ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G8021189 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Trots inrättandet av delegationen för företagens uppgiftslämnande (DFFU) och den beslutade förordningen (SFS 1982:668) angående samrådsskyldighet för myndighet med företrädare för uppgiftslämnarna innan beslut om nya blanketter eller förändring av gamla tas fortsätter uppgiftslämnandet att öka. Detta beror på att myndigheterna använt sina ramlagar till att begära in mer uppgifter än vad de behöver. För landets mänga småföretagare betyder detta en ytterligare tung uppgiftsbörda. Enda möjligheten att skydda företagen mot en ökad myndighetsiver att samla in uppgifter är egentligen att den lag eller den förordning som ger myndigheter rätt att samla in uppgifter specificeras så att det klart framgår vilka uppgifter som får resp. inte får hämtas in. Framför allt inom området för tillsyn och kontroll är detta nödvändigt. Samrådsskyldigheten har utan tvekan visat sig otillräcklig när det gäller att ifrågasätta ett behov där lagtexten säger att "För tillsynen enligt denna lag äger myndigheten inhämta de uppgifter den behöver. Om lagtexten i stället innehöll en uppräkning över vad som i detalj får samlas in skulle det i den ovan nämnda förordningen angivna samrådet bli riktigt meningsfullt. Genom en sådan åtgärd skulle på ett helt annat sätt än kunna kontrollera myndigheternas krav på statistik. Denna kontroll skulle också ge möjlighet till reaktioner vid olika former av samköming av dataregister. Sambearbetningar av företagsdata som är oskäliga bör också regleras i lag förslagsvis i den samrådsförfattning som redan finns. Utgångspunkten bör vara att företagens uppgifter är privata och inte statens generella egendom. Mot denna bakgrund bör den lag eller de förordningar som ger myndighet rätt att samla in uppgifter specificeras så att det klart framgår vilka uppgifter som får resp. inte får samlas in. Visst kan uppgiftsbehovet variera med förändringar i vår omvärld men med största sannolikhet inte i större takt än att de lagändringar som kan behövas också kan prövas i . Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående en precisering i lagar och förordningar av de uppgifter myndigheter har rätt att samla in. () ()
mot · G8021190 · 1985-01-23 00:00:00 — 1974 bildades PKbanken genom en sammanslagning av . Trots grundprincipen i banklagstiftningen om fri konkurrens mellan olika bankinstitut fick den nybildade PKbanken behålla Kreditbanks tidigare konkurrensfördelar, bl. a. i form av skyldighet för medelsförvaltande myndigheter att i vissa fall anlita , postgirot eller PKbanken. 1977 upphävde medelsförvaltande myndigheters skyldighet att anlita PKbanken, medan däremot PKbankens monopolställning när det gäller förräntningen av postgiromedel kvarstod. Någon ändring skedde alltså inte trots att flera remissinstanser påtalat det olämpliga i monopolställningen och trots att regeringen vid PKbankens tillkomst uttalat att syftet med den nya banken var att den skulle konkurrera med övriga banker. 1984 introducerades PKbanken på genom en utförsäljning av av bankens aktiekapital. I bakomliggande proposition framhölls att bankens rörelse expanderat kraftigt och efter hand fått en struktur som liknar övriga större bankers struktur. Detta innebär bl. a. att banken konkurrerar med övriga banker i fråga om kreditgivning och andra banktjänster på näringslivets område. balansräkning visar att PKbankens inlåning uppgick till ca . Härav svarade inlåningen från postverket för ca . Den del av bankens verksamhet som monopolskyddas är sålunda avsevärd. För dessa innestående medel erhöll postverket en ränta på i genomsnitt . Det är knappast troligt att postverket genom dessa monopolbestämmelser erhöll högsta möjliga avkastning på de överskjutande kassamedlen. En fri konkurrens mellan olika banker om dessa medel skulle säkerligen leda till ett bättre netto för statens del. I samband med PKbankens förestående börsintroduktion väcktes under föregående motioner om att upphäva bankens monopolställning när det gäller förvaltningen av postgiromedlen. I finansutskottets yttrande (1983/84:29) över motionerna uttrycktes en viss förståelse för kravet att upphäva monopolet, men utskottsmajoriteten avslog motionerna med den motiveringen att man borde avvakta den utredning inom som tillsatts för att se över bl. a. den statliga uppbörden i postgirosystemet. Utredningen har varit verksam , men något resultat av dess arbete har ännu inte bekantgjorts. Genom sin börsintroduktion har PKbanken fått en sådan likställighet med övriga affärsbanker att den nuvarande monopolställningen när det gäller postgiromedlen ter sig direkt stötande. Den bryter helt mot principen i vår banklagstiftning som syftar till konkurrensneutralitet mellan landets alla banker. Enligt min uppfattning bör monopolet upphävas. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att beslutar upphäva PKbankens nuvarande monopolställning såvitt gäller förvaltningen av postgiromedlen.
