mot · G802983 · 1985-01-17 00:00:00 — Åtgärder för att minska flygföraravgången inom försvaret har avgången av flygförare från försvaret varit stor. gjorde detta kanske inte så mycket eftersom det kunde mötas med en minskning av flygvapnets organisation och antalet flygplan. Det egna behovet minskade. Dessa förhållanden gäller inte . Varje avgång skapar nu problem. Det gäller inte bara antalsmässigt utan även beträffande flygsäkerheten. Det är främst de som har en fyra till utbildning bakom sig som är attraktiva på den civila marknaden. Det är dessa piloter som skall lära sina yngre kolleger. Får dessa inte stöd och handledning i tillräcklig omfattning ökar risken för haverier. Ett haveri kan innebära mycket stora förluster för samhället, dels i människoliv, som är ovärderliga, dels i rent ekonomiska termer. Förutom den mänskliga tragedin kostar ett Viggenhaveri samhället över 10 milj. kr. i förlorad utbildningskostnad som lagts ner på piloten. Förlusten av flygplanet kan värderas till mellan 25 och 100 milj. kr. beroende på ålder och utrustning. Det är således mycket stora summor som står på spel. Efter långa diskussioner och utredande bildades trafikflygarhögskolan i för att den vägen tillgodose det civila flyget med piloter och därmed minska avgångarna från flygvapnet. Ett avtal slöts också med SAS om att de främst skulle ta piloter från trafikflygarhögskolan. Detta avtal har visat sig verkningslöst. Avgångarna har återigen skjutit i höjden. /83 var antalet avgångar från flygvapnet uppe i över 25. Den ekonomiska förlusten för flygvapnet var således det året ungefär 250 milj. kr. i enbart förlorade utbildningskostnader. De materiella kostnaderna på grund av den minskade flygsäkerheten tillkommer. Det finns flera orsaker till att försvarets piloter övergår till civil verksamhet, men den största är kanske ekonomin. Civila piloter har väsentligt högre löner än militära. föreslagen höjning med /mån. ändrar inte på något avgörande sätt förhållandena. Det skulle gå att komma till rätta med avgångarna genom tvångskontrakt på samma sätt som tillämpas i flera andra länder. Detta sätt strider dock mot övriga strävanden i samhället. Ett annat sätt är att få till stånd ett verkande avtal med SAS, men detta har redan försökts. Kvarstår därför alternativet att öka utbildningen och/eller ekonomiskt bjuda emot de civila intressenterna. Möjligheten att öka utbildningen på trafikflygarhögskolan finns upp till en viss gräns, men det tar tid och inget talar för att ett affärsdrivande bolag inte skulle välja den mest välutbildade piloten, dvs. den från försvaret. Såvitt vi ser, är det därför nödvändigt att vidta ekonomiska åtgärder så att försvarets piloter inte blir lika lönsamma att ta för främst SAS och att det inte lönar sig för den enskilde. Omvänt måste det bli lönsamt för SAS att i stället ta piloter från trafikflygarhögskolan. Det har i olika sammanhang framförts att staten aldrig kan bjuda emot SAS därför att det skulle bli för dyrbart och dessutom ge följdeffekter på andra grupper av nyckelpersoner i samhället. Försvarets piloter är en så relativt liten och unik grupp med särskilda skäl att det ur den aspekten inte behöver ge några prejudicerande effekter. Sättet att bjuda emot kan dessutom utformas på ett sådant sätt att inte heller det behöver vara normgivande. Det går att bygga vidare på flygtilläggen - alternativt kan ett system med tidsmässigt lämpligt inplacerade utbildningspremier användas. Premierna skulle kunna tas ut t. ex. under högst i enlighet med skattebestämmelserna och läggas ovanpå lönen eller utgöra grunden för en form av pensionsförsäkring. Beloppsmässigt skulle premierna vara av betydande värde för den enskilde. kostar samtliga utbetalade flygtillägg statsverket drygt 40 milj. kr. Det motsvarar fyra avhopp och det är mindre än vad ett haveri kostar. Eftersom gruppen aktuella piloter är så liten skulle det enligt en grov kalkyl gå att ekonomiskt bjuda försvarets piloter samma villkor som SAS för mindre än 20 milj. kr. Alternativet är att statsverket förlorar åtskilligt mera. Med hänsyn till vad i motionen anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att ekonomiska åtgärder beträffande löneförmånerna för försvarets piloter bör vidtas för att därmed minska flygföraravgången inom försvaret. minab/gotab 1985 79724