mot · G902n230 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86:N230 (vpk) Ett forskningsprogram för Piteälvdalsområdet Etableringen av högskolan till har i många avseenden betytt mycket för . Länets ungdomar har getts möjlighet att bedriva högskolestudier nära sin hemort. Många länsbor har fått arbete på denna stora arbetsplats. Norrbottniskt näringsliv har ur en rad aspekter kunnat dra fördel av såväl den undervisning som den forskning som bedrivits på högskolan. Dessa och andra fördelar som högskolan fört med sig för innebär dock ingalunda att alla utvecklingsmöjligheter är uttömda tvärtom. Vpk vill med den här motionen peka på en region i där högskolans tillsammans med andra forskningsresurser i länet på ett mycket avgörande sätt skulle kunna komma till utnyttjande . Inom denna region finns på ett flertal ställen intressanta råvarutillgångar på vilka tillämpad forskning skulle kunna bedrivas, forskning som i en förlängning har goda möjligheter att leda till nya industriverksamheter och därigenom nya jobb. De olika delprojekten som jag presenterar här nedan skulle, menar jag, utgöra större forskningspaket för . I första hand bör resurserna på högskolan komma till användning för denna forskning men också i lämpliga delar forskningsresurser vid Mefos och SGAB och andra platser där berörd forskning finns. Den nyinrättade forskningsrådsnämnden i skulle kunna utgöra en mycket lämplig samordnare av hela detta stora forskningsprogram. Jag vill i detta sammanhang peka på vårt förslag om inrättande av ett mineraltekniskt utvecklingscentrum i . I belägen i kommun utvinns bly och zink ur underjordsgruvan. Malmen är dock på väg att ta slut, och bolaget har lagt fram ett förslag som innebär en torrläggning av den närliggande för att kunna bryta den malm som där går upp . En brytning av denna malm skulle kunna förlänga gruvdriften i med ytterligare ett tiotal år. Vad som än händer med torrläggningsproj ektet så kommer dock gruvbrytningen att upphöra. Inför detta framtidsperspektiv som bl. a. innebär att ett stort antal arbetande i Laisvallgruvan förlorar sina jobb är det viktigt att på allvar börja diskutera alternativ. Ett mycket intressant alternativ utgör det avfall som under gruvbrytningsåren i lagts på hög. Detta avfall är dock inte värdelöst. Det innehåller s. k. industrimineraler, som blivit mer och mer intressanta för industrin. I avfallet vinns bl. a. baryt, som används inom oljeindustrin. 1985/85 mängden utgörs dock av industrimineralet kvarts, som har en lång rad av N230 användningsområden. Kvarts utgör också råvara för framställning av kisel, en metall vars betydelse ökat bl. a. genom dess användning inom dataelektroniken. Vpk har i tidigare riksdagsmotioner pekat på de utvecklingsmöjligheter som gruvavfallets industrimineral utgör. Med tanke på den stora resurs som detta avfall utgör och den dystra framtid som väntar och kommun är det nödvändigt att det i ett tidigt skede satsas forskningsresurser inom detta område. En fullständig kartläggning av avfallshögarna, omfattande separationsförsök, och metallurgiska experiment måste vara några av ingredienserna i ett sådant stort upplagt forskningsprojekt. I Laver belägen i kommun bröts under en kopparmalm. Brytningen där har upphört men malm finns kvar, i första hand i det s. k. sidoberget. Utvinning av den malm som finns där skulle kunna ske med s. k. bioteknik, vilket i korthet innebär att malmen lakas ut av lösningar som får rinna genom sidoberget. Vpk har i tidigare riksdagsmotioner pekat på denna möjlighet och också föreslagit att Lavergruvan blir en forskningsgruva där ovan nämnda teknik ges möjlighet att utvecklas. Vår bedömning är att forskningsresurser lämpliga för detta ändamål finns på högskolan i . För utförligare beskrivning och förslag hänvisas till riksdagsmotion 1983/84:1032. som råvara för kemisk industri Intresset för torv, framför allt för energiändamål, har , främst som ett resultat av folkomröstningen om kärnkraft, ökat markant. I det område som berörs av denna motion bryts torv på Saltmyran i kommun. Denna torv körs sedan till i , där den används för energibruk. Det har dock visat sig att torv rätt utnyttjad utgör råvara för en mängd kemiska ämnen, bl. a. mediciner. Vpk har i tidigare riksdagsmotioner pekat på dessa möjligheter med hänvisning till en forskningsrapport från FOA. I den motionen har vi föreslagit att ett forsknings- och utvecklingsprojekt med denna inriktning bör komma till stånd vid i . Vi är övertygade att ett sådant forsknings- och utvecklingsarbete skulle ge upphov till ny industriverksamhet. I en kommun som , som drabbats av flera bakslag nedläggningen av boardfabriken och det uteblivna smältverket - bör en sådan utveckling uppfattas som positiv av alla pitebor. För utförligare beskrivning och förslag hänvisas till ovan nämnda riksdagsmotion. Skogen har historiskt sett utgjort en grundstomme för människorna i och framför allt för dem i inlandet. kan vi dock konstatera att denna näringsgren brottas med problem. Ett sådant problem känner de anställda vid inlandssågverken av. Råvarubristen har blivit alltmer akut. I takt med detta problem höjs kravet på att en ökad förädling skall komma till stånd vid sågverken. Detta är en idé som vpk alltid har stött. Vi är övertygade om att här finns stora möjligheter, inte minst när det gäller att rädda hotade jobb och också utveckla sågverksnäringen i inlandet. Vi menar att det är nödvändigt med en brett upplagd forskningsinsats på detta område. Bland projekt som bör prioriteras är det nu vilande tonträprojektet vid sågen i Brännberg utanför . Också här tror vi att forskning skall kunna leda till nya industriverksamheter. I detta sammanhang ser vi det som lämpligt att den trätekniska högskoleutbildningen i ges plats i ett sådant forskningsprojekt. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär att ett forskningsprogram för Piteälvdalsområdet utarbetas. gota b 1986 10087