mot · G8021760 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1760 Socialtjänst i stället för kriminalvård motionerade jag om att barn inte skall sättas i fängelse. Utskottet och ansåg i princip detsamma - men saken var under utredning. kommer förmodligen en proposition om behandlingen av unga lagöverträdare. Jag vill med denna motion understryka samma sak som : barn hör inte hemma på fängelse. Ett brev från en vuxen fängelsekund, citerat i BRÄ Apropå 1984:6, säger: Detta barn vandrar omkring bland oss rädd och skrämmande frånvarande. Han är förvirrad och okunnig om den råa jargongen. Hur tror ni att detta barns framtid kommer att gestalta sig? Tror ni att han kommer att få en ljus framtid? Att vi sitter här är en sak, men ta ut era barn härifrån innan de tar skada av den mentalitet vi representerar. Vi bönar och ber. Det måste finnas andra former av vård. Ja, det finns det - men de tycks användas i minskande grad. I stället får vi se 15-åringar dyka upp i kriminalvårdens frivård, med stark ökning 1984, och allt färre (om dock i absoluta tal mycket fler än de nämnda) överlämnas av domstolen till vård inom . ersattes barnavårdslagen i nu aktuellt hänseende av socialtjänstlagen (1980:620) och lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Den första gäller frivillig vård och den senare tvångsvård av barn och ungdomar i farozonen, bl. a. dem som uppvisat ett asocialt beteende i form av kriminalitet. kunde den domstol, där en 15-åring stod åtalad för brott och som fått ett åtagande från en att den unge skulle placeras på en lämplig ungdomsvårdsskola, lita på att han också placerades där. Den kunde då avstå från att utdöma fängelse. Men med den nya ordningen kan barnavårdsnämndens motsvarighet socialnämnden, bara berätta för brottmålsdomstolen att nämnden skulle vilja placera 15-åringen på ungdomsvårdsskola. Därefter måste nämnden hos länsrätten ansöka om att den unge på grund av sin kriminalitet skall tas om hand enligt LVU. För att länsrätten enligt LVU skall kunna besluta om sådan vård krävs dels att behövlig vård inte kan åstadkommas på frivillig väg, dels att den unges kriminalitet skall innebära att han utsätter sin hälsa eller utveckling för allvarlig fara. Någon möjlighet för länsrätten att ta hänsyn till att alternativet är fängelse finns inte. Följden har i många fall blivit att den vård på ungdomsvårdsskola som socialnämnden i brottmålsdomstolen förespråkat framför fängelse inte 1* 1984185. kommer till stånd på grund av att länsrätten på ett senare stadium tvingas säga nej i enlighet med den lag som länsrätten har att tillämpa. Såväl brottmålsdomstolarna som socialtjänstemännen har blivit tvungna att anpassa sitt agerande efter denna ordning. Följden har blivit att fler ungdomar - helt i strid med idé - kommit att dömas till fängelse . Det är alltså inte som har förbisett allvaret i situationen eller som annars har handlat felaktigt. Felet är i stället inbyggt i det nya lagsystemet. Men det är lätt att ändra på systemet. På samma sätt som en tingsrätt kan förordna om överlämnande av en person som har begått brott till sluten psykiatrisk vård (31 kap. 3 §) bör den ges rätt att förordna om den vård enligt de sociala vårdlagarna som domstolen finner erforderlig som alternativ till fängelse för en ung pojke eller flicka. Med anledning av vad jag ovan anfört hemställer jag att begär att regeringen återkommer till med förslag till sådana lagändringar att det blir möjligt att undvika att döma ungdomar till fängelsestraff.