ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G802347 · 1985-01-14 00:00:00 — m. fl. Rätt till sjukpenning vid tandskada och glasögonskada Enligt 7 § lagen om allmän försäkring rörande sjukpenning, utgår sjukpenning vid sjukdom som förorsakar nedsättning av arbetsförmågan med minst hälften. Såsom sjukdom anses jämväl sådant tillstånd av nedsatt arbetsförmåga som förorsakats av sjukdom för vilken sjukpenning utgivits och som alltjämt kvarstår efter sjukdomens upphörande. Tandskada räknas inte som sjukpenningberättigande sjukdom. En person som halkar och vid fallet bryter arm eller ben sjukskrivs vanligen med rätt till sjukpenning tills de svåraste verkningarna av fallet lindrats. Men om personen i fråga i stället för brott på armar eller ben slår ut sina framtänder berättigar sjukskrivningen ej till sjukpenning, såvida tandskadan ej direkt påverkar arbetsförmågan. Sannolikt medför utslagna framtänder en psykisk påfrestning för den drabbade som troligen väljer att stanna hemma från arbetet utan ersättning från försäkringen. Samma förhållande gäller den som slår sönder sina glasögon och på grund av detta inte kan arbeta. Då utgår ej heller sjukpenning om inte synnedsättningen beror på sjukdom i ögat. Starr räknas som sjukdom. Däremot räknas inte brytningsfel eller åldersförändringar som sjukdom. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring i lagen om allmän försäkring rörande sjukpenning, så att tandskada och glasögonskada enligt motionens exempel berättigar till sjukpenning. (vpk) INGA (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G802348 · 1985-01-14 00:00:00 — Verksamheten vid Svensk arkivinformation (SVAR) i I proposition 1983/84:100, bil. 10, fastslogs att arbetsplatserna SVAR och den s. k. registreringsbasen i , kommun skulle läggas under förvaltningsansvar och permanentas. Redan av skrivningen i anslutning till ovanstående kunde man utläsa att den nya organisationen inte skulle ge samma underlag för sysselsättning som vid övertagandet. Detta kunde f. ö. utläsas av det sparsamma statsanslaget på . Det sades att omfattande organisatoriska förändringar i förhållande till hittillsvarande verksamhet kunde förväntas. Trots betydande insatser av och kommun, samt försäljning av mikrokort för , har verksamheten inte kunnat drivas enligt det av huvudmannen utarbetade och av regeringen fastställda organisationsförslaget. Arbetsstyrkan är endast 35 mot beräknade 47, vilket förhållande skall ses mot bakgrund av den stora arbetslösheten i västra delar. Kommersiellt motiverade investeringar har inte kunnat göras på grund av brist på kapital. Vidare måste man beakta att verksamheten till stor del är betingad av tillgängliga beredskapsmedel i länet. När dessa medel drastiskt skärs ned minskar möjligheterna att för kommande budgetår finansiera arbeten enligt planen. Det finns inte resurser för tillskott av medel på regional nivå. Man kan knappast räkna med att driva verksamheten på så svag ekonomisk grund . Man kan fråga sig hur staten kan bygga upp en seriös permanent verksamhet på en grund som nära nog har improvisationens karaktär. De människor som arbetar i verksamheten har vant sig vid svårigheter, men varför skall man utnyttja deras tålamod och skapa otrygghet då denna verksamhet betraktas som nödvändig och nyttig för landet? Hur länge skall man låta verksamheten fortgå som ett slags provisorium? Det måste vara en hederssak för huvudmannen att stabilisera denna verksamhet och betrakta den som en utvecklingsbar satsning i en glesbygd, till nytta för samhället och bygden. Släktforskning och turism är f. ö. ett tema som skall lanseras av kommun. Då nu landsarkiven i de stora städerna av besparingsskäl skall stängas för allmänheten hoppas få en ökad turism till fördel för bygden och dess människor. SVAR måste få resurser motsvarande behovet för en normal verksamhet i stället för en nära nog styvmoderlig behandling. Det betyder med andra ord att ytterligare fasta resurser måste tillföras verksamheten. Om man försöker se över sektorsgränsen så måste man också förstå betydelsen av denna verksamhet, såväl ur direkt kulturell synpunkt som indirekt ur synpunkten att man ger människor i glesbygd ett meningsfullt arbete. Etableringen av SVAR i har inte tillkommit av en slump utan är resultatet av en genomtänkt inriktning på att försöka skapa arbetsplatser i en bygd med svåra regionalpolitiska problem. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om åtgärder för att tillskjuta resurser i sådan omfattning att SVAR:s verksamhet kan drivas i den ordning som ursprungligen fastställdes av regeringen.
