mot · G802340 · 1985-01-10 00:00:00 — m. fl. Ökad rättssäkerhet i samband med personalkontroll m. m. Möjligheten att få utföra ett produktivt eller reproduktivt arbete är viktigt för varje människa. Alla inskränkningar som görs i denna rättighet är kränkande och en orättvisa. De är ovärdiga ett samhälle som vill leva upp till att vara ett rättssamhälle och där kränkningar av rättigheter som sker i andra länder fördöms kategoriskt. Säkerhetspolisen i har registrerat personer som hyser vissa åsikter eller som har deltagit i vissa aktiviteter. Särskild uppmärksamhet har ägnats åt kommunister och vänstersocialister och människor som deltagit i strejker och demonstrationer. Det är förbjudet att registrera någon enbart på grund av dennes åsikter. Men av och till sker saker, enskilda personer utestängs t. ex. från vissa jobb, som tyder på att det inte ställer alltför stora krav på säkerhetspolisen att som komplement till åsikter finna skäl för registrering. Alldenstund det är förbjudet att upprätta åsiktsregister, är det naturligtvis omöjligt att få veta vad som står i dem eller ens att det existerar sådant register. Men låt oss säga att det finns indikationer om en sannolik förekomst av åsiktsregister. Det finns exempel på att människor sökt s. k. skyddsklassade arbeten, varvid en strikt meritvärdering tveklöst har visat att de haft de främsta kvalifikationerna, men de har ändå inte fått arbetet. Detta är en indikator. Personkontroll vid tillsättning av tjänster och arbeten inom offentlig förvaltning och vid arbeten åt statliga myndigheter har länge tillämpats i . Det har i stort sett förekommit så länge det funnits en statsmakt, men med olika effektivitet. Denna verksamhet har inte i vedertagen mening gällt förtjänst och skicklighet, utan mera grundat sig på bedömningar av politiska åsikter och politisk verksamhet. Bedömningarna har styrts av bedömarnas föreställningar om vilka åsikter och verksamheter som kan tyda på att personerna utgör säkerhetsrisker i någon mening. Grundmurade konservativa inställningar hos bedömarna har gjort att det framför allt har varit personer med vänstersympatier, personer som i politisk eller facklig verksamhet har arbetat för politisk, ekonomisk och social rättvisa för de arbetande, som har drabbats av dessa yrkesförbud. Det finns inga objektiva skäl att tro att människor som aktivt har deltagit i arbetarklassens kamp för bättre villkor skulle utgöra en större risk ur säkerhetssynpunkt än andra. Motsatsen är lättare att göra trolig. Men det kan också vara en fråga om vad man menar med säkerhet. Om man med detta avser oinskränkt makt åt kapitalet och obeskurna privilegier för överklassen, då kan det finnas skäl att särskilt granska vänsterfolk vid vissa personaltillsättningar. Men det borde vara genant för en regering som vilar på arbetarröster att skydda och upprätthålla ett sådant system. Offentlighet av myndigheters handlingar och beslut är en av grundvalarna för demokratin och en omistlig förutsättning för rättssäkerheten. När det gäller registrering av personer som i något avseende anses utgöra säkerhetsrisker, så är emellertid offentligheten satt ur spel. Det gäller även så grundläggande fakta som hur många som är registrerade, på vilka grunder de är registrerade och vilka värderingar som styr registreringen. Men man kan, som antytts ovan, ha misstankar åtminstone när det gäller de styrande värderingarna. Systemet är sådant att lösa rykten och ogrundade misstankar kan få avgörande inflytande på en människas liv, utan att denna har en möjlighet att vederlägga ryktena och misstankarna och försvara sig. Hon kan dömas ohörd, utan att ens få en antydan om på vilka grunder hon döms. Längre bort från vad vi vanligen menar med rättssäkerhet kan man inte komma. Det är enligt vår mening orimligt att behålla nuvarande ordning när det gäller personalkontroll. Den strider mot sedvanlig rättspraxis och de värderingar som styr rättstillämpningen i vårt land. Den bygger på hemliga uppgifter som den misstänkte inte ges möjlighet att försvara sig inför. De värderingar som ligger bakom införande i personregistren redovisas inte öppet och inte heller de förändringar som sker i dessa värderingar. Det sker ingen redovisning av personregistrets omfattning och förändringar. Personalkontrollkungörelsen är enligt vår mening ett politiskt instrument som måste underställas demokratisk kontroll. Därför anser vi att kungörelsen bör ersättas av lag. Denna lag bör innehålla ett skydd för den enskilde så till vida att ingen skall kunna utsättas t. ex. för att stoppas vid en anställning utan att ha fått en klar redovisning av skälen för detta och getts tillfälle att försvara sig. Därför bör andra meningen i personalkontrollkungörelsens 13 § utgå. Denna mening stipulerar undantag från skyldigheten att ge den som en utlämnad uppgift gäller möjlighet att yttra sig över uppgiften. Förutom de ovan nämnda förändringarna bör erhålla en redovisning av - hur många tjänster som vid ett bestämt datum är placerade i resp. skyddsklass (1 A, 1 B och 2) samt vilka förändringar som skett i detta antal jämfört med föregående år och varför dessa förändringar skett; - hur många människor som varit föremål för personalkontroll och vilka förändringar som skett i detta antal jämfört med föregående år och orsakerna till dessa; - hur många svenska resp. utländska medborgare som vid ett bestämt datum är registrerade i RPS/Säk:s register samt vilka förändringar som skett i detta antal jämfört med föregående år och orsakerna till dessa. Under hänvisning till det anförda föreslås 1. att uttalar att personalkontrollkungörelsen bör ersättas av lag och hemställer hos regeringen om förslag härom, 2. att uttalar att andra meningen i 13 § personalkontrollkungörelsen bör utgå under kungörelsens kvarvarande giltighetstid, 3. att uttalar att en årlig redovisning till av tillämpningen av personalkontroll och RPS/Säk:s register bör ske i enlighet med vad som anförs i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)