mot · G802830 · 1985-01-21 00:00:00 — och i Översyn av lagen mot skatteflykt Den form av skatteundandragande som brukar kallas skatteflykt kännetecknas av att de skattskyldiga med hjälp av civilrättsligt giltiga transaktioner utnyttjar skattereglerna för att uppnå av lagstiftaren inte avsedda skatteförmåner. Skatteflykt förekommer i ett stort antal varianter men man brukar urskilja två principiellt skilda typer av sådant skatteundandragande. I det första fallet utnyttjar den skattskyldige skattestimulanser, avdragsregler eller schablonregler på ett inte avsett sätt. Det typiska för ett sådant handlande är att det praktiskt taget uteslutande motiveras av skatteskäl. Som flagranta exempel på sådan skatteflykt kan nämnas köp av pensionsförsäkringar i utländska försäkringsbolag, förvärv av rörelsefrämmande varulager vid räkenskapsårets slut och förskottsbetalningar av räntor. Mer eller mindre sofistikerade bolagstransaktioner som genomförs enbart i syfte att undgå beskattning kan också räknas till detta slag av skatteflykt. I flera fall, som t. ex. köp av pensionsförsäkringar i utländska bolag, har samhället redan ingripit med speciallagstiftning. Utmärkande för den andra typen av skatteflykt är att det ekonomiska resultat, bortsett från beskattningen, som den skattskyldige vill uppnå är naturligt, medan däremot det valda handlingssättet framstår som onormalt eller konstlat. Vetskapen om att mindre nogräknade personer har möjligheter att med framgång undanhålla stora belopp från beskattning utgör en allvarlig påfrestning på det grundläggande förtroende hos medborgarna utan vilket skattesystemet inte kan fungera. I betänkandet SOU 1975:77 - Allmän skatteflyktsklausul - framlades förslag till lag mot skatteflykt i syfte att komma till rätta med eller åtminstone kraftigt begränsa förekomsten av olika former av kringgåenden av skattelagarna. På grund av regeringsskiftet blev frågan om sådan lag mot skatteflykt kraftigt förskjuten i tiden. I proposition 1980/81:17 föreslår den dåvarande borgerliga regeringen en särskild lag mot den form av skatteundandragande som brukar kallas för kringgående av skattelag. Lagen fick dock en i förhållande till utredningsförslaget så snäv utformning att den mycket snart visade sig vara praktiskt taget helt verkningslös som instrument mot skatteflykt. Ett sjuttiotal ansökningar om förhandsbesked inlämnades till RSV under denna lags giltighetstid men blott i ett försumbart antal fall förklarades lagen tillämplig. antog sedermera den socialdemokratiska regeringens proposition 1982/83:84 med en utvidgning av lagens tillämpningsområde. Detta förslag låg bättre i linje med den ovannämnda utredningens ställningstaganden, vilka i sin tur en stor majoritet av remissinstanserna biträtt. Den viktigaste förändringen gäller utformningen av klausulen som utvidgades att omfatta alla förfaranden som tillkommit enbart för att få inte avsedda skatteförmåner, oavsett om dessa utgör s. k. omvägsförfaranden eller ej. Trots de goda ambitionerna bakom den vidtagna skärpningen av lagen och trots att man sannolikt kan hävda att lagen fått en viss allmänpreventiv effekt, så framstår det som uppenbart att den inte på något avgörande sätt bidragit till att nedbringa antalet skatteflyktstransaktioner till en acceptabel nivå. hade ett drygt hundratal ansökningar inlämnats till RSV med begäran om förhandsbesked (varav ett trettiotal sedan lagändringen ). Femton ansökningar hade återkallats och tjugo avvisats. Fyrtiofem ärenden avgjordes varav skatteflyktslagen förklarades tillämplig i ca tio fall. Enligt gällande förordning skall de allmänna förvaltningsdomstolarna och i den omfattning och ordning som justitiekanslern bestämmer tillställa denne domar och andra avgöranden rörande tillämpningen av lagen mot skatteflykt. Till justitiekanslern har enligt uppgift sedan lagen mot skatteflykt trädde i kraft inkommit tre länsrättsdomar, varav en överklagats till kammarrätten (i ), vilken fastställde länsrättens dom. Inte i något fall har lagen mot skatteflykt ansetts tillämplig. Tillgänglig statistik understryker vår uppfattning att lagen mot skatteflykt inte är ett tillräckligt effektivt instrument för att väsentligt nedbringa antalet skatteundandraganden. Skatteflykt är och förblir ett sätt att i strid mot gällande lagar överflytta skattebördan på lojala skattebetalare. Varje krona som genom mer eller mindre utstuderade former av skatteflykt undandras statskassan återfinns som en debetpost på den lojale skattebetalarens skattsedel. Vi anser med stöd av ovanstående redovisning att nuvarande lag mot skatteflykt utan dröjsmål bör bli föremål för en utvärdering och översyn. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär en översyn av lagen mot skatteflykt. () HANS ()