mot · G8021191 · 1985-01-22 00:00:00 — och av beskattningen för vissa ensamstående På deklarationsblanketten, s, 4, lämnar man upplysning om familjesituationen för beskattningsåret. Dessa uppgifter ligger till grund för hur den skattskyldige skall beskattas. Särskilt hårt ur beskattningshänseende drabbas då den ensamstående personen som mist ett barn. Avlider barnet före oktober månads utgång beskattas den ensamstående personen som om de inte hade haft hemmavarande barn . Avlider barnet efter sker beskattningen enligt principen för ensamstående person med hemmavarande barn. För dem som drabbas av barns död bör beskattningsreglerna ändras så att man räknas som ensamstående tidigast efter den kalendermånad då barnet avlider. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att beskattningsreglerna ändras för ensamstående person vars barn avlider.
mot · G8021193 · 1985-01-23 00:00:00 — 1984/85 1193-1205 Motion 1984/85:1193 Begränsning av avdragsrätten för pensionsförsäkringspremier års taxering gäller strängare regler beträffande avdragsrätten för pensionsförsäkringar. utnyttjade en del höginkomsttagare pensionsförsäkringarna för att på ett groteskt sätt skaffa sig skattereduktioner på . Pensionsförsäkringarnas egentliga syfte att skapa trygghet på ålderdomen var därvid ofta ett underordnat eller rent av obefintligt skäl. Avdragsrätten har därför begränsats i många avseenden. De nya reglerna har i detaljer ändrats efter 1977, . gäller dock att pensionsförsäkringspremierna upp till vissa gränser kan ge utomordentligt gynnsamma skatteavdrag. De är därför ett populärt inslag i skatteplanering och skatteundandragande, även i fall där man inte känner något särskilt behov av pensionsförstärkning eller en jämnare inkomstfördelning över . För många försäljare av pensionsförsäkringar är avdragsrätten det främsta försäljningsargumentet. En del försäkringsbolag har till och med jouröppet för att ge hugade skatteplanerare en sista chans att utnyttja dessa försäkringars skatteavdrag. Till skillnad från avdragen för räntekostnader medges avdragen för pensionsförsäkringspremier inom de fastställa gränserna "fullt ut". För pensionsförsäkringspremie skall inte erläggas något tilläggsbelopp som sker för räntekostnader. En pensionsförsäkringspremie kan således ge skattereduktion, medan räntekostnaderna inte ger mer än skatteminskning. Enligt min mening bör skatteavdaget för till pensionsförsäkringar aldrig vara nämnvärt större än halva premiebeloppet. Vid inkomstbeskattningen bör pensionsförsäkringspremierna därför ingå i underlaget för tilläggsbeloppet. Med stöd av vad som ovan anförts yrkar jag att hos regeringen begär förslag till begränsning av avdragsrätten för pensionsförsäkringar så att pensionsförsäkringspremie i fortsättningen ingår i underlaget för tilläggsbeloppet vid inkomstbeskattningen.
