mot · G902n224 · 1985-01-01 00:00:00 — Ett åtgärdsprogram för gruvnäringen i 1985/86 N224-230 Gruvnäringen är en av mest betydelsefulla näringar. I vissa kommuner som t. ex. , och utgör den ett dominerande inslag i industrisysselsättningen. Lägger man därtill vad malmförädlingen i Skellefteåområdet betyder ur sysselsättningssynpunkt, så framgår det hur viktig denna näringsgren är för länet. Slutsatsen av detta blir att det måste vara ett samhällsintresse att möjligheterna till en fortsatt gruvdrift på minst nuvarande nivå kan säkras för framtiden. Den framförhållning som anses vara acceptabel för att långsiktigt kunna ge en trygghet i sysselsättning inom denna näring är . Ett sådant förhållande råder inte . Gruvbrytning inom länet sker inom två områden, dels , dels Stekenjokksområdet. Eftersom jag i en särskild motion har aktualiserat frågan om framtida brytning i Stekenjokksområdet så kommer denna motion att belysa nuläget i . Självfallet kommer de åtgärder som måste anses som nödvändiga och som framförs i denna motion att ha sin stora betydelse för gruvnäringen i hela länet. Vad som framstår som en hotbild är att malmbasen i länet sviktar. är malmtillgångarna ett rent ekonomiskt begrepp, som beskriver brytvärd malm utifrån kostnads- och prisnivå samt rådande teknik och inte utifrån de mineraltillgångar som är kända. Utifrån dessa kriterier så är malmbasutvecklingen inom den att års nivå på har den sjunkit till . Detta får följande konsekvenser: består av två gruvområden, och Kristinebergsområdet. Bolidenområdet består av de fyra gruvorna , Långdal, och samt det centrala anrikningsverket i . Vidare finns centrala serviceavdelningar och huvudkontor belägna i . Kristinebergsområdet består av gruvorna , Rävliden, Näsliden och Holmtjärn samt det centrala anrikningsverket i . Som nämnts är malmbasen mycket begränsad. 1990 är de två största gruvorna i Bolidenområdet utbrutna; det innebär att två tredjedelar av produktionen i området faller bort. Om inga nya fyndigheter kan tas i drift så innebär detta ett bortfall av ca 400 arbetstillfällen. Kristinebergsområdets malmbas är också sviktande. 1989 är Näsliden 1 1 1985/86. Vidare minskar malmproduktionen i Rävliden . 1985/86 inga nya fyndigheter kommer i produktion så kommer en personal- N224 reduktion på ca 200 personer att ske. Det torde också anses som troligt att framtida rationaliseringar inom i hög grad kommer att inrikta sig på att sänka personalkostnaderna. har Bolidenbolaget i hög grad mängdrationaliserat, men beroende på den svaga malmbasen i området , så är den metoden inte möjlig. Det här innebär självfallet också en minskning av arbetstillfällena. Bolidenbolagets internationella satsning tyder på att bolaget bedömer det som troligt att den framtida malmförsörjningen i högre grad än tidigare måste sökas utomlands. Detta gör att framtida tillskott i malmförsörjningen kommer att ge väldigt begränsat med arbetstillfällen i . Sammanfattningsvis innebär nuläget för gruvnäringen i länet att olika åtgärder omgående måste vidtas för att klara sysselsättningen inom näringen. Inte minst är det nödvändigt att redan nu skapa en realistisk bild av vad som kan göras, detta för att kunna undvika de panikartade åtgärder och misstag som ofta präglat handlandet i regioner och näringar med likartade problem. Vad bör göras? Ja, det behövs ett brett upplagt handlingsprogram för gruvnäringen i länet, där samhället tar det yttersta ansvaret. Det naturliga vore att berörda statliga myndigheter i samarbete med företaget och de fackliga organisationerna undersökte vilka framgångsvägar som är möjliga och med detta som grund drar upp riktlinjer för ett åtgärdsprogram. Det har redan från gruvfackens organisationer i länet gjorts en rad olika undersökningar om tänkbara åtgärder för att säkerställa en fortsatt gruvdrift i länet och en utveckling av densamma. a. har man framfört följande förslag som tänkbara åtgärder: o Nytt anrikningsverk i anrikningsverk är ett verk som har höga drifts- och underhållskostnader. Olika åtgärder som gjorts för att sänka dessa kostnader har inte fått önskat resultat. Den riktiga lösningen av dessa problem torde därför vara att bygga ett helt nytt anrikningsverk, o Utbildning Utbildning av bergsingenjörer lokaliseras till någon av tätorterna i , för att på så sätt komma närmare gruvor som är i drift, o Tjänsteexport Regionen besitter ett i många fall unikt gruvkunnande som borde ge möjlighet att kunna exportera kompletta gruvsystem, som förutom anläggningar också innehåller drifts- och underhållstjänster. Samhället måste ta en stor del av ansvaret för prospektering i landet, genom att även fortsättningsvis anslå medel till detta. I rådande situation måste extra