mot · G8021301 · 1985-01-24 00:00:00 — Film är bäst på bio! Det är inte bara en slogan som film- och biografbranschen uppfunnit för att - i en alltmer skärpt konkurrens med TV och video - locka folk till biograferna. Med dagens teknik, skriver massmediekommittén i betänkandet Via satellit och kabel, är det endast biograferna som kan ge en fullödig upplevelse. Gemensamhetsupplevelsen i biografsalongens mörker kan aldrig någonsin flyttas över till vardagsrummet därhemma. Men biograferna är också något mer. De är sociala och kulturella mötesplatser för människor med ett gemensamt intresse. De är, inte minst, samlingspunkter för unga människor som i längden inte låter sig nöja med ensamtittandet framför TV-apparaten. Mot den här bakgrunden är den nu accelererande nedläggningen av biografer utomc rdentligt tragisk. Den drabbar framför allt glesbygder och småorter men - - också relativt stora tätorter. I många fall är det den enda (kvarvarande) biografen som tvingas stänga - därmed är det också högs. sannolikt att orten för alltid står utan biograf! Olikt :en.,ala initiativ har tagits för att stödja biograferna utanföi d stora tätorterna. Det utgå fraktstödet till kvalitetsfilm, som 1984 vidgades att omfatta hela landet, är välkommet och viktigt. Parallelldistributionen av premiärfilmer - med extrakopior till småorternas biografer - är en modell som prövats med framgång. Inför samgåendet - Film ställde () som villkor att ägaren, Bonnierföretagen, skulle garantera att för minst hälften av den svenska filmproduktion som /Film deltar i lägga in i produktionsbudgeten fem - sju extra kopior för samtidig distribution till småbiografer via FHR och Uttalandet är mycket glädjande och förväntas öppna vägen för en permanentning av parallelldistributionen till rörelsebiograferna. Kostnaderna har belastat och de medverkande biografkedjorna. I fortsättningen bör de, på det sätt som NO ålagt Bonnierföretagen, täckas redan i produktionsbudgeten. Kommunalt är, som också massmediekommittén konstaterat, intresset mycket litet för att säkra biografernas öveFevnad - och detta trots att det, särskilt utanför de stora tätorterna, måste vara en lika viktig angelägenhet att rädda biografen som att satsa stora pengar i lokaler för andra kulturella aktiviteter, simhallar och isbanor. Filmreformen 1963 var i många avseenden framsynt - men den var en utpräglad//7/nreform, ingen biografreform. Risken är nu uppenbar att i den nya mediesituation som uppstår när kabeloch satellit-TV, i någon form också betal-TV, täcker hela landet kommer uttunningen av biografbeståndet att accelerera ytterligare. Konsekvensen kan bli att den inhemska produktionen visserligen ligger fast på en acceptabel nivå men att det (utanför de största tätorterna) inte finns några biografer att visa filmerna i - då går de direkt till TV. Det är därför angeläget att i de överläggningar som pågår om TV-mediernas framtida utformning också biografernas situation uppmärksammas. En möjlighet som bör övervägas är att genom ett spärrningsavtal förhindra att biograffilmer exploateras på TV och video förrän de först under något eller lanserats exklusivt på biograferna. Med hänvisning till vad som anförts i motionen föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att biografernas situation uppmärksammas så att uttunning av biografbeståndet motverkas. minab/gotab 1985 79807