mot · G8021514 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Tekoindustrin har fortfarande en betydande roll för sysselsättningen i framför allt vissa regioner och orter. Det finns f. n. knappt 700 företag med över 33 000 anställda. Trots betydande problem har således tekonäringen lyckats bibehålla betydande produktionsvolym. Kostnadsexplosionen 1974 och 1975 innebar emellertid att det ekonomiska läget drastiskt försämrades med omfattande utslagning av företag som följd . Regeringsskiftet 1976 innebar emellertid att omfattande åtgärder i syfte att stödja tekoindustrin sattes in och stabiliserades förhållandena inom tekobranschen. De devalveringar som genomförts 1981 och 1982 stärkte tekoindustrins konkurrensmöjligheter på såväl exportmarknaden som den inhemska marknaden. Kostnadsutvecklingen har emellertid medfört attde positiva effekterna som nedskrivningen av kronan medförde även för tekoindustrin nu har utjämnats. Kostnadsläget för den svenska tekoindustrin är åter högst i världen. Vid utformningen av tekopolitiken är det väsentligt att ha som utgångspunkt tekoindustrins allmänna betydelse för ekonomi och sysselsättning och den dominerande roll tekoindustrin har i vissa regioner samt de försörjningsmässigt betingade målsättningar som fastlagts. Efter den socialdemokratiska regeringens makttillträde 1982 har emellertid det generella tekostödet kraftigt urholkats genom försämringen av det s. k. äldrestödet. Detta stöd har en avgörande betydelse för tekoföretagens konkurrenskraft. 1982/beslutade att en nedtrappning av äldrestödet skulle ske etappvis. sänktes äldrestödet från till . För innevarande budgetår har stöd utgått . För /86 föreslås stödet utgå av lönekostnaderna för personal i tillverkning. Denna neddragning innebär att äldrestödet minskas med 44 milj. kr. jämfört med innevarande budgetår. Totalt föreslås nu 166 milj. kr. Från sida har vi motsatt oss nedtrappningen av äldrestödet. Äldrestödets betydelse för de positiva resultat tekonäringen uppnått är ostridigt. Äldrestödet har kraftigt stärkt näringens konkurrenskraft. Ett bibehållet äldrestöd är synnerligen viktigt då de kostnadsfördelar nedskrivningen av kronan medfört för näringen nu inte längre finns. är oansvarigt av regeringen när man nu misslyckats med att bevara devalveringseffekterna att också urholka äldrestödet. Neddragningen innebär mycket stora risker för en ökande utslagning av företag och därmed ett ökat antal arbetslösa, en utslagning som främst kommer att drabba den äldre arbetskraften. Äldrestödet torde få ersättas med andra och dyrare stöd från samhällets sida. Det torde därför ur samhällets synpunkt vara fördelaktigare att ge äldrestöd till ett mindre antal tekoföretag än att ge t. ex. arbetslöshetsunderstöd eller förtidspension till dem som blir utan arbete. Vi anser därför att äldrestödet även under /86 bör utgå av lönekostnaderna för personal i tillverkning. Med hänsyn till bl. a. att genomsnittsåldern inom branschen är i sjunkande bedömer vi att kostnaderna för äldrestödet med bibehållet bidrag om kommer att uppgå till 195 milj. kr. för /86 dvs. en ökning i förhållande till regeringens förslag med 29 milj. kr. Dessa medel bör täckas genom att de medel för selektiva åtgärder inom industrin som föreslagits minskade med motsvarande belopp. De selektiva åtgärderna inom tekoindustrin bör i första hand inriktas mot exportfrämjande åtgärder. Det nu gällande treårsprogrammet för tekonäringen upphör att gälla i och med utgången av /86. har också påtalat nödvändigheten av en fortsatt långsiktig planering av verksamheten. En återgång till budgetårsvisa beslut om tekopolitiken skulle medföra allvarliga men för näringens planeringsmöjligheter. Föredragande statsråd har inte förmått ta ställning till hur