mot · G8021302 · 1985-01-24 00:00:00 — m. fl. Statsbidragen till teatrarna i , och kulturproposition 1974:28 formulerar man med utgångspunkt i utredningens förslag åtta mål för kulturpolitiken. Eftersom hänvisning till dessa mål fortfarande sker, citerar vi dem här: medverka till att skydda yttrandefriheten och skapa reella förutsättningar för att denna frihet skall kunna utnyttjas, ge människor möjlighet till egen skapande aktivitet och främja kontakt mellan människor, motverka kommersialismens negativa verkningar inom kulturområdet, främja decentralisering av verksamhet och beslutsfunktioner inom kulturområdet, utformas med hänsyn till eftersatta gruppers erfarenheter och behov, möjliggöra konstnärlig och kulturell förnyelse, garantera att äldre tiders kultur tas till vara och levandegörs, främja utbyte av erfarenheter och idéer inom kulturområdet över språkoch nationsgränserna. Vid diskussion av statsbidrag gällande teaterverksamheten skiljs fem grupper ut: I propositionen pekar departementschefen på att det fanns en så gott som enig remissopinion för att bygga ut regionala teatrar. Men detta skulle inte utesluta teaterinstitutioner med mer renodlat lokal förankring. Men också dessa teatrar borde kunna ta på sig uppgifter utanför den egna kommunens gränser. I den fortsatta utvecklingen kom stadsteatrarna snabbt på mellanhand. Det fanns flera orsaker till detta. Staten hade inte gett några direkta garantier för att ökade satsningar från kommunerna automatiskt skulle leda till ökade statsbidrag. Sambandet mellan antalet årsverken och antalet grundbelopp (där det dessutom skulle 1 1984/85. finnas utrymme för att köpa tjänster - högst ) ansågs ändå av kommunerna vara en väsentlig beståndsdel i den nya kulturpolitiken. Den regionala utbyggnaden fick företräde - kanske inte bara därför att den var angelägen utan också därför att den gav ett intryck av fortsatt reformpolitik utan att vara alltför kostnadskrävande.. > gör i anslutning till sina anslagsframställningar vissa långtidsbedömningar. I långtidsbedömningen konstaterar man att staten inte har kunnat fylla ut klyftan mellan regionalt och kommunalt beviljade tjänster och antalet grundbelopp. Därför är det inte möjligt att hävda önskemålen i kulturpropositionen att förstärka insatser riktade mot nya publikgrupper samt barn/ungdom. Detta är att trolla bort problemet med stadsteatrarnas anslag! skriver att det är oroande att man syns spela mindre professionell teater för barn och ungdom, inte minst på grund av minskade beställningar från skolor, fritidssektor osv. Man kan hålla med om att det är beklagligt, men det kanske finns ett samband mellan dessa besparingar och det minskade stödet från staten i fråga om de viktiga grundbeloppen. En viktig formulering i den här långtidsbedömningen är värd att citera: Det ökade kravet på intäktsfinansiering riskerar att gå ut över teatrarnas repertoarval. I långtidsbedömning i anslutning till anslagsframställningen /86 () betonar man att nedskärningar för teatrarna är allvarliga därför att kostnadsbilden domineras av de fasta kostnaderna. De utgör av den totala omsättningen. Men förhållandena vid stadsteatrarna berörs inte alls. Vid långtidsbedömningen sätter man de små regionteatrarna i centrum och anser att dessa teatrar behöver 97 nya grundbelopp till en total kostnad av 6,3 milj. kr. Operans, och särskilt och de fria gruppernas villkor diskuteras utförligt den enda kommentaren om de lokala institutionerna är att de har ett stort ansvar för sina dansensembler, deras föreställningskapacitet utnyttjas inte fullt ut. I anslagsframställningen konstaterar däremot att årsverken och grundbelopp hos de stora teatrarna inte på långt när står i paritet med varandra och att det särskilt märks för teatrar som har flera scenkonster, dvs. musik, teater och dans. Skillnaden mellan årsverk och grundbelopp för teaterinstitutionerna: 1974/75 20 1982/83 290 Av de 290 kom 175 på de fem teatrarna i Syd- och och därav 80 på och 66 på - dessa två teatrar svarade alltså för ungefär hälften av underskottet. /76-1984/85 har av totalt 352 nya grundbelopp 34 gått till storstäderna och 318 till regionerna. En