medel anslås till länet, eftersom när det t. ex. gäller kartering så finns det fortfarande s. k. vita fläckar i länet. Det behövs en snabbare och bättre kartering vilket skulle möjliggöra en snabbare basprospektering. dare bör en samordning av prospekteringsresurserna på den statliga sidan Mot. 1985/86 göras. En sammanföring av de två prospekteringsbolagen vid SGAB och N224 bör ske och lämpligen placeras i , för att förverkliga den regionalpolitiska satsning som utlokaliseringen av SGU till var. Detta är några av de förslag som gruvfacken har utarbetat. Dessa samt övriga synpunkter som de fackliga organisationerna framför måste noggrant prövas. Det måste också handlas snabbt om inte länets gruvnäring skall hamna i en ohållbar situation och med de stora problem detta skulle innebära i ett utflyttningssargat län. I det här sammanhanget måste framhållas att länet inte saknar mineraler och malmförekomster. Tvärtom, är ett län som är mycket rikt på malmtillgångar. Över hundratalet är kända och det finns förekomster i stort sett i varje kommun. Det tiotal gruvor som är i gång är alla sulfidmalmsgruvor med koppar som huvudprodukt. Men som tidigare nämnts så är därför av stor betydelse att forskning och teknikutveckling sker för att öppna nya möjligheter att bryta fyndigheter som inte är brytvärda. Här måste också nämnas de möjligheter ett användande av bioteknik inom gruvnäringen öppnar för framtiden. Den metoden kan användas på bergmaterial med låga halter av metaller och där konventionell gruvbrytning inte är aktuell. Det innebär också att bl. a. anrikningsavfall och randmaterial runt utbrutet berg blir intressant. För länets vidkommande skulle denna metod kunna användas vid många av de små mineralförekomster som finns och som inte har så stort malminnehåll, men även vid gammalt avfall vid gruvorna. Runt gruvorna i och finns avsevärda mängder anrikningsavfall deponerat. En studie som utförts av tyder på att detta avfall innehåller metaller till ett värde av flera . I dessa avfallsdammar förekommer en naturlig urlakning av metaller, vilket kan påverka omgivande grund- och ytvatten i negativ riktning. Bakteriell sulfidmalmslakning har uppmärksammats även i vårt land men är än så länge begränsad till forsknings- och utvecklingsstadiet. Här måste nu ytterligare resurser satsas med inriktning att starta en kommersiell utvinning av i första hand koppar och zink. En teknisk-ekonomisk förstudie bör genomföras som förbereder en utvinning. Givetvis måste de miljömässiga vinsterna tas med i en sådan bedömning. Enligt min mening måste därför en satsning på biotekniken bli en viktig del i ett åtgärdsprogram för gruvnäringen i . I en annan motion från vårt parti föreslås att det i och i anslutning till dess högskola inrättas ett mineraltekniskt utvecklingscentrum, kallat MUC. Ett sådant utvecklingscentrum kunde också få ansvaret för en fältstation och riktade forskningsobjekt i . Andra angelägna uppgifter är att utveckla anriknings- och brytningsmetoder samt att utveckla nya produkter inom sulfidmalmsområdet. 1985/86 N224 Länsmyndigheter, kommuner och anställda ser med oro på att malmbasen i länet sviktar. Med den betydelse som näringen har för länet måste alla möjliga vägar prövas för att säkerställa en fortsatt verksamhet. Möjligheter till detta saknas inte, men det krävs vissa åtgärder och en god framförhållning. Därför bör ett åtgärdsprogram för gruvnäringen i omgående utarbetas och genomföras. Ansvaret för detta måste samhället ta. Regeringen bör därför vidta de åtgärder som är erforderliga för att ett sådant åtgärdsprogram kommer till stånd. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär utarbetande av ett åtgärdsprogram för gruvnäringen i med beaktande av vad som anförs i motionen. Gruvbrytning i mindre skala I länet finns även förekomster av andra metaller, bl. a. nickel och . Ett sätt att ta till vara de mindre förekomsterna är gruvbrytning i mindre skala. De tre mest intressanta metallerna att bryta är , koppar och nickel. Här skulle då nickel utgöra s. k. huvudmetall eftersom är det län som har landets nu kända största tillgångar av nickel. När det gäller legeringsmetaller så måste det ur försörjnings- och beredskapssynpunkt vara anmärkningsvärt att så litet görs på området. Vid en eventuell avspärrning skulle stå helt utan egen produktion av en mängd sådana metaller. Detta förhållande måste betraktas som ett mycket starkt skäl för att redan nu förbereda och påbörja en brytning och förädling av dessa metaller. En smågruveverksamhet måste således av flera skäl övervägas i ett åtgärdsprogram. Ett omfattande arbete för att analysera förutsättningarna för en sådan verksamhet har redan gjorts genom Norrlandsfonden.