mot · G90271 · 1985-10-25 00:00:00 — Motion till 1985/86:71 till ny plan- och bygglag (prop. 1985/86:1) Byggnadsnämndernas tillgång till kulturhistorisk kompetens Ett utomordentligt viktigt syfte med den nya är att stärka de grundläggande kraven på bevarande av kulturmiljön i planerings- och byggnadsverksamheten och att därvid ge kommunerna ett ökat ansvar och bättre instrument för att hävda dessa krav. kommer således att ge den kommunala kulturminnesvården ett ansvar och skyddsinstitut på samma kvalificerade nivå som den statliga kulturminnesvårdens. I lagens 11 kap. formuleras generella ansvar att verka för en god byggnadskultur samt en god stads- och landskapsmiljö (11 kap. 1 §). I den allmänna motiveringen, avsnitt 20.2.3, framhåller departementschefen att den uppgiften naturligtvis innefattar kunskapsuppbyggnad och kunskapsförmedling om kulturvärdena i miljön. Ill kap. anges också att byggnadsnämnderna skall ha tillgång till personal i den omfattning och med den särskilda kompetens som behövs för att nämnden skall kunna fullgöra sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt (11 kap. 4 §). Utöver detta allmänt uttryckta kompetenskrav gäller enligt samma paragraf att till sitt biträde skall ha minst en person med arkitektutbildning. Detta preciserade kompetenskrav har tillagts lagförslaget efter lagrådsremissen. I den allmänna motiveringen (avsnitt 14.1.2) har departementschefen närmare redovisat vilken sorts kunskaper hos personalen som svarar mot det stadgade anspråket på kompetens. Där anges bl. a. att nämnden givetvis bör ha tillgång till personal som har en god orientering i arkitekturhistoria och mer ingående kunskaper både stilmässigt och i tekniskt avseende om de byggnader som måste byggas om för att fylla lagens funktionskrav. Där framhålls också att samrådsförfarande, information om den fysiska miljöns förändringar och om skydd av värdefull bebyggelse liksom ställer krav på förmåga att förmedla information på ett sätt som gör att den blir tillgänglig för lekmannen. Jag vill understryka att den här redovisningen inte ger ett tillräckligt tydligt uttryck åt de krav på regelmässig tillgång till kulturhistorisk kompetens i arbete som följer av lagstiftningens anspråk på den kommunala kulturminnesvården. De arkitekturhistoriska kunskaper som departementschefen här beskriver utgör således bara en del av det väsentligt bredare kompetensområde som erfordras för att klarlägga, skydda och informera om de kulturvärden som den byggda miljön och kulturlandskapet i övrigt är bärare av. 1 1985/86.3 sami. Jag har därför med tillfredsställelse uppmärksammat att departementschefen berör kompetensfrågorna också i den allmänna motiveringens avsnitt 20.2.3, PBL:s regelsystem för bevarande. Departementschefen sammanfattar där sin syn på planeringen för bevarande med tonvikt på kunskapsuppbyggnaden och kunskapsförmedlingen och pekar därvid särskilt på länsmuseernas roll som basinstitutioner för kulturhistorisk dokumentation och information och som serviceorgan åt den statliga och den kommunala kulturminnesvården. Länsmuseerna bör således, framhålls det, ses som viktiga expertorgan för kommuner som inte har tillgång till egen kulturhistorisk sakkunskap. Jag delar helt departementschefens uppfattning i detta stycke. Emellertid vill jag framhålla, att betydelsen av den kulturhistoriska sakkunskapen inte enbart kan ses i sammanhang med kunskapsuppbyggnaden och kunskapsförmedlingen i den kommunala planeringsprocessen. Det är av samma vikt att denna sakkunniga medverkan regelmässigt ingår i byggnadsnämndernas tillståndsprövning i de fall där kulturhistoriska aspekter är av betydelse för prövningen. Samma sak gäller naturligtvis byggnadsnämndernas allmänna rådgivning och service. Jag anser mig inte ha skäl för något yrkande att en särskild regel om byggnadsnämndernas biträde av kulturhistorisk sakkunskap skall införas i lagen. Däremot anser jag att den väsentligt utvidgade betydelse som den kommunala kulturminnesvården kommer att få, både i förhållande till den enskilde och till den statliga kulturminnesvården, motiverar en uttrycklig betoning av att byggnadsnämnderna skall ha tillgång till kulturhistorisk sakkunskap i sitt löpande arbete. I sammanhang med det yrkandet vill jag i likhet med departementschefen särskilt fästa uppmärksamheten på länsmuseernas betydelse som expertorgan för kommuner som saknar egen kulturhistorisk sakkunskap. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om byggnadsnämndernas tillgång på kulturhistorisk sakkunskap.