mot · G802349 · 1985-01-10 00:00:00 — m. fl. fortsätter socialdemokraterna sin ettörespolitik beträffande biblioteksersättningen och föreslår en höjning . Hur långt befinner sig inte socialdemokraterna från den ståndpunkt man intog i oppositionsställning, nämligen att biblioteksersättningen skulle följa den allmänna löneutvecklingen, att de litterära upphovsmännen och bokillustratörerna inte skulle behandlas sämre än andra yrkesgrupper och att denna målsättning inte fick hindras av ett dåligt statsfinansiellt läge! Vpk har klart deklarerat att upphovsmännens krav på förhandlingsrätt är välgrundat. Det borde för länge sedan har föranlett förslag av den innebörden från den sittande upphovsrättsutredningen. Skall det bli ett slut på författarnas och konstnärernas eländiga inkomstförhållanden, måste de få en reell möjlighet att förhandla och ta betalt när deras arbete används ute i samhället. I folk- och skolbiblioteken lånas som bekant över 100 miljoner böcker . Vem tror att biblioteksersättningen skulle ha förlorat en tredjedel av sitt värde - mätt i utvecklingen av arbetskostnadsindex - om upphovsmännen hade haft förhandlingsrätt? Upphovsmännen har också krävt och kräver alltjämt en värdesäkring av biblioteksersättningen. Man kan således notera att upphovsmännen inte har krav på någon särbehandling i förhållande till andra grupper. har författarna, översättarna och bokillustratörerna dessutom fått de övriga konstnärsorganisationernas solidariska stöd för att biblioteksersättningen borde öka, dels med förändringen av arbetskostnadsindex, dels så att något av det förlorade realvärdet återhämtades. Detta har man varit enig om inom KLYS (Konstnärliga och ) och detta har KLYS - vid sidan om inrättandet av en särskild tonsättarfond - prioriterat i sina överläggningar med kulturministern . I det sammanhanget kan man påminna sig att LO sagt att kulturarbetarnas organisationer måste betraktas som fullvärdiga förhandlingsparter. TCO har samma principiella uppfattning. bör avvisa regeringens förslag beträffande biblioteksersättningen och besluta att denna för /86 skall utgå med . Det innebär också att under tionde huvudtiteln åt författare m. fl. bör anvisa ett med . Med hänvisning till vad som ovan anförts föreslås 1. att uttalar att frågan om förhandlingsrätt beträffande biblioteksersättningen bör behandlas med förtur och i positiv anda och hemställer hos regeringen om åtgärder i enlighet härmed, 2. att beslutar att ersättningen åt författare m. fl. för utlåning av deras verk genom bibliotek m. m. för /86 skall utgå med , 3. att beslutar att med ändring av proposition 1984/85:100, bil. 10, F 8. Ersättning åt författare m. fl. för utlåning av deras verk genom bibliotek m. m. uppta ett i förhållande till regeringens förslag med . (vpk) (vpk)
mot · G802350 · 1985-01-10 00:00:00 — m. fl. Genom jordförvärvslag blev kyrkans förvärv prövningspliktiga. Därigenom gavs lantbruksnämnderna möjlighet att ställa krav på kyrkan att den skulle avstå mark, lämplig som tillskott till enskilda lantbruk, för att förvärvstillstånd skulle beviljas. I regeringsställning sökte också på olika sätt stimulera sådan bytesverksamhet, som innebar att kyrkan fick förvärva större sammanhängande skogsskiften mot att kyrkan avstod mark på andra håll. Samma typ av uppgörelser träffades med domänverket och bolag. Ett problem när det gäller kyrkan är att ägandet är spritt på församlingarna och att marken ofta är centralt belägen