mot · G8022054 · 1985-01-20 00:00:00 — m. fl. Miljö- och resurspolitiska frågor Den mänskliga tillvaron på jorden har sina gränser. Den begränsas av tillgången på en livsmiljö i vilken människor kan leva och reproducera sig. En miljö på jorden i vilken människor kan leva har inte alltid funnits och kommer att försvinna som följd av naturliga processer. Så vitt vi nu vet kommer detta att ligga mycket långt in . Det verkliga hotet mot människans livsmiljö kommer från den verksamhet som människan själv skapat. De andra levande varelserna på jorden är hänvisade till ett liv som betingas av vad naturen direkt ger dem. Människan har tagit krafter i sin tjänst som innebär att hon kan exploatera de resurser som naturen ger och använda dem för sina syften - goda eller onda. Effekterna på den mänskliga miljön av det mänskliga samhällets verksamheter har trappats upp i takt med framväxten av alltmer tekniskt utvecklade samhällen. Det moderna industrisamhället är därför det samhälle som påverkar den mänskliga livsmiljön mest. Det är också det samhälle som förbrukar de mesta naturresurserna. Vissa sparsamt förekommande råvaror, som finns lagrade i naturen och inte förnyas, hotas av uttömning genom rovdrift. I förlängningen kan man, om inte en konsekvent hushållning sätts in, förutse att också mera rikt förekommande lagerråvaror kommer att uttömmas. Men materien är ju i princip oförstörbar. De viktiga råvarorna måste väl ha hamnat någon annanstans? Ja, det har de självfallet. De kan ha hamnat som avfall i en form som gör dem svåra att återvinna. De kan ha spritts ut på ett sätt som innebär en fysisk förskingring. Men, vad värre är, de kan ha spritts ut på ett sätt som skadar den totala livsmiljön för både växter, djur och människor. Det är sålunda hög tid för oss att inse att när vi genom vår verksamhet skadar livsmiljön för växter och djur hotar vi därmed också allvarligt vår egen och kanske ändå mer våra efterkommandes möjligheter till överlevnad. Mot denna verklighetsbakgrund kan politiska ledning - oberoende av partifärg - inte sitta med armarna i kors. Landet måste föra en miljöoch resurspolitik som tar hänsyn till den reellt existerande miljösituationen både nationellt och internationellt. De internationella miljö- och resursfrågorna kan lösas bara i internationell samverkan, men ett förhållandevis rikt och utvecklat land som bör här framstå som ett föregångsland och vara drivande i dessa internationella frågor. ställning som ett alliansfritt land bör öka våra möjligheter att påverka det internationella miljöarbetet. Exempel på internationella miljöproblem är försurningen, uttunning av ozonskiktet i stratosfären och föroreningen av haven. problem är att bevara de tropiska regnskogarna, motverka skogsdöd inom norra halvklotets barrskogsbälte och söka motverka ökenutbredningen. Den negativa miljöpåverkan som kommer från verksamheten inom gränser måste vi söka lösa själva. I vad gäller utsläpp till luften och även i vattnet som leder till har vi här ett internationellt ansvar. Som redan nämnts måste varje regering, oberoende av partifärg, föra en miljöpolitik. Skillnaden mellan olika regeringar och olika majoriteter i kan komma till uttryck i olika ambitionsnivå av inriktningen av miljöpolitiken. När det gäller att vackert formulera sig i ord försöker alla partier att vara miljöpartier, men när det gäller att fatta beslut som leder till kostnader och kanske betydande inskränkningar i vissa gruppers handlingsfrihet kommer de politiska skillnaderna att framträda. Den nu regerande socialdemokratiska regeringen formulerar målet för sin miljöpolitik i bilaga 11 till proposition 1984/85:100 sålunda: Att trygga alla mäniskors rätt till en god livsmiljö är målet för miljöpolitiken. Miljöförstörelse måste hejdas och förstörd miljö så