ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G8022529 · 1985-01-23 00:00:00 — Från utbildas sjukgymnaster vid Rehabiliteringslinjen, inriktingen mot sjukgymnastik. Bristen på sjukgymnaster i landet har varit uppenbar. En kvantitativ utbyggnad av sjukgymnastutbildningen har prioriterats av statsmakterna (UbU 1979/80:7, s. 32) fram till att ett acceptabelt antal studerandeplatser nu har uppnåtts. Sjukgymnastutbildningen bedrivs f. n. på sju orter i landet. Utbildningen vid i och i har statligt huvudmannaskap. Vid övriga fem utbildingsorter har utbildningen landstingskommunalt huvudmannaskap. De två statliga sjukgymnastutbildningarna svarar f. n. för 260 utbildningsplatser . Kl och har kunnat öka antalet studerandeplatser från 190 till 260 . Ökningen har ålagts utbildningarna för att kunna möta samhällsbehovet och har skett under stora ansträngningar från de berörda universitetens sida. Den kommunala sjukgymnastutbildningen som bedrivs på fem orter i landet skall enligt angivna planeringsramar /86 svara för 288 utbildningsplatser. Det har emellertid visat sig att de kommunala huvudmännen inte har kunnat inrätta det antal platser som varit beslutade för sjukgymnastutbildningen. Vid och i , där den statliga sjukgymnastutbildningen finns, har institutioner för ämnet sjukgymnastik byggts upp. Högskolelagen innebär bl. a. att utbildningen inom högskolan skall bygga på vetenskaplig grund. Den statliga sjukgymnastutbildningen har genom tillgången till fasta forskningsresurser och forskarsamverkan inom högskolan framgångsrikt utvecklat forskningsanknytning av grundutbildningen. Ett exempel på detta kan märkas bland det växande antalet sjukgymnaster som antagits till doktorandstudier. Forskningsprojekt för sjukgymnaster pågår och 15 sjukgymnaster finns registrerade som doktorander vid Kl och i . De forskarförberedande fördjupningskurserna som har beslutat om har statsmakterna valt att förlägga till och till i , dvs. i anslutning till den statliga sjukgymnastutbildningen och till institutionerna för sjukgymnastik. I årets budgetproposition (s. 305) aviserar föredraganden att låta utreda de konsekvenser i skilda avseenden som kan följa av ett enhetligt kommunalt huvudmannaskap för sjukgymnastutbildningen. Det finns en allvarlig risk för att institutionerna för sjukgymnastik och den kompetens som byggts upp inom dessa försvinner om landstingskommunerna skulle ta över huvudmannaskapet för sjukgymnastutbildningen. Inflytandet för företrädare för de anställda och de studerande i linjenämnden är mera långtgående inom den statliga än inom den . Det ekonomiska ansvar för beslut som de statliga linjenämnderna har innebär en ökad handlingsfrihet för utformning av utbildningen, t. ex. forskningsanknytning, jämfört med de kommunala linjenämnderna. Kommunalförfattningarna medger inte att de kommunala linjenämnderna kan fatta beslut som får ekonomiska konsekvenser. Det statliga huvudmannaskapet för sjukgymnastutbildningen vid och i bör bibehållas. Ett eventuellt framtida enhetligt huvudmannaskap för sjukgymnstutbildningen bör vara statligt. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att de sjukgymnastutbildningar som har statligt huvudmannaskap skall behålla detta.
