ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G8023171 · 1985-04-23 00:00:00 — Motion 1984/85:3171 m. fl. Förenklad självdeklaration (prop. 1984/85:180) Regeringen föreslår i propositionen att en enklare deklaration skall genomföras fr. o. m. , dvs. Förslaget innehåller bl. a. enklare blankett, höjt schablonavdrag och höjt sparavdrag. Schablonavdraget föreslås höjt från . I de 3 000 ingår då också avdrag för resor mellan arbetet och hemmet. Förenklad deklaration är till nytta för det stora flertalet löntagare. I det nu framlagda förslaget har man emellertid inte beaktat de speciella förhållanden som gäller för landets byggnadsarbetare. Byggnadsarbetarna har särskilda gransknings- och mätningskostnader. Dessa kostnader sammanhänger med de speciella branschförhållandena med avseende på såväl anställningsform som löneform och kan inte jämställas med andra avdrag för inkomsternas förvärvande. Byggnadsarbetarna betalar gransknings- och mätningskostnader. För andra löntagargrupper står arbetsgivarna för motsvarande kostnader. Man bör också ta hänsyn till att en byggnadsarbetare skall hålla sig med egna verktyg. Många av dessa verktyg är el- eller motordrivna och således dyrbara. Andra löntagargrupper behöver normalt inte själva stå för sina arbetsverktyg. I förslaget sägs som motiv till varför tjänstereseavdrag skall undantas från schablonavdraget och behandlas för sig, att sådana kostnader skulle missgynna dem sorn inte får ersättning av arbetsgivaren eftersom kostnaderna skulle konsumera schablonavdraget. Det vore helt följdriktigt att föra samma resonemang när det gäller de här nämnda kostnaderna för byggnadsarbetarna. Dessa kostnader ersätts inte av arbetsgivarna och konsumerar hela schablonavdraget. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att en översyn bör göras för att rätta till de brister som motionen pekat () () () () ()
mot · G8023173 · 1985-04-24 00:00:00 — m. fl. Förenklad självdeklaration (prop. 1984/85:180) I regeringens proposition 1984/85:180 om förenklad självdeklaration införs viss utökad skyldighet att lämna kontrolluppgifter. Arvoden till förmyndare/god man betalas dels av kommunen genom överförmyndaren/överförmyndarnämnden, dels av myndlingen själv. Förmyndarskapslagstiftningen ändrades 1974. Redan i den proposition, 1974:142, som låg till underlag för det beslutet framhölls att det fanns vissa svårigheter att få förmyndare på grund av arvodesreglernas konstruktion. Därför utarbetades nya regler för att så långt som möjligt garantera att även personer i små ekonomiska omständigheter skulle få kvalificerade förmyndare. För personer med mindre inkomster sker arvodesutbetalningen via kommunens lönekontor. Därvid lämnas inkomstuppgifter till den lokala skattemyndigheten och inkomsten beskattas. För myndlingar som har inkomster eller förmögenhet över gällande miniminivå utbetalas ersättningen direkt av myndlingens medel till förmyndaren. Det innebär i praktiken att den arvodesberättigade utbetalar ersättning till sig själv. I båda fallen fastställs arvodet av överförmyndarnämnden/överförmyndaren, som står under kommunalt ansvar. Därigenom borde det också vara möjligt att etablera en ordning som innebär att alla arvoden obligatoriskt redovisas till lokala skattemyndigheten. För kommunen erfordras inget nämnvärt merarbete att till skattemyndigheten insända uppgifter om alla förmyndares arvode. Det är också angeläget att alla förmyndare behandlas lika. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att kommunen obligatoriskt skall lämna kontrolluppgift till lokala skattemyndigheten för alla förmyndare/gode män som uppburit arvode beslutat av överförmyndarnämnd/överförmyndare. () () BO () () () ()