mot · G8021194 · 1985-01-24 00:00:00 — i m. fl. Sänkta taxeringsvärden för vissa skärgårdsfastigheter Under denna rubrik hemställdes vid förra i motion 1983/84:592 att hos regeringen skulle begära skyndsamt utfärdande av rimligare fastighetstaxeringsregler för jordbruksfastigheter i våra skärgårdar. Speciellt berördes dels den orimliga upptaxering som skett i fråga om stugor, som - på grund av framställningar från om fritidsfrågorna angelägna myndigheter - uppförts på dylika fastigheter och som lett till en ohållbar situation för många av ursprungsfastighetens ägare, innebärande starkt ökade skatter, förlorade bostadsbidrag och omöjliggjorda förbättringslån med resultat att överlåtelse av delar av sådana fastigheter framtvingats, dels den absurda idén att höja taxeringsvärdet över genom åberopande av strandtillägg för sjöutsikt m. m. Den fördel en sommargäst kan ha av sin sjöutsikt torde för yrkesfiskarens del lätteligen kunna uppvägas av obehaget att ha vinterstormarna vräkande mot oskyddade husknutar. anförde i sitt betänkande SkU 1983/84:48 (s. 12) att RSV:s riktvärden icke vore att anse som bindande föreskrifter utan som anvisningar, men medgav att kritik kunde riktas mot enskildheter i systemet. Likaså borde de grundläggande värderingsfrågor som upptagits i ovannämnda (och andra) motioner givetvis uppmärksammas i samband med den översyn av reglerna som utskottet begärt. Detta låter sig kanske sägas, men hjälper inte bönderna och fiskarna på och andra skärgårdsöar i deras kamp mot en orimlig fastighetstaxering. Det bör icke förglömmas att i i skrivelse själv hemställt att de ifrågavarande taxeringsreglerna måtte ändras. Således tycks både och skatteutskottet ha begärt en översyn av bl. a. de ifrågavarande bestämmelserna (mot vilka skatteutskottet var medvetet att kritik skäligen kunde riktas). har nästa fastighetstaxering uppskjutits . Det är orimligt att en absurd tolkning av inte bindande föreskrifter vid fastighetstaxering skall behöva förfölja hederliga skärgårdsbor . Det förefaller finnas åtminstone två sätt att angripa problemet i sak . Det ena är att se till att för högt satta taxeringsvärden vid taxering överprövas och sänks genom att låta verkställa en särskild fastighetstaxering, det andra är att medge en tillfällig reduktion av taxeringsvärdena genom att här tillämpa en väsentligt lägre procentsats än av beräknat marknadsvärde för den tid som har förflutit och kan komma att förflyta mellan det skattemässiga genomslaget av fastighetstaxering och tidpunkten för en genomförd översyn av de ifrågavarande reglerna, senast i samband med fastighetstaxerig. Under hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen hemställer om en skyndsam översyn av taxeringen och beskattningen av vissa, ovan nämnda slag av skärgårdsfastigheter med ändamål att väsentligt sänka taxeringsvärdena för dessa fr. o. m. fastighetstaxering i enlighet med vad som anförts i motionen. i (m) () () () () () () 1* 1984/85.
mot · G8021195 · 1985-01-23 00:00:00 — Ändrade regler för utnyttjande av investeringsfond Vid genomförande av industriinvesteringar med lokaliseringsstöd inom stödområde A och B medges utnyttjande av investeringsfond. Detta medges icke när det gäller stödområde C, dit bl. a. hör. Detta förhållande synes enligt min uppfattning utgöra en följd av praxis hos handläggande myndighet utan stöd i viljeyttring eller gällande författning. Det är en uppenbar diskriminering av företag som finns etablerade inom stödområde C och som är beredda att utvidga sin rörelse och därmed ge sysselsättning åt fler människor. Rent sakligt är det anmärkningsvärt att medel som under alla förhållanden skall utnyttjas för investeringsändamål ej frisläpps vid en större utbyggnadsinvestering som torde utgöra det ur företagets synpunkt lämpligaste tillfället. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att samma tillämpning sker inom samtliga stödområden när det gäller ianspråktagande av medel vid företagsutbyggnad.