mot · G8022530 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. Gällande bestämmelser om betygskompletteringar är orättvisa och drabbar mågna elever hårt. Nytt slutbetyg från får utfärdas för vuxenstuderande, men först efter det att det ursprungliga slutbetyget gavs. Den som har beviljats utbildningsbidrag enligt bestämmelserna för arbetsmarknadsutbildning och den som har beviljats särskilt vuxenstudiestöd för studier på grundskolenivå kan få nytt slutbetyg tidigare än . Dessa bestämmelser innebär att möjligheter till omprövning av ett givet betyg bara ges åt vissa. Många elever vill komplettera sina betyg utan vare sig utbildningsbidrag eller vuxenstudiestöd. Många skoltrötta" ungdomar får efter det att de slutat tillbaka sitt studieintresse och vill skaffa sig vidare utbildning men finner att deras betyg inte räcker till för att få möjlighet att söka den med framgång. Då måste det ju vara helt fel att samhället inte tar till vara alla ungdomars studieintresse och utbildningsambitioner utan tvärtom reser hinder för en del av dem genom förbud och tillhöftade tidsgränser när de vill förbättra sina betyg. Kompetensbestämmelserna vid intagning till olika utbildningsvägar skall naturligtvis utgå från de kunskaper man måste ha för att söka till en utbildning och för att klara den. Det skall inte spela någon roll vid vilket tillfälle eller på vilket sätt kunskaperna har inhämtats. Därför bör alla elever utan tidsbegränsning och andra hinder ges rätt att genom kompletterande studier och prövningar förbättra sina betyg och få tillgodoräkna sig dessa betyg i merithänseende. Detta skall gälla såväl grundskole- som gymnasiebetyg. Den här frågan är så viktig för så många ungdomar att bestämmelserna bör ändras. Det är ungdomarnas framtid det gäller. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att alla elever skall ha rätt att genom kompletterande studier förbättra sina betyg och få tillgodoräkna sig dessa betyg i merithänseende. () HANS NYHAGE (m)
mot · G8022532 · 1985-01-25 00:00:00 — Kurser i ekonomisk hushållning för arbetslös ungdom Ungdomsarbetslösheten står i fokus. Många insatser görs för att inte unga människor skall slås ut. Stora ekonomiska resurser satsas. försöker man finna områden där ungdomarna kan få en praktisk sysselsättning. Tyvärr blir detta ofta konstlade former - en sysselsättning för stunden. Ungdomslagen ger unga människor en sådan tillfällig sysselsättning i . De ungdomar som på detta sätt fått ett arbete har därmed många lediga timmar som de har svårt att använda till något meningsfullt. Vi vet att undervisningen i högstadium i ämnet hemkunskap (matlagning/ekonomisk hushållning) skurits ned. Om tillgången på pengar är knapp är det viktigare än någonsin att man kan disponera de medel som står till ens förfogande på ett vettigt sätt. Det är viktigt att kunna tillreda en måltid som både är billig och näringsrik. I skolan måste man inskränka sig till att ge eleverna de mest elementära grunderna och en viss teoretisk orientering. Vi ser det som angeläget att man vänder arbetslösheten till något positivt, till att ge den enskilde väsentliga kunskaper och kanske också för att väcka ett intresse som kan bli till nytta vid val av yrke. Att lära ut grundkunskaper i bl. a. praktisk matlagning och ekonomisk hushållning till en stor skara receptiva ungdomar kan aldrig vara bortkastat. som de unga får tillägna sig kunskaper och uträtta något påtagligt, fångar man upp presumtiva yrkesmänniskor inom t. ex. storhushållssektorn. Där råder brist på utbildad personal. Det är heller inte ovanligt att den unga hemsamariten står handfallen hos en gammal pensionär, som behöver hjälp med den enklaste matlagning. Ett nyttjande av en del av de medel som står till förfogande för arbetslös ungdom borde satsas på ovan antytt sätt. Det bleve till gagn även på lång sikt för såväl den enskilde som samhället som det skulle ge något mer än bara sysselsättning för stunden. Med vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om satsning på praktiska kunskaper i matlagning/ ekonomisk hushållning inom ramen för de åtgärder sorn vidtas för arbetslös ungdom. () () minab/gotab 1985 79886