långt möjligt återställas. En rättvis fördelning av naturresurserna kräver en planmässig, långsiktig hushållning med begränsade tillgångar. Hänsyn och omtanke om miljön måste vara vägledande för den långsiktiga planeringen. Detta är värderingar som vi kommunisterna kan dela. Men, återigen, det räcker inte med dessa bra formuleringar. Det är först när de skall omsättas i praktisk handling som den politiska viljan sätts på prov. Vi är för vår del beredda att verka för att stödja en handlingskraftig miljöpolitik. Vpk har emellertid också ambitioner som skiljer sig från de övriga partierna i . De ambitionerna är strategiska och därmed långsiktiga. Vi vill driva en socialistisk miljöpolitik, och vpk vill vara det socialistiska . Vad innebär då detta? Det innebär att vi vill bygga på en hushållning som utgår från ekologisk och medicinsk kunskap, vilket inte är möjligt inom ett kapitalistiskt system som bygger på enskilda kapitalägares kortsiktiga lönsamhetsintressen. En sådan hushållning kräver en planekonomi, en socialistisk planekonomi, där produktionen sker för människors behov. Den sociala nyttan blir bevekelsegrunden för all produktion. Med samma råvaruutnyttjande med väsentligt mindre miljöpåverkan kan den socialistiska ekonomin skapa flera nyttigheter än vad dagens kapitalistiska produktionssätt förmår. Genom återvinning och resurssnål produktion kan naturresurser sparas. Produktionens sammansättning är minst lika viktig som dess storlek. Inom en socialistisk produktion för människans behov kommer samma mängd varor att lämna ett större bidrag till folkets levnadsstandard är en produktion som styrs av enskilda vinstintressen. som vi ställer upp detta strategiska mål för svensk miljö- och resurspolitik är vi medvetna om att vi är ett litet land vars utveckling är beroende av utvecklingen i omvärlden. kan inte lösa världens miljöproblem men väl våra egna. Förutsättningarna härför förbättras på ett avgörande sätt om miljöförstörelsen vänds i vår omvärld och de enorma satsningarna på militära rustningar i stället trappas ned till förmån för en fredlig utveckling. Miljövårdens politiskt ansvariga ledning Under industrialismens genombrottsperiod såg man knappast några miljöproblem. Man såg naturen som så stor att den knappast annat än helt lokalt skulle komma att påverkas av industrisamhällets utveckling. Rykande fabriksskorstenar sågs närmast som ett tecken på välstånd och utveckling. Ännu levde man fortfarande kvar i många av dessa föreställningar. Först , när de negativa verkningarna av industrins utsläpp börjat märkas, kom en miljödebatt i gång. påbörjades uppbyggnaden av en svensk miljövårdsförvaltning, etablerades. stiftades ett flertal lagar för reglering av miljöområdet. På denna legala grund har sedan miljövårdsförvaltningen upprättat kungörelser för tillämpning av lagarna. Det kan handla om att ge tillstånd för upptagande av ny miljöstörande verksamhet och det kan gälla förändring i redan pågående. I samtliga fall hamnar den beviljande myndigheten i en avvägningssituation. Miljöintresset möter motstående intressen som kan beröra sysselsättning och ekonomi. Kontroversiella miljömål kan ofta gå till regeringen för slutligt avgörande. Då är det en politisk ansvarig instans som tar beslutet, och det tycker vi är en fördel. Förvaltningsmyndigheter kan ju inte ställas till ansvar för sättet att tolka lag och förordning. I är miljöfrågorna knutna till . Ansvarigt statsråd är sålunda jordbruksministern. Flur regeringsarbetet skall organiseras är enligt konstitutionen en fråga för regeringen. Även när så är fallet bör kunna ha synpunkter på regeringens organisation och arbete. Sålunda bör kunna uttala sig om huruvida miljöfrågorna borde skötas av ett särskilt statsråd som inte hade att befatta sig med några andra och kanske