mot · G8022205 · 1985-01-25 00:00:00 — De demokratiskt valda kommunfullmäktige beslutar efter ingående debatt inom de politiska partierna och efter att flera rådslag hållits med de boende i kommunen var de nya bostäderna för dessa 500 arbetare och deras familjer skall byggas. Den likaså demokratiskt valda beslutar hur bostadsområdet skall se ut, gatu- och parknämnden beslutar hur gatorna skall dras och vad som skall bli grönområden. Skolstyrelsen beslutar att en ny skola skall byggas och sociala centralnämnden beslutar att också några nya daghem måste byggas. Kommunens drätselkontor finner att alla dessa nyinvesteringar har kommunen inte råd med. Skattehöjningar är inte längre moderna och det är inte heller utlandslån. Kommunledningen skickas på kurs för att lära sig omprioritera genom nytänkande men finner att trots att fyra telefonister omplaceras och tre kommunala städare från avskedas måste lån sökas i . För att betala räntan på lånen kan skattehöjningen begränsas till . Bostäderna, gatorna, parkerna, skolan och daghemmen byggs. Men så finner företagets kapitalägare att det är mer lönsamt att bygga ut sin fabrik i i stället. måste man avskeda, förlåt friställa, 250 arbetare. tvingas nyanställa 2 socialsekreterare för att betala ut socialbidragen till dessa 250. Och kommunalskatten måste höjas med ytterligare , ty visserligen kan 50 av arbetarna förtidspensioneras så staten, dvs. hela befolkning betalar deras pensioner, men socialbidrag till 200 personer och familjer kostar. Och kommunens planering eller vad vi nu skall kalla den utgick från att kommunen skulle få 500 nya skattebetalare, inte 250 färre. De nya bostäderna står tomma, det kommunala bostadsföretaget mister inkomster och kommunen måste gå emellan. har dragit till sig arbetskraft vars baksida bl. a. är ett utarmat . Den stora inflyttningen medförde att det rådde en mycket stor bostadsbrist i . Många av de arbetare som flyttade hit hänvisades till inneboenderum och i värsta fall ungkarlshotell och natthärbärgen. 1960-talets s. k. miljonprogram avskaffade denna öppna bostadsbrist. Det är naturligtvis bra att bostadsstandarden steg för människorna men utbyggnaderna ställde stora krav på kommunala investeringar och utbyggd samhällsservice. Och problemet var att alla kommuner i inte deltog på samma villkor i denna utbyggnad. Vissa kommuner deltog i denna utbyggnad, t. ex. , , dåvarande , och . Andra kommuner t. ex. , , , och byggde endast för de ekonomiskt mest välbärgade grupperna. Därigenom undgick de stora kostnader som andra kommuner fick som dit flyttade grupper som betalade mycket i skatt. Arbetarklassen, invandrarna, ungdomar som inte hade rika föräldrar eller bra bankförbindelser hänvisades att bosätta sig i de kommuner, i allmänhet med politisk arbetarmajoritet, som byggde hyreslägenheter. Dessa kommuner fick trots allt högre kommunalskatter en alltmer försämrad ekonomi med svårigheter att klara den sociala servicen, socialhjälp, barnomsorg, skolor osv. De kommuner som medvetet satsat på att utestänga människor ur arbetarklassen fick å andra sidan en gynnad ställning. Hög skattekraft gav gott om pengar till kommunen som få låginkomsttagare gav små sociala utgifter. Ojämlikheten i boendet har accentuerats av att den som bor i småhus gynnats av förmånliga avdragsregler medan däremot de som bor i allmännyttiga bostadshus får betala såväl hyra som en del av kostnaderna för den sociala utslagningen. I praktiken subventionerar hyresgästen i eller bostadskostnaderna för villaägaren i . Näringslivet understödde på olika sätt denna segregationspolitik. De mest attraktiva arbetsplatserna placerades i socialt attraktiva områden, områden som ofast låg norr om . Två exempel är och tekniska högskolan. Ett aktuellt exempel är hur SAS beslutade förlägga sitt huvudkontor med 1 500 anställda till i . Alla regionalpolitiska skäl talade för att kontoret skulle förläggas söder om det var alla ledande politiker i länet ense om men så spelar SAS under täcket med och så hamnar alla arbetsplatserna i den kommun som har förhållandevis mest gott om arbetsplatser i hela länet. Inte bara regional obalans är problem i länet har efterfrågan på arbetskraft