mot · G802594 · 1985-01-17 00:00:00 — m. fl. säkerhetspolitik grundas på strävan efter neutralitet och stöds av ett starkt försvar. Det nordeuropeiska och nordatlantiska områdets strategiska betydelse för de bägge maktblocken har ökat . Detta ställer vår säkerhetspolitik inför svårare uppgifter . Det svenska försvaret spelar en väsentlig roll för stabiliteten i det nordeuropeiska området. Försvagningar av försvaret medför försvagningar av stödet för vår neutralitetspolitik, och riskerar därmed att negativt påverka stabiliteten i . har det svenska försvaret försvagats. De kvalificerade förbanden inom armé, marin och flygvapen har minskat till antal. har de militära styrkorna i vår omvärld moderniserats till bibehållen eller ökad kvantitet. Denna utveckling måste brytas. Moderata samlingspartiet anser, att det säkerhetspolitiska läget kräver en förstärkning av viktiga delar av det svenska totalförsvaret. Fyrpartiöverenskommelsen om försvaret ligger fast. Den innebar att planeringen för det militära försvarets utveckling i de flesta hänseenden kunde återföras till nivån försvarsbeslut. Den socialdemokratiska regeringens beslut att begränsa försvarets priskompensation för drabbar möjligheterna att leva upp till fyrpartiöverenskommelsens mål. Regeringens medvetna strävan att pressa upp inflationen 1984 har skadat försvaret. bör därför för /85 anslå ytterligare 235 milj. kr. i priskompensationsmedel för försvaret. I budgetpropositionen föreslår regeringen en radikal omläggning av principerna för hantering av försvarsbudgeten. Endast en del av de beställningsbemyndiganden ÖB enligt gällande planer begärt beviljas. Moderata samlingspartiet kan icke acceptera detta förfarande eller de motiv som anförs för åtgärden. Förslag läggs om beställningsbemyndiganden i enlighet med den planeringsinriktning som lades fast i fyrpartiöverenskommelsen. Försvaret bör, enligt fyrpartiöverenskommelsen, inrikta sin planering efter oförändrad köpkraft. Regeringens försök att urholka denna planeringsprincip inger djup oro för framtiden. 1 1984/85. I budgetpropositionen åläggs försvaret nya uppgifter för vilka medel icke finns avsatta i nuvarande planering. De värnpliktssociala förmånerna kommer att öka mer än vad priskompensationssystemet medger, vilket enligt principerna försvarsbeslut skall leda till en justering av ramarna. Även andra ökade utgifter åläggs försvaret. Mot denna bakgrund bör ge regeringen i uppdrag att senare på tilläggsbudget anslå de medel som krävs för att klara dessa nya utgifter. Ubåtsskyddet måste byggas ut så snabbt som möjligt. Den allmänna inriktning ubåtsskyddet ges i budgetpropositionen måste, enligt moderata samlingspartiets mening, kompletteras med ett snabbare överförande av ubåtsjakthelikoptrar till marinen, klart besked om beställning av fyra kustkorvetter samt personalramar för marinen enligt vad ÖB begärt. Luftförsvaret utgör en nyckelfunktion i det svenska försvaret. Nya flygsystem, bl. a. kryssningsrobotar, visar på de nya krav som luftförsvaret kommer att ställas inför. Enligt moderata samlingspartiets mening måste det års försvarsbeslut studeras olika möjliga vägar för att förstärka luftförsvaret utöver nu gällande planer. Detta bör uttala. Armén måste innehålla kvalificerade förband som med utsikt till framgång kan anfalla och slå en fiende som besatt en del av vårt land. spelar pansarbrigaderna och övriga pansarförband en central roll för detta. Studierna av 1990-talets armé måste inriktas på att denna anfallsförmåga kan bibehållas. Detta är av avgörande betydelse för försvarets säkerhetspolitiska effekt. De frivilliga försvarsorganisationerna bör ges stöd. Anslagen till dem bör därför, inom ramarna, utvecklas på det sätt ÖB angivit. Detta bör uttala. Civilförsvaret och dess befolkningsskydd får inte eftersättas. Enligt moderata samlingspartiets mening bör programmet för anskaffning av skyddsmasker och andningsskydd fullföljas enligt beslutet . Barnomsorgen i krig kräver särskild uppmärksamhet i planeringen. Det