motstående intressen. I många andra länder, bl. a. våra nordiska grannländer och har miljöfrågorna särskild minister med särskilt departement. Så borde det vara också i . Vår mening är sålunda att det i första hand bör inrättas ett politiskt ansvarigt miljödepartement. Ett första steg kan tänkas vara en lösning med en biträdande minister inom , på samma sätt som det inom industridepartementet finns en särskild energiminister. Vi ser hushållning med naturresurser som en angelägen framtidsfråga. är vi klara över att en sådan hushållning inte finns inbyggd i den Styrmedel för en resurshushållning måste därför införas genom politiska beslut som korrigerar marknadsekonomin i riktning mot hushållning. Den fysiska riksplaneringen måste därför, enligt vår mening, utvidgas till att omfatta också resurshushållning. Ett lämpligt styrmedel kan härvid vara en naturresurslag. En sådan lag måste vara övergripande och långsiktig om den skall kunna säkra en god materiell grund för välfärd också åt de generationer som kommer efter oss. Eftersom regeringen i sin propositionsförteckning satt ut avlämnande till av en proposition om en naturresurslag ställer vi nu inte något konkret yrkande utan återkommer, om det finns anledning till detta, sedan vi tagit del av denna proposition. Latenta miljöhot från lager av miljöfarliga ämnen Ett industrisamhälle är alltid sårbart. Ju mer avancerat ett industrisamhälle blir desto sårbarare blir det. Sårbarheten är emellertid av olika slag. Den sårbarhet vi vill ta upp i detta sammanhang bör kunna minskas genom användande av avancerad teknik. Det gäller de risker som latent existerar för utsläpp av miljöfarliga kemiska ämnen. Internationellt har det inträffat två stora katastrofer med tusentals döda och skadade. Den ena är brandkatastrofen i där petrokemikalier antändes och vållade en eldstorm med många dödade och skadade. Den andra är gaskatastrofen vid B hopal i där minst 2 500 människor dog och ännu fler blev skadade. Liknande risker är uppenbart ett problem i . läckte eller ca 65-procentig oleum ut från en lagertank vid Nobelverkens nitrocellulosafabrik i . Det ledde till att närområdet fick utrymmas och vissa trafikleder, bl. E 18, temporärt fick lov att stängas av. Några allvarliga skador på människor, materiel eller miljö uppstod inte. Ändå skall händelsen ses som en varningssignal. Den har föranlett stor publicitet och debatt i massmedia. På flera platser i landet finns lager av miljöfarliga ämnen som - om de plötsligt skulle läcka ut i omgivningen - skulle kunna vålla allvarliga skador och olägenheter. har omfattande och detaljerade planbestämmelser och en förhållandevis bra miljölagstiftning, men ändå har stora lager av miljöfarliga ämnen hamnat nära områden där många människor bor eller arbetar. I en del fall kan det ha berott på beslut på nivå som sedan fastställts i högre instans utan ändring. De kommunala beslutsfattarna har då inte tagit tillräcklig hänsyn till ett riskproblem som blivit vanligt i det moderna industrisamhället: risker för mycket allvarliga skador men med en låg sannolikhet - risker av i princip samma slag som de man räknar med i fråga om kärnkraftverk. Där har man ändå tagit vissa konsekvenser och förlagt kraftverken en bra bit från bebyggelse. De lager som kan vara aktuella att se över är bl. a. sådana kemikalier som vid vanligt tryck och temperatur uppträder som gaser, men som förvaras under tryck i lagertankar som vätskor. Uppstår det en läcka, läcker gasen ut som vätskan kommer i kokning. Temperaturen i vätskan sjunker visserligen eftersom kokningen tar upp ångbildningsvärme, men det kan ändå uppstå katastrofala situationer. Risker för direkta skadeverkningar genom ämnena som sådana föreligger när det gäller bl. a. klor, ammoniak och svaveldioxid. Stora bränder, som