mot · G802997 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Det nuvarande studiemedelssystemet är snart . Det skapades dels för att stödja den expansion av högre utbildning som det kapitalistiska samhället blivit i behov av, dels för att möta berättigade krav på ekonomiska förutsättningar för högre studier från arbetarklassen och den närstående skikt. Vissa inslag i systemet - bidragsdelen, lånevillkoren och återbetalningsvillkoren - gjorde det relativt förmånligt. Förändringar som ägt rum, dels vad avser studiemedelssystemets effektivitet och egenskaper, dels vad avser studerandepopulationen, är väl kända och dokumenterade (se bl. a. : rapport 1981:25, / 1983:1). Vi pekar i det följande på några förändringar som vi anser vara viktiga i sammanhanget. Studerandepopulationen har genom politisk påverkan förändrats. har en större andel familjeförsörjare, äldre och tidigare yrkesverksamma vunnit tillträde till högskolan. Dessa ställer givetvis andra krav på studiestödet än de grupper som studiemedlen ursprungligen var tänkt för. Då dessa krav till stor del inte blivit tillgodosedda visar den senare utvecklingen på en motsatt tendens. Här medverkar självfallet statsmakternas intentioner att öka andelen ungdomsstuderande. Vi ser såväl samhällsekonomiska, pedagogiska som jämlikhetsbetingade faror med den senaste utvecklingen vad avser yrkeserfarna och livserfarna människors benägenhet och möjlighet till högre studier. bör därför föranstalta om åtgärder för att vända denna utveckling. I och med att studiemedlen endast haft en viss värdebeständighet har de inte alls följt den standardutveckling som ägt rum för övriga grupper i samhället. Att leva enbart på studiemedel innebär med andra ord ett mycket torftigt liv. ökade en kontorsarbetarlön med , medan studiemedlen steg med . Det är ett mått på eftersläpningen. Förändringarna inom studiemedelssystemet är också väl kända. De förmånliga inslagen har blivit mindre förmånliga. Bidragsdelen i studiemedlen har, i strid med studiestödslagens intentioner, kraftigt krympt, lånevillkoren har skärpts (12-terminerstaket samt 15 poängsgränsen) och återbetalningsvillkoren har försämrats genom ökad skuldbörda och högre skulduppräkningstal. Till detta kommer förändringar som direkt eller indirekt påverkar de studerandes möjligheter att leva på studielånen: - De tunga posterna i en studerandes budget (hyra, mat, litteratur) har stigit i pris långt mer än konsumentprisindex. - Under har basbeloppshöjningen ej följt prisutvecklingen vilket orsakat en kännbar eftersläpning. - Nya utgifter såsom SJ:s studeranderabattkort har tillkommit. Såväl nu kända som förmodade konsekvenser av dessa uppräknade förändringar bör få att inse betydelsen av reella insatser på studiestödsområdet. Vi anger här några av de viktigaste konsekvenserna: o I och med att de förmånliga inslagen i studiemedelssystemet försämrats har studiemedlen mer och mer blivit en stödform för mellanskikt och högre grupper i befolkningen. Barn ur arbetarklassen tvekar inför den stora skuldbördan (se /1983:1). Studiestödssystemet är inte till för de grupper det var avsett för. o Ett oförmånligare studiemedelssystem öppnar dörrarna för profitinriktad privat låneverksamhet. Sparbankerna har öppnat möjlighet att ta topplån på . I förmedlar studentkåren lån av SE-banken. För denna typ av lån blir återbetalningsbördan så tung att den blir omöjliga för låginkomstgrupperna. Genom en ovilja att vidta åtgärder frånhänder sig statsmakterna ett av de viktigare instrumenten för en social utjämningspolitik. Samhället har inget intresse av att privatbankerna kan göra vinster på människors vilja att börja studera, o Otillräckliga studiemedel tvingar studerande till extraarbete vid sidan av studierna. SIFO-undersökningen 1983 har visat att detta är vanligt förekommande. Självfallet ökar risken för studiefördröjning och studieavbrott. CSN har räknat ut att om av de studerande får sina studier försenade med en termin ökar utflödet av studiemedel med 200 milj. kr. Den summan skulle teoretiskt sett räcka till en höjning av studiemedlens totalbelopp med . Därtill kommer kostnader för dåligt utnyttjande av utbildningsresurserna. I ljuset av dessa konsekvenser ter sig reella insatser på studiemedelsområdet inte alltför kostsamma. På lång sikt innebär de en investering för samhället. Ett flertal beräkningar har visat att studiemedlens totalbelopp ligger på för låg nivå. SFS har beräknat en genomsnittlig månadsbudget för en högskolestuderande till . Den nuvarande nivån medger ett utrymme om . Sparbankernas budgetrådgivning har beräknat en årsbudget till . Enligt medger en nivå om . en god levnadsstandard för en ensamstående. SIFO-undersökningen