ekonomiska försvarets betydelse understryks på nytt av den tekniska utvecklingen. Regeringens kraftiga satsning på teko-stöd är icke motiverad. En viss lagring av drivmedel är erforderlig. Under det gångna decenniet har klimatet för säkerhetspolitik gradvis förändrats. Detta är delvis en följd av den ökade strategiska betydelse som främst men därigenom även NATO - kommit att tillmäta det nordeuropeiska och nordatlantiska området. Det är också en följd av att de antaganden om den politiska och militära utvecklingen i vår omvärld under det kommande decenniet som låg till grund för försvarsbesluten och visat sig Följden har blivit en försvagning av våra försvarsresurser i en period där motsatsen varit motiverad. De felbedömningar som då gjordes visar på de risker som är förknippade med en säkerhets- och försvarspolitik som tar utgångspunkten för långsiktiga beslut i kortsiktiga förhoppningar. Det förblir svårt att med bestämdhet uttala sig om den säkerhetspolitiska miljö som kommer att leva i om ett eller två decennier. Den kommer att påverkas av en lång rad faktorer, varav endast en del kan överblickas med någon säkerhet medan andra knappast ens kan skönjas. Den snabba vapenteknologiska utvecklingen i de bägge supermakterna skapar risk för överraskningar och kan påverka vårt säkerhetspolitiska läge. Vår av geografin betingade strategiska situation kommer inte att förändras. Vårt land omfattar ett stort territorium, beläget mellan de nordvästra delarna av och det nordatlantiska område som i såväl nukleära som konventionella konflikter kommer att tillmätas en mycket stor betydelse av de bägge maktblocken. Stora delar av vårt land är en intim del av det Östersjöområde som anknyter direkt till den centraleuropeiska skärningslinjen mellan de båda maktblocken. Den rustningsutveckling som pågår i de bägge maktblocken visar på den betydelse som militär maktutveckling har i deras strategier. Det finns föga hopp om att detta förhållande kommer att förändras trots det hoppfulla tecken som återupptagande av kärnvapensamtalen mellan och paus innebär. Det finns heller ingen anledning att anta, att det nordeuropeiska och nordatlantiska områdets strategiska betydelse kommer att minska . Motsatsen kan inte uteslutas. Det är mot denna bakgrund som de kommande årens svenska säkerhetspolitik måste formas. Vår neutralitetslinje har en lång historisk tradition. Det ger en styrka och förankring. Omvärlden vet, att neutralitetslinjen har en stark förankring i den svenska nationen. Vår neutralitetslinje är en naturlig följd av vårt geografiska läge. Vi är ett land i närhet av det ena maktblockets viktiga befolkningsområden och kanske viktigaste koncentrerade militära kraftcentrum. Vi tillhör i de flesta hänseenden samma kultur- och idékrets som det andra maktblocket. I detta läge måste det vara vår ständiga strävan att undvika att falla under den ena maktens inflytande, som vi aldrig får bli den andra maktens hotande utpost. Neutraliteten är det självklara svaret. Neutraliteten ligger entydigt i vårt nationella intresse. Det ger den en automatisk trovärdighet gentemot omvärlden. Vår nationella strävan att så långt detta över huvud taget är möjligt söka att hålla vårt land och vårt folk utanför de fasor ett nytt krig i eller skulle innebära är ett självklart uttryck för egenintresse. Den svenska efterkrigspolitiken har förenat neutralitetslinjen med ett 1* 1984185. starkt militärt försvar. Den föreningen är ett avgörande kännetecken för den säkerhetspolitik som spelat en central roll också för den säkerhetspolitiska stabiliteten i det nordeuropeiska området i dess helhet. Denna linje får inte rubbas. Uppstår i omvärlden ett intryck av att den svenska säkerhetspolitiska linjen håller på att förändras, t. ex. genom att vår neutralitetssträvan icke längre skulle kunna stödja sig på ett starkt försvar eller att vår förmåga att värna våra gränser brister, kommer detta att skapa förväntningar och farhågor som riskerar att skapa instabilitet i