mot · G8022526 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:2526 m. fl. Undervisningen i moderna språk i gymnasieskolan, m. m. Kunskaper i främmande språk har stor betydelse för förståelse för andra människors bakgrund och miljö och därmed för individens kulturella utveckling. Ett av skolans viktigaste övergripande mål är internationalisering, där språken utgör en hörnsten. Universitet och högskolor finner det vidare angeläget att eleverna kan läsa utländsk kurslitteratur utöver engelsk för att ta del av den internationella forskningen. Inom industrin och annat näringsliv finns nu en stark betoning av språkkunskapernas betydelse - och då inte bara engelskan - för vår export, för turismen och för den tekniska och vetenskapliga utvecklingen. Här kan det gälla miljarder i ökad eller minskad försäljning. Vi måste t. ex. på EG-marknaden kompensera andra handikapp med både tekniska och PR-mässiga övertag. Svenskarna reser också mer än andra, och en växande turistström har börjat hitta hit. Både för vår ekonomiska utveckling och för vårt praktiska vardagsliv betyder de s. k. B- och C-språken alltmer. B- och C-språk i gymnasieskolan är i första hand franska, tyska, spanska och ryska. Man kan mot denna bakgrund ställa sig frågan hur den språkutbildnig ser ut som vi erbjuder våra ungdomar jämfört . Vi skall här ta upp bl. a. effekterna av de senaste timplaneändringarna, samordningsproblemen vid samläsning mellan olika linjer och tillämpningen av timreduktionsreglerna m. m. Timplaneändringar för B- och C-språk i gymnasieskolan o C-språkens halvklasstimmar i årskurs 1 har förts över till den allmänna förstärkningsresursen. Grupptimmar i C-språk har i praktiken avskaffats, o B/C-språk i årskurs 3 har drabbats av 1-2 timmars nedskärning på timplanen. Detta innebär att linjespecialisering, t. ex. affärsspråk på ekonomisk linje, försvårats, eftersom samläsning sker mellan olika linjer under de som tillfaller ämnet, o Gymnasieskolan erbjuder numera flera alternativa ämnen (t. ex. naturvetenskapliga specialämnen, socialkunskap, estetiska specialämnen) i utbyte mot språk. Vissa elever ställs här inför en orimlig valsituation som tvingar dem att välja bort ett språk. Elev på naturvetenskaplig linje med specialämne har exempelvis bara ett språk i årskurs 3. Elevunderlaget i språk minskar och timreduktion kan bli följden (se det följande), o Elever på den naturvetenskapliga linjen har berövats sitt tredje språk redan från årskurs 1. 1 1984/85.3 sami. o Elever på den ekonomiska linjen måste välja mellan sitt tredje språk och matematik i gymnasiet. Observera att tre årskurser matematik är förkunskapskrav för ekonomlinjen inom högskolan, varför matematiken väljs av eleverna i flertalet fall. Härigenom minskar språkutbudet på gymnasieskolans ekonomiska linje, o Elever på den tekniska linjen har ett magert språkprogram från början, med bara två års engelska och B- eller C-språk och inga språk alls i årskurserna 3 och 4. Försvagningen av undervisningen i B/C-språk på gymnasieskolan står i skarp kontrast till det ökade behov av språkkunniga tekniker, naturvetare och ekonomer som samfällt omvittnats. Behovet av människor med språklig grundutbildning utöver engelska är uppenbart. En förstärkning av språkundervisningen i gymnasieskolan skulle ske om elever på ekonomisk linje (årskurserna 2 och 3), naturvetenskaplig linje (årskurs 3) och teknisk linje (årskurserna 3 och 4) valde språk som utökad studiekurs. Så är inte fallet, i första hand därför att ämnen som lästs som utökad studiekurs inte får räknas som merit vid ansökan till högskola (såvida det inte krävs för särskild behörighet). Betyg i språk, som lästs som utökad studiekurs, bör få räknas till godo för sökande till högskolan. En sådan ordning skulle innebära stimulans till utökade språkstudier. bör få tilläggsdirektiv i