mot · G8022533 · 1985-01-25 00:00:00 — och för invandrarbarn i svenska som andraspråk Problemen kring invandrarbarnens undervisning är många. Ett särskilt problem utgör modersmålsundervisningen eller hemspråksundervisningen som den kommit att kallas i . Denna senare benämning innebär att man alltjämt, trots otvetydig vetenskaplig bevisning, vägrar att inse sambandet mellan språk, kultur och identitet. Hemspråket är det som dominerar i hemmet. Torftigare kan en uppfattning knappast vara i dessa komplexa frågor. Ett annat problem, som vi avser att ta upp i denna motion, är emellertid svenskundervisningen för invandrarbarn. Denna, som har kallats undervisning i svenska som främmande språk, vill man nu döpa om till svenska som andraspråk. Problemet består just i det som namnbytet ger en aning om. Undervisning i svenska som främmande språk är vad invandrareleverna behöver, medan undervisning i svenska som andraspråk är vad de får. Den tidigare benämningen ger vid handen att det är ett i förhållande till svenska främmande språk som utgör utgångspunkten. Detta är betydligt mindre uppenbart med den nya benämningen. Undervisning i svenska som andraspråk har alltför litet tagits på allvar och det saknas allmänt utbildade lärare i ämnet. I alltför stor utsträckning händer det att lärare sköter undervisningen i detta ämne vid sidan av sin ordinarie undervisning och utan att ha någon utbildning för det. Det är framför allt de elever som går i språkligt blandade klasser som har problem med svenskundervisningen. De utgör också huvuddelen av invandrarbarnen. I går t. ex. av invandrareleverna i sådana klasser. Undervisningen i svenska som andra språk omfattar och ämnet får ta i anspråk av något obligatoriskt ämne. Detta blir egendomligt med tanke på att förutsättningarna för invandrarbarnens inlärning av svenska skiljer sig markant från de svenska barnens. Trots detta får inte undervisning i svenska som andraspråk ta från det obligatoriska svenskämnet, där undervisningen är upplagd efter de svenska barnens förutsättningar och behov. Enligt vår mening borde svenska som andraspråk helt kunna ersättä den obligatoriska svenskundervisningen för invandrarelever. En integrering i den ordinarie svenskundervisningen bör ske först när invandrareleverna befinner sig på samma språkliga nivå i svenska som de svenska eleverna. 1984/85 2533-2538 1 1984/85.3 sami. Under hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna att en kraftig upprustning av ämnet svenska som andraspråk i och gymnasieskolan bör ske och att därvid beaktas vad som anförs i motionen. (vpk) (vpk)
mot · G8022534 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:2534 , som omfattar Uddevalla-Lysekil-Trollhättan och Värnersborg samt kringliggande kommuner, har ungefär en kvarts miljon innevånare och utgör näst största industrikoncentration. Regionen saknar f. n. en reguljär högskoleutbildning. Inom har en högskolekommitté arbetat för att få högskoleutbildning till området. En hel del enstaka kurser har också decentraliserats dit fr. o. m. Detta har bl. a. gällt kurser inom den ekonomiska sektorn, som har varit förlagda till . utgör ett primärt centrum. Dit skall viktiga samhälls- och servicefunktioner lokaliseras. I det utvecklingsarbete som pågår i regionen är det av stor vikt att också kunna erbjuda människorna en ökad tillgänglighet till högskoleutbildning. Den utbildning i ekonomi som har getts i bör därför byggas ut så att den motsvarar en grundläggande ekonomiutbildning på ett basblock om 80 poäng. Utbildningen bör som organiseras från och någon särskild högskoleorganisation i skall inte byggas upp. En ekonomutbildning i motsvarande ett 80 poängs basblock skulle kunna medverka till att skapa större framtidstro i en krisdrabbad kommun främst genom att utveckla företagsamheten och få fler fyrstadsbor och ungdomar att studera vid högskolan och därmed på aktivt påverka regionens strukturomvandling så att den är att klara framtida krav. Ett ökat utbud av ekonomutbildning i överensstämmer med högskolereformens anda att öka tillgängligheten för såväl äldre som yngre studerande. En för samhället och individen värdefull långsiktig investering i utbildning sammanfaller i med önskemålet att anvisa meningsfull sysselsättning för ungdomar som framöver lämnar gymnasieskolan. Det bör ankomma på i att i samråd med högskolekommittén i genomföra en utlokalisering av enstaka kurser från motsvarande ett basblock om 80 poäng. Vad här har anförts bör ge regeringen till känna. Med anledning av vad jag i motionen anfört hemställer jag att beslutar att som sin mening ge regleringen till känna vad jag i motionen anfört angående en ökad ekonomutbildning på högskolenivå förlagd till .