hela det nordeuropeiska området. Det ligger icke i intresse. Det skulle drabba också våra nordiska grannländer. Därför är vaktslåendet om ett starkt försvar ett avgörande inslag i vidareförandet av neutralitetslinjen. Vårt försvars styrka är ett handfast uttryck för den beslutsamhet med vilken vi vill och förmår att värna våra gränser och vårt oberoende mot dem eller de som vill utnyttja vårt sjö-, landeller luftterritorium för krigiska företag riktade mot oss eller mot andra. För en stat som strävar efter neutralitet i en väpnad konflikt i omvärlden är värnet av de egna gränserna av stor vikt också i fredstid. Neutralitetspolitiken förpliktar oss till vaksamhet. Vårt agerande i fred påverkar omvärldens tilltro till våra möjligheter att stå emot de påtryckningar vi med all säkerhet kommer att utsättas för i allvarligare lägen. Det är främst mot denna bakgrund som vår samlade reaktion mot dem som med uppsåt kränker våra gränser är så viktig. Den visar vår vilja att med all kraft stå emot den som skulle söka tvinga oss till den ena eller den andra inskränkningen i de krav som neutraliteten lägger på oss. Det tvånget kan komma från Öst eller Väst - därom vet vi intet. Men styrkan i vår reaktion visar vår beslutsamhet även . Det finns anledning att anta, att vår säkerhetspolitik kan komma att ställas inför svårare och mer mångskiftande uppgifter än vad som varit fallet under de allra . Den snabba tekniska utvecklingen ger de bägge supermakternas militära styrkor ökade möjligheter i olika hänseenden. Möjligheterna till överraskande, snabba och begränsade insatser i syfte att nå vissa strategiska syften ökar. Den sovjetiska invasionen i var ett exempel på en sådan operation. Det är sannolikt, att ett mer labilt internationellt läge, där växlingarna mellan spänning och avspänning kan ske snabbt, kan medföra att de bägge maktblocken i ökad utsträckning använder militära medel för att visa sin styrka och stödja sin politik i områden där deras intressegränser är oklara eller där instabilitet av någon anledning råder. Den arrogans som supermakter ibland visar mot små stater som står i vägen för deras vilja eller som de anser inbjuder till olika operationer stämmer till eftertanke. Säkerhetspolitikens två dimensioner - utrikes- och försvarspolitiken ger i förening vår neutralitetspolitik dess styrka och trovärdighet. När moderata samlingspartiet vill bryta den försvagning som skett av vårt försvar är det därför en politik som ökar styrkan i vår neutralitetslinje och som bidrager till stabiliteten i det nordeuropeiska området. Det militära försvarets utveckling Försvarsbesluten och 1972, fattade av socialdemokraterna med kommunisternas stöd, innebar att ett skede av försvagning av det svenska försvaret inleddes. De säkerhetspolitiska föreställningar som dessa beslut vilade på har successivt visat sig vara felaktiga. Den politiska avspänningen mellan främst och blev inte bestående och följdes inte heller av någon neddragning av militära satsningar i de bägge maktblocken. Därtill kommer, att det nordeuropeiska och nordatlantiska områdets strategiska betydelse har ökat. Nya krav kom därmed att ställas på styrkan och beredskapen i vårt militära försvar. har försvarets krigsorganisation, främst vad gäller kvalificerade förband, minskat på ett oroväckande sätt. Förändringarna vad gäller viktiga delar av krigsorganisationen mellan tidpunkten försvarsbeslut och slutpunkten för perioden för innevarande försvarbeslut framgår av tabellen nedan. 