mot · G8022996 · 1985-03-27 00:00:00 — m. fl. Litteratur och folkbibliotek (prop. 1984/85:141) Kulturpolitiken måste formas enligt bestämda målsättningar. Dessa sammanfattas i följande: Förklaring om de kulturella rättigheterna. Alla människor måste garanteras -rätt att fritt tillgodogöra sig alla kulturens goden, -rätt till sådana arbets- och levnadsförhållanden att de kan i praktiken utnyttja denna rätt och även delta i kulturskapande, - skydd mot påverkan från den kommersiellt styrda skenkulturen med dess förråande och könsdiskriminerande innehåll. Rätten att fritt tillgodogöra sig alla kulturens goden innebär att statliga och andra myndigheter inte får förbjuda eller strypa kulturyttringar. Den innebär också att tillgången till kulturen i princip bör vara fri. Rätten till sådana arbets- och levnadsförhållanden att alla i praktiken kan tillgodogöra sig kulturens goden och även själva delta i olika former av kulturskapande kräver åtgärder på samhällslivets alla områden. Arbetsdagen måste kortas, den fysiska och psykiska pressen i arbetet minskas. I all utbildning måste delaktighet i kulturen vara ett självständigt mål. Rätten till skydd mot påverkan från den kommersiellt styrda skenkulturen med dess förråande och könsdiskriminerande innehåll står icke i motsättning till principen om kulturens frihet. Den kommersiella skenkulturen hotar i själva verket yttrandefriheten. Den måste bekämpas, icke genom förbud, utan genom skapande av motkrafter i form av en rik kulturverksamhet. Den bra boken och den goda litteraturen utgör en spjutspets vad gäller rikedomen i ett kulturliv. En bra bok, en bra tidskrift kan ge nya impulser, öppna nya vägar och öppna ungdomens ögon för en ny värld. I de delar av proposition 1984/85:141 som behandlar folkbibliotekens verksamhet kan beklagligtvis inte skönjas någon större framsynthet, än mindre något som påminner om visioner, eller någon ambition att stärka utvecklingen, med undantag för förslaget om ett höjt bidrag till arbetsplatsbiblioteken. Tvärtom förs här resonemang och formuleras förslag som ytterligare inskränker statens redan nu synnerligen blygsamma ansvar för folkbiblioteksområdet. De från många håll framförda förslagen om att genom lagstiftning skydda den avgiftsfria tillgången till folkbibliotekens tjänster avvisas, och i fasta priser mätt bibehålls statsbidragen oförändrade. Den utredning propositionen bygger på i dessa stycken, folkbiblioteksutredningen, fick enligt sina direktiv inte behandla den kanske viktigaste frågan inom området, nämligen den om en bibliotekslagstiftning. kommunisterna anser att det innebar en allvarlig inskränkning av utredningens uppdrag och en direkt nedvärdering av folkbiblioteken. Remissomgången visar också att detta upplevts som en stor missräkning. Sålunda uttalar sig ett mycket stort antal remissinstanser positivt för en lagstiftning, och LO anser att frågan bör göras till föremål för en förutsättningslös analys av en parlamentarisk utredning. De resonemang i lagfrågan som förekommer i propositionen förs på ett sätt som är klart missledande. Dels förutsätts det att den enda form av lag som skulle kunna tänkas på folkbiblioteksområdet vore en som med nödvändighet innehöll detaljreglerande normer, dels utgår propositionstexten från att ett reellt hot mot folkbibliotekens avgiftsfrihet inte föreligger eller i alla fall inte skulle kunna komma att sättas i verket. De faktiska förhållandena visar på motsatsen till båda dessa påståenden. En bibliotekslag - i meningen ett bindande uttalande från , ett biblioteksmanifest - kan definiera de övergripande målen för verksamheten och de ändamål systemet skall tjäna, den kan fastställa folkbibliotekens innersta syften och tillförsäkra dem deras naturliga position bland samhällets åtaganden jämsides med det obligatoriska skolväsendet. En bibliotekslagstiftning av sådan innebörd bör utformas så att den ger ramar för den kommunala verksamheten. Den skall givetvis inte innebära detaljstyrning och reglering. Kommunerna skall som