mot · G8021196 · 1985-01-24 00:00:00 — m. fl. En stor del av den svenskodlade löken kommer från . Klimat och odlingsbetingelser är på gynnsamma. Det ekonomiska utbytet för odlarnas möda är dock magert främst beroende på att avräkningspriserna är låga. Detta beror i sin tur på att import från andra länder pressar de svenska priserna. Denna import har ibland karaktären av dumping. Exempelvis kunde svenska grossister köpa norsk lök till ett pris omkring 1:50 per kg som det norska avräkningspriset låg . Svårigheten för den svenska löken att då hävda sig på marknaden är uppenbar. Under de perioder som och själva har egen lök stänger de sina gränser för import. Detta visar klart att svenska lökodlare befinner sig i en sämre situation än andra länders odlare. Minimitullen vid import av lök är per kg. Löktullen har legat på denna nivå och är helt otillräcklig. För att säkerställa en fortsatt svensk odling och ge odlarna en rimlig ersättning för sitt arbete måste tullen höjas till per kg. bör tullperioden förlängas till eftersom den svenska skörden täcker landets behov . Lagringsmöjligheterna är dessutom nu goda. a. val av nya sorter har gjort detta möjligt. Den 20-procentiga värdetullen som också finns på lök är verkningslös. När importpriset är lågt betyder dessa ganska lite, och när priset är högt sker ändå ingen import eftersom den svenska löken då med framgång kan konkurrera. Denna tull borde kunna mönstras ut i samband med att minimitullen höjs. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om 1. att minimitullen på lök höjs till per kg, 2. att tullperioden förlängs till och med . () () () () ()
mot · G8021197 · 1985-01-23 00:00:00 — Begränsning av tiden för avgörande av taxeringsmål Människor känner sig ofta rättslösa när det gäller deras taxeringar. Besluten grundar sig icke sällan på antaganden och visar ibland prov på stor okunnighet. Man nekar att godkänna självklara avdrag och meddelar besluten under rubriken avvikelse och ger deklaranten på sig att inkomma med handlingar som på ett eller annat sätt styrker hans begärda avdrag. Om inte deklaranten under denna korta tid klarar av att inkomma med bevisföring eller om taxeringsnämnden anser att bevisen är otillräckliga fastställs deklarationen och deklaranten har då möjlighet att före till länsrätten överklaga taxeringsnämndens beslut. För att överklaga vidare till kammarrätten är tiden . Många - ja, de allra flesta - avstår från att överklaga, inte därför att de anser sig ha deklarerat fel, utan mer därför att det rör sig om mindre belopp och att det oftast inte går att få rättelse inom rimlig och överskådlig tid. Om en deklarant fått vänta på domslut från länsrätten och först då får ärendet avgjort efter påstötningar hos både länsrätten och taxeringsintendenten är det svårt att så långt efteråt skaffa fram handlingar, och domslutet blir osäkrare än om det kunnat ske medan ärendet fortfarande var någorlunda aktuellt. Den klagande som vinner ett mål får bära förlusten av penningvärdeförsämringen, och om han förlorar målet och skall gå vidare till kammarrätten får han förmodligen vänta . Människorna upplever sig rättslösa när kraven är ensidiga. Den enskilde måste inom de begränsade tider myndigheterna medger inkomma med de handlingar och upplysningar myndigheterna kräver medan de i sin tur, såvitt man kan bedöma, har obegränsad tid och kan låta medborgarna vänta på besked år . Det vore både rimligt och önskvärt att den som överklagar ett taxeringsbeslut visste att hans ärende kommer att avgöras inom . Jag föreslår därför att taxeringsmål i såväl länsrätt som kammarrätt skall vara avgjorda efter överklagningstidens utgång. Åberopande det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen beträffande tidsbegränsning vid avgörande av taxeringsmål.
