mot · G8021173 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Kontroll av rådgivare, m. m. 1984/85:90) Vi vill inledningsvis framhålla att regeringens förslag är ytterligare ett steg på vägen mot ett 'kontrollsamhälle'. Om skattetrycket varit lägre och skattesystemet mindre komplicerat hade anledning saknats att överväga lagstiftning av föreslagen typ. Regeringens proposition baseras i allt väsentligt på eko-kommissionens delbetänkande (SOU 1983:41) Kontroll av rådgivare. Regeringen har visserligen till viss del tagit hänsyn till den kritik som remissinstanserna framfört, främst avseende ansvarsbestämmelsen, men propositionen är trots detta inte godtagbar, främst av rättssäkerhetsskäl. Departementschefen själv uttalar osäkerhet om den föreslagna lagstiftningens möjligheter att förhindra brott. Varken eko-kommissionens betänkande eller propositionen ger något underlag för att bedöma de föreslagna åtgärdernas effektivitet i brottsbekämpningen. Inte heller redovisas någon utredning om hur stor betydelse oseriösa rådgivare har för uppkomsten av ekonomisk brottslighet. Redan dessa skäl bör medföra att förslaget avslås. Härtill kommer de brister som förslaget i övrigt uppvisar. Gällande rätt förutsätter att det kan visas att rådgivaren uppsåtligen främjat huvudmannens brottsliga handlande. I syfte att underlätta bevisningen föreslås att medverkansansvaret utsträcks till fall av grov oaktsamhet. Det kan starkt ifrågasättas om förslaget skulle innebära en sådan bevislättnad som eftersträvas. Härtill kommer att rekvisitet grov oaktsamhet skulle medföra avsevärda tillämpningssvårigheter. Viktigare är dock de invändningar från rättssäkerhetssynpunkt som måste riktas mot förslaget i denna del. Det blir inte bara tillämpligt på oseriösa rådgivare utan kan även komma att tillämpas på de seriösa rådgivare som söker hjälpa klienter att tillämpa gällande rätt på ett för klienten så gynnsamt sätt som möjligt. Med hänsyn till den komplicerade och ofta svårtolkade lagstiftning som gäller på många områden måste rådgivningsverksamhet betecknas som angelägen. Mycket talar för att denna seriösa rådgivningsverksamhet direkt försvåras medan den avsiktligt oseriösa inte nämnvärt hämmas. För advokater och kvalificerade revisorer finns redan speciella normer för hur verksamheten skall bedrivas. För rådgivare, som inte tillhör nämnda kategorier, ger lagförslaget inte någon egentlig ledning hur de skall handla i olika situationer. Rådgivningsverksamheten kommer därför att bedrivas under en betydande osäkerhet om var gränsen för straffbelagd verksamhet går. För advokaterna och revisorerna finns dessutom redan ett avancerat kontrollsystem, varför några skäl att ytterligare reglera ansvaret för dessa kategorier inte finns. Även mot förslaget om förbud mot rådgivningsverksamhet kan riktas väsentliga invändningar. Detta straff är ett nytt inslag. Eftersom det riktar sig mot en persons möjlighet att bedriva sitt yrke har det en annan karaktär än konkurskarantänen. Vidare är förutsättningarna för när förbud skall kunna meddelas oklart utformade. Departementschefen uttalar att det avgörande bör vara om det finns risk för att rådgivaren gör sig skyldig till nya brott. Vid riskbedömningen kan därvid beaktas om rådgivaren i tidigare sammanhang balanserat på gränsen mellan det straffria och det straffbara området. Hur denna prövning skall ske framgår dock inte i propositionen. Inte heller hur en effektiv kontroll av efterlevnaden av meddelade förbud skall organiseras är tillfredställande klarlagt. Det framstår också som anmärkningsvärt att det på s. 38 i propositionen framhålls att Om brottet förskyller fängelse finns det i allmänhet ingen anledning att meddela förbud än . Slutligen är det oklart vilka som kan komma att omfattas av den föreslagna lagstiftningen. Enligt departementschefen kan medverkan i rådgivningsverksamhet omfatta i princip även sekreterarbiträde och andra kontorsgöromål. En följd av förslaget blir således att sekreterare och andra kontorsbiträden också kan komma att omfattas av förbud. Sammanfattningsvis kan konstateras att förslaget på flera punkter inte uppfyller kraven på rättssäkerhet. Med stöd av ovanstående hemställs att beslutar att avslå regeringens proposition 1984/85:90. () () () () () minab/gotab 1985