driva folkbiblioteken och utforma deras verksamhet. De skall, i likhet med vad som gäller för nu lagreglerade områden av den kommunala verksamheten, i samma mån som kunna anpassa verksamheten till lokala förhållanden. Å andra sidan innebär en lagstiftning att staten tar ansvar för en enhetlig grundsyn och för de övergripande målen och tar på sig uppgiften att mer aktivt verka för att skapa förutsättningar för kommunerna att uppfylla folkbibliotekens målsättningar. Ett viktigt inslag i en sådan ramlag måste vara att skydda folkbibliotekens tjänster mot avgiftsbeläggning. Att detta är helt nödvändigt, om inte grunderna för folkbiblioteksverksamheten skall raseras, visar de långtgående planer på att införa avgifter som finns i åtskilliga kommuner. En lagfäst avgiftsfrihet måste givetvis omfatta folkbibliotekens båda huvudfunktioner, bokutlåningen och informationstjänsten. Inte minst är det mot bakgrund av den snabbt ökande databaserade informationsmängden nödvändigt att genom en lagstiftning säkerställa medborgarnas jämställdhet vad gäller tillgången till fri information. Propositionens förslag till statsbidrag till folkbiblioteken innebär en realsänkning i förhållande till innevarande budgetår. Det går framför allt ut över de kommunala biblioteken, vilkas bidrag föreslås sänkta från 17,1 milj. kr. till 16 milj. kr. genom att medel flyttas över till bidrag till länsbiblioteken och genom att bidragen till inköp av invandrarlitteratur halveras. Vpk kan inte acceptera en omfördelning som innebär något ökade bidrag till länsbiblioteken på bekostnad av bidrag direkt till de kommunala biblioteken. Det beror inte bara på att de totala medlen därigenom minskar utan också på att vi starkt vill ifrågasätta att man därigenom uppnår de avsedda effekterna, nämligen minskade standardskillnader kommunerna emellan. Tvärtom måste utvecklingsbidrag direkt till kommunerna även i fortsättningen vara den huvudsakliga ekonomiska insatsen från statens sida om biblioteksutvecklingen skall kunna främjas och standardskillnaderna utjämnas. Storleken på de föreslagna utvecklingsbidragen är därför alldeles för liten. Vad gäller bidraget till bibliotekens inköp av invandrarlitteratur anser vpk, i likhet med ett mycket stort antal remissinstanser, att det vore kulturpolitiskt gravt felaktigt om det, som propositionen föreslår, skulle halveras. Det bör i stället, i enlighet med förslag, bibehållas och räknas upp med kostnadsökningskompensation (+ . Till skillnad från förslagen i propositionen som vill avveckla stödet till de kommunala biblioteken anser vpk att det nuvarande statsbidraget till de kommunala biblioteken bör höjas väsentligt. Det är inte bara önskvärt utan helt nödvändigt med tanke på att biblioteksutvecklingen i många kommuner fortfarande befinner sig i sin början och att basresurserna på många håll uppvisar allvarliga brister. Ett statligt stöd till folkbiblioteken bör ha en substantiell betydelse framför allt för kommuner där biblioteksutvecklingen inte hunnit så långt och där den kommunalekonomiska situationen sätter stopp för ambitionerna att utveckla verksamheten. Statsbidraget bör därför utformas som ett bidrag till kostnaderna för två bibliotekarietjänster i alla kommuner under 30 000 invånare, vilket skulle betyda utomordentligt mycket för standardutjämningen kommunerna emellan. Det kan kostnadsberäknas till ca 30 milj. kr. Därutöver bör bidraget för allmän utveckling av biblioteksstandarden i svaga kommuner höjas med 10 milj. kr . Vpk har i en motion under allmänna motionstiden föreslagit att ytterligare 100 miljoner insätts för införandet av en lag. Lånecentralerna och depåbiblioteken i , och har ett övergripande, nationellt ansvar och spelar en betydelsefull roll i folkbiblioteksorganisationen. Deras kostnader skall helt täckas av staten. I propositionen föreslås emellertid en realminskning av anslaget. Vpk anser det mycket angeläget att lånecentralernas verksamhet inte försämras och föreslår därför att anslaget räknas upp med full