mot · G8023176 · 1985-04-19 00:00:00 — 1984/85 3176-3181 i Patientjournallag m. m. 1984/85:189) I proposition 1984/85:189 om patientjournallag m. m. föreslås i lagtexten 15 § Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter i de frågor som avses i denna lag. Detta bemyndigande är enligt min uppfattning alldeles för vidsträckt. Såvitt jag förstår överensstämmer det inte med grundlagen. Lagtexten bör ges den begränsning som anges i motiveringen till paragrafen. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att beslutar att 15 § första stycket i förslaget till patientjournallag omformuleras så att det överensstämmer med motiveringen. HANS () i
mot · G8023179 · 1985-04-18 00:00:00 — Patientjournallag m. m. 1984/85:189) I regeringens proposition 1984/85:189 om patientjournallag m. m. föreslås i 8 § att: En journalhandling skall bevaras efter det att den sista uppgiften fördes in i handlingen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att vissa journalhandlingar skall bevaras . Om arkivvård av patientjournaler i det allmännas verksamhet finns det särskilda bestämmelser. förslag överensstämmer med regeringens förslag, frånsett den andra meningen om föreskrift om att vissa journalhandlingar skall bevaras . I de remissvar som lämnades på utredningens betänkanden framfördes stark kritik på den korta bevarandetiden. JK framhöll exempelvis: Då emellertid fordringspreskriptionen är finner jag det vara äventyrligt att öppna en möjlighet att innan gått till ända avhända sig journalhandlingar som kan vara av stor betydelse för att bedöma skadeståndsanspråk från en patients sida. finner den föreslagna bevarandetiden för snävt tilltagen. Det kan, framhåller man, under ett senare stadium av en utredning hos nämnden uppkomma anledning att ta in patientjournal även från andra behandlingstillfällen än . På grund av nämndens arbetsbelastning och den därav följande långa handläggningstiden kan det förekomma att rekvisition av sådana journaler inte kan ske inom den föreslagna treårsgränsen. Även i Spri:s remissvar hävdas att det kan anses otillfredsställande från rättssäkerhetssynpunkt att journalhandlingar kan förstöras som senare behövs för att bedöma en patients skadeståndsanspråk enligt patient- och läkemedelsförsäkringen där preskriptionstiden är tio resp. . När det gäller att tillgodose forskningens behov av journalmaterial är det svårt att förutse vilka journaler som kan gallras ut. Det gäller inte minst behovet att kunna följa miljöfaktorers betydelse för framkallande av sjukdom, ärftliga sjukdomars förekomst och förändringar i sjukdomspanoramat. Därför bör bevarandetiden vara . Detta bevarande av journaler förhindrar dock inte att visst journalmaterial kan gallras . Genom mikrofilmning och datahantering finns goda möjligheter till arkivering som ej är utrymmeskrävande. Det föreligger alltså åtskilliga skäl för att journalhandlingars bevarandetid bör vara . Regeringens förslag att bara vissa journalhandlingar skall bevaras kommer att medföra svårigheter om på vilka grunder detta skall ske. Jag förutsätter att utskottet utarbetar ett lagförslag med en bevarandetid av av en journalhandling. Med stöd av det anförda hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna att bevarandetiden för journalhandling skall vara .
