mot · G802559 · 1985-01-16 00:00:00 — Denna garanteras enligt vår mening bäst om de marknadsekonomiska principerna tillämpas även på energiområdet. Efter den kraftiga höjningen av energins relativpris har väsentliga förändringar ägt rum på den svenska energimarknaden. Den totala energianvändningen har minskat betydligt. Energisparåtgärder har haft effekt. Det är emellertid huvudsakligen marknadskrafterna och inte statsingripanden som har svarat för de gynnsamma förändringarna. För att minska energianvändningen infördes omfattande statsbidrag. En stor del av dessa subventioner var onödiga, eftersom prisutvecklingen på energi var en tillräcklig stimulans för att spara energi. Vissa subventioner bidrog till en minskad energianvändning men var likväl oekonomiska, eftersom de var mycket kostsamma. En tredje kategori subventioner var möjligen motiverade när de infördes, men har åstadkommit avsedd effekt och bör därför avvecklas. Den neddragning av bidragsvolymen som inletts måste fortsätta. Energiomvandling är alltid förenad med miljöpåverkan. Detta motiverar att statsmakterna uppställer regler som tar hänsyn till miljön. I motion 1984/85:879 om miljö och energi utvecklar vi närmare våra synpunkter och förslag. Kärnkraften och vattenkraften är de två stora energikällor som har den minsta miljöpåverkan. kommer, i enlighet med tidigare beslut, att beredas tillfälle att yttra sig om utbyggnad av vattenkraft motsvarande ytterligare ca . Omfattande utbyggnad av vattenkraft utöver detta kan knappast ske utan att skyddsvärda vattendrag riskerar att drabbas. En utbyggnad av vattenkraften i de fyra stora orörda älvarna bör enligt vår mening inte ske. Beträffande kärnkraften är det väsentligt att existerande anläggningar utnyttjas på ett effektivt sätt. Kärnkraften har befunnits vara säker och miljövänlig. Säkerheten skall därför avgöra kärnkraftverkens framtid. Vidare bör inga politiska hinder resas för bruk av kärnvärmereaktorer av Secure-typ. Dessa reaktorer kan bli värdefulla för fjärrvärmeproduktion i större städer. Energibeskattningen är ett lapptäcke av olika skattesatser och skattebefrielser. Energipolitiska och miljöpolitiska motiv, stundom även sysselsättningspolitiska, har bidragit till en långtgående skattedifferentiering utan bärande principer. Enligt vår mening skall beskattningen på energiområdet vara energineutral. Eftersom drivmedelsbeskattningen även avser att beskatta fordonstrafik torde dock avsteg från principen i detta fall få accepteras. I den mån vissa energislag anses vara i behov av speciella subventioner bör dessa redovisas öppet och inte som i budgetpropositionen smusslas undan som oredovisade skattebefrielser. Det behövs, enligt vår mening, en förnyad översyn av hur olika energislag skall beskattas. Det kan finnas anledning att överväga, om inte energibeskattningen i någon form bör anpassas till mervärdeskattesystemet i likhet med vad som tillämpas i andra västeuropeiska länder. Beskattning och dispensregler får inte heller utformas så att de som gjort en framgångsrik energibesparing drabbas av högre skattesatser. Alltsedan oljekrisen har mycket stora resurser anslagits till energiforskning. Det är nu dags att överge systemet med ett särskilt energiforskningsprogram. I stället bör energiforskningen infogas i den övriga forskningsorganisationen, så att avvägningen mellan olika projekt kan ske i ett större sammanhang. En grundläggande princip måste vara att resurserna satsas där det finns goda förutsättningar för framsteg. Den statliga insatsen bör först och främst inriktas på kunskapsuppbyggnad. Vi har tidigare föreslagit att ett tekniskt forskningsråd inrättas. Det är naturligt att detta tar på sig ett stort ansvar också för de framtida offentliga satsningarna på det energitekniska forskningsområdet. Om skall kunna hävda sig industriellt fordras stora insatser inom forskning och utveckling. Vi måste ställa krav på oss själva. De kraven skärps när den tekniska utvecklingen accelererar. Utan egen nyskapande förmåga kommer vi i ett vidgat beroende av importerad teknik. Detta beroende blir extra besvärande när ledande länder som - i likhet med - finner det förenligt med sina intressen att uppställa olika villkor vad gäller möjligheterna för andra länder att utnyttja denna teknik. För att vi skall kunna bevara vår rörelsefrihet och vårt oberoende måste därför stora krav ställas på svensk forskning och svenskt utvecklingsarbete. Ett litet land som kan aldrig befinna sig vid den teknologiska fronten annat än inom begränsade sektorer. Men dessa möjligheter måste tas väl till vara. Är vi en tillräckligt intressant samarbetspartner får vi lättare tillgång till senaste teknik på andra områden. Vi måste därför slå vakt om kraven på kvalitet