tekopolitiken skall utformas efter nästkommande budgets utgång. Enligt vår mening bör SIND få i uppdrag att presentera förslag till nytt treårsprogram avseende åren 1986/87 1988/89. Detta skulle ge bättre planeringsmöjligheter för såväl industrin som industriverket vad avser bl. a. personal och resursfördelning. beslutade i anledning av förslag från mittenregeringen att ursprungsmärkning på tekovaror skulle införas . Avsikten var att ge konsumenterna bättre möjligheter att bedöma kvalitet och pris. Märkningen skall vara utförd senast när kläderna yrkesmässigt saluförs till de slutliga köparna. Detta innebär bl. ä. att märkningen inte behöver bli utförd i bakomliggande distributionsled. Detta har inneburit betydande möjligheter att kringgå bestämmelserna med ursprungsmärkning. Det är enligt vår mening av stor betydelse för såväl den svenska tekoindustrin som de enskilda konsumenterna att ursprungsmärkningen sker på ett Det är en självklar rättighet för en köpare av en vara att det anges varifrån den kommer för att man rätt skall kunna bedöma kvalitet och skälighet i pris. Förutsättningarna för en komplettering av reglerna om ursprungsmärkning av kläder med krav på märkning vid införsel till utlandet s. k. gränsmodell har utretts. Det framgår bl. a. av utredningen att det relativt enkelt går att anpassa nuvarande regler till en gränsmodell. Föredragande statsråd anser emellertid att det nu inte finns fog för att vidta några ytterligare åtgärder för att förbättra kontrollen och efterlevnaden av nuvarande regler. Föredraganden finner det inte heller motiverat att följa mening att låta utreda för- och nackdelar med generell ursprungsmärkning. Från sida finner vi det anmärkningsvärt att regeringen inte effektuerar beställning om en vidgad ursprungsmärkning av kläder. Vi anser dock att det finns underlag för att nu införa krav på märkning av kläder vid införseln till landet enligt den s. k. gränsmodellen. Detta skulle på ett avgörande sätt stärka konsumenternas möjligheter att bättre bedöma kvalitet och skälighet i pris vid inköp av kläder. har sökt reglera lågprisimporten av tekovaror med hjälp av multifiberavtalen (MFA). Ett stort antal bilaterala avtal har slutits med s. k. lågprisländer, men det finns länder där avtal saknas. Importen har dock ökat med allt sämre möjligheter för företagen att hävda sig på hemmamarknaden, vilket lett till nedläggning av företag, friställning av anställda, sänkt försörjningsberedskap och regionala problem. Försöken att begränsa lågprisimporten av tekovaror genom MFA har uppenbarligen inte varit tillräckliga för att den inhemska tekoindustrin skall få ett tillräckligt och acceptabelt skydd. Det nuvarande multifiberavtalet löper ut . Enligt vår mening är det då viktigt att söka nya vägar för att komma till rätta med den marknadsstörande tekoimporten. Det som närmast ligger till hands är att pröva möjligheterna med ett system av globalkontingenter. Enligt vår mening bör därför hos regeringen begära en omprövning av anslutningen till MFA lil, eftersom bilaterala avtal inte visat sig vara tillräckliga. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs* 1. att beslutar att till Industripolitiska åtgärder för tekoindustrin för /86 anvisa ett reservationsanslag av , 2. att hos regeringen begär förslag om ett treårsprogram för tekonäringen avseende budgetåren 1986/871988/89 i enlighet med vad som anförs i motionen, 3. att hos regeringen begär förslag om införande av ursprungsmärkning av kläder vid införsel till landet enligt den s. k. gränsmodellen, 4. att beslutar att hos regeringen begära en omprövning av MFA lil och undersöka möjligheterna till införande av s. k. globalkontingentsystem för tekonäringen. . ÅSLING (c) () () P. O. () * Se även motion 1984/85:1515.