har visat att särskilt äldre, tidigare yrkesverksam ma, känner av studiemedlens otillräcklighet. Det senare innebär att man bör överväga en utvidgning av det särskilda vuxenstudiestödet till att gälla även högskolestuderande. Detta stöd tar ju hänsyn till ens levnadsnivå som yrkesverksam. I avvaktan på en mer övergripande översyn av studiestödssystemet föreslår vi en uppjustering av totalbeloppet till av basbeloppet. Detta innebär ett ökat utflöde om ca 380 milj. kr. Bidragsdelens andel av totalbeloppet är . Detta medför en mycket stora skuldbörda när lånen skall betalas tillbaka. Det torde råda ett konstaterat samband mellan den sjunkande andelen bidrag och studiemedlens minskade betydelse som rekryteringsinstrument. Därför är det synnerligen angeläget att återställa bidragsdelens andel av totalbeloppet till . Det innebär på kort sikt ingen kostnadsökning utöver den som redovisats under rubriken . På lång sikt innebär det givetvis att återinflödet i form av återbetalade studiemedel minskar. I runda tal kommer att utgå i form av bidrag med ett sådant system. Detta skall dock ställas i relation till ökad studieeffektivitet och en jämnare rekrytering. Sammantaget blir det samhällsekonomiska utfallet ej så negativt. måste studerande låna pengar för sina barns försörjning . Detta är förmodligen unikt och strider uppenbart mot grunderna i det familjepolitiska stödet. Det finns två vägar att åtgärda detta. Enklast är att barntillägget görs om till ett bidrag. Det innebär en minskad återinbetalning av studiemedel. Denna förändring kan genomföras i och med /86. Vi förordar därför denna lösning. bör barn till låginkomsttagare och studerande vara garanterade ett fullgott skydd genom det familjepolitiska stödet, dvs. att barntillägget finns utanför själva studiestödssystemet. En grundförutsättning är dock att det inte innebär någon ekonomisk försämring totalt sett för studerande med barn. Genom att allt större del av studiemedlen blivit återbetalningspliktiga har skuldbördan blivit mycket tung. Många tvekar inför denna skuldsättning, vilket har negativa effekter på rekrytering och studiebenägenhet. En ökad bidragsdel lättar givetvis på skuldbördan. Lättnader i återbetalningsreglerna är dock en väg att snabbare lätta på skuldbördan. återbetalningsreglerna könsdiskriminerande inslag genom att del av makes/ makas inkomst skall räknas in avgiftsunderlaget. Detta drabbar främst kvinnor. Följande åtgärder är nödvändiga: - Avgiftsunderlaget bör prövas enbart mot egen inkomst. - Avgiftsgränsen som går vid basbeloppet (, 1984) föreslås ändrad till fyra gånger basbeloppet vilket bättre motsvarar en normallön. Dessutom bör endast halv återbetalningsskyldighet inträda vid den gränsen. Full återbetalningsskyldighet inträder vid en inkomst om fem gånger basbeloppet. då den återbetalningspliktige ej kommer upp till dessa gränser avskrivs den del av skulden som skulle ha återbetalats, mot för som ett uppskovsförfarande. Detta innebär att en form av studielön införs för dem som efter studierna endast har en lägre inkomst. Dessa förslag innebär ingen kostnadsökning vid genomförandet. Återinflödet av studiemedel kommer dock att minska i hög grad. Statsmakternas åtaganden blir därför större än . Vinster i form av ökad studieeffektivitet och bättre utnyttjande av utbildningsresurserna torde uppväga en stor del av kostnaderna. I övrigt ligger en sådan satsning helt i linje med den ökade betydelse som högre utbildning och forskning får . Flera av våra förslag innebär åtaganden först . En höjning av totalbeloppet enligt vårt förslag ryms till största delen inom de ramar som CSN har på grund av ett kalkylerat överskott om 335 milj. kr. /86 behövs därför endast ett ytterligare resurstillskott om ca 45 till 50 milj. kr. De långsiktiga åtagandena i form av minskad återbetalning måste lösas genom andra finansieringsvägar som en del i den totala fördelningspolitiken. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att hos regeringen begär en översyn a) av det särskilda vuxenstudiestödet till att omfatta även högskolestuderande, b) om reglerna för återbetalning av studiemedel i enlighet med vad som anförs i motionens förslag, c) av formerna för stöd till studerande med barn, 2. att hos regeringen hemställer om förslag som innebär a) att studiemedlens totalbelopp höjs till av basbeloppet, b) att studiemedlens bidragsdel höjs till av totalbeloppet, c) att barntillägget görs återbetalningsfritt, d) att avgiftsgränsen vid återbetalning av studiemedel prövas enbart mot egen inkomst, 3. att med ändring i proposition 1984/85:100, bilaga 10, , E 4. Studiemedel m. m. anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)