kan riskera att utvecklas till eldstormar, kan uppstå om flyktiga kolväten av typ gasol läcker ut i stora mängder från stora upplag. Halogenerade kolväten av typ freon eller trikloreten kan i samband med bränder ge mycket giftiga gaser av typ fosgen som redan i små doser kan leda till döden. Mot den bakgrund vi här redovisat finns det anledning att begära en översyn av lagringen och hanteringen av flera miljöfarliga ämnen här i landet. Det finns också anledning att se över hur beslut i sådana frågor tas så att inte kommunala beslut, som grundar sig på begränsad sakkännedom, får styra lokalisering av miljöfarliga anläggningar. Freoner är halogenerade kolväten. Det rör sig vanligen om freoner med högt ångtryck som vid vanligt tryck och temperatur uppträder som gaser men som kan tryckförvaras som vätskor. Halogenen är fluor och klor. Om gasen utsätts för hög temperatur, som i öppen låga, kan livsfarliga gaser bildas. På grund av lämpligt ångtryck och ångbildningsvärme används freoner som kylmedium i kyl- och frysskåp i hushållen. Freon används numera också som kylmedium i stora kylverk och som ett lämpligt kylmedium i de nu mycket aktuella värmepumparna. Freonerna gör ingen skada så länge de hålls inneslutna. Freoner används också vid tillverkning av vissa skumplaster. Den freon som används till skumning blir kvar i skumplastens små håligheter, om den inte kan bindas kemiskt. Det betyder att freon i skumplast förr eller senare hamnar i atmosfären. Det kan också betyda att det vid en brand bildas mycket giftig gas, som den brandbekämpande personalen inte ens är medveten om. Den skadeverkan från freoner som är mest uppmärksammad är dess verkan på ozonskiktet över jordytan. Ozon är tre molekylärt förenade syreatomer. Det syre vi består av två. Ozon uppstår när vanligt syre utsätts för energiabsorption som genom strålning eller elektriska fält och urladdningar. Ozonskiktet runt jorden har byggts upp genom strålning. Ozonskiktet absorberar för livet på jorden skadlig strålning som kommer från solen eller världsrymden i övrigt. Ozon är ett kraftigt oxidationsmedel och reagerar lätt med många andra ämnen. Om ämnen tillförs ozonskiktet från jorden, som kan reagera med detta, kommer det att tunnas ut. Det innebär en klar risk för livet på jorden. Freoner har ansetts utgöra ämnen som är särskilt skadliga för ozonskiktet. Atmosfären runt jorden, och sålunda också ozonskiktet, är en global tillgång och förutsättning för livet på jorden. Skyddet av atmosfären och ozonlagret är därmed en internationell fråga. Vad kan göra är att för sin del göra vad som är möjligt när det gäller att förhindra utsläpp till atmosfären av för ozonskiktet skadliga ämnen och internationellt verka för att andra länder i världen gör detsamma. Vi är medvetna om att tagit ställning till formerna för freonanvändningen i . Härvid har motioner i ämnet, också motioner från vpk, besvarats positivt. Motionerna har i regel inte lett till någon åtgärd, eftersom man kunnat hänvisa till att åtgärder varit på gång och att de miljövårdande myndigheterna noga följer frågan. Vi tror att det fortfarande förhåller sig på samma sätt. Vi har ändå aktualiserat frågan dels för att få en aktuell redovisning i , dels för att söka minska eller helt få bort användningen av freoner i skumplast. Med hänvisning till vad vi anfört ovan är det också viktigt att alla lagerkärl för freoner hålls under noggrann kontroll och att alla kylsystem hålls täta. Ett särskilt problem utgör skrotning av kyl- och frysskåp från hushållen. Det bör inte godtas att kylmediet bara släpps ut i luften. En rutin för uppfångande av kylmediet bör finnas och vara planerad redan hos tillverkaren. Från kommunisterna har vi tagit upp frågan om samhällets kemikaliekontroll. Vi har ställt krav på ett fullständigt