mot · G8021300 · 1985-01-24 00:00:00 — Den svenska mediamiljön står inför stora förändringar åren fram mot . Tekniska landvinningar möjliggör ökad lokal mediaaktivitet, t. ex. genom kabel-TV. Den som i första hand söker förströelse i TV-utbudet får nya alternativ genom satellitutvecklingen och därtill kommer eventuella former av betal-TV och exempelvis också de möjligheter som 700 000 svenska hushåll redan har genom videoinnehav. som lokala möjligheter ser ut att växa fram tillkommer ett internationellt TV-utbud som kommer att vara tillgängligt för stora delar av den svenska publiken. De nationella TV-bolagen förbereder sig nu på . Så sker också i vårt land där () underkastar sig ett frivilligt rationaliseringsprogram utöver det av statsmakterna fastställda. Avsikten är att konsolidera verksamheten för att möta den internationella konkurrensen med ett slagkraftigare svenskt TV-utbud. Bolaget anstränger sig, eftersom det arbetar i allmänhetens tjänst, för att kunna slå vakt om svensk kultur och svensk identitet i en väntad ström av kulturell påverkan från andra nationers och utländska storföretags TVutbud. Detta internationella TV-utbud kommer att tillföra många positiva inslag och idéer i svensk vardag. Det kommer också att påverka och stimulera det svenska TV-arbetet. Möjligheterna finns emellertid till påverkan som negativt inverkar på kvaliteter i det svenska samhället som vi vill slå vakt om. Frågan uppstår också kring i vilken omfattning de enskilda medborgarna har ekonomiska möjligheter att tillgodogöra sig hela utbudet. En bra grund för att motverka eventuella negativa tendenser i det alltmer internationaliserade TV-utbudet läggs genom de uppemot 30 kabel-TVförsök som pågår runt om i landet. En klar tendens tycks emellertid vara att kabel-TV med lokal produktion blir en tillgång främst i de större samhällena, inte minst av ekonomiska skäl. En mycket viktig fråga för framtida mediapolitik blir därför vilken lokal möjlighet till TV-produktion i den nära vardagen som glesbygdens samhällen och befolkning får tillgång till. Det enda möjliga perspektivet sett från dagens utkikspunkt tycks vara en regional eterburen TV-verksamhet. F. n. bygger SVT ut de regionala TV-nyhetema genom att / bör kunna starta nya sändningar. På den regionala nyhetssidan återstår därmed att dela Nordnytt och Mittnytt samt att hitta ett alternativ för regionala nyheter över (ABC-nytt). På det regionala området måste emellertid också komma i gång produktion av mera allmänna informerande och underhållande program. På samma sätt som det svenska kulturlivet under decentraliserats till regional nivå måste en regional TV-programverksamhet komma i gång för att fullfölja kulturpolitiken. Betydande TV-resurser finns , efter reformeringen av 1979, i de tio TV-distrikten. Med dessa investeringar som bas måste det gå att åstadkomma en förhållandevis billig regional TV-verksamhet. Lokal och regional kultur skulle därmed få en viktig stimulans. Den regionala TV-verksamheten skulle dessutom vara av utomordentlig vikt genom att i TV-sammanhang ange den svenska kulturella bas som skall stå emot det ökade internationella inflytandet. I diskussionen kring framtida organisation och kanalstruktur för är det nödvändigt att den regionala utvecklingen beaktas. 