mot · G8023093 · 1985-04-15 00:00:00 — m. fl. Livsmedelspolitiken (prop. 1984/85:166) 1 propositionen läggs fram förslag till riktlinjer för en samlad livsmedelspolitik. Dessa grundar sig på förslag som avgetts av livsmedelskommitté. Så inleds regeringsförslaget om livsmedelspolitiken. Vi har i likhet med flera remissinstanser svårt att dra denna slutsats. Tvärtom är det mer i överensstämmelse med verkligheten när en del remissvar hävdar att livsmedelskommitténs förslag icke kan ligga till grund för beslut i . Om det nu har funnits en vilja till ett samlat grepp om livsmedelspolitiken så har ändå resultatet blivit en fixering vid överskottet i jordbruksproduktionen och att detta skall opereras bort genom en utslagning av bönder. Detta sker genom att marknadskrafterna släpps loss i jordbruket och att staten avhänder sig ansvaret för den naturresurs som jordbruket utgör. Inga förslag läggs heller fram om hur matpriserna skall hållas nere eller hur kvaliteten på maten kan förbättras. Därför är livsmedelskommitténs betänkande och den nu framlagda propositionen en besvikelse för såväl näringen som för konsumenterna. Dagens överskott i jordbruket är främst ett resultat av världens högsta matskatt, stora mängder insatsvaror såsom handelsgödsel, bekämpningsmedel, importerade fodermedel etc. Det senare har sina särskilda problem. Läckage av främst kväve och fosfor från förstör grundvatten och vattendrag. Kemiska medel och metoder kan heller inte vara till fördel för mark, miljö och mat. Vi vill därför förorda en övergång till jordbruks- och livsmedelsproduktion i ekonomisk, biologisk och regional balans, där en allt större inriktning på förbättrad matkvalitet förverkligas. Det finns knappast något bättre tillfälle än när man har ett tryckande överskott. Staten bör också ha huvudansvaret för denna omläggning då den är att betrakta som en samhällsangelägenhet. I det följande föreslår vi riktlinjer och åtgärder för en sådan omläggning vilken efter exempelvis en femårsperiod bör utvärderas, då även framtidsbedömningar görs av vad en ny mjuk teknologi, biologiska och ekologiska metoder och balanserade odlingssystem kan väntas innebära för produktionen av jordbruksråvaror och livsmedel . Det finns flera skäl för de åtgärder vi föreslår. a. vill vi nämna att av beredskaps- och regionalpolitiska skäl är det viktigt att produktionen av jordbruksråvaror och livsmedel inte bedrivs geografiskt koncentrerat. Vidare är det inte heller vettigt att slå ut sysselsatta i jordbruk och livsmedelsindustri genom en felaktig neddragning av produktionen. Vår utgångspunkt är att dagens jordbruksareal även fortsättningsvis skall brukas. Åtgärder måste vidtas för att så långt möjligt stoppa kväve- och fosforläckaget, minimering av skadliga kemiska medel och tillsatser i både jordbruks- och livsmedelsproduktionen, ökad inhemsk proteinodling och satsning på energigrödor, t. ex. för utvinning av etanol. har världens högsta matskatt. Momsen uppgår till . Detta tillsammans med en reallönesänkning för de stora grupperna löntagare har lett till att de flesta tvingats att dra in på utläggen för mat. Maten är en av de få dagliga kostnaderna som konsumenterna direkt kan reglera. Uträkningar i LMK:s utredning visar att livsmedelskonsumtionen sjunkit nästan exakt lika mycket som hyrorna ökat, nämligen med . Den höga matskatten torde därför vara den avgörande orsaken till dagens animalieöverskott. En stegvis avtrappning av den höga matskatten skulle därför vara ett verkningsfullt medel för att eliminera överskottet och därmed rädda sysselsättning för jordbrukare och livsmedelsarbetare m.fl. Matmomsen slår hårdast mot konsumenter med lägre löner eftersom de måste använda en större andel av sina inkomster till mat. Att beskatta maten hårt och andra källor lågt är också fördelningspolitiskt mycket orättvist. Att köpa en limpa kostar i moms. Att köpa en aktie kostar . Vi föreslår att livsmedelssubventionerna trappas upp för att innebära att maten ej beskattas. Vårt förslag är att livsmedelssubventionerna höjs med ett i förhållande till regeringens förslag 3 . Livsmedelsberedskap och produktionsmål för jordbruket I propositionen sägs att försörjningen med livsmedel även i fortsättningen i enlighet med försvarsbeslut bör inriktas på att ge hög säkerhet även vid långvariga kriser. Enligt LMK bör antalet kor efter omställning uppgå till 600 000 för att den mjölkproduktion som behövs för kriskosten skall kunna uppnås. Kommitténs