och därför kan ha förväntningsvärden. Kyrkan utökar nu framför allt sitt skogsinnehav. Kraven på rationellt brukande av åker och skog måste också gälla kyrkan. Dess mark måste därför tas med i den strukturrationalisering som är angelägen som kyrkan upprätthåller en välorganiserad fastighetsförvaltning. Principen måste vara att kyrkans arrendefastigheter blir en del i den uppbyggnad av rationella familjejordbruk som lantbruksnämnderna har till uppgift att åstadkomma. I den mån kyrkan skall ha sina tillgångar investerade i jordbruksfastigheter erhålls med en sådan ordning de bästa garantierna för att resp. församlingar och pastorat får ett så gott utbyte som möjligt av kyrkans markinnehav. På lämpligt sätt bör garantier skapas för att avkastningen fördelas rättvist och att en församling som avstår mark inte förlorar på detta. I sammanhanget är det också angeläget att se över bestämmelserna för prästlönefonderna som ofta hindrar placering av kyrkans medel i andra tillgångar än jordbruksfastigheter. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att begär att regeringen gör en översyn av prästlönefonden i enlighet med motionen. () () () ()
mot · G802351 · 1985-01-14 00:00:00 — Förbättrad järnvägskapacitet i Örnsköldsviksområdet Det finns tecken som tyder på en framtida ökad användning av järnvägstransporter för skogsindustrins råvaror och färdigvaror. Statens satsning på Forsmo-Hoting-banans upprustning till en modern timmerbana utgör därvid en betydelsefull vändpunkt. Denna satsning ställer i nästa steg frågan om industrispåret ÖrnsköldsvikHusum i fokus eftersom ett effektivt utnyttjande av Hotingbanan förutsätter möjligheter att med järnvägsvagnen nå fram till produktionsenheten i som är en av största fabriker i sitt slag. Förhandlingar har som bekant förts mellan Mo och , och SJ, vilka har visat en positiv vilja att lösa frågan. SJ:s aktivitet för att åstadkomma bättre färjeförbindelser via HelsingborgKöpenhamn kombinerat med DSB och DB:s löfte om en upprustning av bandelen Köpenhamn-Puttgarden innebär en mycket kraftig kapacitetsökning för järnvägstransporter till kontinenten. Det finns anledning att räkna med en omstrukturering innebärande överföring av miljontals ton av skogsindustrins färdigvaror till järnvägsvagn och färjetransport. Man kan alltså klart skönja ett framtidsperspektiv som ställer ökade krav på järnvägskapacitet och undanröjande av de flaskhalsar som finns. Till bilden hör en strävan att minska lagrings- och hanteringskostnaderna som en tidsvinst kan uppnås - frågor som har betydelse för konkurrensförmågan. Järnvägstransporterna utgör f. n. av det totala transportbehovet när det gäller Husumområdet. En helt ny situation med ökade kapacitetskrav kommer då järnvägen har uppåt av ifrågavarande transporter. Tilläggas bör att i framhållit vikten av att Husumspåret kommer till utförande. Förutom de rent näringspolitiska aspekterna på frågan är sysselsättningsproblemen i norra välkända - inte minst efter alla nedläggningar av skogsindustrier. Här finns ett säkerligen välkommet arbetsobjekt som dessutom är ekonomiskt motiverat och lönsamt för såväl transportföretag som samhälle. En förbättring av trafikmiljön med energipolitiska vinster måste också noteras. Det blir under dessa omständigheter en självklarhet att projektet måste innebära elektrifiering av sträckan . Inga som helst tvivel kan råda om att en sådan investering motiveras av det ökade trafikunderlaget. Alternativet