kostnadsökningskompensation (+ . Fasta eller fria bokpriser beslöt 1965 att upphäva bokbranschens dispens från bruttoprisförbudet. Som en följd härav infördes fria priser I propositionen betonar regeringen bokutredningens invändningar liksom statens pris- och kartellnämnds (SPK). Däremot saknas en analys av de positiva effekter återinförandet av fasta bokpriser haft exempelvis i under regim. I bokutredningen framhålls, i och för sig, främst de kulturpolitiska intressena medan SPK framför allt renodlar de rent kommersiella intressena. Flera remissinstanser förordar en förnyad prövning av bruttoprisfrågan och kräver en grundligare analys än den utredningen gjort. Föredraganden finner att vissa brister kan förknippas med friprissystemet (prop. s. 19). Dit hör försvagningen av fackbokhandel m. m. , , , m. fl. uttalar sig däremot för en form av fastprissystem. Vpk finner bokutredningens förslag otillfredsställande. Ett fastprissystem skulle kunna utgöra en räddning för boken och fackbokhandelns ställning i många kommuner. En försöksverksamhet i likhet med det franska systemet borde prövas och utvärderas. I synnerhet som det föreslagna stödet till litteraturen och distributionen av densamma inte tillnärmelsevis leder till den nödvändiga förbättringen av villkoren. Litteraturstöd m. m. I regeringens förslag ingår att stödet till inköp av invandrarlitteratur för biblioteken halveras. Som framhållits ovan är detta helt oacceptabelt. Detta görs trots att bristen på invandrarlitteratur på biblioteken är skriande och krävt en heltidsanställd konsult för eftersatta grupper. Inte heller kan den - inte ens inflationstäckande - uppräkningen av anslagen för litteratur på invandrar- och minoritetsspråk om . motivera en anslagsminskning med närmare 3 milj. kr. kommunisterna har under en följd av år krävt att tidskrifterna skall få en ökad betydelse och att statsmakterna tar hänsyn till de utomordentliga insatser dessa genomför. Vi har bl. a. kritiserat portopolitiken och vi kommer i andra sammanhang att ta upp Presams politik gentemot kulturtidskrifterna. I en motion till årets riksdag redovisas en rad skäl för nödvändigheten av tidskrifter i skilda sammanhang. Regeringen avsåg då, i budgetpropositionen, att återkomma till frågan. Så sker emellertid inte i det sammanhang där så vore naturligt, nämligen i propositionen om litteratur och folkbibliotek. Vi finner detta anmärkningsvärt. , Lyrikvännen och andra är nödvändiga i dagens debatt. De fördjupar och utvidgar yttrandefriheten. mer fackbetonade tidskrifter som för deckarvänner. har presenterat förslag om hur tidskrifterna på ett naturligt sätt skulle få ett ökat stöd och en ökad spridning. Vi stödjer dessa förslag. En fråga som inte har berörts, men som borde tagits upp i propositionen, är videogram för döva. En utredning har genomförts på området och underlag för förslag finns. Det har i olika sammanhang belysts vilket värde videogram har, i synnerhet för döva och gravt hörselskadade barn, som komplement till boken för att utvckla språket och språkförståelsen. finns inte mer än ett femtontal titlar för utlåning vid bibliotek. Enligt vår mening bör resurser avsättas för en kraftig utökning av produktionen av videogram för döva. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen hemställer om förslag till bibliotekslag i enlighet med vad ovan anförts, 2. att med ändring av anslaget G 20. Bidrag till folkbibliotek upptar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt belopp, varav . särskilt avseende Inköp av litteratur på invandrar- och minoritetsspråk, 3. att med ändring av anslaget G 21. Bidrag till regional biblioteksverksamhet upptar ett i förhållande till regeringens förslag med . 4. att beslutar uttala sig för en försöksverksamhet med fasta bokpriser, 5. att beslutar anslå ytterligare . för försöksverksamhet med tidskrifter på bibliotek m. m. att administreras av , 6. att uttalar sig för en breddning av verksamheten vad gäller videogram för döva. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)