expertgrupp för sårbarhetsfrågor har beräknat att koantalet i fred på inte bör understiga 550 000 för att det i en kris skall vara möjligt att öka antalet till 600 000. Vi anser, i likhet med bl. a. ÖEF, det önskvärt med ett större fredstida koantal än 550 000. I övrigt när det gäller produktionsmålet för olika jordbruksprodukter vill vi åter hänvisa till vad vi tidigare anfört om världens högsta matskatt. Enligt vår mening hamnar man fel när man utgår från en sjunkande konsumtion när man skall mäta den produktion som motsvarar konsumtionen. Om den orättvisa matskatten tas bort kommer självfallet konsumtionen att öka. Det motsatta kommer att ske om inget görs åt den höga matskatten, eftersom matskatten läggs ovanpå alla andra prishöjningar. Flera remissinstanser, bl. a. ÖB, och vissa länsstyrelser, tar också upp behovet av regional balans i livsmedelsproduktionen. Vi delar deras uppfattning av flera skäl. För det första är detta nödvändigt av beredskapsskäl, men också en fråga om livsmedlens kvalitet. Vi föreslår därför att regeringen omgående utreder frågan om en mer regional spridning av livsmedelsproduktionen samt med det snaraste återkommer till med förslag. Härvid bör särskilt beaktas de norra delarna av vårt land. Vi delar propositionens förslag att produktionen på överskottsarealen skall utgöras av spannmål och att samhället bör ta ett delansvar för överskottsarealens kostnader. Vi anser däremot att andelen för samhället bör vara medan näringen svarar för . Eftersom jordbruket självt skall svara för överskotten av animalier bör statens ansvar för spannmålen avse den beräknade normskörden vid faktiska arealer och vid anpassad animalieproduktion. Vi motsätter oss att finansiering av samhällets kostnader skall ske inom jordbrukssektorns ram. Det skulle innebära ytterligare prishöjningar med därtill påhängd matskatt. Ur fördelningspolitisk synpunkt är det bättre att samhällets kostnader tas över budget. Enligt propositionen innebär konsumentmålet att konsumenterna skall få tillgång till livsmedel av god kvalitet och till rimliga priser. Departementschefen anför vidare att Alla möjligheter måste naturligtvis tas till vara för att på olika sätt tillgodose konsumenternas berättigade intresse av att livsmedelspriserna hålls på en rimlig nivå. Efter denna deklaration letar man förgäves efter några konkreta förslag. En sådan möjlighet, och som vi föreslår, är att ta bort den höga matskatten. En annan, som vi också föreslår, är att samhällets kostnader för överskottsarealen tas över budget och inte på matpriserna. Vi kan inte ta nu citerade uttalanden på allvar, eftersom man i propositionen inte med ett ord berör den höga matskatt som dels fördyrar livsmedlen, dels är den avgörande orsaken till överskottsproblemet. Vi vill åter hänvisa i detta sammanhang till vårt förslag om högre matsubventioner. Departementschefen aviserar en skyndsam översyn i syfte att föreslå åtgärder för vissa nyetablerade och högt skuldsatta jordbrukare. Vi välkomnar detta, men motsätter oss att räntestödet som infördes skall avvecklas. Detta stöd bör vara kvar i väntan på den översyn som skall ske. Miljö- och resursmå) I propositionen anförs att miljö- och resursmål beaktas inom ramen för jordbruks- och livsmedelspolitiken. Jordbruket skall i möjlig utsträckning använda miljövänliga odlingsmetoder som också bidrar till en god hushållning med mark, vatten och växtnäring. Vi har inget att erinra mot detta. Men om målet är att minimera användandet av kemiska medel i jordbruket samt att minska olika läckage från jordbruksmarken, då måste ytterligare åtgärder till. Visserligen skall en satsning nu ske på forskning om alternativa odlingsmetoder, men resultat av denna satsning ligger långt fram i tiden. Vi anser därför att frågan om en minskning av användandet av kemiska medel och konstgödsel måste studeras närmare. I en sådan studie måste alla aspekter vägas in och så långt möjligt olika handlingsvägar preciseras för att uppnå högt ställda miljö- och resursmål. Det bör ankomma på regeringen att en sådan studie genomförs. Investeringsförbudet inom animalieproduktionen föreslås förlängas . Vi vill föreslå att begränsningen i tiden utgår och att utskottet företar den ändring i lagtexten som erfordras. Differentierade avgifter och pristillägg I propositionen föreslås att de differentierade avgifterna och pristilläggen inom ägg- resp. slaktsvinsproduktionen avskaffas. Vi motsätter oss detta. Det är möjligt att