dieseldrift kan helt enkelt inte konkurrera varjämte en elektrifiering öppnar för ytterligare kapacitet och expansions Slutligen kan som exempel på marginaleffekter nämnas att en produkt som finpapper är synnerligen transportkänslig och även en till synes obetydlig skada kan göra en leverans oanvändbar för kunden med allt vad detta innebär för leverantören i form av reklamationer osv. SJ har stora möjligheter - det bekräftas av erfarenheten - att bjuda trygga transporter från leverantören direkt hem till kunden. Med hänsyn till vad här anförts vill jag föreslå att hemställer hos regeringen att denna vidtar erforderliga åtgärder för byggande av industrispåret samt elektrifiering av bandelen . minab/gotab 1985 79604
mot · G802353 · 1985-01-11 00:00:00 — m. fl. En gemensam huvudman för lokala och regionala kollekti vtraflk Genom beslut om den lokala och regionala kollektiva persontrafiken skapades möjlighet till en rationell kollektiv persontrafik i hela landet. Genom detta riksdagsbeslut fastslogs att det skulle finnas en huvudman inom varje län, med ansvar för kollektivtrafiken på landsväg inom länet. Redan då proposition 1977/78:92 behandlades i framfördes från genom motion 1977/78:1824 krav på att skulle utgöra ett huvudmannaskapsområde. I motionen då påpekades det olyckliga i att en administrativ gräns (länsgränsen) i skall styra utformningen av huvudmannaskapets ansvarsområde. Utskottet avstyrkte motionen om undantag för med motiveringen att det fanns möjlighet till trafiksamverkan över länsgräns. Utvecklingen har emellertid visat att det borde ha varit en gemensam huvudman för hela . betraktas som ett arbetsområde genom de korta avstånd som finns i regionen, och då ter det sig naturligt att transport och kollektivtrafik är uppbyggda på samma sätt. Pendling sker inom hela , och då kräver invånarna med all rätt att en illa placerad administrativ gräns ej skall komplicera resandet som det gör . Med de vunna erfarenheterna talar allt för att bör vara ett huvudmannaskapsområde då det gäller den kollektiva landsvägstrafiken. Det är också viktigt att det blir ett huvudmannaskap för med hänsyn till den spårbundna trafiken. SJ har i huvudsak ansvar för järnvägstrafiken men som ett komplement till landsvägstrafiken finns lokaltrafik på järnväg som är begränsad till västra men som borde utvidgas, och detta skulle underlättas om det endast fanns en huvudman. Samma är förhållandet då det gäller invånarnas möjlighet då det gäller påverkan på SJ beträffande tidtabeller o. d. som är nästan obefintliga. Genom länshuvudmännen har detta förbättrats men genom en gemensam huvudman skulle invånarna få än bättre möjligheter. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär att möjlighet skapas för att genomföra ett huvudmannaskap i . () ()
mot · G802354 · 1985-01-14 00:00:00 — fattade ett olyckligt trafikbeslut. Då bestämdes att de lokaltrafikbolag som skulle överta ansvaret på de tvärbanor som förbinder och stambanan skulle erhålla statsbidrag . Statsbidraget skulle erhållas endast under förutsättning att trafiken sköttes med bussar. Man kan notera en rad negativa följder av detta beslut. Först och främst innebär det här att ytterligare ett ansvarsområde för kollektiv service i de folkglesa områdena överförs från staten till regionala organ. Med all säkerhet kommer också kostnadsansvaret att utlokaliseras då den tidsbestämda statsbidragsperioden löper ut. Då kommer de här områdenas