mot · G8021765 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1765 Återupprättande av en statlig länsläkarfunktion I samband med att fattade beslut om förändring av organisation m. m. (regeringens proposition 1979/80:6) ingick även en översyn av regionala organ. Till de senare räknades länsläkarorganisationen som bildats genom en sammanslagning av förutvarande förste provinsialläkaren och länets hälsovårdskonsulent. arbetsuppgifter fick från början en mycket bred inriktning, och eftersom den successiva utbyggnaden av organisationen som föreslagits aldrig kom till stånd blev många arbetsuppgifter eftersatta. tillsattes en utredning inom med uppgift att föreslå en lämplig inriktning av arbetet för länsläkarorganisationen. Mot bakgrund av denna utredning gjordes en prioritering av organisationens arbetsuppgifter. Denna prioritering innebar att tyngdpunkten av arbetsuppgifterna lades på tillsyn över den privat utövade sjukvården och inom den allmänna hälsovården på det miljömedicinska området. Organisationen skulle vidare biträda länsstyrelserna med medicinsk sakkunskap i första hand på det miljömedicinska området men också i körkortsärenden. Vidare skulle länsläkarorganisationen ge stöd åt hälsovårdsnämnderna. Utvecklingen av den offentliga hälso- och sjukvården, speciellt inom primärvården, skapade förutsättningar för ett miljömedicinskt arbete inom landstingen. I utredningen , innehåll och utveckling redovisar . Spri och de båda kommunförbunden sin syn på den framtida primärvårdens arbetsuppgifter. I primärvården skall enligt utredningen finnas ett sammanhållet ansvar för befolkningens hälsa där miljömedicin, arbetsmedicin och socialmedicin kommer att utgöra väsentliga inslag. Primärvården skall således enligt utredningen arbeta med miljöinriktade förebyggande insatser, individinriktade förebyggande insatser och forsknings- och utvecklingsarbete, t. ex. epidemiologi. I en utredning från till förbundskongressen 1979 understryks primärvårdens centrala ställning i det framtida hälsovårdsarbetet. Utredningen anser att ett samordnat hälsoarbete på regional nivå fordrar att en miljömedicinsk enhet inrättas inom varje landsting som ett komplement till sjukvårdens nuvarande resurser. Enligt departementschefen i ovan nämnda proposition kan man konstatera att väsentliga delar av det som inryms i länsläkarfunktionen normalt kommer att tillhöra arbetsfält och att många av länsläkarnas uppgifter redan är i kraftig utveckling inom landstingen. Departementschefen ansåg därför att länsläkarorganisationen borde avveck las och att vissa av dess arbetsuppgifter överföras till landstingen. borde landstingen ta till vara den samlade kunskap och erfarenhet som finns inom länsläkarorganisationen. Detta innebär att landstingen borde bygga upp en kompetens inom miljömedicin med omgivningshygien, epidemiologi och smittskydd. En regional hälsovårdsorganisation inom landstingen borde enligt departementschefen ersätta länsläkarorganisationens expertuppgifter inom områdena miljömedicin, omgivningshygien, epidemiologi och smittskydd. Hur denna regionala hälsovårdsorganisation skulle organiseras mera i detalj borde avgöras av resp. landsting utifrån lokala förutsättningar och behov. a. torde eventuellt befintliga resurser hos landstingen inom arbetsmedicinens område påverka hälsovårdsorganisationens utformning. När det gäller länsstyrelsernas behov av medicinsk kompetens inom den allmänna hälsovården ansåg departementschefen att länsstyrelserna i vissa fall kunde knyta till sig läkare på konsultbasis. 1 första hand är det naturligt med ett nära samarbete mellan länsstyrelse och sjukvårdshuvudmännen i omgivningshygieniska och miljömedicinska frågor. Inom smittskyddsområdet har goda förutsättningar för att ta över vissa av länsläkarorganisationens uppgifter. Myndighetsfunktionen bör dock efter länsläkarorganisationens upphörande helt utövas av länsstyrelserna. Nära samarbete mellan och förutsättes. tillsyn över institutioner för medicinsk vård ansåg departementschefen också i ökad utsträckning kunna ersättas av tillsyn från landstingens sida. Det finns inte behov av särskilda tillsynsläkare i varje län. beslutade i enlighet med regeringens förslag, och den nya organisationen trädde i kraft . I regeringens proposition 1981/82:97 om hälso- och sjukvårdslag m. m. behandlas landstingens ansvar för Miljöinriktade insatser. Dessa insatser bör enligt propositionen omfatta insatser i syfte att fastställa hur kemiska, biologiska, fysiska och psykosociala faktorer i den yttre miljön samt levnadsvanorna inverkar på befolkningens hälsotillstånd. I propositionen kan utläsas att uppgift är att inhämta kunskaper om hur miljön i vid mening påverkar hälsoförhållandena i en befolkningsgrupp samt bearbeta och förmedla dessa kunskaper som ett underlag för skade- och sjukdomsförebyggande åtgärder inom hälso- och sjukvården och andra delar av samhället. Med anledning av hälso- och sjukvårdslagen gör en sammanställning av landstingens organisation och arbete inom det samhällsmedicinska området. Den sammanställning som gjorts visar på en mycket olikartad uppbyggnad av resurser för miljöinriktade insatser i de olika landstingen. Vid flera landsting saknas fortfarande personella resurser för det samhällsmedicinska arbetet även om rådgivande organ inrättats. I andra landsting har tjänster inom samhällsmedicin/miljömedicin inrättats och även resurser avsatts för biträde åt . samhällsmedicinska arbetet i landstingen har emellertid fått en utformning som innebär att länsläkarorganisationens arbetsuppgifter endast till en mindre del blivit ersatta. Framför allt har tillsynsuppgifterna inom det medicinska och paramedicinska vårdområdet inte kunnat ersättas. Ett annat område som har blivit svårt att komma till rätta med är förebyggande och kontroll av läkemedelsmissbruk och förskrivningsmissbruk. Landstingen har inte heller kunnat ta de myndighetsbeslut som den tidigare länsläkarorganisationen kunde göra antingen med stöd av särskild lagstiftning som inom smittskyddsområdet eller i en nära samverkan med . Det torde inte heller vara lämpligt att landstingen åtar sig de statliga myndighetsuppgifter som tidigare åvilade länsläkaren. Sammanfattningsvis kan man konstatera att avvecklingen av länsläkarorganisationen inte medfört att organisationens arbetsuppgifter tillfredsställande övertagits av landstingen eller andra organ. Saknaden efter länsläkaren upplevs på många håll mycket stor. Även om landstingen är i färd med att bygga upp miljömedicinska enheter som framför allt kommer att inriktas på epidemiologiska studier, kunskapsuppbyggnad och kunskapsgenerering inom det samhällsmedicinska området så är detta inte tillräcklig ersättning för bortfallet av länsläkarorganisationen. Det är därför önskvärt att regeringen låter göra en översyn av länsstyrelsernas behov av medicinsk sakkunskap när det gäller tillsyn av medicinsk och paramedicinsk verksamhet, smittskyddet och miljömedicinen. Med anledning av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av länsstyrelsernas behov av medicinsk sakkunskap enligt vad som anförts i motionen.