mot · G8023181 · 1985-04-24 00:00:00 — m. m. 1984/85:189) Det är värdefullt att regeringen nu framlägger förslag om en patientjournallag. Den föreslagna lagen kan bidra till ökad rättssäkerhet inom sjukvården och bättre integritet för patienterna. På några punkter anser jag att lagen behöver kompletteras. Regeringen föreslår att journalhandlingar endast skall bevaras . I likhet med flertalet remissinstanser anser jag att bevarandetiden bör sättas till . Den enskilde patienten bör ha rätt att få del av sin egen journal. Patienten har då möjlighet att upptäcka felaktigheter om sig själv i journalen och bör då också ha rätt att påkalla ändring/rättelse i journalen. I lagförslaget föreslås endast (13 §) att journal helt eller delvis skall förstöras på begäran av vederbörande patient. Enligt min mening bör patienten ha rätt att på begäran få felaktig uppgift om sig själv rättad. Detta krav bör tillgodoses genom en ytterligare paragraf i lagen. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utforma text till den angivna paragrafen, som bör placeras i anslutning till 6 8. Jag har i en motion till årets (1984/85:2398) tillsammans med berört frågan om användning av personnummer eller liknande identifikationsmedel för journalhandlingar på data inom sjukvårdsområdet. Jag vill i första hand hänvisa till vad i denna motion anförts. Personnummer bör icke generellt användas som identifikationsmedel och datalagda patientjournaler bör endast undantagsvis kunna få användas i olika sjukvårdsenheter eller för forskningsändamål. Den tilltagande datoriseringen av sjukvården motiverar stor försiktighet vid användandet av dessa datauppgifter. I den föreslagna lagtexten finns inget krav på signering av journaluppgifter. I likhet med flera remissinstanser anser jag att ett krav på signering bör intas i patientjournallagen. Det är i flera sammanhang av avgörande betydelse att den som för in uppgifter i en journal tveklöst kan identifieras. Med anledning av vad jag här anfört hemställer jag 1. att beslutar att 8 § ändras så att bevarandetiden i första meningen sätts till , 2. att beslutar att en särskild paragraf införs i anslutning till 6 § om rätt till införande av rättelse i journalhandling, 3. att beslutar att i 3 § införs en bestämmelse om signering av journaluppgift. 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om datorisering av journaluppgifter. minab/gotab 1985
mot · G8023182 · 1985-04-25 00:00:00 — Förslag om utländska banketableringar i (prop. 1984/85:191) I propositionen föreslås att utländska banker tillåts etablera sig i . Detta kunde i och för sig ha tillåtits tidigare eftersom det redan vid regeringsskiftet fanns ett nästan färdigt förslag från banklagsutredningen. har också krävt att utländska banker skall få denna etableringsrätt och vi hälsar därför propositionen med tillfredsställelse. Vi har emellertid några förbättringar att föreslå. Villkoret för att bank skall få etablera sig är att s. k. oktroj erhålls. Banklagen ställer upp krav på behovsprövning för banketableringar, dvs. regeringen skall göra bedömningen att banken skall vara nyttig för det allmänna innan oktroj beviljas. Motsvarande krav ställs nu upp för utländska banker. Vi anser det i och för sig naturligt att samma regler gäller för svenska och utländska banker, men vi anser att behovsregeln bör utformas på ett annat sätt. Lämpligare är enligt vår uppfattning med en omvänd behovsprövning, dvs. att en ansökan om etablering skall få avslås endast om den tilltänkta verksamheten är oförenlig med en sund utveckling av bankväsendet. Denna tanke överensstämmer med vad () anfört i remissvar både på detta utredningsbetänkande och på banklagsutredningens betänkande. Det innebär i praktiken att nuvarande behovsprövning bör slopas. regeringen synes vara inne på liknande tankegångar eftersom denna omvända behovsprövning har förordats i direktiven till kreditmarknadskommittén. Vi anser emellertid i motsats till regeringen att frågan inte behöver utredas ytterligare och föreslår alltså att 4 § banklagen ändras på angivet sätt både för svenska och utländska banker. I propositionen sägs också att regeringens godkännande av styrelsens ordförande självklart även skall gälla för utlandsägda banker. Eftersom vi motsätter oss idén att ett eller annat inom bankverksamheten skulle bli bättre genom att styrelsernas ordförande godkänns av regeringen (i praktiken blir det naturligtvis detsamma som att regeringen utser ordförande) anser vi att inte heller regeln skall gälla för utländska bankers styrelseordförande. Banklagens 77 § bör därför ändras. Även 71 § som reglerar frågan om statliga styrelserepresentanter i bankernas styrelser bör ändras (både för svenska och utländska banker) eftersom vi inte anser att dessa statliga styrelserepresentanter fyller någon positiv funktion. Med hänvisning till ovanstående hemställs l.att beslutar om sådan ändring i 4§ banklagen att nuvarande behovsprövning slopas, dvs. nuvarande oktrojprövning ersätts med en omvänd behovsprövning, 1 1984185.3 sami. 1984/85: 3182-3185 2. att beslutar om sådana ändringar i 71 och 77 §§ banklagen att statliga representanter ej längre utses i styrelserna samt att regeringen ej längre skall godkänna ordföranden.
