mot · G8021850 · 1985-01-24 00:00:00 — Översyn av utbildning och forskning inom socialrätten Socialtjänstlagen och de anslutande lagarna om vård av unga och vård av missbrukare trädde i kraft . Lagarna innebär bl. a. att prövning av socialnämndernas beslut görs av länsrätterna. I samband med remissbehandlingen av lagförslaget uttrycktes från länsrätterna oro över den ökning av ärendemängden som den föreslagna ordningen skulle komma att medföra. Denna oro har senare visat sig mycket befogad. Då det gäller försäkringsrätterna har de redan en ärendebalans som innebär avsevärda väntetider för dem som önskar få sina framställningar till försäkringskassorna prövade. Anledningen till anhopningen av ärenden är både ärendenas mångfald, komplexitet och underbemanning på handläggarsidan. Vidare står det helt klart att tillgången på handläggare med adekvata kunskaper i socialrätt är begränsad. Åtgärder har vidtagits för att förbättra försäkringsdomstolarnas arbetsläge men bristen på handläggare är ändå mycket stor och kommer att kvarstå . Utbildningen i socialrätt i är otillräcklig. Vid socialhögskolorna ingår ämnet men endast vid två av de sex högskolorna kan ämnet socialrätt studeras separat och då i begränsad omfattning. För den som vill utbilda sig i socialrätt som enstaka ämne Finns få möjligheter. i erbjuder en enstaka kurs i socialrätt. Vid övriga universitet finns ingen möjlighet att läsa ämnet separat. Ämnet socialrätt är inte obligatoriskt i juristexamen, vilket kan ifrågasättas om det inte borde vara. Vid anordnas en alternativkurs om 10 poäng i socialrätt och en kurs om 5 poäng i socialförsäkringsrätt. som de juris studerande kan välja att läsa alltefter intresseinriktning. En stor utbildningsbörda har fått läggas på kommunerna i samband med genomförandet av den nya socialtjänstlagen. är rättstillämpningen på grundval av den nya lagstiftningen helt ny. Grundläggande för den bedömning som skall göras i sociala sammanhang är den samlade kunskap som finns. Förmedlingen av tillämpningsfall och praxis såväl till socialhögskolor och juridiska fakulteter som till socialförvaltningarna är därför utomordentligt väsentlig. Goda kunskaper i socialrätt hos olika handläggare är en förutsättning för den enskildes möjlighet att få hjälp och rättvis behandling. Försäkringskassorna belastas med en omfattande och ekonomiskt betungande utbildningsuppgift betr. tillämpningen av socialförsäkringsförmånerna. I vissa fall köper försäkringskassorna akademisk utbildning. T. ex. har därvid hjälpt till att utbilda anställda vid försäkringskassorna. En systematisk forskning och ett fortlöpande, målinriktat utvecklingsarbete, har i länge lyst med sin frånvaro. Vi vet följaktligen inte särskilt mycket om effekterna för den enskilde och för samhället i stort av det sociala reformarbetet. Den kommunala utgör i olika hänseenden ett viktigt forskningsområde, socialförsäkringsområdet utgör ett annat och flera andra finns inom ramen för vad vi vanligen menar med socialpolitik. Den forskning som kan kombineras och integreras med avancerad undervisning är kanske av särskilt utvecklingstaktiskt intresse. Representant härför är forskningen inom ämnesområdet socialt arbete, etablerad vid fyra institutioner för socionomutbildning/socialhögskolor. Det akademiska ämnet socialt arbete, som av naturliga skäl är tvärvetenskapligt, kommer säkerligen efter hand att täcka ett stort behov av såväl grundforskning sorn tillämpad forskning och ge stimulans till ett allmänt utvecklingsarbete inom det sociala verksamhetsområdet i vid mening. Begreppet socialrätt kan behöva närmare definieras och avgränsas. Rättsordningens innehåll har på många sätt och i allt högre grad påverkats av socialpolitiska syften. Detta gäller inte bara inom förvaltningsrättens område utan också inom andra områden såsom skattelagstiftningen, konsumentlagstiftningen och hyreslagstiftningen. Att söka sammanföra sådana av sociala synpunkter influerade rättsregler till en avgränsbar juridisk disciplin är inte meningsfullt. Socialrätt i inskränkt mening eller socialförvaltningsrätt kan däremot inringas och bildar en speciell del inom den offentliga rätten. Socialrätt i denna mening aktualiseras, när det gäller att juridiskt