mot · G802979 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Den svenska krigsmaterielexporten hänger mycket nära samman med säkerhets- och försvarspolitik, vårt lands handelspolitik och internationella beroenden och därmed också med alliansfriheten och neutraliteten. Dessa samband har funnits , men vi kan tyvärr konstatera att utvecklingen inte gått mot en ökad självständighet med större oberoende utan den rakt motsatta vägen. Det har framför allt att göra med den inriktning och struktur som det svenska nationella försvaret getts av socialdemokrater och borgerliga partier. Genom att inte konsekvent satsa på ett oberoende nationellt försvar med så långt som möjligt inhemsk försörjning av vapen och annan utrustning, har långtgående samarbete och utbyte av teknik med västalliansen blivit alltmera nödvändigt. utgör samarbetet och utbytet med NATO en ökande belastning för tilltron till alliansfriheten, och det minskar också vårt lands rörelsefrihet när det gäller inköp och försäljning av för vårt försvar viktig materiel. har detta tydligast manifesterats genom det direkta samarbetet med NATO i och de många affärerna med elektronisk materiel. Genom att underlåta att med stöd av militära forskningsanslag och beställningar satsa på att bygga upp en egen, inhemsk elektronik- och dataindustri, har kommit i ett ohållbart beroende av framför allt på detta område. Övrig krigsmaterielproduktion, med tonvikt på vapenindustrin där på vissa områden har internationellt mycket eftersökta produkter, har också mestadels inriktat sin försäljning mot väst och mot utvecklingsländer godkända av väst. Detta har lagt grunden till de många skandalerna och skumraskaffärerna på krigsmaterielexportens område. De allra flesta, för att inte säga alla, exportaffärer där svensk materiel hamnat där den inte borde hamna enligt de svenska bestämmelserna har varit med högerdiktaturer och med dem jämförbara stater. Det är mycket svårt att hitta något exempel på att någon stat eller befrielserörelse med socialistiska förtecken fått köpa vapen i strid med de svenska bestämmelserna. På den motsatta sidan är exemplen däremot närmast legio. Men det är tyvärr inte enbart dessa olagliga affärer med kapitalistiska stater som visar bindningar och beroende av och dess militärallians, NATO. Direkta affärer, godkända av den , har gjorts och görs fortfarande med NATO-stater och direkt med . har redan nämnts, och det utgör i sig ett brott mot de svenska bestämmelserna. Delar till motorn i JAS tillverkas t. ex. av AB Flygmotor i Endast omkring hälften av dessa delar är avsedda för de JAS-plan som skall sättas samman i . Resten går på export via huvudentreprenören, det stora . De kommer att användas i motorer till stridsflygplan runt om i världen, självklart också av stater som befinner sig i krig. Ett ännu mer upprörande exempel är det välkända i . fick en stororder godkänd, först av borgerliga regeringar, sedan av en socialdemokratisk regering. kan inte, enligt den svenska lagstiftningen, räknas till de länder som skall få köpa svenska vapen. Men godkännandet av DIVAD-affären visar att svenska regeringar, oavsett politisk sammansättning, struntar i sin egen lagstiftning när det gäller vapenexport till . Den svenska krigsmaterielproduktionen/exporten måste sättas in i dessa sammanhang för att bli förståelig. De ekonomiska vinsterna i industrin spelar en roll, och handelspolitiskt är de svenska vapnen eftertraktade och lättsålda, men ingen av dessa två faktorer har någon avgörande betydelse. Möjligheter till alternativ produktion inom krigsmaterielindustrin med lika goda vinstmöjligheter förefinns, om man skulle vilja satsa på en sådan. Det förtjänar f. ö. att påpekas att sådan produktion redan pågår i inte ringa omfattning parallellt med vapenproduktionen. Vpk kommer i en särskild motion att ta upp dessa problem. Handelspolitiskt är det ekonomiska utbytet på intet sätt avgörande för handelsbalans. Ända , då denna export först uppmärksammades på allvar, har den pendlat av det totala värdet av export. Det säger sig självt att detta inte är av någon avgörande betydelse. En viss ökning har noterats , men kunde en minskning noteras jämfört med . Det finns all anledning att vara uppmärksam på om det blir en stadig och långvarig ökning av den svenska