mot · G8023183 · 1985-04-25 00:00:00 — Förslag om utländska banketableringar i (prop. 1984/85:191) Internationellt sett har de nordiska länderna kommit långt i såväl ekonomiskt samarbete som samverkan på andra områden. Det nordiska samarbetet är mycket omfattande och djupgående trots att samarbetet har bedrivits utan nationell överhöghet. Inom ram och i det har en långtgående samverkan på det praktiska planet kunnat etableras. Förutsättningarna för ett nära samarbete mellan företag i har dock hämmats av begränsningar i kapitalets rörlighet. Gällande valutaregleringar har haft en klart negativ roll. De finansiella riskerna i företag är stora och sannolikt kommer de att växa framöver. Det krävs allt större kapital och ett betydande finansiellt risktagande för att man skall kunna utveckla nya produkter. Den tid som det tar att utveckla produkterna har blivit väsentligt längre, som produkternas överlevnadstid har blivit betydligt kortare. Därför är det viktigt med en bred finansiell bas och att detta gärna sker mellan företag i olika länder. Det finns en unik industriell kompetens i , och de nordiska länderna, inte minst , ligger långt före flertalet andra jämförbara länder. kan konstateras att av de nordiska länderna finns det stora kapitalet framför allt i . En starkare integrering av kompetens och kapital ökar möjligheterna till samarbete och framgångsrik utveckling. Därför är det positivt att förslag om utländska banketableringar i nu föreläggs . Med undantag för blir sista nordiska land att medge utländsk banketablering. I har utländska banker varit i verksamhet . Antalet utländska banker som har etablerat sig i är dock begränsat. öppnade möjligheten för utländsk banketablering . Erfarenheterna från såväl som är genomgående goda. Fr. o. m. medges också rätt för utländska banker att bedriva verksamhet i . Samtiliga sju icke-svenska banker som anhöll om etableringstillstånd beviljades detta. Däremot fick de svenska bankerna nej under hänvisning till reciprocitetsprincipen. I och med att utländska - inkl. norska - banker fr. o. m. kan etablera sig i undanröjs också formellt de norska invändningarna mot svensk banketablering i . Reciprocitetsprincipens krav är då fullt ut uppfyllda. Enligt uppgift har man dock från norsk sida uppgivit att först efter det att en utvärdering av gjorda erfarenheter kommit till stånd, vilket kan ta , kan svenska banker få öppna bankkonto i . För är detta negativa besked klart 1 * 1984/85. Omfattningen av den norsk-svenska handeln och den ymniga förekomsten av företag med svenska ägarintressen bör leda till att den inleder förhandlingar med den norska regeringen i syfte att möjliggöra omedelbar svensk etablering i . Med anledning av det anförda vill vi hemställa att begär att regeringen omgående inleder förhandlingar med i syfte att möjliggöra för svenska banker att etablera sig i .