1 Till detta kommer 8 äldre brigader som inte kunnat moderniseras tillräckligt. Två av dessa kommer senare att utgå. 2 Avser medeltung attack. Utvecklingen har således inneburit, att antalet kvalificerade förband i vår krigsorganisation genomgående minskat. Att det för vissa av dessa förband skett en betydande kvalitetshöjning påverkar knappast bilden, då en motsvarande kvalitetshöjning men med bibehållen ungefärlig kvantitet skett i vår närmaste omvärld. Det måste således konstateras att det svenska försvarets styrka har minskat . Därmed har det stöd som försvaret utgör för våra neutralitetssträvanden försvagats. Det säkerhetspolitiska risktagandet har ökat. Detta är speciellt allvarligt i ett läge när det nordeuropeiska och nordatlantiska områdets strategiska betydelse ökat. Den militära uppbyggnaden i och kring detta område visar entydigt på denna utveckling liksom de upprepade och provocerande ubåtskränkningar som svenskt territorium utsatts för . Den säkerhetspolitiska miljön har blivit mer krävande. De resurser som regering och riksdag har avsatt till det militära försvaret har, i reala termer, legat stilla eller minskat. Detta har skett som mycket betydande satsningar skett på samtliga andra offentliga utgiftsområden. Nedanstående tabell belyser den relativa nedprioritering som skett av försvarsutgiftema under 1970- och . Departement m. m. Procentuell ökning mellan 1973/74 och 1982/83. Hänsyn har tagits till utv. Räntor m. m. Utvecklingen har inneburit att försvarets allsidighet har minskat. besitter vårt försvar en betydande förmåga att möta den typ av anfall som i första hand förutses i den operativa planeringen. I takt med att de mest kvalificerade krigsförbanden minskat i antal har emellertid förmågan att möta andra eventualiteter minskat som försvaret kan komma att tvingas till en utdragen fördröjningsstrid över det svenska territoriets yta. Den krigsavhållande effekten av ett så utformat försvar kan i vissa lägen visa sig vara väsentligt mycket lägre än vad enbart en blick på den reducerade krigsorganisationen ger vid handen. Den förändrade säkerhetspolitiska situationen gör det nödvändigt att förstärka försvaret. Frågan om utvecklingen av det militära försvaret, liksom totalförsvaret i övrigt, utreds f. n. av försvarskommitté, vars huvudbetänkande kommer att avges . Intill dess är några mer detaljerade ställningstaganden till det militära försvarets utveckling och kostnader efter 1987 inte möjliga. Moderata samlingspartiet vill dock redan nu slå fast, att det säkerhetspolitiska läget kräver en förstärkning av viktiga delar av det svenska totalförsvaret. I fjolårets motion under den allmänna motionsperioden (1983/84:971) redovisade moderata samlingspartiet de utomordentligt allvarliga försvarsekonomiska förhållanden som var ett resultat bl. a. av de allvarliga felsteg som tagits av den socialdemokratiska regeringen . Den försvarsekonomiska krisen riskerade att leda till en snabb urholkning av vårt försvar i en situation där det säkerhetspolitiska läget i stället krävde en förstärkning. Moderata samlingspartiets slutsats var, att man borde söka uppnå en överenskommelse mellan de i försvarsutskott företrädda partierna om ett betydande ramtillskott för det militära försvaret /85-1986/87: Vid fastställandet av storleken på detta ramtillskott måste utgångspunkten dels vara möjligheterna att tillgodose de krigsorganisatoriska mål som fanns försvarsbeslut, dels de ytterligare möjligheter som kan finnas att göra nedskärningar på fredsorganisationens kostnader. Det är också viktigt att försvarsbeslut inte föregriper de ställningstaganden till försvarets framtida struktur och styrka som skall göras i samband med försvarsbeslut. Det bör vara en gemensam strävan för de inom försvarsutskottet företrädda partierna att söka så långt möjligt gemensamma vägar ur dagens allvarliga försvarsekonomiska kris. Även om denna till viss del orsakats av åtgärder som medvetet vidtagits av den socialdemokratiska regeringen, torde större delen av det stora gap mellan resurser och planer som uppkommit vara en effekt av icke förutsedda åtgärder. I ett läge där dessa nu riskerar att få långt större konsekvenser för försvarets framtida styrka och struktur än vad som motsvarar skillnaderna mellan partiernas uppfattning t. ex. i samband med riksdagsbehandlingen av försvarsbeslut borde det vara ett gemensamt intresse att nå fram till lösningar som ser till att det är politiska beslut snarare än försvarsekonomiska tillfälligheter som avgör