öppen, realistisk och bred analys av väd stadsteatrar med regional verksamhet kan göra jämförda med de regionala teatrar som man har satsat och som man vill satsa ännu mer på skulle visa hur konstnärliga och ekonomiska faktorer kommer att flätas ihop och leda till att vi ifrågasätter den nuvarande inriktningen på stödet till teatrarna. Vi kan beräkna hur stor sammanlagd publik stadsteatrarna når och hur man med relativt små medel skulle kunna vidga dessa teatrars regionala insatser. skulle vi kunna se att dessa teatrar har en mycket mångsidigare och från konstnärlig synpunkt mycket intressantare repertoar än vad de små regionteatrarna kan uppnå - även om de får en förstärkning med vissa grundbelopp. Om man ställer problemet så, betyder det inte att vi vill avskaffa regionteatrarna, utan att vi vill ge dem realistiska arbetsuppgifter och att dessa skall bedömas med den förutsättningen att de nuvarande stadsteatrarna (och ) har möjlighet att ta på sig relativt omfattande uppgifter i regionerna. Men med sådana utgångspunkter har de framtida problemen inte diskuterats och det är ju inte så underligt, när man inte alls har ägnat någon större uppmärksamhet åt stadsteatrarnas villkor. Den mest komplicerade frågan gäller kostnadsutvecklingen. Det finns bra utländska studier om denna, och det finns tillräckligt med svenskt material för att man skall inse, att det inte är möjligt att utgå från nettoprisindex och jämföra kostnaderna för teaterproduktionen med annan produktion. Man kan peka på en rad faktorer som bidragit till den snabba kostnadsutvecklingen på detta område: radikala ändringar i avtalen (bl. a. i fråga om arbetstidens längd och förläggning, övertid m. ), ökade kostnader för arbetslokaler, anställning av dramaturger, fortbildning (även av teknisk personal), där det fortfarande återstår mycket att göra, scenografins utveckling och inte minst avsevärt längre repetitionstider. Enligt utgjorde ett årsverk Det betyder en förlust av /74 till 1983/84, vilket utgör 7,av arbetstiden. Detta skulle exempelvis för betyda att förlusten skulle behöva kompenseras med 23 grundbelopp. Det är alltså förändringar som dels gäller arbetsförhållandena, dels en strävan efter högre konstnärlig kvalitet, som måste eftersträvas inom alla konstnärliga områden. bedriver sin verskamhet vid huvudscenerna (), i och i (skolteatergruppen). Både Teater och Teater har tillkommit som en följd av den nya kulturpolitiska målsättningen som beslöt om 1974 och som tog ställning till . Av begärda nya grundbidrag har inte fått något /79. För att öka möjligheterna till experiment och utveckling har Studion byggts om 1983/84 så att den kan användas också som arenateater. Antalet gästspel (både internationella och svenska) har väsentligt ökat. har ett samarbete om teaterbussar och uppsökande verksamhet inletts med och . Diskussioner har också tagits upp med TV om transmittering eller adaption av teaterföreställningar. Musiker är projektanställda i och . För teaterns verksamhet både vid , i och i är de uppställda ramarna för personalens storlek för trånga. Teater behöver en väsentlig ökning av personalresurserna för att bli en komplett teater. Skolteatergruppen behöver också ökade resurser för att kunna möta den ökade efterfrågan av skolteaterföreställningar. har satsningen på och skapat problem på , där det inte finns ett tillräckligt stort antal regissörer och skådespelare. Folkteatern i åren ekonomisk förening, förankrad i folkrörelser i , huvudsakligen fackförenings- och hyresgäströrelserna. Det finns ett samarbets- och samproduktionsavtal mellan och Folkteatern. Folkteatern spelar på den egna teatern vid och bedriver en uppsökande verksamhet, Folkteatern besöker". Dess satsning på publikarbete är mycket omfattande - dagliga kontakter med besök på arbetsplatser, i bostadsområden och på kursgårdar, dessutom sammankomster på teatern. Man informerar om Folkteaterns olika verksamheter, testar pjäser under repetitionstid, ordnar diskussioner kring pjäsämnet osv. Besöken, som är kostnadfria för organisationerna, varar i regel mellan 40 och . Antalet skådespelare och tekniker består av 1-5 medverkande. Folkteatern satsar mycket