mot · G902111 · 1985-11-19 00:00:00 — Motion till 1985/86:111 m. fl. Ändring i m. m. (företagsbot) (prop. 1985/86:23) I propositionen föreslås en ny typ av sanktion mot företag kallad företagsbot. Sanktionen skall kunna riktas mot näringsidkare som är såväl fysiska som juridiska personer. Den skall gälla alla typer av brott som kan begås i näringsverksamhet. Företagsbot skall kunna utdömas både för brott som medfört eller kunnat medföra ekonomiska fördelar och för brott som ej har karaktär av vinningsbrott. Sanktionen är utformad så att den innebär ett av de aktuella näringsidkarna. yrkar avslag på propositionen. Vi ifrågasätter inte propositionens uppfattning att de sanktioner som finns för att komma till rätta med brott som begås vid utövning av näringsverksamhet är otillräckliga. Detta gäller såväl sanktioner mot ekonomisk brottslighet som sanktioner för brott mot t. ex. konsumentlagar, arbetsmiljölagar och naturvårdslagar. I propositionen föreslås en nykonstruktion som i realiteten innebär att straff kan åläggas juridiska personer. Lagtekniskt är detta löst genom att den nya sanktionen utformas som en särskild rättsverkan av brott. Vi avvisar inte kategoriskt principen att ålägga juridiska personer ett straffansvar men anser inte att frågan är tillräckligt utredd. Förändringar i riktning mot ett icke personligt ansvar kan därför inte ske utan att en grundläggande genomgång sker av de principer och värderingar som styr straffrätten. De principiella frågor som sammanhänger med detta måste därför belysas tydligare. a. måste gränserna för det straffrättsliga ansvaret mellan fysiska och juridiska personer närmare studeras samt gränserna mellan straff och andra verkningar av brott. Det har från lagrådets ledamöter framförts kraftig kritik mot lagförslagets utformning. Lagrådets yttrande är unikt så till vida att de tre ledamöterna har var sitt yttrande. Gemensamt för dessa är en skarp kritik mot enskildheter i förslaget. Föredraganden har i sin anmälan av lagrådets yttrande varit beredd att i vissa avseenden ta hänsyn till lagrådets kritik. Det framgår emellertid av föredragandens anmälan att man från regeringens sida är beredd att ta andra hänsyn vid bekämpandet av den ekonomiska brottsligheten, i vilket den föreliggande propositionen är en del, än när det gäller annan brottslighet. Föredraganden skriver: 1 skilda sammanhang har därvid betonats att den omständigheten att den ekonomiska brottsligheten har fått sin nuvarande omfattning i stor del beror på att det allmänna inte har följt med i utvecklingen. Detta hänger i sin tur samman med att kriminalpolitiken av tradition i allt väsentligt har varit inriktad på vad som brukar kallas den 1 traditionella brottsligheten och att de medel som har utvecklats i det arbetet Mot. 1985/86:111 inte förslår när det gäller att komma till rätta med de mer sofistikerade metoder som vanligtvis kännetecknar den ekonomiska brottsligheten. Insatserna i kampen mot denna brottslighet har därför i stor utsträckning gått ut på att finna nya vägar och nya sätt att bemästra den. När det som här gäller ett nytt grepp på en principiellt viktig fråga - straffrättsliga sanktioner mot bl. a. juridiska personer - visar erfarenheten att man måste räkna med att ett initiativ kan vara föremål för skilda värderingar. har i sina tidigare motioner med anledning av regeringens propositioner angående bekämpandet av den ekonomiska brottsligheten haft anledning att betona att beivrandet av denna brottslighet inte får ske genom tillskapandet av en särskild rättsordning. När föredraganden skriver att ett initiativ kan bli föremål för skilda värderingar polemiserar han därmed mot de lagrådsledamöter som anser att förslaget är oacceptabelt ur rättssäkerhetssynpunkt. Som har framhållit anser vi att ett sådant resonemang är farligt. Vi vill därför också med skärpa ta avstånd från förslaget eftersom det enligt vår uppfattning leder till att skyddet för rättssäkerheten sätts lägre än vad som varit självklart i svensk rätt. Vår främsta kritik mot lagförslaget är att det inte ger tillräcklig vägledning för näringsidkarna och därmed brister i förutsebarhet. Det framgår inte klart vilka skyldigheter som ställs på näringsidkaren för att han skall undgå att drabbas av företagsbot. Ledamoten av lagrådet, regeringsrådet Mueller skriver: av den föreslagna formuleringen av lagtexten - som är tillämplig på en mängd olika slag av situationer och som gäller alla som är verksamma inom företaget oavsett vilken ställning de därvid intar - går inte att utläsa vilka förebyggande åtgärder som samhället vid nämnda ansvar kräver av näringsidkaren. Inte ens den som uppriktigt strävar efter att hålla sig inom lagens råmärken kan med tillräcklig grad av säkerhet förutse tillämpningen av förevarande lagregler; han får inte något tillfredsställande besked om vilka förebyggande åtgärder samhället kräver av honom i skilda situationer för att han skall undgå sanktionen. En annan allvarlig brist i förslaget är att det inom mycket vida ramar lämnas öppet för åklagaren och domstolen att bestämma resp. efterge sanktionen. Under dessa omständigheter torde det vara näst intill omöjligt att kunna garantera en enhetlig rättstillämpning. Sammantaget ger förslaget ett intryck av att lagstiftaren har resignerat angående möjligheterna att i lagen klart ange förutsättningarna för straffansvaret. I stället formulerar lagstiftaren allmängiltiga ansvarsregler och som motvikt till dem allmängiltiga jämkningsregler. Förslaget blir därmed ett paradexempel på sådan ramlag som inte tillgodoser elementära krav på rättssäkerhet. Detta är desto allvarligare som det är första gången i svensk rätt som tekniken med ramlag använts för att bestämma ett straffansvar. Som vi inledningsvis anmärkte delar vi propositionens uppfattning att det behövs skärpta sanktioner för näringsidkare när de i sin näringsverksamhet bryter mot lagar och regler. Detta kan ske genom skärpningar av såväl de straff som ådöms näringsidkaren som fysisk person som påföljder i form av förverkande, skadestånd, vite och sanktionsavgifter. Regeringen bör åter- 2 komma till med förslag om i vilka sammanhang sådana skärpning- Mot. 1985/86: lil ar skall ske. I enlighet med vad vi ovan anförde bör regeringen också fortsätta arbetet med att finna former för straffsanktionerna för juridiska personer men utformade så att sådana sanktioner tillgodoser kraven på rättssäkerhet. Med anledning av vad vi i motionen anfört hemställer vi 1. att avslår proposition 1985/86:23 om företagsbot, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad vi i motionen anfört om förslag till skärpta sanktioner för brott i näringsverksamhet. () () 1* 1985186.3 sami.