mot · G8021811 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1811 Den för sedan antagna förutsättningen för att utföra angelägna fornvårdsarbeten via samordning med arbetsmarknadspolitiken kan inte längre anses gälla för landet som helhet. För att inte betydande värden i form av väl vårdade fornlämningar och kunskap som förvärvats skall förödas bör statsmakterna ta ställning till hur finansieringen av fornvården skall ske . Genom den utformning fornminneslagen har, och har haft, har fornlämningarna betraktats som ett allmänt, statligt intresse. Vid ett flertal tillfallen har statsmakterna uttryckt att vård av fornlämningar skall ske inom ramen för de arbetsmarknadspolitiska stödåtgärderna. Som statlig myndighet har resp. länsstyrelse stått som huvudman för arbetena. Eftersom det gällt statliga objekt har det varit fråga om statsbidrag till fornvårdsarbetena. För att kunna driva fornvården har en specialkompetens, i samverkan med (), byggts upp hos fornvårdsgruppen inom vårdbyrå. Tack vare denna samlade resurs och den flexibilitet den besitter, har tillfälliga regionala variationer i verksamheten kunnat bemästras ganska bra. Vårdarbetet har verkställts i eller AMS egen regi. Hos dessa verkställare/entreprenörer finns nu en erfaren och välutbildad stab av arbetsledare med fornvård mer eller mindre som specialitet grunden för en väl fungerande vårdorganisation. Antagen vårdförutsättning gäller inte För /85 har länsarbetsnämnderna i flera län utan förvarning skurit ned eller som i , , , , och helt slopat anslaget till fornvårdande beredskapsarbeten. De medel nämnderna haft tillgängliga för ändamålet har i stället lagts på arbeten där anslagen endast svarar för en del av dagsverkskostnaden. Det statliga intresse som gör att fornvårdsarbetena får av kostnaden i statsbidrag har möjligen påverkat medelstilldelningen. Ett glädjande undantag utgör län där länsarbetsnämnden gjort bedömningen att skogsvårdslagens bestämmelser gör att 1 1984/85. skogsvårdande beredskapsarbeten inte behöver prioriteras, utan i stället satt fornvårds- (och naturvårds-) arbeten i första rummet. Den nya situationen innebär dels att gjorda vårdinsatser till stor del blir spolierade, dels att en väl fungerande organisation riskerar att slås sönder. Det värde vårdade fornlämningar har ur pedagogisk, rekreativ och turistisk synvinkel försvinner. Entreprenörerna - den verkställande delen av organisationen - ställs i en mycket besvärande situation. Även om verksamheten i ett län inte helt upphör så medför en instabil och oplanerbar verksamhet att ingen entreprenör i längden är villig att utföra vårduppdrag. Flera skogsvårdsstyrelser vill starkt begränsa sin verksamhet; några överväger att om möjligt helt upphöra med den. AMS föreslås att beredskapsarbeten i egen regi inte längre skall bedrivas. Försvinner nuvarande entreprenörer innebär detta att en närmast oersättlig länk i organisationskedjan brister. En ny organisation tar mycket att bygga upp. Den ojämna satsningen på fornvård i landets olika regioner medför en snedfördelning av kostnaderna för den administrativa och planerande delen av verksamheten. Den totala bristen på tilldelade medel i vissa län innebär att de län som trots allt satsar på fornvård får bära en oproportionerligt stor del av de fasta kostnaderna. Detta kan innebära att den kunskap om fornvårdsfrågor som samlats på ämbetet splittras. Detta vore synnerligen olyckligt. En sådan resurs är i det närmaste omöjlig att återsamla. Slås fornvårdsorganisationen sönder försvinner även länsarbetsnämndernas möjligheter att vid behov ta till fornvård som beredskapsarbete. (Verksamheten har i alla fall visat sig vara en av de bästa typerna av beredskapsarbete för en stor grupp arbetslösa). Några tänkbara modeller för hur fornvården bör bedrivas är följande: Fornvård bedrivs i princip som men garantier för verksamheten ges genom att AMS-medel, som förmedlas via länsarbetsnämnderna, specialdestineras (öronmärks) för ändamålet. Fornvård bedrivs med ett anslag (i storleksordningen ca en tredjedel av de senaste årens tilldelning av beredskapsmedel) för basverksamhet via och kompletteras med AMS-medel. Fornvårdsgruppens verksamhet garanteras genom anslaget via . Fornvård bedrivs enbart via särskilda medel för ändamålet. Även från arbetsmarknadspolitisk synpunkt bör det vara angeläget att fornvård blir betraktad som en ordinarie verksamhet. Sysselsättningseffekten bör inte bli mindre om medel motsvarande den genomsnittliga årliga AMS-sats ningen satsas direkt i verksamheten, särskilt som en bättre hushållning bör kunna ske genom en enklare administration. Mot denna bakgrund anser vi det vara mycket angeläget att gör ett principuttalande om hur fornvårdsarbeten skall finansieras . Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om resurser för fornvårdsarbeten. () ()