1 samband med SVT:s aktieägarträff uttalade programdirektören för TV1, , allvarliga farhågor till följd av företagets ekonomiska situation, beträffande särskilt den s. k. tunga produktionen. Denna tunga sektor program representerar i synnerhet de programsorter som berör svenska kulturarbetare som författare, skådespelare, regissörer, sångare etc. Det handlar om svensk teater och dramatik, manusbunden större underhållning osv. Priset för den tunga produktionen är högt. nämnde t. ex. att den uppskattade serien Träpatronerna, som samlade av publiken, kostade 2 milj. kr. i rörliga medel. Denna höga kostnad innebär att den tunga produktionen i blir sporadisk och knappast den aktiva stimulans i kulturarbetet som den borde få vara. Skulle en dylik serie produceras i mitt hemlän finge Västerbottendistriktet nöja sig med att göra . Nyhetsservicen skulle kunna hållas i gång dessutom, men de ekonomiska resurserna skulle inte klara mer allmän-TVproduktion. De tekniska och personella resurserna däremot skulle klara åtskilligt annat - om pengarna fanns. Den tunga produktionen av omfattning förekommer endast i , och . Skälet torde i första hand vara företagsekonomiskt. Det är billigare att åstadkomma den tunga produktionen på få produktionsplatser som kan hålla en hygglig volym. från kulturpolitisk och regionalpolitisk utgångspunkt kan detta dock vara ett diskutabelt ställningstagande. I större delen av vårt land förekommer alltså ingen tung produktion. Att det av resursskäl i ett litet land är omöjligt att ha stora TV-produktionsresurser överallt i landet är begripligt. Men skall de kulturpolitiska målen uppfyllas någorlunda borde SVT få möjligheter att etablera åtminstone ytterligare ett centrum för tung produktion i landet. För som helhet skulle detta inte bara betyda ökade arbetsmöjligheter för kulturarbetare. Det skulle också medföra en viss sysselsättningsökning inom TV-verksamheten i norr. Men framför allt skulle det innebära en kulturell inverkan på landet i övrigt som skulle sätta norrländskt vardagsliv, samhällsutveckling, sorger och glädjeämnen i fokus för landets befolkning i övrigt. Även om nyheter, underhållnings- och samhällsprogram kommer från saknas mycket av ett fiktionärt utbud, vilket i lyckade stunder pä ett oöverträffat sätt skulle kunna sätta norrländskt liv och leverne in i svenskens medvetande. För en landsdel där prognoser från vissa håll åter pekar mot utflyttningshållet är det av yttersta vikt att människors och näringars villkor i norr får upplevas av TV-publiken också i dramatiserade former, vilka har större möjligheter att förmedla upplevelse och inlevelse än aldrig så faktafyllda nyhets- och samhällsprogram. SVT har i sitt reformarbete självständigt lagt en utmärkt grund för en utveckling av det här slaget genom den gamla investeringen i Västerbottendistriktet. Modern teknisk utrustning, största studiolokalen i landet utanför storstäderna och nyhetsstudio ger möjligheter till utveckling på både den regionala och den nationella TV-sidan. Anläggningen i rymmer en icke obetydlig expansionsmöjlighet också genom att sidolokaler för ateljéverksamhet och medverkande finns, vilket gör anläggningen väl lämpad för tung produktion. TV-produktionen i har efter reformen 1979 decentraliserats åtskilligt. Det 40-procentsmål som sattes upp vid avtalsperiodens början har uppnåtts så när som på . När fördelningen av dessa timmar skett är av den allmänna TV-produktionen decentraliserad från . /85 producerar av de svenska programmen, 11 och av produktionen sker i övriga landet, varav i de tre nordligaste distrikten. I bor av befolkningen på av arealen. Med utgångspunkt i dessa förhållanden vore det rimligt att av TV-produktionen i ligger i med en koncentration av tung studioproduktion i . Radio- och TV-frägorna är satta under livlig debatt f. n. För att förbereda ett nytt avtal mellan staten och public service-företaget har utbildningsminister tillsatt en parlamentarisk beredning. Med hänvisning till vad som här anförts hemställs att som sin mening uttalar att beredningen i ett nytt avtal beaktar 1. att den regionala nyhetsverksamheten i Mittnytt och Nordnytt delas i fyra nyhetsprogram, 2. att får i uppdrag att starta regionala sändningar av allmän programkaraktär, 3. att tung TV-produktion av omfattning etableras i Västerbottendistriktet, 1984/85:1300 9 4. att TV-produktionen i omfattar av det inhemska utbudet. () ()