på att samarbeta med och stimulera amatörgrupper- en insats som inte bara amatörerna har nytta av utan som också ger erfarenheter och impulser, som är värdefulla i teaterns ordinarie arbete. Publikarbetet, den uppsökande verksamheten och samarbetet med amatörgrupperna fordrar personalförstärkningar. Teatern hade 1983/84 64 grundbelopp men anser att den skulle behöva 76 grundbelopp /85. Slutligen bör en uppgift ur anslagsansökan till (12/3 1984) särskilt uppmärksammas: en undersökning som teatern gjort om effekterna av publikarbetet visar "också att den socialgruppmässiga sammansättningen hos vår publik motsvarar det verkliga förhållandet i samhället. " En minst sagt sensationell uppgift - presenterad i förbigående! Folkteatern har genom sin starka idémässiga inriktning och sin tilltro till att en teater genom ett omfattande publikarbete kan nå nya grupper kommit att spela en viktig roll för teaterns utveckling, inte bara inom utan också inom andra delar av landet. i är vid sidan av den enda specialiserade musikteatern i landet. Den har fast solistkår, kör, balett och orkester. Verksamheten bedrivs i den 125-åriga teaterbyggnaden, på balettscenen Rostrum och som barnopera i projektet på biografen . Viss regional verksamhet förekommer. Teatern driver balettskola, som är planerad att övergå i den obligatoriska skolans regi. /85 planeras 278 egna föreställningar, varav 75 för barn och ungdom. Vid beräkning av teaterns anslagsbehov måste man utgå från att teatern är en renodlad musikteaterinstitution med egen orkester. Den måste från bidragssynpunkt klassas som musikinstitution. har sedan de nya grundbeloppen införts bara erhållit ett nytt sådant (1975/76) och har 280 grundbelopp, detta trots att man upprättat separat balettscen och bedrivit uppsökande verksamhet. Teatern har /86 begärt 301 grundbelopp motsvarande det faktiska antalet årsverken för en mycket hårt bantad ensemble (t. ex. 4 belysningstjänster mot 26 på ). Ett av mest framträdande problem är att den inte accepteras för vad den är - landets andra operascen. De diskussioner som har inletts med landstingen i västra om ett regionalt huvudmannaskap kan knappast väntas leda till positiva resultat, om inte denna teaterns roll erkänns och om inte staten tar på sig ett ökat ekonomiskt ansvar för verksamheten. har en omfattande verksamhet - operor, operetter, musikaler, balettprogram, dramatiska pjäser samt barn- och ungdomsteater. Dessutom driver teatern en balettskola för barn i åldrarna . Ett samarbete sker med symfoniorkestern vid Stiftelsen vid musikteaterföreställningar. (som är största scen) används i stor omfattning för musikteater och balett. Därför behövs flera scener för den dramatiska delen av teaterns verksamhet: Intiman, Nya Teatern och Verkstan. Unga Teatern bedriver dessutom uppsökande verksamhet i skolor. Vid en bedömning av teaterns anslagsbehov måste man alltså utgå från att teatern, som 1984/85 gör 32 uppsättningar på de fyra scenerna, måste ses som både en dramatisk teater och som en musikteater. har 1975/76 tilldelats fem nya grundbelopp och 1977/78 ytterligare två grundbelopp. För /80 erhölls två extra grundbelopp. Alla övriga framställningar har avslagits. Teatern har 352 grundbelopp och 421 årsverken. Till detta kommer att trots att teatern har sådan personal anställd (musiker) som skulle vara berättigad att få grundbidragen beräknade efter det högre beloppet, utgår alla grundbidrag efter för teaterinstitutioner. Med andra ord, man godkänner inte som en musikteater trots dess omfattande produktion av operor, operetter och baletter. /80 har inte symfoniorkestern kunnat utnyttjas för musikaler, och det har fört med sig extra kostnader för musiker. Teatern har ett tiotal fast anställda musiker. Med större statligt stöd skulle den uppsökande verksamheten kunna utbyggas avsevärt. Detta är inte möjligt f. n., eftersom ensemblen har minskats genom vakanssättningar av tjänster vid pensionering, tjänstledighet osv. - det gäller både konstnärlig och teknisk personal. Ett visst samarbete med Skånelandstingen kommer att inledas fr. o. m. säsongen 1985/86. tar upp en turnéverksamhet i , till vilken landstingen