minskat och framför allt blivit mer selektiv. De nya jobb som tillkom var antingen mycket lågavlönade eller krävde specialutbildning. Antalet industrijobb minskade kraftigt och utslagningen från arbetslivet ökade dramatiskt. Antalet förtidspensionärer har ökat från 20 000 till 50 000 vid dess slut. Utbyggnaden av den offentliga sektorn har minskat och nedskärningar hotar. har utbyggnaden av den offentliga sektorn kunnat kompensera minskningen av antalet industrijobb. Kommer inga nya jobb kommer särskilt de nytillträdande inom arbetsmarknaden kvinnor och ungdomar att få svårt att undgå att bli arbetslösa. Man skall komma ihåg att den regionala obalansen är endast ett av problemen i . Andra sociala problem är: o De som är utestängda från arbetsmarknaden är det på ett mycket effektivare sätt . Många s. k. tillfällighetsarbeten har försvunnit. Den som av olika skäl lämnar arbetsmarknaden får allt större svårigheter att komma dit igen och tillvaron som onödig på arbetsmarknaden, som förtidspensionär, arbetslös, medför inte sällan problem för den drabbade. o Bostad och arbete har separerats på ett mycket effektivt sätt för stora grupper vilket medför långa arbetsresor och inte sällan ensidiga sociala miljöer. Detta drabbar framför allt invånare i de kommuner som fört en socialt inriktad bostadspolitik, o Vi har inte kunnat motverka en nedbrytning av sociala relationer och den kommersialism som gör sig bred i en storstad. I första hand har arbetarklassen drabbats av drog- och våldskultur med ökad kriminalitet, vandalisering och störande grannar. Överklassen och medelklassen har i stor utsträckning kunnat skydda sig i avskilda välordnade bostadsområden med god tillgång till fritidsaktiviteter. Så här vill vpk bryta den regionala obalansen För att kunna upphäva den regionala obalansen fordras att man sätter in stora block av investeringar och andra insatser vilka är samordnade och består av såväl produktions- som infrastrukturella delar. Dessa blockinsatser måste vara av en storlek och ha en inriktning som kan förändra de eftersatta regiondelarnas situation i stort och leda bort från strukturer som håller kvar eftersattheten. Regionalpolitiska stödåtgärder som bygger på erbjudanden om fördelar, vilkas antaganden ytterst beror på företagens eget initiativ kan aldrig ge någon grundläggande förändring av den eftersatta regiondelens situation. Sådana åtgärder har också en tendens att försvagas när behovet av insatser ökar. Detta innebär dock inte att man bör underskatta den partiella betydelse de kan ha. Generella stimulanser i form av skattelättnader eller minskade socialavgifter saknar alla förutsättningar att förändra en regional problemsituation. När det gäller att bryta den regionala obalansen i måste vi vara realistiska och inse den avgörande begränsning som ligger i att makten över ekonomi och samhällsplanering inte finns hos folkvalda organ utan i slutna styrelserum. Det är de kommunala planerarna som spår och kapitalet som rår. Därför är vårt viktigaste långsiktiga krav att makten överföretagens lokalisering förs över till samhällelig kontroll. Vi kan inte avskaffa utslagningen av människor från företagen genom beslut i riksdag, landsting eller kommunala församlingar. Däremot kan vi i de parlamentariska församlingarna påvisa problemens orsaker och något förbättra situationen genom att kräva utbyggnad av den offentliga sektorn i de eftersatta länsdelarna. Vi kan också försvåra att vissa geografiska områden eller befolkningsgrupper i särskilt hög grad drabbas av arbetslöshet och dåliga arbetsmiljöer. Allmänt sett kan man säga att utbyggnaden av den offentliga sektorn har haft stor betydelse för . Eftersom företagen hellre lokaliserar sig till norr än till söder får den offentliga verksamheten en ökad tyngd. Ett exempel är . Ett annat utflyttningen av delar av statens och verksamheter till . Allmänt sett kan vi också säga att för att komma till rätta med den regionala obalansen krävs betydligt mer ekonomiska resurser än vad som satsats . Ett stort problem är här den utarmning av statens och ekonomiska styrka som skett . Ett annat problem är den privatisering som de borgerliga partierna vill