kollektivtrafik att försämras ännu mer. En hotad bandel är järnvägslinjen . Den sammanbinder Väster- och . är en av de järnvägsstationer som utgör knutpunkterna på stambanan. Från löper banan förbi bl. a. byarna Missenträsk, , och slutar i , en av de kvarvarande bemannade järnvägsstationerna på . Som skäl för övergången till busstrafik, som tydligen eftersträvas, har anförts att järnvägstrafik skulle bli mycket dyrare på grund av främst investeringskostnader i järnvägsmateriel, som genom avskrivningskostnader och räntekostnader skulle belasta persontransporterna så att landsvägsbussar blir ett bättre persontransportalternativ. Om malmtransporterna från Laisvallgruvan till skall fortsätta kan detta argument om avskrivnings- och räntekostnaderna tillbakavisas då SJ antingen måste driva malmtransporterna med förlust eller kunna förhandla sig till täckning från gruvbolaget. För avskrivnings- och räntebehovet på i vart fall den här bandelen måste ju stå i direkt proportion till nedlagt kapital i banor och stationer. På denna bandel sker en kraftig ökning både av antalet resande och mängden transporterat gods. Detta understryker det riktiga i att överföra denna bandel till riksnätet. Det kan också befaras att vissa samarbetssvårigheter kan uppstå framför allt när statsbidragen upphör. Det här är en mellanlänsförbindelse, inte en länstrafikfråga. Den bästa lösningen skulle vara om överfördes till riksnätet. Under hänvisning till det anförda föreslås att uttalar att järnvägssträckan bör överföras till riksnätet.
mot · G802355 · 1985-01-11 00:00:00 — Motion 1984/85:355 Turistsatsningen på framstår som det mest framgångsrika turistprojektet i landet. Resandeströmmen har överträffat alla förväntningar. Man beräknade att sälja 3 000 semesterpaket men det har visat sig att mer än 7 500 paket blev sålda. Resenärerna har varit mycket entusiastiska och arrangemangen har inte bara varit turistiskt värdefulla utan även kulturellt och näringslivsmässigt. har givit en positiv bild av de bygder tågen dragit fram genom. Omsättningen i servicenäringarna beräknas ha gett 15 milj. kr. Med ledning av fjolårets erfarenheter talar allt för att sommarens resor kommer att bli lika populära och efterfrågade. av reklam och förbättringar kommer att bli vårt lands största semesterattraktion. Av avgörande betydelse för den framtida satsningen är att serviceföretagen efter får den tid som krävs för att utveckla och anpassa sina verksamheter. De som arbetar med att tillhandahålla den service som fordras måste vara säkra på att garantier för trafikens fortbestånd lämnas. Det är därför angeläget att staten påtar sig ett sådant ansvar. har alla chanser att tillföra glesbygden både sysselsättning och miljonbelopp i intäktsökningar. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en utredning som syftar till ett framtida garanterande av turistsatsningen på .
mot · G802356 · 1985-01-11 00:00:00 — Sedan trycksaksportot slopades har inte bara de enskilda människorna utan även den grafiska industrin och bokdistributionen drabbats av ständiga kostnadsökningar. Trycksaksportot borde därför återinföras. Att sända en försändels upp till som trycksak över hela världen kostar . Nämnda försändelse som normalbrev kostar inom kr. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att begär att regeringen inför fastställandet av nya taxor gör postverket uppmärksamt på vad som i motionen anförts om återinförande av trycksaksportot.