mot · G8023186 · 1985-04-26 00:00:00 — m. fl. Ändringar i uppbördslagen (prop. 1984/85:192) I propositionen föreslås bl. a. att en arbetsgivare som har överklagat ett beslut om betalningsskyldighet för arbetstagares skatt skall kunna få anstånd med betalningen i avvaktan på slutligt avgörande. Det är tillfredsställande att en sådan möjlighet nu införs och att den också gäller arbetsgivare som ålagts betalningsskyldighet före lagens ikraftträdande men där besvären ännu inte är slutligt prövade. Därmed tillgodoses motsvarande yrkande i motion 1984/85:379 som ännu ej behandlats av . kvarstår emellertid den tveksamhet som uppenbarligen råder vad gäller tolkningen av bestämmelserna i uppbördslagens 75 §. Där sägs att arbetsgivare som inte fullgör sin skyldighet att göra skatteavdrag kan bli ansvarig för arbetstagarens skatt. Sådan ansvarighet inträder dock inte om arbetsgivaren haft skälig anledning för sin underlåtenhet. I ett uppmärksammat fall i har en företagare som anlitat vad han ansett vara ett annat företag ålagts betalningsskyldighet för den skatt han enligt skattemyndigheten bort dra av före utbetalning av ersättningen i fråga. Företagaren hade gjort flera kontroller som gjorde honom övertygad om att han anlitade ett företag och att ett arbetstagarförhållande ej förelåg. Han ålades emellertid betalningsskyldighet av skattemyndigheten i trots att - enligt uttalanden av skattemyndighetens chef - man ansåg detta oskäligt. Uppenbarligen bygger detta beslut på en tolkning av uppbördslagens 75 § där man bortsett från möjligheten till skälighetsbedömning. Uppbördslagen bör därför kompletteras genom ett tillägg till 75 § eller genom en särskild anvisning så det klart framgår att när det gäller att ålägga betalningsskyldighet för arbetstagares skatt skall hänsyn tas till omständigheterna i det enskilda fallet varefter bedöms om skälig anledning att underlåta att göra skatteavdrag finns. Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställer vi att hos regeringen begär förslag om ändring av uppbördslagen vad avser betalningsskyldighet för arbetstagares skatt i enlighet med vad som anförts i motionen. () () 1 1984/85.3 sami. minab/gotab 1985 82779
mot · G8023188 · 1985-04-26 00:00:00 — Motion 1984/85:3188 Beskattningen av konvertibla skuldebrev och optionslån, m. m. 1984/85:193) Aktierna i (och andra bolag vars aktier omsätts vid sidan av börsen) värderas vid förmögenhetsbeskattning efter ett till reducerat substansvärde. Regeringen föreslår nu att optioner utgivna av sådana bolag skall tas upp till det fulla marknadsvärdet. Jag anser att ett aktiebolags val av finansieringsform bör vara så litet beroende av beskattningskonsekvenserna som möjligt. Eftersom optioner kan ses som ett alternativ till placeringar i aktier bryter regeringens förslag mot ovannämnda princip. Jag föreslår därför att optioner utgivna av OTC-bolag m.fl. vid förmögenhetsbeskattningen skall tas av marknadsvärdet. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att optionsrätter utgivna av bolag, vars aktier inte är inregistrerade på börsen, vid förmögenhetsbeskattning skall värderas till ett till reducerat marknadsvärde.
mot · G8023189 · 1985-04-30 00:00:00 — Beskattningen av konvertibla skuldebrev och optionslån, m. m. 1984/85:193) I propositionen föreslås att konvertibla skuldebrev och optionsrätter skall realisationsvinstbeskattas enligt aktievinstreglerna. Vid utgivningen av optionslån skall emissionspriset fördelas så att skuldebrevet åsätts sitt marknadsvärde vid emissionstillfället och optionsrätten det resterande värdet. Vi har ingenting att invända mot dessa förslag. Vi vill emellertid understryka att realisationsvinstbeskattningen därigenom synes bli ännu mera krånglig och svårgenomtränglig för de enskilda skattskyldiga. Beroende på vilken typ av tillgång det handlar om gäller således ganska olika regler. Behovet av en samlad syn på hela realisationsvinstbeskattningen har t. ex. framhållits av i dess remissvar över promemorian (Ds Fi 1984:24) Reavinst på optionslån. I propositionen föreslås också att det emitterande bolaget vid taxeringen inte skall få avdrag för den s.k. kapitalrabatten - dvs. skillnaden mellan optionslånens nominella värde och marknadsvärdet. Om bolaget däremot