mot · G8022930 · 1985-01-20 00:00:00 — Regional utveckling och utjämning (prop. 1984/85:115) Regionalpolitiken - eller lokaliseringspolitiken som den först blev benämnd - kan fira tjugoårsjubileum . Det var med utgångspunkt riksdagsbeslut som den första regionalpolitiska reformen trädde i kraft . Uppgiften var att skapa arbetstillfällen i skogslänen, främst inland, som kommit att bli hårdast drabbade av strukturomvandlingen inom jord- och skogsbruket. Det fåtal nya industrietableringar som kom till stånd genom de första lokaliseringspolitiska insatserna förmådde inte att skapa arbete åt alla. Därtill var insatserna för kraftlösa. Några av landets större industriföretag t. ex. , , ASEA och har medverkat till att sprida delar av sin tillverkning till skogslänen genom etablering av filialer. Ett verksamt instrument för att åstadkomma dessa filialetableringar har varit företagens investeringsfonder vars frisläppande har villkorats. har antalet filialetableringar varit få. Regionalpolitiken har alltmer kommit att inriktas på utveckling av redan befintliga företag inom stödområdet. Vidare har ökade insatser gjorts för produktutveckling, marknadsföring och utjämning av kostnaderna för transporter. Trots mängden av regionalpolitiska stödformer kvarstår problemen med att utveckla näringslivet och företagsamheten i stödområdet, främst inom stödområde A som utgörs av inlandskommunerna i övre . Ett allvarligt hot mot en positiv företagsutveckling i stödområde A är svårigheten att rekrytera kvalificerade företagsledare. Motsvarande problem går även att finna inom offentlig sektor där det finns betydande svårigheter att få kvalificerade administrativa tjänster tillsatta. Det finns flera bidragande orsaker till svårigheten att rekrytera kvalificerad företagsledare till stödområdet, särskilt till inland. Kommunalskatten i de norrländska kommunerna är väsentligt högre än i kommunerna i . Dessutom är möjligheterna till arbete för medföljande maka/make mycket starkt begränsade på grund av den dåligt differentierade arbetsmarknaden. Effekten av detta blir att antingen avstår en tilltänkt företagsledare från att flytta till ett arbete vid ett företag i en kommun i stödområdet eller så ställer vederbörande mycket höga krav på ekonomisk kompensation. Och vanligtvis har företagen i stödområdet inte råd att anställa den tilltänkta personen med sådana höga krav på kompensation. I sin tur leder detta till att 1 1984/85. näringslivet och företagen går miste om värdefull och nödvändig kompetens. Svårigheterna att bedriva och utveckla företagsamheten ökar successivt. ökar därmed också den regionala obalansen. Situationen kan illustreras med följande exempel: A och dennes maka/make bor i . Båda förvärvsarbetar och har betydande inkomster. A inkomst 228 000 A:s maka/make inkomst 144 000 skatt 125 000 skatt 63 700 netto 103 000 netto 80 300 Familjen disponerar tillsammans . A erbjuds anställning som företagsledare vid ett företag i en högskattekommun inom stödområdet, t. ex. inland. Medföljande maka/ make erhåller dock inte genast något arbete. För att familjen skall kunna disponera samma nettobelopp som vid bosättning i behöver A en mycket kraftig kompensation. A flyttar till en kommun med en utdebitering på . och makan/maken saknar arbete. inkomst 706 000 skatt 523 000 Ytterst få, om ens något, företag förmår att anställa en företagsledare med dessa kompensationskrav. För att lösa detta problem borde det ges rätt till samtaxering så att inkomsten fördelas på båda makarna. Den enskilde skulle då uppleva en positiv skattemässig effekt och kanske lättare kunna ta en tjänst som företagsledare vid ett företag inom stödområdet. Jag är väl medveten om att detta synsätt strider mot nu gällande lagstiftning på skatteområdet. Emellertid är problemet med rekrytering av kvalificerade företagsledare till företag inom de norrländska inlandskommunerna så besvärande att nya okonventionella lösningar måste prövas. Till att börja med kan en försöksverksamhet bedrivas för att se effekterna av en sådan förändrad skattelagstiftning och vilken betydelse det skulle få i regionalpolitiken. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om försöksverksamhet med frivillig samtaxering inom stödområde A som ett regionalpolitiskt instrument. P.-O. ()