mot · G802358 · 1985-01-14 00:00:00 — Den förbättrade reningen av avloppsvatten i kommunala reningsverk har möjliggjorts genom användandet av olika fällningskemikalier. I detta sammanhang används i stor utsträckning aluminiumsulfat som fällningskemikalie. Aluminiumsulfat har i höggradiga reningsverk visat sig vara mycket effektivt med en reducering ända av fosforn i avloppsvattnet. Som bieffekt tillföres då i stället vissa kvantiteter aluminium till sjöar och vattendrag. Aluminium kan förekomma i många former och föreningar. Det är de organiska föreningarna som är mest toxila för bl. a. fisk. Om aluminium är bundet till humuskomplex kan koncentrationen av aluminium vara hög utan att gifteffekten är särskilt betydande. Aluminiumutfällningen är därtill beroende av vattens pH-värde. Mellan pH och 8 föreligger aluminium som en fällning som till stor del flockas och kan sedimenteras. Problemen med aluminium har i stor utsträckning hängt samman med försurningen av mark och sjöar. Det har emellertid visat sig att också i sjöar med stor algproduktion och högt pH-värde går den utfällda aluminiumhydroxiden i lösning i form av aluminiumjoner. Det kan ifrågasättas om aluminiumföroreningar kan ha sammanhang med fiskdöd som bl. a. inträffat i sjön . En annan fällningskemikalie som fått ökad användning är järnsulfat. Denna har i många fall kostnadsmässigt ställt sig fördelaktigare för kommunerna. Problemet är att det bl. a. visat sig att med tungmetaller förorenat järnsulfat användes. Tungmetaller har därigenom bakvägen tillförts naturen genom att tungmetallhaltigt rökslam från reningsverken använts som jordförbättringsmaterial för jordbruket. Kalk är en kemikalie som troligen är lika effektiv och som inte har samma skadeverkningar. Denna ställer sig dyrare och medför stora hanteringsproblem, varför den inte kommit till användning i lika hög grad som övriga nämnda kemikalier. har redovisat ett åtgärdsprogram som emellertid inte tar upp frågan om intensifierad forskning för att ta fram alternativa kemikalier. har i betänkande 83/84:11 anfört att fällningskemikalier för reningsverk inryms i de områden forskningnämnd prioriterat för /84. Det torde framgå att behovet av alternativa fällningskemikalier är mycket stort, inte minst mot bakgrund av att orena kemikalier används. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär åtgärder om intensifierad forskning dels om befintliga fällningskemikaliers skadeverkningar, dels om möjligheten att ta fram alternativa fällningskemikalier som inte har dessa skadeverkningar.
mot · G802359 · 1985-01-01 00:00:00 — Insamling av batterier innehållande kvicksilver m. m. Spridningen av kvicksilver och kadmium genom batterier som bränns tillsammans med övrigt hushållsavfall har kommit att utgöra en väsentlig del av det sammanlagda utsläppet av dessa giftiga tungmetaller i landet. Mängden av tungmetaller i hushållsavfallet tenderar dessutom att öka. Den totala mängden kvicksilver från batterier som kasseras i hushållssoporna kan f. n. beräknas till ca . Eftersom av avfallet bränns beräknas ca genom förbränningen spridas i luften. riktades ett tillkännagivande till regeringen i frågan på förslag av jordbruksutskottet. Dåvarande regeringen har därefter i skrivelse (1982/ 83:30) redovisat åtgärder att begränsa användningen av kadmium. I denna skrivelse aviserade den tidigare regeringen åtgärder för insamling av batterier. behandlades frågan i betänkande 1983/84:7. Motioner i ärendet avvisades av med hänvisning till att jordbruksutskottet utgick från att regeringen mot bakgrund av förslag från kommer att vidta de åtgärder som bedöms nödvändiga. har till regeringen redovisat förslag till handlingsprogram för bättre hantering av batterier. har i betänkande 1984/85:6 ånyo avvisat motioner med hänvisning till att frågorna fortfarande övervägs i . Utskottet anser dessutom att ansvaret till stor del åvilar batteribranschen. Insamling av batterier kan bedrivas på olika sätt. Ett pantsystem liknande det som kommer för aluminiumburkar torde vara den effektivaste metoden. Ett annat alternativ är att med hjälp av informationskampanj anordna frivilliga insamlingar vid de försäljningsställen som tillhandahåller batterier. De önskemål som riktades till regeringen har sålunda ännu inte uppfyllts. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att förslag enligt tillkännagivande skyndsamt framläggs för . minab/gotab 1985 79605