mot · G8023068 · 1985-04-12 00:00:00 — m. fl. Fortsatt valutareglering (prop. 1984/85:153) I proposition 1984385:153 föreslås att valutaregleringen förlängs , dvs. för tiden 30 juli 1986. För kännedom läggs fram förslag till förordning om fortsatt giltighet av valutaförordningen . Enligt vår mening är det nu hög tid att liberalisera valutalagstiftningen. Valutalagen har varit i oavbruten tillämpning . Redan det förhållandet att den har karaktären av beredskapslagstiftning, avsedd för extraordinära krislägen, är ett tillräckligt skäl för en genomgripande översyn. Frågan om valutaregleringens roll för utformningen av penning- och valutapolitiken utreds av valutakommittén (E 1977:03). Kommittén har arbetat utan att presentera ett slutbetänkande trots att ett sådant har utlovats för länge sedan. Moderata samlingspartiet anser det synnerligen beklagligt att valutakommitténs arbete så har dragit ut att det nu anses erforderligt med en ytterligare förlängning av den nuvarande valutaregleringen. 1980 framlades delbetänkandet Valutareglering och ekonomisk politik (SOU 1980:51). Där presenterades ett antal expertrapporter, som belyste valutaregleringens samhällsekonomiska verkningar och regleringens ställning som ekonomiskt-politiskt instrument. De omfattande analyser och entydiga slutsatser som återfinns i dessa expertrapporter är enligt vår mening ett tillräckligt omfattande beslutsunderlag för en liberalisering av valutaregleringen. Vi instämmer därför i Svenska bankföreningens remissyttrande att liberaliseringsåtgärder kan vidtas med dessa expertrapporter som underlag utan att ny lagstiftning trätt i kraft. De slutsatser som kan dras av expertrapporterna är att valutaregleringen har skadliga effekter på samhällsekonomin, att den minskar möjligheterna att uppnå samhällsekonomisk balans och att den är olämplig för att styra kapitalrörelserna. Det finns dessutom andra ekonomisk-politiska instrument som är effektivare och har lägre samhällsekonomiska kostnader. Valutaregleringen är ett medel i penningpolitiken. Regleringen har bl. a. syftat till att öka möjligheterna att föra en oberoende penningpolitik. Om detta kan för det första sägas att valutaregleringens effektivitet har minskat betydligt de . Till följd av de stora möjligheterna till privata kapitalrörelser i anslutning till utrikeshandeln styrs den svenska räntenivån i mycket stor utsträckning av räntorna i utlandet. Anknytningen till de utländska finansiella marknaderna till följd av den statliga utlandsupplåningen har ytterligare minskat våra möjligheter att föra en självständig 1 1984185.3 sami. Valutaregleringen har inte kunnat förhindra en sådan utveckling. Vidare behöver inte en minskad penningpolitisk handlingsfrihet innebära att möjligheterna att föra en framgångsrik ekonomisk politik i stort reduceras. Tvärtom kan fria kapitalrörelser spela en positiv roll genom att tvinga fram en mer stabil och disciplinerad ekonomisk politik, som bl. a. kan bidra till att företag och arbetsmarknadsorganisationer visar större återhållsamhet i pris- och lönebildningen. Det finns dessutom gott om exempel i vår omvärld på att det går att upprätthålla penningpolitisk självständighet utan valutareglering. Slutsatsen blir att valutaregleringens stabiliseringspolitiska värde är mycket begränsat. Det är bättre och effektivare att använda mer marknadskonforma medel. Utformningen av den nuvarande valutaregleringen innebär även ett onödigt uppgiftslämnande från företag, banker och privatpersoner. statistik- och kontrollverksamhet medför stora kostnader för alla inblandade som inte motsvaras av några positiva effekter. Vidare hämmar regleringens utformning bankernas möjligheter att betjäna kunderna på det mest effektiva sättet. Bland har utvecklingen gått mot en liberalisering av kapitalrörelserna över gränserna. Länder som i likhet med haft valutareglering sedan har vidtagit lättnader i väsentliga avseenden. avskaffade sålunda valutaregleringen helt 1979, vilket innebär att portföljinvesteringar och valutarörelser numera är helt fria och att tillgångar fritt får medföras vid bosättning utomlands. Våra grannländer och genomförde 1983 en betydande liberalisering av kapitalrörelserna över gränserna. I får numera utländska börsnoterade aktier köpas fritt, varjämte handeln med såväl danska som utländska obligationer släppts fri. Även i har handeln med aktier och obligationer över gränserna blivit friare, som den tidigare licensplikten för ut- och ingående direktinvesteringar har slopats. Motsvarande utveckling har inte ägt rum i , varför vi nu utmärker oss negativt genom att ha den sannolikt mest omfattande valutaregleringen bland industriländerna. Detta är anmärkningsvärt, eftersom få länder är så beroende av världsmarknaden som . De stora industriföretagens ökade internationalisering har ytterligare bidragit till en hopkoppling av de skilda ländernas finansiella marknader. Det framstår mot denna bakgrund som omöjligt för ett land, som vill kunna hävda sig i den internationella konkurrensen, att föra en valutapolitik som markant avviker från vad som förekommer i omvärlden. För svensk exportindustri synes främst tre valutapolitiska begränsningar vara skadliga. Det gäller 1) kravet på utlandsfinansiering vid direktinvestering utomlands, t. ex. vid förvärv av utländskt dotterbolag, 2) förbudet mot förtidsinlösen av utlandslån, om detta inte kompenseras genom upptagande av nytt lån av samma storlek och 3) begränsningen av rätten att terminssäkra ett utlandslån till av lånets löptid. Sammantaget kan sägas att valutaregleringen hindrar svenska företag från att nå sin mest fördelaktiga inhemska och internationella struktur, att de åsamkas ökade risker och kostnader och att allt detta säkerligen har lett till uteblivna industriella satsningar. Även för hushållens del ter sig en liberalisering av valutaregleringen angelägen. Det är en grundläggande mänsklig rättighet att fritt få förfoga över sina tillgångar, även oberoende av nationella gränser. Om den svenska beskattningen i enlighet med moderata samlingspartiets förslag anpassas till vad som är vanligt utomlands, och om framtidstron inom landet bl. a. som en följd därav återvänder, bör det inte uppkomma problem med kapitalflykt. Mot den ovan angivna bakgrunden bör föreslå att undersöka möjligheterna att inom det nuvarande regelsystemets ram genomföra liberaliseringar såsom en anpassning till situationen i och . Regeringen bör tillse att valutakommitténs slutbetänkande läggs fram , så att förslag kan föreläggas . Strävan måste vara att hinna ifatt angränsade länder i utvecklingen mot friare kapitalrörelser över gränserna och att sedan fortsätta i samma riktning. Vi anser att valutalagstiftningen bör förlängas . Det bör ankomma på regeringen att utarbeta erforderliga författningsändringar. Med stöd av det anförda hemställer vi 1.att med avslag på proposition 1984/85:153 beslutar att tillämpningen av valutalagen skall gälla t.o.m. och uttalar att valutaförordningen skall äga fortsatt giltighet till , 2. att hos regeringen begär förslag om liberalisering av valutalagstiftningen i enlighet med vad som anförts i motionen, 3. att som sin mening ger fullmäktige i till känna vad i motionen anförs om valutapolitiken. () () () () () () () ()