hade utfärdat ett självständigt skuldebrev med en sådan kapitalrabatt skulle bolaget få avdrag för rabatten som för räntekostnad. Vi anser att det är väsentligt att det råder neutralitet mellan olika låneformer och förordar därför att den s. k. kapitalrabatten blir avdragsgill även när det gäller optionslån. Vad beträffar förmögenhetsvärderingen föreslås i propositionen att optionsrätter i OTC-bolag skall tas upp till marknadsvärde. Detta förefaller oss mindre välawägt eftersom aktier i motsvarande bolag vid förmögenhetsbeskattningen tas av substansvärdet. Kammarrätten i har t. ex. anfört: Det framstår inte som rimligt att en optionsrätt skulle kunna åsättas ett högre värde än den aktie som den till viss kostnad kan utbytas mot. Vi anser således att optioner som emitterats av OTC-bolag vid förmögenhetsbeskattningen skall tas av marknadsvärdet. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att beslutar om sådan ändring i proposition 1984/85:193 att OTC-optioner vid förmögenhetsbeskattningen tas av marknadsvärdet, 2. att beslutar om sådan ändring i proposition 1984/85:193 attdetemitterande bolaget får avdrag för dens. () ()
mot · G8023190 · 1985-05-02 00:00:00 — m. fl. Uppdragsutbildning (prop. 1984/85:195) I propositionen föreslås riktlinjer och vissa regler för uppdragsutbildning i högskolan, den kommunala vuxenutbildningen och gymnasieskolan. Det är angeläget att regeringen försöker skapa klarare regler för denna verksamhet som till stor del redan förekommer i utbildningsväsendet. På en del punkter i regeringsförslaget behöver dock en del klargöranden göras. När det gäller gymnasieskolan, högskoleutbildningen och den kommunala vuxenutbildningen råder bestämda förhållanden för intagning till de utbildningslinjer och kurser som där erbjuds. Med regeringens skrivning i fråga om utbildningslinjer som uppdragsutbildning ruckas detta intagningssystem. Regeringen menar: Linjer i gymnasieskolan och allmänna utbildningslinjer i högskolan bör inte förekomma som uppdragsutbildning. Vi anser att detta är en alltför svag skrivning för att undanröja möjligheten att pengar på ett direkt sätt blir intagningskriterier för dessa utbildningar. Vi menar att linjer i gymnasieskolan och allmänna utbildningslinjer i högskolan inte skall förekomma som uppdragsutbildning. Det är viktigt att man gör en klar distinktion mellan uppdragsutbildning och reguljär allmän utbildningsverksamhet. Man bör klart definiera uppdragsutbildning som personalutbildning som ren fortbildning. Detta bör ge regeringen till känna. I propositionen säger regeringen att det skall vara möjligt att uppdragsutbildning ger ytterligare platser inom reguljär utbildning inom högskolan. Vi anser inte att reguljär utbildning i högskolan skall byggas upp på basis av externa medel. En sådan finansieringsform kan komma att skapa kraftiga beroenden mellan institutioner på högskolan och uppdragsgivare. Dessutom underbygger inte en sådan finansieringsform övergripande mål i högskoleutbildningen såsom självständighet och kritisk skolning. Vi menar alltså att reguljära utbildningars platser i högskolan inte får vila på grunder som pengar från uppdragsgivare. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. När det gäller uppdragsutbildning inom vuxenutbildning föreslår regeringen att länsskolnämnderna försöksvis skall få godkänna kursplaner m. m. för särskilda yrkesinriktade kurser i komvux. Motiveringen för detta är enligt regeringen att lokala eller regionala förhållanden skulle kräva denna anpassning. För egen del anser vi att det är viktigt att man också inom denna typ av utbildning slår vakt om övergripande mål som finns inom all utbildning. Därför anser vi att skall ha ansvaret för godkännande av kursplaner för särskilda yrkesinriktade kurser inom komvux. 1 1984/85.3 sami. Med hänvisning till det anförda föreslås 1.att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om linjer i gymnasieskolan och allmänna utbildningslinjer i högskolan som uppdragsutbildning, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om villkor för reguljära utbildningsplatser i högskolan, 3. att med ändring i proposition 1984/85:195 beslutar att skall godkänna kursplaner för särskilda yrkesinriktade kurser inom komvux. MAJ (vpk) (vpk)