släppa loss. Den kommer att leda till att samhället får mindre offentlig verksamhet att besluta över. En minskning av politikernas bestämmande medför också att andra grupperingar inte minst det privata kapitalet får mer att säga till om. Länets industristruktur förändras. som länets traditionellt starka branscher, verkstadsindustri och grafisk industri, kraftigt minskar antalet sysselsatta har data- och elektronikindustrin fått ett kraftigt uppsving. Ur industripolitisk synvinkel är det viktigt att framtidsinriktade branscher har växtkraft i . Dessa industrier har lokaliserat sig i norra , särskilt i . Det politiska problemet är att få denna industri att också lokalisera sig i länets södra del. Vi harju i dagens läge inga styrmedel. För att , och skall kunna fylla sin funktion som regionala centra måste deras arbetsmarknader få en högre grad av differentiering och likaså måste deras servicefunktioner byggas ut. Här kommer att krävas att stat och landsting tar ett ekonomiskt ansvar. Det är nödvändigt att pengar från den alltmer omfattande samhälleliga kapitalbildningen, senast i form av löntagarfonder, måste användas för sådana utvecklingsinsatser vilka kan ges även regionalpolitisk effekt. Detta är troligen det enda sättet att ge insatserna den karaktär av större ekonomiska block som är starka nog att lyfta problemregionerna till en ny kvalitativ nivå. Det är alltså nödvändigt att behoven inom den offentliga sektorn måste prioriteras i förhållande till nu eftersom denna sektor kvantitativt och kvalitativt har en stor betydelse för problemens lösning. Bättre kollektivtra fik till bostadsområden med kollektiva brister Kollektivtrafiken är ett av samhällets få möjligheter att påverka utvecklingen i länet. Det har visat sig att områden nära tunnelbanan och tåg har fler arbetsplatser än övriga likvärdiga områden. En utbyggnad och standardförbättring av den spårbundna trafiken i länets södra kommuner kan leda till minskad regional obalans. Omfördelning av arbetsuppgifter mellan kommuner landsting stat för den speciella situation som föreligger i I skapades det s. k. storlandstinget 1970. Avsikten var att det skulle sköta s. k. kommunövergripande frågor, bl. a. kollektivtrafik, sjukvård, miljöfrågor och den regionala samordningen och planeringen. , efter bildande, kan vi se att inte blivit vad det var avsett att bli. Många s. k. kommunövergripande frågor sköts fortfarande på lokal, nivå. Andra sköts av staten, genom eller statliga verk, t. ex. . Vpk anser att för att komma till rätta med den värsta obalansen och de största klassorättvisorna är det viktigt att kompetensfördelningen mellan kommunerna, och staten omprövas grundligt. Kommunerna kan överta flera av uppgifter, t. ex. stora delar av sjukvården, missbrukarvården och vården av utvecklingsstörda. Kommunala nämnder och kommundelsnämnder kan mycket väl ha ansvaret för t. ex. vårdcentraler och långvårdssjukhus. Gränsen mellan den kommunala äldreomsorgen och långvård är flytande och många äldre skulle vinna på en samordning. bör i gengäld och på kunna ta över frågor som rör länet i sin helhet. Det kan gälla både sådana uppgifter som sköts av kommunerna, t. ex. bostadsbyggandet och uppgifter som handhavs av de statliga organen, , länsarbetsnämnden, länsskolnämnden och . När det gäller ansvar för bostadsbyggandet i stället för ett kommunalt ansvar menas att skall ha ansvar för att kommunerna tar fram övergripande bostadsbyggnadsplaner dvs. vilken sorts bostäder som skall byggas, hyresbostäder, bostadsrätter och småhus. Sedan får resp. kommun precis som sköta all detaljplanering. Det är inte meningen att skall bygga upp ett gigantiskt stadsplanekontor. skall ha möjlighet att tillgripa sanktioner mot en kommun som vägrar att följa det regionala bostadsbyggnadsprogrammet. Mycket skulle vara vunnet om regionplanen kunde få den styrande roll för länets utveckling som en gång var avsett. När tar ansvar för bostadsbyggandet i länet måste det också svara för vissa av resp. kommuners följdkostnader för de nybyggda bostäderna, t. ex. kostnaderna för skolutbyggnader, daghem, vägar och vissa delar av socialhjälpen. Genom att får ett reellt ansvar för många