fixera socialpolitiska ställningstaganden för kommunala organs beslut, verkställighet och förvaltning, för statliga myndigheters verksamhet eller för den enskildes upplysning och vägledning i olika behovssituationer. Även i den mer begränsade meningen med anknytning till det socialpolitiska reformarbetet, har socialrätten i vårt land gradvis blivit ett mycket omfattande och svåröverblickbart område av juridiken. Den blygsamma forskningen på socialrättens område står i kontrast till det socialpolitiska reformarbetet. Den sociallagstiftning som produceras på löpande band underkastas i mycket liten utsträckning vetenskaplig granskning och diskussion. När social forskning diskuteras, uppmärksammas sällan eller aldrig den rättsvetenskapliga aspekten. empel kan tas socialtjänstreformen. I principbetänkande liksom i regeringens proposition om (1979/80:1 del A) diskuteras behovet av forskning och utvecklingsarbete. Men ingenting sägs om behovet av socialrättslig forskning. I socialtjänstlagen, som alltså är en målstyrd ramlag med en sådans frånvaro av stringens och detaljering, har inlagts ett lagrum, 6 § om den enskildes rätt till bistånd. Denna rättighetsparagraf har tillåtits få i stort sett samma vaga utformning som lagen i övrigt. En sådan utformning av juridiska rättigheter är på gott och ont. Hypotetiska fördelar utifrån helhetssynens aspekter har fått en omfattande motivering i lagförarbetena och givit sin prägel åt lagens utformning. Svagheter och troliga nackdelar är förenade, men en sådan konstruktion har inte analyserats närmare. Den juridiska doktrinens rättighetsdiskussion har av lagstiftaren helt förbigåtts. Vad som i detta fall är viktigt att söka bedöma är lagutformningens konsekvenser för den biståndssökande, med avseende på rättssäkerhet och rättvisa. Effekterna av en viss lagstiftning är viktiga att söka uppmärksamma . Härvidlag kan rimligen inte enbart sociologiska eller sociologiserande metoder användas. En juridisk metod behövs, inte minst i fall där lagstiftaren markant avviker från beprövade lagskrivningsmodeller. Socialrättens svaga ställning också inom forskningen har beskrivits i det föregående. Ämnet är trots sin komplexitet och betydelse litet som en del av den akademiska juristutbildningen. Inom området offentlig rätt lever delområdet socialförvaltningsrätt en undanskymd tillvaro. Endast några få juridiska forskare har engagerat sig i frågor inom socialförvaltningsrätten och därmed besläktade områden . Den vetenskapliga tillväxten är följaktligen mycket låg inom området. Det finns endast en professur speciellt inriktad på socialrätt, nämligen i . I UHÄ: s beslut beträffande ämnesbeskrivningen står följande: Socialrätten omfattar rättsreglerna om samhällets åtgärder för att tillgodose de enskildas behov av hjälp och stöd i personligt eller ekonomiskt avseende. Till socialrätten hör främst reglerna om beredande av personlig vård, såsom barnvård, nykterhetsvård samt reglerna om olika ekonomiska stödformer, såsom socialhjälp, socialförsäkring, allmänna barnbidrag, bidragsförskott, utbildningsstöd och bostadsbidrag. är första innehavare av professur i socialrätt. Han har inom ämnet sökt koncentrera insatserna på socialförsäkringsförmånerna och har därvid etablerat ett samarbete med bl. a. försäkringsöverdomstolen. Det sociala rättsområdet är som beskrivits utomordentligt omfattande. En specialisering inom det juridiska området torde bli nödvändig. Det är också önskvärt att man inom den juridiska utbildningen kan välja socialrätt som en specialitet med sikte på arbetsuppgifter inom länsrätter och försäkringsrätter, vilka nu har svårt att få fram handläggare med tillräcklig Vidare finns behov av privatpraktiserande socialadvokater. Tjänstgöring vid länsrätt ger numera tingsmerit för de jurister som valt att inrikta sig på det sociala fältet. Dessutom borde fiskalsutbildning kunna förläggas till försäkringsrätt. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av nuvarande utbildning och forskning inom området socialrätt i syfte att anpassa utbildningens krav och omfattning till de förändringar som uppkommit till följd av den nya lagstiftningen på det sociala området samt till socialförsäkringsområdets behov. () ()