nu nämnt avseende. Samläsning mellan olika linjer i gymnasieskolan För att samläsning i språk med elever från olika linjer skall fungera på ett acceptabelt sätt måste de olägenheter som är förenade med denna anordning omgående elimineras. I nuvarande läge är en del av undervisningsgruppen ofta frånvarande, därför att man på vissa linjer har prov, studiebesök eller andra aktiviteter på gång. Undervisningsgruppen är sällan samlad, ibland förekommer lektioner där hälften är borta. Det går inte att återläsa dessa lektioner. Härigenom uppstår luckor i elevernas kunskaper och flertalet klarar inte av att själva ta igen dem. Motivationen för språkstudierna sjunker, liksom kunskapsnivån. I färdighetsämnen som språk är det nödvändigt att träning ges kontinuerligt. Frånvaron från undervisningsgrupperna i B- och C-språk för elever på olika linjer har en sådan omfattning att den måste kartläggas. Orsakerna bör vidare klarläggas. Av kartläggningen bör framgå vilken nettotid eleverna på de olika linjerna faktiskt disponerar för studier i B- och C-språk. bör få regeringens uppdrag att göra den nämnda kartläggnigen och att sedan föreslå de motåtgärder som behöver vidtas för att undervisningen i Boch C-språk i gymnasieskolan skall bli meningsfull. Timréduktioner för språk i gymnasieskolan Enligt förordningen om timreduktioner i gymnasieskolan reduceras veckotimtalet med 10, 15, 20 eller beroende på elevantalet i gruppen. Oavsett hur mycket bättre träning man får i en mindre klass är detta givetvis en försämring av undervisningssituationen jämfört med tidigare. Effekten av timreduktionen blir för språkundervisningen förödande. Språkundervisning innebär till stor del färdighetsträning och är som sagts beroende av den tid som står till buds för att ge resultat. Med en avkortad tid- och kursplan minskar elevernas kunskapsinhämtande och de kan lätt tappa modet i sitt arbete. 0,5 veckotimmars reduktion innebär ett bortfall av för ett läsår och 1 veckotimmes reduktion ett bortfall av för ett läsår. En enkät som gjorts av för lärare i moderna språk visar att det finns grupper som detta läsår förlorar 13 veckors arbete. Somliga grupper slutar redan efter påsk med B- och C-språkundervisningen. Även vikariebesparingarna får olyckliga konsekvenser för språkundervisningen. Som visats sitter språken genom gjorda timplaneändringar numera mycket trångt på timplanen. En ökning av timtalen för språken skulle vara önskvärd för att tillgodose samhällets ökade behov av språkkunnigt folk på alla nivåer i vårt land. Inom nuvarande timplansramar är detta emellertid inte lätt att åstadkomma. Däremot är det ett rimligt krav att språken åtminstone får behålla de timmar som de en gång fått på timplanen. Annars är det fråga om ett svek mot den språkliga utbildningen i gymnasieskolan: en utbildning, som formellt är treårig, motsvaras snart av ungefär lika mycket undervisningstid som förr tillhandahölls för en tvåårig utbildingsgång. Regeringen bör vidta åtgärder för att komma till rätta med de problem som föranletts av timreduktionerna i färdighetsämnen som språk. Rimligtvis bör inte timreduktioner göras för sådana ämnen. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att i enlighet med vad som anförts i motionen uttalar att reglerna för antagning till högskolan bör utformas så, att de stimulerar gymnasieeleverna till att välja ett brett språkprogram i gymnasieskolan, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att bör få i uppdrag att i enlighet med vad som anförts i motionen lägga fram förslag om hur den undervisningstid som anvisas för språk skall kunna tillvaratas på ett effektivare sätt än som sker. 3. att hos regeringen begär att åtgärder vidtas för att komma till rätta med de problem som uppstår genom systemet med timreduktioner för färdighetsämnen som språk. () () () HANS NYHAGE (m)