mot · G8022535 · 1985-01-24 00:00:00 — Bibehållande av den statliga regleringen av skolchefstjänsterna Regeringen föreslår i budgetpropositionen /86 att den statliga regleringen av skolchefstjänsterna bör upphöra med utgången av juni månad 1985. Motiv för denna förändring menar regeringen ligger i utvecklingen mot ett ökat lokalt ansvarstagande och ökade befogenheter för skolstyrelsen. Regeringen menar tydligen att de sålunda något förändrade förutsättningarna för skolchefens arbete är bärande skäl för att staten kan avsvära sig allt ansvar för behörighetsregler och anställningsförfarande när det gäller innehavare av skolchefstjänst. Skolministern skriver att riksdags- och regeringsbeslut i skolfrågor är inriktade mot målstyrning i stället för styrning genom regler. Är det av den anledningen likgiltigt för central myndighet vem som innehar skolchefstjänsten? Det borde i detta läge och för framtiden vara tvärtom så, att en mindre regelstyrd skolverksamhet kräver mer av professionalism av kommunernas skolchefer. Densamma kan bäst tillförsäkras genom fortsatt tillämpning av nuvarande system. Behörighetskrav, dimensioneringsregler och bidragsformer ger erforderlig stadga åt denna viktiga funktion. Skolstyrelsens uppgift är - och där är skolchefen nyckelperson - att utifrån skiftande lokala förutsättningar ordna en skolverksamhet där de av statsmakterna fastställda målen upnås och att givna riktlinjer följs. Skolministern understryker att från statsmakternas sida betonas starkare än förut skolans grundläggande mål. Att en slutsats av detta uttalande kan bli ett förslag om kommunalisering av skolchefstjänsterna är minst sagt förvånande. Den logiska slutsatsen är i stället att det är riktigt och viktigt med fortsatt statlig reglering av skolchefstjänsterna. När det gäller den långsiktiga besparingseffekten för staten om ca 55 milj. kr. som regeringen räknar med måste det anses vara en felbedömning. Givetvis måste kommunerna kräva motsvarande belopp i kommande förhandlingar med staten. Med hänvisning till ovanstående hemställs att avslår regeringens förslag om kommunalisering av skolchefstjänsterna.
mot · G8022536 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. F astighetsför valtar utbildningen På uppdrag av regeringen har UHÄ utarbetat förslag till utbildning inom området fastighetsförvaltning. Förslaget har presenterats i 1984:18 Högskoleutbildning inom området fastighetsförvaltning. Regeringens uppdrag var föranlett av att en arbetsgrupp inom framlagt ett förslag till utbildning inom det aktuella området. UHÄ:s förslag har varit föremål för remissbehandling och UHÄ har i skrivelse till redovisat remissvaren samt sitt slutliga ställningstagande. UHÄ:s förslag innebär att utbildning inom området fastighetsförvaltning omfattande 160 poäng anordnas vid tekniska högskolan i fr. o. m. . Förslaget innebär vidare att utbildning i fastighetsförvaltning anordnas som en allmän påbyggnadslinje om 60 poäng fr. o. m. /87. Denna utbildning föreslås förläggas till . Förutsättningarna för och synen på fastighetsförvaltning har förändrats , framför allt när det gäller bostadsförvaltning. Dessa förändringar innebär bl. a. att förvaltningen ses som en kundorienterad serviceverksamhet. Långsiktig planering med hänsynstagande till ekonomi, teknik och miljö under medverkan av de boende ställer helt andra krav än tidigare på fastighetsförvaltningens organisation. Välutbildad personal på alla nivåer i de företag som förvaltar fastigheter är en nödvändighet för att möta dessa nya krav. Det är därför ytterst angeläget att den föreslagna utbildningen kommer till stånd. Eftersom den förändrade synen på förvaltningen är mest påtaglig när det gäller bostadsförvaltning, är det också inom denna sektor som utbildningsbehovet är störst. Rubriceringen av utbildningen bör spegla detta förhållande. Den tidigare omnämnda arbetsgruppen använde benämningen Fastighetsoch bostadsförvaltning. Detta torde