i utbildningen från förskolan till högsta forskarstadium. har under en lång rad av år med socialdemokratiskt styre fört en helt annan politik. Att betygen avskaffats i större delen av är något som ger en sammanfattande belysning av hur lättsinnig utbildningspolitiken blivit. De krav som vi själva ställer minskar som de krav som omvärlden ställer ökar. Att reformera utbildnings- och forskarväsendet är därför av stor vikt om skall kunna hävda sina positioner. I vår partimotion 1984/85:2818 om utbildningspolitiken redovisas moderata samlingspartiets förslag till en radikal omläggning av den svenska utbildningspolitiken. De särskilda forskningsavdrag i företagsbeskattningen som tidigare funnits innebar vissa fördelar för svenska företag i den internationella konkurrensen. Särskilda FoU-avdrag börjar nu införas i allt fler länder. Att den socialistiska riksdagsmajoriteten avskaffat FoU-avdragen i försämrar industrins möjligheter att expandera FoU-verksamheten. Regeringen har i stället infört s. k. förnyelsefonder. Det förmenta syftet är att öka företagens satsningar på forskning, utveckling och personalutbildning. I själva verket är det ett sätt för staten att få låna pengar mot låg ränta, som de fackliga organisationernas inflytande genom vetorätt ytterligare utvidgas. Förnyelsefonderna bör avvecklas. Selektiva stöd från STU, Industrifonden m. fl. organ leder ofta till felinvesteringar och misshushållning. De är därför mindre lämpliga än det generellt verkande särskilda FoU-avdraget. Bidragssystem är också administrativt tungrodda. Projekten försenas ofta jämfört med om tillräckliga finansiella resurser kunde avsättas direkt inom företagen. Det är också svårt att hålla tillräcklig kompetens inom bidragsmyndigheten på ett avancerat område som detta. Flera skäl talar således för att det särskilda FoU-avdraget återinförs. Detta bör finansieras genom neddragning av anslaget till Industrifonden och de regionala utvecklingsfonderna. Det finns några statliga investment- och utvecklingsbolag. Syftet med dessa har varit att förbättra kapitaltillförseln för företag med nya idéer. Resultaten av verksamheten är inte uppmuntrande. Det har i mycket liten utsträckning varit goda idéer som staten stött genom delägarskap eller lån. har marknadsekonomin själv skapat bättre förutsättningar för företag med nya idéer bl. a. genom ansatser till en s. k. venture-capital-marknad. Härigenom men framför allt genom de åtgärder för att förbättra de mindre företagens situation som tidigare redovisats i denna motion kan statens dyrbara riskkapitalengagemang avskaffas. Våra besparingsförslag avseende industridepartementets område redovisas i motion 1984/85:2623. Där föreslås besparingar på ca 650 milj. kr. Regeringen har valt att inte lägga något fullständigt budgetförslag utan ämnar återkomma med förslag för regional utveckling, energi och ekonomiskt försvar. På dessa områden presenterade vi besparingsförslag som belöpte sig till nästan . Dessutom förväntar vi oss extraordinära intäkter på ca som en följd av den i denna motion föreslagna privatiseringen av statliga företag. I motionen föreslås förändringar i vissa lagar. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs* 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om förutsättningarna för näringspolitik, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet att motverka protektionism inom varu- och tjänstehandeln, 3. att beslutar att 77 § lagen (1955:183) om bankrörelse skall ha den lydelse den hade , 4. att hos regeringen begär förslag till förändringar i lagen (1955:183) om bankrörelse så att systemet med offentliga styrelserepresentanter avskaffas, 5. att hos regeringen begär förslag till upphävande av monopol på börshandel, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om formerna för utseende av och sammansättningen på börsstyrelsen, 7. att hos regeringen begär förslag till ny organisationsstruktur för SIND och STU i enlighet med vad som i motionen anförts, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av att affärsverken iakttar konkurrensneutralitet, 9. att hos regeringen begär förslag till privatisering av statliga företag i enlighet med de riktlinjer som angivits i motionen, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om de regionala utvecklingsfondernas arbetsformer, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om riktlinjerna för den framtida energipolitiken, 12. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om förutsättningarna för teknisk utveckling. * Se även motionerna 1984/85:560-563. 13. att hos regeringen begär förslag till avveckling av statens engagemang i regionala utvecklings- och investmentbolag i enlighet med vad som i motionen anförts. () () () () L. () i