsentlig rättighet. I 4 kap. 4 § i den föreslagna lagen sägs att regeringen, om det finns särskilda skäl, får medge undantag från kravet på tillstånd. Eftersom den kommunala vetorätten är knuten till tillståndsplikten är det viktigt att denna inte rubbas. Vi föreslår att den lagparagrafen utgår. Det finns inga motiv till den. Det måste vara lika betungande för en regering att lämna eller neka tillstånd som att ta ställning till om undantag från tillstånd är befogat. Under hänvisning till det anförda och med anledning av proposition 1985/86:3 föreslås 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen sägs om att lagen om hushållning med naturresurser bör ges ett vidgat hushållningsperspektiv och hemställer hos regeringen om förslag i enlighet härmed, 2. att med ändring i regeringens förslag beslutar att 2 kap. 9 § och 10 § första stycket, sista meningen, skall utgå, 3. att med ändring i regeringens förslag beslutar att 3 kap. 1 § andra stycket skall utgå, 4. att som sin mening ger regeringen till känna att skogsbruk ej bör bedrivas i de i 3 kap. 5 § uppräknade områdena och hemställer hos regeringen om förslag i enlighet härmed, 5. att med ändring i regeringens förslag beslutar att de vattenområden vari vattenkraftverk samt vattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamål enligt 3 kap. 6 § inte får utföras skall utvidgas med i motionen angivna områden, 6. att med ändring i regeringens förslag beslutar att 4 kap. Mot. 1985/86:93 3 § andra stycket samt 4 § skall utgå. (vpk) (vpk) (vpk)