vara en mera riktig benämning än den som UHÄ föreslagit. Alternativt kan enbart termen användas. Beträffande lokaliseringen av utbildningen talar starka skäl för att den föreslagna påbyggnadslinjen förläggs till . Möjlighet finns då att anknyta utbildningen till högskolan i , , lantmäteriverket och . Närheten till i är också en tillgång. arbetsgrupp presenterade sitt förslag och föreslog då att utbildningen skulle anordnas fr. o. m. Först lämnade UHÄ sin utredning. Det dröjde således mellan dessa båda steg. Med anledning härav och mot bakgrund av att behovet av den föreslagna utbildningen är mycket stort, måste beslut fattas . Detta torde vara möjligt, då UHÄ i tidigare refererade skrivelser till lämnat sitt slutliga ställningstagande. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen hemställer om förslag till högskoleutbildning för fastighets- och bostadsförvaltning. () ()
mot · G8022541 · 1985-01-25 00:00:00 — Per m. fl. S. k. fredsundervisning anges av skolans myndigheter som en verksamhet av stor betydelse. Ett omfattande arbete har igångsatts inom framför allt för att inspirera skolorna till arbete inom detta område. Från många håll har kritik riktats gentemot det sätt på vilket fredsundervisningen planerats och genomförts. Vid moderata samlingspartiets stämma resulterade denna kritik i ett uttalande där det bl. a. hette: Moderata samlingspartiet är djupt oroat över att varken eller regeringen inser vilka risker som är förknippade med en fredsundervisning där åsikter och känslor tillåts dominera över en objektiv kunskapsförmedling. Vi ifrågasätter om denna s. k. fredsfostran står i överensstämmelse med läroplanens krav på allsidighet och saklighet. Fredsundervisningens innehåll behandlas bara i begränsad omfattning i läroplanerna. Vi menar att detta är en brist. Vi föreslår att uttalar följande om innehållet i fredsundervisningen till vägledning för skolor och myndigheter: Skolan främjar freden genom att ge eleverna en saklig undervisning om dess förutsättningar och om orsaker till krig. Skolarbetet bör präglas av enhälliga uttalande om frihetens betydelse för en varaktig fred. Undervisningen i samhällskunskap och historia måste utförligt behandla den säkerhetspolitik varom det råder bred enighet i vårt land. Försvarets uppgift att bevara freden skall därvid ges ett betydande utrymme. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen uttalats om fredsundervisningens innehåll. () () () () () () () () () HANS NYHAGE (m) ()
mot · G8022544 · 1985-01-25 00:00:00 — Utbildning av invandrarbarn m. fl. har regering och riksdag alltmer betonat hur viktigt det är att ungdomar tillägnar sig s. k. basfärdigheter under sin skoltid. För vissa barn, t. ex. invandrare som kommit till i skolåldern och barn med svåra läs- och skrivsvårigheter, kan det vara nödvändigt att man i avstår från att läsa engelska, för att inte svenskinlärningen skall försvåras. När dessa barn går i högstadiet, brukar det uppstå en konflikt mellan barnens behov av att få koncentrera sig på basfärdighetsträningen i svenska (att läsa och skriva t. ex.) och deras egen önskan att få läsa engelska sorn alla andra. Om barnen inte får läsa engelska på högstadiet, försvåras deras gymnasieval och på högstadiet kan de inte följa undervisningen i engelska allmän kurs. Endast i undantagsfall har man vid en skola underlag för att starta nybörjarundervisning i engelska. Om det på gymnasiet gavs möjlighet att läsa engelska som C-språk, dvs. nybörj arspråk, skulle dessa barn kunna få koncentrera sig på basfärdigheterna i svenska som de vore säkra på att få lära sig engelska i gymnasiet. Detta skulle vara en förbättring för många invandrarbarn och för ett fåtal svenska barn med grava läs- och skrivsvårigheter. Mot bakgrund av det anförda hemställer jag att hos regeringen begär förslag som ger invandrarbarn och elever med grava läs- och skrivsvårigheter möjlighet att på gymnasiet läsa engelska som C-språk.
