mot · G8021642 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. Förmögenhetsfördelningen är ytterst ojämn i . Ett förhållandevis litet fåtal äger merparten av alla i landet förekommande förmögenheter. Folkflertalet, dvs. vanliga löntagare, har "bestulits på sina och samhällets gemensamma förmögenheter. Dessa ägs nu i stället av finansfamiljer, finansbolag, utländska spekulanter och långivare samt en och annan spekulationsmiljonär. Förmögenhetsöverföringen har skett delvis med hjälp av inflationen, men framför allt genom omplaceringar av kapital i olika spekulativa investeringar. De lönearbetande har främst känt av detta genom reallöneförsämringar, minskat levnadsutrymme och uttunning av värdet av hushållssparande^ Under dessa år har antalet miljonärer och miljardärer ökat som allt fler, främst lågavlönade barnfamiljer, tvingats till socialhjälp. Klassklyftorna har ökat, de rikare har blivit rikare och de fattiga fattigare. som vissa har blivit rikare, större förmögenheter koncentrerats hos spekulanter för s. k. snabba klipp, motsvaras inte detta av ökad förmögenhetsbeskattning. Orsakerna är flera. En av orsakerna är dessa personers manipulerande med lån m. m., för att för förmögenhetsberäkningen härigenom nedbringa den formella förmögenheten. En annan orsak är att förmögenhetsbeskattningen är för låg. Den tillfälliga höjning av beskattningen som regeringen föreslog att gälla förmögenheter har upphört. Den tillfälliga höjningen gav drygt 1 000 milj. kr. mer i skatt men motsvarade på intet sätt de enorma förmögenhetsökningar som ägt rum. kommunisterna har tidigare föreslagit att den tillfälliga höjningen skulle permanentas och att en engångsskatt på stora förmögenheter skulle tas ut. Denna skulle utgå med på alla större förmögenheter. Genom detta skulle en större del av förmögenhetsöverföringen neutraliseras. Om detta ändå inte skulle visa sig tillräckligt bör ytterligare sådana engångsskatter tas ut. Den samlade förmögenheten i landet beräknas till . Detta är en väsentligt större skattebas än t. ex. inkomstskatterna. Bruttoinkomsterna för fysiska personer utgör ca en tiondel (1/10) av förmögenheten för år. Även om inte alla förmögenheter är realiserbara är det dock inom denna sektor som de stora förändringarna har skett och skett i stort sett obeskattade. En jämförelse mellan beskattningen av inkomster och förmögenheter visar att trots att inkomsterna endast är ca en tiondel så stora som förmögenheterna så är förmögenhetsskatten endast en nittiondel (1/90) så stor som beskattningen av inkomster eller knappt 200 miljarder i inkomstskatt mot drygt 2 miljarder i förmögenhetsskatt. , , redovisade en undersökning som visade att den s. k. riksförmögenheten dvs. finansiella förmögenhetsstruktur till största delen har överförts från samhället och hushållen till banker, finansbolag, storföretag, försäkringsbolag och utländska långivare och spekulanter. har samhället förlorat greppet över pengarna som rubricerade det. I SCB:s finansstatistik kan man finna att de avgörande förändringarna har ägt rum . höll den offentliga sektorn dryga av riksförmögenheten, hushållen och den finansiella sektorn . har den offentliga sektorn förbytts från att vara en finansiell tillgång till att utgöra en underskottssektor. En av orsakerna står att finna i en utarmning av skatteinkomsterna för stat och kommuner. Däremot har den finansiella sektorn och de utländska intressena lagt under sig det mesta av riksförmögenheten. Prognosen för visade att dessa bägge sektorer skulle erhålla av förmögenhetsvärdet i landet. Hushållen svarar för . En del av dessa hushållssparare har även de en viss del av sparandet i aktier och annan spekulation. Inflationen har, som tidigare nämnts, medverkat till stora förmögenhetsöverföringar. Detta från vanligt folk som sparat i bank, till de redan rika som placerat förmögenheterna i s. k. inflationssäkert "sparande. Dessa är i stort samma grupp som återfinns som ägare till en stor del av den finansiella sektorn. Enligt TCO-ekonomen motsvarar denna förmögenhetsöverföring genom inflationen ca 100 000 milj. kr. Samma effekter finns på börsen. Här ägde stora förändringar rum . Framför allt då under den senare delen. Förmögenhetsvärdet på börsen mer än fördubblades bara på , från ca till ca . Detta stabiliserades sedan något för att nu återigen börja öka. På samma sätt kan omsättningen på börsen visa hur ojämlikheten ökat. Som bekant utgör det s. k. småsparandet endast en liten del av börskapitalet. De enorma kursuppgångarna har resulterat i stora spekulationsvinster och ökade förmögenheter. ökade omsättningen från 1,9 miljarder till omkring 75 miljarder. låg omsättningen på i stort samma nivå som 1983. Den införda enprocentiga omsättningsskatten medförde alltså inget ras så som borgerligheten försökte göra gällande. Förmögenheter, framför allt större, är ofta sammansatta av olika slag av tillgångar. Exempel på sådana är egnahem, fritidsfastigheter, andra slag av fastigheter, aktier och andra värdepapper samt konst, antikviteter, ädla stenar, metaller m. m. Värderingsgrunderna bör bli föremål för en översyn. Exempelvis bör en sådan översyn leda till att manipulerandet med lån o. d. för att nedbringa förmögenheten vid beskattningstillfället tas upp i avsikt att stoppas. Den faktiska förmögenheten i dessa fall måste komma till beskattning. Däremot bör egnahem och liknande i normalstandard, dvs. i sådant utförande att de normalt faller inom ramen för statlig belåning, föras till en lägre beräkningsgrund än de förmögenheter som grundas på spekulation eller s. k. sparande i aktier eller liknande. Beträffande skattesatserna föreslår vpk att dessa skärps. Detta framför allt i högre förmögenhetsskikt. För förmögenheter om . bör skatten utgöra med en ökning till att i högsta skiktet, förmögenheter över I , utgöra . Detta skulle innebära följande skattesatser: Beskattningsbar förmögenhet (kr) Vpk:s förslag till skattesats 400 000- 600 000 600 000- 800 000 800 000- 1 800 000 Detta skulle innebära att en förmögenhet om . skulle beskattas med . och en förmögenhet om . Skärpningen motsvaras av en dubblering av nu gällande förmögenhetsbeskattning. Den engångsskatt som tidigare nämnts kan lämpligen utformas på så sätt att den förmögenhetsskatt som här föreslagits ökar ytterligare i de högre skikten. Detta skulle innebära i det lägsta beskattningsbara skiktet, 5 °/o i det nästpåföljande, 9 %i det näst högsta samt i det högsta skiktet gällande förmögenheter överstigande . En sådan engångsskatt torde inbringa . Skulle inte denna åtgärd, i kombination med andra förslag från vpk, räcka till för att i viss utsträckning återställa en tidigare relation bör engångsskatten återupprepas. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar om en generell höjning av förmögenhetsskatten i enlighet med vad som anges i motionen, 2. att beslutar om införande av en engångsskatt på stora förmögenheter för i enlighet med vad som anförs i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)