betalar ett grundproduktionsarvode på . Till detta kommer det som teaterföreningarna betalar för själva föreställningen, varierande . beroende på arten av program. Slutligen bör det framhållas att lönerna vid ligger lågt i förhållande till andra större teatrar. Det är naturligtvis av flera skäl önskvärt att lönerna efter hand kan nå upp till samma nivå som vid jämförbara teatrar. fungerar både som en lokal och regional teater och har utom statsbidragen och anslag från kommunen också anslag från de båda Skånelandstingen. Teatern har en angelägen uppgift i att turnera i . Utredning pågår för att kunna öka efterfrågan. Teatern önskar också förstärka insatserna i skolorna och för förskolebarn. I foaje har belysningsrör och uttag satts upp och på så sätt har en mer permanent scen skapats, i första hand avsedd för barnteater. Under /84 har teatern startat ett projekt med arbetslös ungdom. Syftet har varit att genomföra mer utåtriktade marknadsföringsåtgärder i skolor och på offentliga platser. Arbetsmarknadsmedel har lämnats till detta projekt. Teatern har inga egna musikresurser. Ett visst samarbete finns med , men detta sker bara när hela orkestern kan användas. Teatern har sammanlagt 68 grundbelopp och begärde /85 ytterligare 7 grundbelopp. Det är tydligt att en sådan, relativt marginell insats skulle möjliggöra avsevärt större insatser i skolor, ökad uppsökande verksamhet och vidgad turnéverksamhet. skulle teaterns utvecklingsmöjligheter förstärkas om den disponerade över egna resurser av konstnärlig personal inom musik- och dansområdet. De fem teatrar, vilkas villkor har beskrivits i det föregående, har flera gemensamma problem. Den främsta anledningen till deras trängda ekonomiska situation är den politik, som staten drivit i fråga om tilldelning av anslag (heltäckande till och Operan) och grundbelopp. Detta har redovisats i avsnitten om de särskilda teatrarna. De fem teatrarna erhåller mindre än en tredjedel av de statliga anslag som kommer , Operan och till del. (Jämförelsen görs med utgångspunkt /84 beroende på speciella förhållanden /85.) Beträffande grundbeloppen gäller följande. Av 252 fördelade grundbelopp 1975/76-1981/82 fick de tre storstäderna 34. De 100 nya grundbeloppen 1982/83-1984/85 fördelades alla regionalt. Det framgår av detta tydligt att hänsyn måste tas både till storleken av anslagen till de helstatliga teatrarna (Operan och ) och till fördelningen av grundbelopp till kommunala och regionala teatrar. Om man är medveten om att staten aldrig har utfäst sig att antalet grundbelopp skall motsvara antalet årsverken (och inte heller statsbidrag till köpta tjänster motsvarande av antalet grundbelopp), betyder det inte, att den fördelning som har skett kan godtas. De fem teatrarna har efter beslutet om kulturpolitiken 1974 haft en mycket viktig roll i det svenska teaterlivet och har i hög grad bidragit till utveckling och förnyelse av teatern som konstform. En realistisk analys av vad stadsteatrar med regional verksamhet kan prestera jämfört med regionala teatrar skulle visa, att systemet med grundbelopp har använts på ett sätt, som har ställt de fem teatrarna nästan helt åt sidan trots deras både från konstnärlig och allmän kulturpolitisk synpunkt mycket betydelsefulla insatser. Några egentliga motiveringar har inte getts för denna fördelningspolitik. Man har snarare ett intryck av att man har velat dölja problem och förlitat sig på att kommunerna undan för undan skall vara villiga att öka sina åtaganden. Den följande sammanställningen visar sammanfattningsvis hur kraftigt den statliga bidragsandelen har minskat som de nuvarande grundbeloppen har funnits. Lägg märke till att antal årsverken vid de fem teatrarna är större än antalet begärda grundbelopp. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att inom ramen för det i budgetpropositionen föreslagna bidraget till regionala och lokala teater-, dans- och musikinstitutioner omfördela medlen så att i och för sin musikteaterverksamhet erhåller de högre grundbeloppen, 2. att belutar att inom ramen för samma bidrag omfördela medlen så att de i motionen berörda teatrarna i , och tilldelas fler grundbelopp. () ()