mot · G8022545 · 1985-01-25 00:00:00 — Vissa studiecirklar för handikappade Människor med olika handikapp som t. ex. rörelsehindrade, hörsel- och synskadade och förståndshandikappade får ofta en meningsfull sysselsättning genom att delta i studiecirklar som anordnas av studieförbunden i estetiska ämnen. Dessa cirklar leds av cirkelledare som inte sällan är specialutbildade. Genom att kunna anordna studiecirklar för handikappade bryter man en för många enformig tillvaro och gör det möjligt för dem att få kontakt med varandra. Ett stort problem är emellertid att studieförbunden inte har möjlighet att anordna dessa cirklar (å ) per sammankomst. är varje sammankomst begränsad . Många av deltagarna i dessa cirklar har på grund av sitt handikapp behov av mycket hjälp från cirkelledaren. Ofta har de dessutom ett långsammare arbetstempo. Med vad som ovan framförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att studieförbunden - inom sin tilldelade timkvot - får anordna studiecirklar för handikappade i estetiska ämnen vid varje sammankomst.
mot · G8022546 · 1985-01-25 00:00:00 — och Hans Nyhage Återinförande av fjärde timmen i studiecirklar Studieförbunden driver verksamhet av vitt skilda slag. Språk, estetiska ämnen och samhällsfrågor har ett brett allmänt intresse. Studieförbunden har i sina lokala organisationer strävat efter att förlägga verksamheten så nära deltagarnas hemort som möjligt. Detta är emellertid inte alltid genomförbart. Många deltagare - såväl utanför som i storstadsområdena - får därmed långa avstånd mellan studielokal och bostad. Många cirklar kräver en viss förberedelsetid i studielokalen för både cirkelledare och deltagare. Detta har inte minst märkts sedan studieförbunden tvingades lägga om sin verksamhet till att endast omfatta per sammankomst. För att hinna med så mycket som möjligt under dessa sammankomster blir det jäktigt i en kurs med åtta till tio deltagare. Hela idén med cirkelverksamhet går ju ut på ett gemensamt arbete i cirkel och att alla skall få ett utbyte av deltagandet. I cirklar i datakunskap samsas flera deltagare om samma dataanläggning. Är tiden då knapp blir den lidande som har ett något långsammare tempo. Estetiska ämnen kräver utöver de gemensamma momenten en individuell handledning av cirkelledaren. Där kan stress uppstå om en deltagare arbetar långsamt eller behöver mer hjälp än vad den knappa tiden medger. De flesta cirkelledare märker detta och anser att återinförande av maximalt per sammankomst gör att de blir betydligt tröttare nu på grund av det hårdare tempot och att många av cirkeldeltagarna inte hinner få den personliga kontakt som är så utmärkande för studieförbundens cirkelarbete. För att ändå kunna ge cirkeldeltagarna en allsidig kännedom i det ämne som studiecirkeln skall belysa har det blivit vanligt med 12-14 sammankomster å i stället för som tidigare 10 å . Får studieförbunden själva bestämma antal timmar per gång vinner både ledare och deltagare på detta, dels genom att färre veckor tas i anspråk, dels genom att man då spårar bilkostnader resp. andra kostnader för transport från och till studielokalen. Småbarnsföräldrar måste ju dessutom skaffa barnvakt när de skall delta i cirklar . Studieförbunden har ett totalt ansvar för sin ekonomi och för de bidrag som tilldelas dem från stat och kommun. De borde på samma sätt - om de så önskar - fritt få disponera det antal timmar som blivit dem tilldelade och själva få ta ställning till om cirkeln skall omfatta två, tre eller per gång. Med det ovan sagda kan verksamheten bedrivas på ett effektivt och för alla parter billigare sätt. Någon utökning av antalet tilldelade timmar med det högre timbidraget är således inte meningen. Det kan inte finnas någon rimlig anledning att hindra studieförbunden att själva - inom tilldelad ram - fritt bestämma över sin cirkelverksamhet. Med stöd av vad som i motionen framförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna 1. att begränsningen av studieförbundens användande av den tilldelade timkvoten per gång upphävs, 2. att det fortsättningsvis skall vara möjligt för studieförbunden, om de så önskar, att anordna cirklar per gång. HANS NYHAGE (m)