mot · G8022473 · 1985-01-25 00:00:00 — Statligt stöd till folkrörelsearkiv Efter förslag i motioner i uppdrog den dåvarande regeringen åt att utreda frågor rörande folkrörelsearkivens ställning och framtida organisation. Utredningens förslag ledde till etablerandet av statligt stöd i olika former till länsomfattande folkrörelsearkiv, vilka aktualiseras genom arkiv. Tyngdpunkten i stödet lades på lönebidrag till arkivföreståndare på länsnivå. Stödet inrättades 1972 och tanken med inrättandet av stödet var bl. a. att man skulle få länstäckande folkrörelsearkiv över hela landet. Bildandet av folkrörelsearkiv skulle underlättas genom stödet. En rad folkrörelsearkiv på länsnivå har också tillkommit. Nya lönebidrag har inte tillskapats i motsvarande grad. Totalt har åtta bidrag beviljats, det senaste 1980. inrättade folkrörelsearkiv som inte erhållit lönebidrag finns i län (1978), (1980), (1981), (1982), (1984) och (1985). Utsikten att få ett statligt lönebidrag har varit en väsentlig faktor bakom besluten att inrätta folkrörelsearkiv i dessa län. Landsting och kommuner har i vissa fall ställt nödvändiga medel till förfogande. I andra fall har dessa folkrörelsearkiv inte varit i stånd att anställa kompetent personal, till avsevärt men för verksamheten. Det kan således dels konstateras att inga nya lönebidrag tillkommit vilket ställt ett flertal nyetablerade folkrörelsearkiv i en svår situation personellt och ekonomiskt, dels att de uteblivna lönebidragen kommer att försvåra och fördröja tillkomsten av ytterligare nya folkrörelsearkiv på länsnivå. Målsättningen bakom det 1972 fattade principbeslutet om skapandet av en ändamålsenlig och stabil organisation som på rimligt sätt kunde säkra det unika svenska folkrörelsematerialet är därmed i fara. Den positiva utveckling som kunnat konstateras inom folkrörelsearkivsektorn hotar att brytas. Vid en jämförelse med t. ex. stödet till de regionala museerna framstår folkrörelsearkiven som klart missgynnade. Det system som fr. o. m. /78 infördes för statligt stöd till regionala museer har lett till att samtliga sådana har fått en grundläggande ekonomisk bas i form av statligt bidrag som kompletterats med landstings- och primärkommunalt stöd. Ett motsvarande fullföljande av en stödform föreligger inte för folkrörelsearkivsektorn som i sig torde ha ett sämre ekonomiskt utgångsläge än t. ex. museer m. fl. Det är därför enligt min mening nödvändigt att genomföra en översyn av stödformerna för folkrörelsearkiven i syfte att få en mera rättvis fördelning av de ekonomiska resurserna för olika typer av kulturinstitutioner. Lönebidragen till folkrörelsearkiven knöts ursprungligen till vad som då ansågs vara medellönen för en arkivarie i offentlig tjänst. Bidragen har dock inte följt med denna medellöns utveckling utan stannat läge, f. n. löneklass F 13:0. Detta har lett till att lönebidragen inte längre utgör , vilket försvårat en rimlig lönesättning vid folkrörelsearkiven och även varit en hämmande faktor ur rekryteringssynpunkt. T. o. m. /82 räknades dock den del av anslaget för arkiv som omfattar dessa lönebidrag upp i takt med förändrade avtal osv. Denna utveckling bröts fr. o. m. 1982/83 (-. ), 1983/84 (-.) och 1984/85 då ett underskott jämförligt med 1983/84 kan förväntas. Denna utveckling blir på kort sikt förödande då övriga mycket blygsamma anslagsposter (inventerings- och administrativa bidrag), som delvis måst utnyttjas för lönebidrag, snabbt urholkas om det skall vara möjligt att hålla lönebidragen på oförändrad nivå. Förhållandet har påpekats av i skrivelse till och vid uppvaktning i . I årets budgetproposition har också anslaget till lönebidrag fått en viss uppräkning. Något nytt lönebidrag har dock inte beviljats. finns således sex bidragsberättigade länsomfattande folkrörelsearkiv som inte har erhållit något lönebidrag till arkivföreståndaren. Detta har i flera fall inneburit svårigheter att upprätthålla en fungerande verksamhet till men såväl för möjligheterna att inventera och dokumentera som att samla in unikt folkrörelsematerial. Intentionerna riksdagsbeslut har således inte fullföljts. Folkrörelsernas viktiga roll i det svenska samhället både i förfluten tid och i nutid är oomtvistad. Det arkivmaterial dessa rörelser avsatt är unikt och ur forskningssynpunkt omistligt. Det är av vital betydelse att samma omsorg läggs ner för att bevara detta material som det offentliga materialet. Det statliga stöd som introducerades har i förhållande till sin storlek betytt mycket för att rädda och levandegöra folkrörelsematerialet. En positiv utveckling har inletts bl. a. genom att detta stöd initierat inrättandet av nya folkrörelsearkiv på länsnivå. Denna positiva utveckling hotar nu att brytas genom att nya lönebidrag inte tillkommer, redan existerande riskerar att urholkas och att bidragen låsts fast vid en nivå som gett en rad negativa konsekvenser. Enligt min mening krävs att såväl systemet för lönebidrag till arkivföreståndare vid folkrörelsearkiv som de ekonomiska resurserna för detta ändamål räknas upp. Kostnaden för att samtliga bidragsberättigade arkiv skall kunna få del av stödet uppgår till ca . En rimlig väg är - i avvaktan på att en översyn av gällande bestämmelser hunnit företas - att nytt lönebidrag beviljas tills samtliga berättigade arkiv fått del av stödet. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om medel för ytterligare ett lönebidrag till arkivföreståndare vid folkrörelsearkiv i samband med att tilläggsbudget I för /86 läggs, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av en översyn av grunderna för beviljande av ekonomiskt stöd till arkivföreståndare vid länsomfattande folkrörelsearkiv.