mot · G8021198 · 1985-01-23 00:00:00 — Tredje vice talman av all införsel av alkoholdrycker Vid utlandsresa är det tillåtet att införa skattefri sprit om än i begränsad omfattning. Det är svårt att se ett bärande motiv till ett sådant undantag från alkoholbeskattningen. Reglerna på detta område står inte i överensstämmelse med målet för samhällets alkoholpolitik. Det fins ingen anledning att särbehandla den sprit som vid resa mellan utlandet och förs in i landet jämfört med beskattningen av sprit som säljs inom landet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar hemställa hos regeringen om förslag till ändring i tullbestämmelserna så att all införsel av alkoholhaltiga drycker beskattas.
mot · G8021199 · 1985-01-23 00:00:00 — Tredje vice talman m. fl. höjdes priset på alkohol till följd av höjning av alkoholskatten. Vid en studie av prisutvecklingen på alkohol 1984 finner man att konsumentprisindex, KPI, ökat från 100 till 200,8. Vid en sådan jämförelse har priset på alkohol följt den allmänna prisutvecklingen. Vid en jämförelse tiden har KPI ökat till 107,4 medan alkoholdryckerna inte ökat i samma omfattning. Starksprit har ökat med 105,1, starkvin med 105,5, lättvin med 106,3 och starköl med 105,4. Detta innebär att priset på alkohol, trots den senaste prishöjningen, inte följt med kostnadsutvecklingen. Mot bakgrund av det övergripande alkoholpolitiska beslut som fattade 1977 är ytterligare en justering av alkoholpriset nödvändig, för att prisinstrumentet skall nå full effekt i konsumtionssänkande syfte. uppstår en konflikt mellan alkoholpolitiska motiv och samhällsekonomiska intressen. Så länge priset på alkohol inte har brutits ur samtliga index, motverkar rapporterna om kostnadsutvecklingen de alkoholpolitiska intressena. Eftersom priset på alkohol bör fastställas av alkoholpolitiska skäl bör regeringen verka för att alkohol inte ingår i de varor och tjänster som används vid framräkning av kostnadsindex. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående priset på alkohol. () () () () () ()
mot · G8021201 · 1985-01-23 00:00:00 — Motion 1984/85:1201 m. fl. Skattereglerna vid återbetalning av villkorat aktieägartillskott Villkorade aktieägartillskott är ett instrument som i stor omfattning använts i mindre och medelstora fåmansbolag under en lång följd av år. Det har varit en vanligt förekommande och väsentlig åtgärd i samband med rekonstruktioner av aktiebolag att bolagets ägare av beskattade medel gjort villkorade aktieägartillskott. Dessa medel har tillgodoförts rekonstruktionsbolagets tillgångssida utan att skuldsidan belastas med motsvarande belopp enär den villkorade skulden till ägaren/ägarna förts inom linjen i balansräkningen. Metoden har bl. a. använts i åtskilliga fall för att undvika insolvens i aktiebolag med utlandslån som drabbats av devalveringseffekter. a. en dom i regeringsrätten av (nr H24-1982) synes denna möjlighet kraftigt ha urholkats, sedan regeringsrätten funnit att återbetalning av villkorat aktieägartillskott varit att anse som skattepliktig utdelning och inte som amortering på skuld. Domen följde på ett besvär som vederbörande taxeringsintendent anfört mot ett av () meddelat förhandsbesked i taxeringsfråga. I besväret yrkade taxeringsintendenten att ifrågavarande utbetalning skulle betraktas som en skattepliktig utdelning. Vidare har det tillbaka från taxeringsintendenthåll framförts att återbetalning av villkorat aktieägartillskott är att jämställa med utdelning från bolaget och skall beskattas hos mottagaren som aktieutdelning. Frågan om hur återbetalning av villkorat aktieägartillskott skattemässigt skall behandlas är av utomordentlig betydelse. Genom det ovan refererade avgörandet samt genom taxeringsintendenternas inställning synes rättsläget ha blivit synnerligen osäkert. Det normala har ju tidigare varit att en återbetalning i stället behandlas som amortering på skuld. Denna tolkning