försvarets styrka och sammansättning. Efter utdragna överläggningar nåddes en överenskommelse mellan regeringen och de tre icke-socialistiska oppositionspartierna kring följande huvudkomponenter: en höjning av anslagsramen för det militära försvaret på 600 milj. kr. en justering av prisregleringssystemet för att bl. a. ta hänsyn till variationer i valutakurserna, en inriktning av ÖB:s planering inför kommande försvarsbeslut efter principen om oförändrad köpkraft. Dessutom specificerades i den skriftliga överenskommelsen mellan partierna ett antal viktiga objekt som absolut borde återställas, och som enligt de beräkningar som presenterades av regeringen rymdes inom den ramhöjning som överenskommelsen innebar. Den skriftliga överenskommelsen hade följande innehåll vad avser försvarspolitikens inriktning: Överenskommelse om anslagen för det militära försvaret 1984/87 Utgiftsramen för /85 faställs till 19 , vilket är 600 milj. kr. högre än vad som följer av en tillämpning av riksdagsbeslut. Denna nivå gäller även som planeringsram för tiden därefter. Dessa ramar prisregleras under budgetåren 1984/87, dvs. återstoden av försvarsbeslutsperioden, med utgångspunkt i gällande försvarsprisindex, kompletterat med ett hänsynstagande till växelkurs- och prisutveckling för de inköp som gjorts utomlands (enligt särskild inom försvars- och finansdepartementen upprättad promemoria av ). Beloppet justeras vid samma prisregleringstillfällen som f. n. Denna kompletterande prisreglering beräknas, med hänsyn till gällande förutsättningar, till ca 400 milj. kr. Det sammanlagda tillskottet motsvarar därför totalt ca 2 200 milj. kr. Den nya försvarskommittén kommer att få i uppdrag att överväga det framtida prisregleringssystemet. fortsatta utveckling skall innehålla: a/ Åtgärder så att handlingsfrihet upprätthålls över försvarsbeslutet att kunna behålla tre J 35-divisioner in . b/ Jaktrobotar till JA 37 beställs /85. d Utbyggnaden av låg- och höghöjdsspaningsradar genomförs i enlighet med inriktningen i gällande försvarsbeslut. d/ Planeringen vad gäller vapensystem till JAS 39 återförs i enlighet med programplan 1983-1988. e/ Ubåtsskyddet förstärks ytterligare, främst genom komplettering med fasta och rörliga övervakningssystem som ger effekt på kort sikt. Ramen möjliggör också tidigareläggning av kustkorvetter enligt förslag av ÖB. U Utvecklingsprojekt inom elektronikområdet påbörjas enligt intentionerna i gällande försvarsbeslut bl. a. avseende flygande radar och televapen. g/ Planeringen vad avser mingördel och minor till ubåtarna återförs till inriktningen i gällande försvarsbeslut. Överbefälhavaren medges, utan att detta innebär några bindningar inför nästa försvarsbeslutsperiod, att planera enligt principen om oförändrad köpkraft. Denna överenskommelse hade inte varit möjlig utan moderata samlingspartiets medverkan eller utan en klar samverkan mellan de tre ickesocialistiska partierna. En frånvaro av överenskommelse hade resulterat i ett tillskott till försvaret som varit alldeles otillfredsställande, och som lett till en fortsatt och fördjupad försvarsekonomisk kris. Fyrpartiöverenskommelsen torde ej medge att de ambitioner som fanns försvarsbeslut till alla delar kan tillfredsställas. I avgörande hänseenden medför dock överenskommelsen klara förbättringar jämfört med vad som annars skulle ha blivit fallet. I sin redovisade programplan för perioden 19851990 redogör ÖB för sin syn på fyrpartiöverenskommelsen och dess effekter: Ramförstärkningen har inneburit att flera väsentliga återföringar kunnat ske i planeringen i enlighet med inriktningen i vårens riksdagsbeslut. Således kan en ytterligare reduktion av antalet jaktflygdivisioner undvikas genom att medel har inplanerats för livstidsförlängning och drift av tre J 35-divisioner . Moderna IR-jaktrobotar till JA 37 har beställts i en första omgång. Kraftigt försenad uppsättning av radarstationer har kunnat undvikas. Flygburet radarspaningssystem kommer att kunna anskaffas . Moderna televapen