mot · G902165 · 1985-11-19 00:00:00 — Motion till 1985/86:165 m. fl. Tandläkares anslutning till den allmänna försäkringen (prop. 1985/86:51) Alltsedan tandvårdsförsäkringen infördes har vi från moderat sida tagit avstånd från den s. k. övergångsbestämmelse som ger möjlighet att hindra privatpraktiserande tandläkare från att ansluta sig till den allmänna försäkringen. Denna begränsningsregel har förlängts årsvis gång på gång trots att de formellt anförda motiven saknar giltighet och trots att den utgör ett extraordinärt ingrepp i näringsfriheten. Ursprungligen var skälet att trygga folktandvårdens tandläkarbehov. När det skälet inte längre kunde åberopas på grund av att folktandvården slutat inrätta flera tandläkartjänster genomdrev den förra socialdemokratiska regeringen en ändring i bestämmelsen. syftar den således till att uppnå en utjämning av tillgången på tandläkare mellan olika delar av landet. Inte heller detta motiv äger någon giltighet. Förekommer obalanser är det inom regionerna. De bör då rättas till under former som inte innebär tvång. Vi återkommer till detta. Vår kritik mot tandvårdsförsäkringens regler för etableringsbegränsning kvarstår. Ingenting har inträffat som rubbar vår ståndpunkt. Tvärtom: På grund av tandläkarutbildningens överdimensionering kommer nyutexaminerade tandläkare att ställas utan arbete inom tandläkaryrket. är ca 190 tandläkare arbetssökande. tillförs ytterligare 150 tandläkare som slutar sin AT-utbildning. Några kan få kortvariga vikariat i folktandvården, några andra kan möjligen i konkurrens med tidigare arbetslösa tandläkare komma över ersättningsetableringar. Att i den situationen inte bara förorda fortsatt etableringsstopp och t. o. m. göra övergångsbestämmelsen permanent är sakligt sett obegripligt. Alltmer framstår därför regeringens åtgöranden här som enbart betingade av socialdemokratisk ideologi med syfte att på någon sikt utplåna enskild vårdverksamhet genom att göra den förlustbringande för vårdgivaren. Utvecklingen av tand- och läkarvårdstaxorna pekar otvetydigt i samma riktning. I propositionen anför föredragande statsråd samhällsekonomiska motiv för en bibehållen, statlig etableringskontroll. Sådana skäl har vi inte berört ovan. Vi godkänner dem inte. Vi delar visserligen uppfattningen att det samhällsekonomiska läget är ansträngt och att kostnadsutvecklingen måste följas noggrant. Men den besparingsverksamhet som regeringen här bedriver är fylld av inbyggda motsägelser och i princip felaktig. Vi har t. ex. ovan påpekat att tandläkarutbildningens överdimensionering skapar problem som etableringskontrollen förvärrar. Det är milt uttryck resursslöseri att ge människor dyrbar utbildning och sedan hindra dem från att etablera sig i det yrke de utbildat sig för. Dessutom är det direkt inhumanitärt. - Vidare har etableringskontrollen gynnat tillväxten av en mycket kostnadskrävande offentlig tandvårdssektor, medan den motverkat utvecklingen av enskild, för samhället mindre kostnadskrävande tandvård. Mot den anförda bakgrunden anser vi det inte vara en tillständig besparingsmetod att bibehålla den statliga etableringskontrollen. Som har framgått ovan vidhåller vi vår tidigare uppfattning beträffande den bestämmelse i lagen om allmän försäkring som inom tandvårdsförsäkringens ram begränsar tandläkares etableringsrätt. Bestämmelsen borde inte finnas till. Vi yrkar avslag på propositionen. För att komma till rätta med eventuella obalanser bör i stället riktad etablering ske grundad på samverkan mellan tandläkarnas regionala samrådsgrupper och sjukvårdshuvudmännen. Denna samverkan skall äga rum under ömsesidigt förtroende mellan parter som kan respektera varandra. Tvångsinslag och överhetsattityder - där de förekommer - från landstingsoch myndighetshåll skall utmönstras. Ett sådant arbete har på sina håll redan utvecklats, som med en ändrad lagstiftning skulle kunna tjäna som ett förpliktande föredöme. I propositionen orienteras om att regeringen bedömer att tandvårdsutredning i sitt slutbetänkande (SOU 1982:50) lämnat ett sådant förslag till reviderad tandvårdstaxa att det måste omarbetas. har fått en sådan omarbetning i uppdrag, vilket skall redovisas . Däremot ger propositionen ingen upplysning om huruvida regeringens tidigare planer att föreslå ett nytt ersättningssystem för tandvården avses att fullföljas. Vi vill erinra om att vi motsatte oss införandet av en ny tandvårdslag under hänvisning till att det då av regeringen indirekt aviserade förslaget till nytt ersättningssystem borde avvaktas. Oavsett vad som kommer att ske i fråga om förslaget till nytt ersättningssystem anser vi det nödvändigt att övergångsbestämmelsen 8 i tandvårdstaxan ändras så att begränsningen för rätt till specialisttaxa till tandläkare som vid utgången av 1972 var verksamma i enskild vård upphävs, varvid de nya odontologiskt erkända specialiteter som sedermera tillkommit bör inrangeras i taxan. bör som sin mening ge regeringen detta till känna. Med stöd av vad ovan anförts hemställs 1. att beslutar avslå förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, varigenom punkt 9 övergångsbe stämmelserna till lagen (1973:456) om ändring i nämnda lag skall upphöra att gälla i och med utgången av 1985, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att begränsningen i tandläkares rätt till specialisttaxa inom tandvårdsförsäkringen bör upphävas i enlighet med vad i motionen anförts.