mot · G8022558 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. Ortnamnsskyltar vid allmänna vägar En mera likartad och generösare tillämpning av regler för uppsättande av ortnamnsmärken vid allmänna vägar är nödvändig. En rättvisare kostnadsuppdelning är också nödvändig. Staten bör ta ett större kostnadsansvar framför allt i glesbygden. Ortnamnsmärken utmed de allmänna vägarna är av stor betydelse. För det första kan man lägga säkerhets- och trygghetsaspekter på ortnamnsmärkningen. Ortnamnsmärkena underlättar orienteringen för samtliga trafikanter. Men särskilt viktig är en klar orientering vid sjukdom och olycksfall, i situationer när polis, läkare, ambulans eller brandfordon snabbt måste hitta rätt. Detta är särskilt påtagligt på landsbygden. För det andra är det viktigt för orienteringen över huvud taget och för att öka den geografiska allmänbildningen och lokalkännedomen. För det tredje medverkar en ökad ortnamnsmärkning till att minska den namnlöshet och anonymitet som är alltför vanlig i stora delar av den svenska landsbygden. Men det allra viktigaste är för det fjärde att en ökad ortnamnsmärkning hjälper till att bevara de gamla ortnamnen. De är en mycket betydelsefull del av vårt kulturarv. Ortnamnen är viktiga att bevara. De är inte bara fornminnen utan också symboler och i själva verket praktiska föremål som brukas i det dagliga livet. De har bildats som beteckningar för områden som människor har behövt tala om. De har bildats för människors orientering i sin egen omgivning och tillvaro, i sin hemvist. Därför är det viktigt att på alla sätt slå vakt om våra ortnamn. En ökad ortnamnsmärkning är ett sådant viktigt sätt att slå vakt om våra ortnamn. I vägmärkesförordningen (SFS 1984:79) stadgas hur ortnamnsmärke skall vara utformat, när det skall användas, vem som beslutar, vem som sätter upp och underhåller samt vem som bekostar märkena. Denna förordning, som trädde i kraft och ändrades 1984, innebar uppenbarligen vissa lättnader och ökade möjligheter att kunna sätta upp ortnamnsmärken ur även andra synpunkter än rent trafiktekniska. Det är en bit på vägen men det är inte tillräckligt. Skilda väghållningsmyndigheter tillämpar dessutom vägmärkesförordningen något olika. Det gäller både i fråga om att ge tillstånd till ortnamnsmärken, och det gäller också frågan om vem som skall bekosta märkena, den enskilde eller myndigheten. I vissa län finner man ortnamnsmärken ganska ofta också vid en by eller t. o. m. enstaka gård. I andra län kan man få köra förbi byar och gårdar och genom socknar utan att mötas av ett ortnamnsmärke. Förordningen måste få en generösare tillämpning över hela landet, generös såväl när det gäller tillstånd till att sätta upp märken som när det gäller kostnadsfrågan. I kostnadsfrågan bör det övervägas om inte det allmänna skall stå för kostnaderna för ortnamnsmärkningen. Det är svårt att hitta en rimlig motivering till varför den som bor i glesbygden själv skall bekosta märkningen av sin hembygd medan den som bor i en större tätort skall få detta betalt av skattebetalarna generellt i landet. Det är dock viktigare att ortnamnsmärken sätts upp på ortsbornas bekostnad än att de inte sätts upp eller kommer till stånd alls. Enstaka gård eller liten by Vägförvaltningarna i länen ser ofta negativt på frågan om ortnamnsmärke skall få sättas upp vid enstaka gårdar eller mindre byar på landsbygden. Det är angeläget att även dessa kan få märkas ut. Att få veta vad en gård eller mindre by heter som man passerar måste också vara av stort intresse för många. det bidrager ju lika kraftigt till den ibland så viktiga orienteringen som berörts inledningsvis. Även de ensligt boende har samma rätt att få känna trygghet. Dessutom har även gårdsnamnen och de mindre byarnas namn i hög grad ett kulturhistoriskt värde. De levandegörs också då mest effektivt med hjälp av ett ortnamnsmärke. Av flera skäl är en ökad ortnamnsmärkning viktig. De regler som gäller för detta måste därför få en generösare och mera likartad tillämpning över landet. Kostnadsfrågan måste också lösas på ett mera rättvist sätt. Därvid bör det övervägas om inte det allmänna skall stå för kostnaden av ortnamnsmärken längs alla våra vägar. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om behovet av generösare och mera likartad tillämpning av reglerna för ortnamnsmärkning och om rättvisare kostnader härför. () () minab/gotab 1985 79875