uppgifter som sköts av statliga myndigheter når man också den fördelen att dessa frågor förs ut ur de slutna rummen till en bredare debatt innan de beslutas av demokratiskt valda organ. De statliga organen är till skillnad mot inte demokratiskt valda utan styrs av tjänstemän. Stärks ställning på de statliga verkens bekostnad stärks den politiska makten i . Det statliga lika väl som egen skatteutjämning måste byggas ut. Skatteutjämningen kommer naturligtvis inte åt roten i det onda men lindrar de värsta orättvisorna för de ekonomiskt svagaste kommunerna. Vpk:s förslag till ett nytt skattesystem har betydelse för att utjämna den regionala obalansen. Skatteförslaget innebär ur denna aspekt i korthet följande: o Att en gemensam skatt för både stat och kommunerna införs. Denna skall vara progressiv för att inkomstmässigt utjämna de stora olikheter som råder, inte minst i vårt län. o Genom en sådan skatt statskommunal progressiv enhetsskatt skulle de stora olikheterna i utdebitering undanröjas lika väl som de stora skillnaderna i social service m. m. skulle jämnas ut. o En sådan skatt skulle även fungera bra i kombination med att en produktionsbeskattning införs i enlighet med förslag från vpk. I ett sådant sammanhang skulle huvudparten av beskattningen av arbetsinkomster avlösas av produktionsskatten. Marginalskatterna skulle inte längre spela en roll för sådana extra inkomster som ersättning för beordrad övertid, jour- eller beredskapsarbete, obekväm arbetstid m. m. 0 Skärpta regler för avdragen. Ett tak för ränteavdragen underskottsavdragen så att endast räntor som motsvarar kostnaderna för ett normalhus skulle medges. Efter produktionsbeskattningens införande skulle avdragsproblemet helt försvinna. Det är nödvändigt med stora satsningar på tågtrafiken. Pendeltågen utgör en mycket viktig del som måste ges möjligheter till ytterligare utveckling. Det s. k. pendeltågsavtalet är bra det har vpk ställt sig bakom men det räcker inte. Utöver de utbyggnader som där planeras, förstärkningar av bansträckan med lokalstation i , förstärkning av bansträckan KarlbergUlriksdal samt utbyggnad och omläggning av spårsystemen på , utbyggnad av södra och upprustning av ett antal lokalstationer, behövs ytterligare banutbyggnad. Här föreligger behov enligt vpk av en utbyggnad enligt följande: 2 dubbelspår () I avvaktan på utbyggnad byggs ytterligare mötesspår. Lokaltågstrafiken till måste förbättras ytterligare. Arlandapendel måste planeras och byggas . Denna skulle även serva bebyggelsen i dess närhet och inte enbart serva flygplatsen. Lillpendeln måste få ökad kapacitet. Ny lillpendel SödertäljeNykvarn. Eventuella stationer vid , och . Ny lillpendel JärnaVagnhärad. I samband med ombyggnaderna av pendeltågsstationerna bör möjligheterna att åstadkomma snabbare och bekvämare byten mellan tåg och buss tas till vara. Framför allt berör detta , , och . En ny fjärrtågsstation i skulle få stor betydelse och utgöra ett bra alternativ till . Främst för dem som bor söder om . Vi motsätter oss därmed också fjärrtågsstation i . Trafikutsättning på SJ:s bannät Enligt "pendeltågsavtalet skall trafikeringen öka under högtrafik till 20-minuterstrafik. Vpk menar att detta både är möjligt och ekonomiskt försvarbart även under lågtrafik. En utbyggnad av vägsystemet skall ske restriktivt i tätorterna. Det är viktigare att bygga om befintliga vägar och gator och genomföra trafiksaneringar än att bygga nya vägar. Ombyggnaderna skall syfta till att förbättra säkerheten och framkomligheten för gång-, cykel- och kollektivtrafikanter. Vid fördelning av de statliga väganslagen skall kollektivtrafikanläggningar prioriteras. Nya vägar är endast motiverade om de medför påtagliga förbättringar av trafiksäkerhet och/eller miljön för kringboende eller om de ökar framkomligheten för kollektivtrafiken. Nya vägar kan också vara motiverade om de bedöms vara ett viktigt inslag för att komma till rätta med den regionala obalansen. Även för att försörja nya arbets- och bostadsområden behövs dessa. Men de skall vara anpassade efter kollektivtrafikens krav. Exempel på utbyggnader enligt dessa mål: mellan och samt av miljöskäl. Väg 226 förbi