avgifterna inte haft någon effekt när det gällt att begränsa stordrift, men dessa avgifter har stor betydelse när det gäller inkomstfördelning och medel till regleringskassan. Om man ser till fläskproduktionen innebär nuvarande avgifter att en årsleverans av 1 500 svin får ett tillskott av , medan en leverans av 15 000 fått en avgift på . har den senares kostnad i viss utsträckning mildrats genom de rabatter som slakterierna har lämnat till de stora jordbruksföretagen. Detta oaktat skulle ett borttagande av dessa avgifter ha en mycket negativ effekt ur flera aspekter. De stora företagen skulle få mycket stora inkomstförstärkningar och därmed gynnas en stordrift på området. Vi vill därför föreslå att nuvarande avgifter på äggproduktion bibehålls på nuvarande nivå och att avgifterna på fläskproduktionen fördubblas. I fråga om industri- och handelsleden har vi i en motion under allmänna motionstiden berört denna del i livsmedelspolitiken. Vi vill därför hänvisa till denna motion. Under detta avsnitt i propositionen anför departementschefen bl. a. följande: Möjlighet till konsumentinflytande i livsmedelskedjans senare led, dvs. inom industri och handel, är naturligtvis också av stor vikt. Att finna former för ett sådant inflytande är angeläget. Konsumentinflytandet på dessa områden kan säkerligen förstärkas genom förbättrad konsumentinformation. Den slutsats som jordbruksministern drar är milt sagt häpnadsväckande, inflytandet skall ske genom bättre information! Hur skulle det te sig om samma grad av inflytande skulle gälla för jordbruksledet? Även här vill vi hänvisa till motionen från allmänna motionstiden, där vi förordar inrättandet av konsumentdelegationer inom SPK, statens pris- och kartellnämnd, och att använda priskontroll, övervakning och prisstopp i högre utsträckning. Vi har föreslagit en uppräkning av matsubventionerna med samt att samhällets kostnad för överskottet skall tas över budget. Vidare kommer vi i en särskild motion om Norrlandsjordbruket att föreslå förstärkta resurser. Skälet till detta vårt ställningstagande grundar sig på att vi vill hålla matpriserna nere och att detta skall ske på ett fördelningspolitiskt rättvist sätt. Vi anser att de av oss föreslagna utgifterna skall betalas genom skärpt skatt på stora förmögenheter och bolagsvinster samt höjd oms på aktiehandeln. Vidare bör en skatteskärpning ske på inkomster . för att eliminera den inkomstförstärkning som sänkta matpriser ger i dessa inkomstlägen. Regeringen bör därför till lägga förslag om finansiering i enlighet med vad vi här har anfört. I LMK:s betänkande sägs bl. a. följande: Den samhällsekonomiska kostnaden för den beräknade överskottsarealen är som kommittén angett relativt begränsad. medför överskottsarealen icke obetydliga fördelar för samhället i form av ett öppet odlingslandskap och förbättrad livsmedelsberedskap samt från sysselsättnings- och regionalpolitisk synpunkt. Tyvärr har dessa tänkvärda ord inte satt några spår varken i de förslag som LMK lagt eller i den nu aktuella propositionen. Nästan panikartat föreslås nu åtgärder för att eliminera överskottet utan att närmare studera hur vi hamnat i denna situation och hur vi på, för hela samhället, bästa sätt skall ta oss ur den. Vi anser att skall ha en rationell och effektiv produktion av jordbruksråvaror och livsmedel. Livsmedlen skall vara av hög kvalitet och inte tvinga av konsumenterna överpriser för maten. Vi tror inte att regeringen har anvisat den rätta vägen till detta mål, därför har vi, utan att granska varje ord i propositionen, anvisat en annan väg i denna motion. Med hänvisning till ovanstående och med anledning av proposition 1984/85:166 föreslås 1.att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om uppräkning av matsubventionerna, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om livsmedelsberedskap och produktionsmål för jordbruket, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om spannmålsodlingen, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inkomstfördelning inom jordbruket, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om miljö och resursmål, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om investeringsförbudet inom animalieproduktionen, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om differentierade avgifter och pristillägg, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om finansiering av de föreslagna åtgärderna. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)