vapenexporten, men det är långt viktigare att observera till vem den går. Det är de politiska effekterna av denna produktion och handel som måste beaktas och motarbetas. Som vpk har påpekat, senast i partiets motion om försvars- och säkerhetspolitiken till årets budgetproposition, har säkerhetspolitiska läge försämrats . Bindningen till NATO ökar, och utformningen av det nationella försvaret gynnar en fortsatt krigsmaterielproduktion/export i samarbete med och till denna västallians och med den förbundna stater. En annan organisation och struktur av det svenska totalförsvaret är den första förutsättningen för en självständig krigsmaterielproduktion och minskad export. Den svenska lagstiftningen på området är ett instrument som måste utnyttjas och skärpas trots sina uppenbara brister. Logiskt sett är bestämmelserna omöjliga och inbjuder till de övertramp och det kringgående av dem som vi sett alltför många exempel på. De är färgade av den officiella doktrinen om eget militära försvar, att det i första hand skall vara krigsavhållande och avskräcka en angripare. Med denna uppfattning som bakgrund har den grundläggande paragrafen i den svenska lagstiftningen tillkommit, att svensk vapenexport endast skall få förekomma om det kan garanteras att de svenska vapnen aldrig kommer till användning. Samma tankegång ligger bakom försöken att klassificera vapen som defensiva och offensiva. Det är acceptabelt att de finns som ett försvar och därmed ett hot mot varje tänkbar angripare, men det blir oacceptabelt så fort angreppet satts i gång. Därför kommer exporten av svenska vapen och svensk krigsmateriel i övrigt alltid att hamna fel så fort en användning kommer till stånd. Men vapen liksom all annan materiel produceras och köps för att brukas, och det är endast den pacifistiska uppfattningen om att all sådan produktion och användning är brottslig och bör totalförbjudas som på ett tillfredsställande sätt kan lösa problemet. Så länge vi i inte intagit denna radikalpacifistiska attityd, något som vpk inte förespråkar, riskerar vi att vapen som vi säljer kommer till användning. Ändå är de första två punkterna i de svenska exportbestämmelserna mycket viktiga och utgör strikt tillämpade en viktig återhållande faktor för den svenska exporten. Felet är, som anförts ovan, att regeringar av alla slag öppet nonchalerar dessa bestämmelser. Viktigare enligt vpk:s mening är de två sista punkterna i bestämmelserna, som talar om inbördeskrig och undertryckande av mänskliga rättigheter. Om de tillämpades strikt skulle många exportaffärer till diktaturstater kunna undvikas. Vpk anser att i ett uttalande bör understryka denna uppfattning. Vpk anser också liksom tidigare att de fyra nämnda huvudpunkterna eller principerna för svensk krigsmaterielexport bör föras in i själva lagtexten. Det är en skärpning av det förbud som råder och kommer att medverka till en ökad restriktivitet i dispensgivningen. Med hänvisning till det anförda föreslås l.att beslutar anta följande som Motionärernas förslag betecknade ändring i 1 § lagen om förbud mot utförsel av krigsmateriel, m. m.: Krigsmateriel får inte föras ut ur riket utan tillstånd av regeringen, om ej annat följer av denna lag eller annan författning. Krigsmateriel får inte föras ut ur riket utan tillstånd av regeringen. Tillstånd skall inte beviljas till stat som a) befinner sig i väpnad konflikt med annan stat, oavsett om krigsförklaring har avgetts eller ej, b) är invecklad i internationell konflikt som kan befaras leda till väpnad konflikt, c) har inre väpnade oroligheter eller d) kan antas använda materielen för att undertrycka mänskliga rättigheter i strid med . 2. att uttalar sig för att de två sista principerna i bestämmelserna för svensk vapenexport, som handlar om inre väpnade oroligheter och undertryckande av mänskliga rättigheter, skall väga särskilt tungt när ett exportärende avgörs, 3. att beslutar att slopa distinktionen mellan offensiv och defensiv krigsmateriel, 4. att uttalar sig för att alliansfria politik syftande till neutralitet bör få ett större inflytande över den svenska krigsmaterielexporten så att det ensidiga samarbetet med NATO kraftigt minskas och upphör. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) HANS (vpk) (vpk) (vpk) minab/gotab 1985 79723