har tidigare gällt under en lång följd av år. Skulle nu regeringsrättens dom och taxeringsintendentens inställning bli normgivande betyder detta att praxis på området ändrats utan att fattat ett sådant beslut. Därmed skulle de skattemässiga konsekvenserna ändrats på ett så radikalt sätt för de företagare som tillskjutit pengar till sitt bolag men där bolaget ännu ej hunnit betala tillbaka dessa att det finns fog att kalla detta retroaktiv skattelagstiftning. Regeringen bör därför klargöra huruvida regeringsrättens avgörande generellt skall anses utslagsgivande på samtliga återbetalningsfall av villkorat aktieägartillskott. Om detta skulle vara fallet hemställer vi att hos regeringen anhåller om en sådan lagändring att en sådan återbetalning i stället behandlas som återbetalning av skuld. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående villkorat aktieägartillskott. () ()
mot · G8021203 · 1985-01-22 00:00:00 — Motion 1984/85:1203 Registreringsavgiften för begagnade bilar F. n. utgår mervärdeskatt vid yrkesmässig försäljning av begagnade bilar. Genom den uppbyggnad som lagstiftningen om mervärdeskatt vid försäljning av begagnade bilar fått har stora delar av handeln med begagnade bilar kommit att undandras mervärdeskatt eftersom den handeln med begagnade bilar i stor utsträckning konstrueras som försäljning mellan enskilda bilägare. F. n. lär blott ca 20 milj. inbetalas i form av mervärdeskatter för begagnade bilar. Den reguljära bilhandeln utsätts härigenom för en påfrestande konkurrensnackdel som leder till irritation inom bilhandeln. En rimligare lösning på uppbörden av skatter vid försäljningen av begagnade bilar skulle vara att införa en obligatorisk registreringsavgift vid äganderättsöverlåtelsen av begagnad bil. En registreringsavgift på . skulle tillföra statskassan inkomster med 200 milj. kr. med utgångspunkt från antagandet att i marknaden försäljs en miljon begagnade bilar . Med stöd av det anförda yrkar jag att begär att regeringen framlägger förslag om obligatorisk registreringsavgift vid ägarregistrering av begagnade bilar och att regeringen i samband därmed framlägger förslag om upphävande av mervärdeskatt vid försäljning av begagnade bilar.
mot · G8021205 · 1985-01-23 00:00:00 — Motion 1984/85:1205 m. fl. Kyrkoskatt för den som inte är medlem av Kyrkoskatten, som utdebiteras av församlingarna, används i huvudsak inom tre olika områden. Dessa är församlingsarbetet, kyrkogårdarna och begravningsväsendet samt kyrkobokföringen. Den som är skattskyldig men har utträtt ur anses behöva betala till begravningsväsendet och kyrkobokföringen men inte till församlingsarbetet. Detta är en allmänt erkänd princip. Sedan ett drygt decennium betalar kategorin icke medlemmar av kyrkoskatten. Detta anses täcka utgifterna för begravningsväsende och kyrkobokföring. Av utgifterna torde kostnaderna för kyrkobokföringen inte öka nämnvärt. Det kan i stället vara så att datoriseringen innebär rationaliseringsvinster. Kostnaden för kyrkogårdarna ochderas skötsel tenderar däremot att öka. Inte sällan utgör dessa kostnader de största enskilda posterna i församlingarnas budget. Enligt preliminära beräkningar har den nu gällande andelen, för icke medlemmar, visat sig för låg. Kostnaden för de tjänster, som även denna grupp skall betala för har stigit och torde utgöra av kyrkoskatten. I vissa församlingar rör det sig om betydligt högre procenttal. Att differentiera uttaget med hänsyn till de verkliga kostnaderna i de olika församlingarna skulle givetvis vara rättvist. Det är emellertid ett system, som vore administrativt mycket besvärligt. Det skulle dessutom betyda en ständig eftersläpning . Det är därför lämpligare att justera procentsatsen med hänsyn till den genomsnittliga kostnaden i hela landet. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen begär utredning om vilken kyrkoskatt icke medlemmar i skall betala. () () minab/gotab 1985