kan anskaffas. Detta är positivt. måste jag dock konstatera att det fortfarande råder betydelsefulla brister i förhållande till statsmakternas försvarspolitiska mål enligt försvarsbeslut. Inom armén är det främst pansarvärnsförmågan som inte kan utvecklas i avsedd takt. Inom marinen måste materielanskaffningen , bl. a. moderniseringen av mineringsfunktionen skjutas . En kraftig reducering av repetitionsutbildningen har också varit nödvändig att göra. Inom flygvapnet kan planerad förbättring av attackflygets beväpning ej genomföras. Vidare kan flygbassystemet ej utvecklas i takt med planerna 1982. Gemensamt för de flesta funktioner är att sambands- och ledningssystemen ej kan moderniseras i avsedd takt. I budgetpropositionen ger regeringen anvisning om att, trots programplanens avvägningar, återföra planeringen vad gäller anskaffning av mingördlar till ubåtar till den ursprungliga nivån som marinens repetitionsutbildning ökas i förhållande till ÖB:s förslag. Detta sker dock utan att några nya resurser tillförs försvaret, vilket därmed ofelbart medför att de brister som ÖB pekade på uppkommer på andra och av ÖB som än viktigare ansedda områden. Moderata samlingspartiet står fast vid försvarsöverenskommelse. Dess krigsorganisatoriska ambitioner kommer att vara styrande för partiets försvarspolitiska agerande . Dessa ambitioner ner bör kunna tillgodoses i huvudsak inom de ekonomiska ramar som överenskommelsen innebär. Skulle den ekonomiska eller säkerhetspolitiska utvecklingen innebära krav på mer väsentliga justeringar av dessa, är det naturligt att överläggningar om detta tas upp mellan partierna. Utvecklingen sedan överenskommelsen ingicks inger oro i flera hänseenden. Regeringens medvetna uppdrivning av inflationen 1984 har direkt skadat försvaret genom den utformning som priskompensationssystemet gavs av socialdemokraterna. I årets budgetproposition förs resonemang och föreslås åtgärder som icke är direkt oförenliga med en bokstavlig tolkning av fyrpartiöverenskommelsen, men som både till sitt innehåll och till det sätt de beslutats knappast kan anses vara i överensstämmelse med den anda som överenskommelsen var ett uttryck för. Detta inger djup oro för framtiden. I budgetpropositionen 1984 föreslog regeringen, att priskompensationen för försvaret 1984 skulle inskränkas till i enlighet med regeringens ambitioner att begränsa prisstegringstakten till detta belopp. Grundtanken i priskompensationssystemet är, att försvaret skall kompenseras för de prisstegringar som faktiskt inträffar. Svårigheterna att konstruera ett i alla avseenden rättvisande system för detta har visat sig vara betydande. Regeringens anti-inflationspolitik misslyckades. I stället för prisstegringar på fick vi prisstegringar kring . När misslyckandet för politiken blivit uppenbart , inriktade sig regeringen på att ytterligare späda på inflationen i tron att man därmed ökade förutsättningarna för en lägre inflationstakt under . En rad förväntade prisstegringar manipulerades så att de i tiden kom att läggas i stället för . Inflationssiffran drevs därmed medvetet i höjden av regeringen. Det var felaktigt av regeringen att låta fatta beslut om en till begränsad inflationskompensation för försvaret. Mot detta beslut reserverade sig moderata samlingspartiet. Det blev ohederligt, när man medvetet drev inflationssiffran uppåt, och därmed tillfogade försvarsekonomin än större förluster än vad som blev fallet av det rena misslyckandet av anti-inflationspolitiken. Förlusten för försvaret 1984 genom detta uppskattas f. n. av ÖB till 235 milj. kr. Enligt moderata samlingspartiets uppfattning är en urholkning av försvarsanslagen på detta sätt icke acceptabel. Den försvårar möjligheterna att nå upp till den ambitionsnivå som lades fast i fyrpartiöverenskommelsen, och riskerar att öka avståndet mellan försvarsbeslut och den verkliga utvecklingen ytterligare. Moderata samlingspartiet anser därför, att det militära försvaret skall tillföras ytterligare 235 milj. kr.