och öppet produktregister. Vi har rest frågan om en snabb och tillförlitlig toxikologisk informationsservice. Vi har också krävt en förhandsgranskning av nya kemikalier. På arbetsmiljöområdet har vi rest kravet på gränsvärden med god säkerhetsmarginal. Vi har också sökt påvisa att den lagstiftning som togs och kanske främst då lagen om hälsooch miljöfarliga varor inte fått det genomslag i verkligheten som den bort få. Vpk har i den statliga kemikommissionen bl. a. framfört ovan nämnda krav. I särskild motion om kemi- och plastsamhället tar vi upp frågan om ett produktregister och hur detta bör byggas upp för att motsvara de krav som skyddsombud m. fl. När nu regeringen i proposition 1984/85:100 bilaga 11 utlovar att proposition skall läggas om samhällets kemikaliekontroll m. m. och den i propositionsförteckningen är utsatt till , avvaktar vi vad avser övriga detaljfrågor denna och återkommer med motion om våra krav då dessa inte är tillgodosedda. Luftkvaliteten i tätorter och industriområden Om tryggande av alla människors rätt till en god livsmiljö är målet för regeringens miljöpolitik bör däri rimligen ingå, som ett delmål, att säkra också människorna i tätorter och industriområden tillgång till en luftkvalitet som inte är hälsovådlig. Vad som härvid står i vår makt att göra är att minska hälsovådliga utsläpp till luften i just dessa områden och i landet som helhet söka minska alla miljöskadliga emissioner till luft. Föroreningarna till luften kommer från flera källor. Den klart största källan till luftföroreningar är förbränning i olika former. Föroreningar till luft från processer som inte är förbränning förekommer också men har inte samma omfattning och är ofta av mera lokal karaktär. Luftföroreningarna kan bl. a. bestå av svaveldioxid, kväveoxider, kolmonoxid, kolväten från ofullständig förbränning och olika tungmetaller. Svavel- och kväveoxiderna försurar mark och grundvatten, och tungmetallerna kan ge en mycket besvärande miljöbelastning för överskådlig tid. Den sura marken ger metallerna ökad rörlighet. Kvicksilver, som gör fisken olämplig som människoföda, kan komma i rörelse i våra insjöar, och aluminium kan skada växternas rötter. En väsentlig källa till luftföroreningar inom våra tätorter är den motordrivna trafiken. Alla förbränningsmotorer ger avgaser som släppts ut orenade i luften. De sammantaget mycket stora luftföroreningarna från biltrafiken har lett till åtgärder i flera biltäta länder. bilavgasutredning lämnade sitt slutbetänkande (SOU 1983:27). Som bilaga fogades utredningen till följd av bilavgaser (SOU 1983:28). Utredningen visade att mätningar belagt luftföroreningar i våra tätorters luft som låg klart över de värden som rekommenderas av (). Kommitténs samlade förslag har som mål att alla mäniskors, även olika riskgruppers, hälsa skall skyddas mot skadliga effekter av bilavgaser. Kommitténs förslag till riktvärden är baserade på . Kommittén rekommenderar bästa tillgängliga reningsteknik för bilavgaser. En sådan rening kräver blyfri bensin. Utredningens förslag har numera remissbehandlats, och bereds f. n. i . konstaterade att bilavgaserna svarar för mer än hälften av de kväveoxider som släpps ut inom landet. Kväveoxiderna har alltmer kommit i focus i debatten om orsakerna till skogsdöden. De inte bara bidrar till försurningen utan bildar också tillsammans med kolväteutsläppen vid solsken ozon och andra fotokemiska oxidanter som direkt skadar växter. Regeringen tillsatte en särskild aktionsgrupp för att samordna och ytterligare intensifiera insatserna mot försurningen. Gruppen har lagt fram en plan som remissbehandlats. I vad gäller bilavgasområdet ingår i planen att utsläppen av kväveoxider skall minskas under femtonårsperioden 1980-1995.1 aktionsplanen föreslås även ökade ansträngningar för