station, LindöTappström i och av kollektivtrafikskäl. vid , Nynäsvägen , på samt Orlångsleden av regionalpolitiska skäl. Vidare behöver väg 77 mellan och länsgränsen till län byggas ut. På Uppsalasidan är den klar . Arbetsplatser för nya jobb Som tidigare nämnts har regionen drabbats av en kraftig minskning av industriarbetsplatser. Även den regionala obalansen med otillräckliga arbetsplatser i södra delen måste brytas. För regionen måste ett sysselsättningsprogram utvecklas som ger de samhälleliga organen möjlighet till lokalisering av dessa inom regionen med utgångspunkt att skapa en jämnare arbetsmarknad. I samband med pendeltågsstationen i öppnas nya möjligheter till en industriell utveckling i detta område. Här finns stora markytor som kan nyttjas. 1 anslutning till bör bl. a. ett biomedicinskt centrum lokaliseras. Vidare bör en utveckling av forskning och utvecklingsarbete i samband med sjukhuset vara möjligt. Vpk har länge krävt att ett stort energikombinat förläggs till . I riksplanen anges detta område som lämpligt för denna typ av industri. Förutsättningarna är goda bl. a. med tillgång till hamn som kan ta in fartyg med stort tonnage. Dessutom finns här stora markområden avsatta för industriell verksamhet. Ett energikombinat skulle dessutom kunna leverera fjärrvärme till i vart fall södra delen av . Metanolframställning har diskuterats för att ersätta bly i bensin. En skattebefrielse för metanol skulle möjligen göra en sådan produktion intressant. har vuxit ut till ett centrum för elektronikutveckling. Även stora satsningar görs för att vidareutveckla denna koncentrering. För andra delar i regionen medför detta att dessa utarmas för att drar till sig även redan lokaliserade industrier på andra håll. Ett samhälleligt större engagemang i dataindustrin borde göras. Vpk har i annan motion krävt att samhället skall bygga upp en egen elektronikindustri. Viss legotillverkning är i sådana sammanhang nödvändig och skulle med fördel kunna förläggas till nu övergivna delar i regionen. Bostadsbyggandel och andra åtgärder inom detta område För regionen erfordras ett program för bostadsbyggandet. Det landstingskommunal inflytandet över planeringen har redan berörts. I framför allt är det privata ägandet av flerbostadshus ett hinder för en rättvis fördelning av bostäder efter behov. De utgör även ett hinder i planeringen av och genomförande av upprustning, förtätning och kompletteringsbebyggelse och förnyelse av äldre stadsdelar och bostadsområden. Kommunernas ansvar för bostadsförsörjningen, de allmännyttiga bostadsföretagens karaktär, uppgifter och verksamhet och deras roll som instrument för en social bostadspolitik och deras allmänna och sociala merkostnader motiverar ett särskilt riktat stöd från staten. Hyreskostnaderna måste hållas nere för att inte segregationen skall öka och för att en utjämning i boendet skall kunna äga rum, liksom en låg hyra skapar förutsättningar för unga familjer som behöver en rymlig bostad. Inom regionen behöver det byggas flera tiotusental nya lägenheter för att komma till rätta med den bostadsbrist som ändå är en realitet. Vidare måste kommunerna, främst , få möjligheter att driva in alla de tusentals s. k. övernattningslägenheter som finns. Det är en oacceptabel realitet att så många lägenheter innehas och nyttjas endast sporadiskt av andra än de som är bosatta i regionen. Detta skulle vara ett tillskott till den efterfrågan på lägenheter som finns. Dessa är dessutom lokaliserade, i hög utsträckning, till innerstaden eller dess absoluta närhet. De stora problem som uppstår vid sopförbränning oroar många män niskor, inte minst dioxinutsläppen vid landets alla sopförbränningsanläggningar. Sopförbränning anses av forskarna vara en av anledningarna till att det farligaste dioxinet nu finns i uppmätbara halter i människokroppen. Därför måste igångsättande av ytterligare anläggningar för sopförbränning stoppas tills dess att problemen är fullständigt klarlagda. Med hänvisning till det anförda föreslås* att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs beträffande sysselsättningsprogram för . (vpk) (vpk) INGA (vpk) (vpk) (vpk) * Se även motionerna 1984/85:2206 2207.