övervakning av luftkvaliteten. Detta bör ske dels inom ramen för programmet för miljökvalitetsövervakning, dels genom ett utbyggt system för övervakning av luftkvaliteten i tätorter, särskilt inriktat på trafikens föroreningsproblem. En proposition är utlagd att avlåtas till om åtgärder mot luftföroreningar och försurning. Vpk tar upp försurningsproblemen och frågar om luftföroreningar även i andra särskilda motioner om trafikpolitiken, miljöförstörande industrier m. fl. Det finns i denna motion därför inte anledning att komma med några yrkanden utom i vad gäller gränsvärden för luftföroreningar i tätorter och industriområden. Här anser vi fortfarande att det bör finnas både riktvärden och gränsvärden. Gränsvärden skall ha rättsverkan och ligga på en nivå som klart inte är hälsovådlig. Riktvärden bör kunna ligga lägre och var ledande för den framtida samhällsplaneringen. Vid tidigare riksdagsbehandling av dessa krav har det anförts att gränsvärden inte går att sätta därför att det inte skulle finnas teknik tillgänglig för kontroll av att värdena hålls. Med den snabba tekniska utveckling som pågår, inte minst på mätområdet, borde det vara möjligt att ta fram både mätmetoder och teknisk utrustning för uppföljning av hygieniska gränsvärden i luften. Enskilda brunnsinnehavare måste säkras icke hälsovådligt dricksvatten Frågan om tillgång till ett icke hälsovådligt dricksvatten i glesbygdsbornas enskilda brunnar har vi tidigare aktualiserat från vpk. Senast besvarades vår motion i frågan i . Motionen föranledde en utförlig redovisning i betänkandet JoU 1984/85:18. I den av utskottet gjorda skrivningen, som godtagits av , erinras det om att det numera är som är central tillsynsmyndighet när det gäller kontroll av dricksvatten. De föreskrifter som verket utfärdat är emellertid i första hand riktade till dricksvattentäkter som försörjer flera hushåll. Utskottet påpekar också att driver ett projekt, som berör mark och grundvatten, som ett led i åtgärder mot försurningen. Man har härvid konstaterat att försurat grundvatten är ett allvarligt problem för många hushåll med enskilda brunnar. Det är ett stort problem it. ex. och förekommer också i andra delar av södra och västra . Mycket sura grundvatten finns i grävda och delvis även i borrade brunnar på . har i samråd med och geologiska undersökning (SGU) riktat en uppmaning till kommunerna att genomföra inventeringar av surt grundvatten i privata brunnar. Problem med det sura grundvattnet i enskilda brunnar tas upp inom ramen för den aktionsplan mot luftföroreningar och försurning som regeringen låtit utarbeta och som är remissbehandlad. De aktuella brunnsägarna kommer att få stöd. Samhällets stöd till brunnsägare med surt vatten i brunnen kan antingen bestå enbart av information och rådgivning eller utvidgas till en hjälp att genomföra och bekosta åtgärder i brunnen. Mot bakgrund av dessa faktauppgifter framställer vi nu inte något yrkande utan avvaktar innehållet i den proposition som är utsatt att läggas till . Mot bakgrund av det anförda yrkar vi 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande inrättande av ett särskilt departement för miljöfrågor, 2. att hos regeringen begär en översyn dels av tillståndsgivningen för lagring och hantering av miljöfarliga ämnen, dels av redan befintlig lagring och hantering av dessa ämnen i enlighet med vad i motionen anförts, 3. att hos regeringen begär åtgärder syftande till att minska utsläpp av freoner till atmosfären i enlighet med vad i motionen anförts, 4. att hos regeringen hemställer om ett system med både bindande gränsvärden och riktvärden för planeringen i vad gäller hälsovådliga luftföroreningar inom tätorter och industriområden i enlighet med vad i motionen anförts. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)