mot · G8021848 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1848 och rörelseträning för barn Flera kända psykologer - Piaget, Furth, Frostig m. fl. är övertygade om att många barn kommer till skolan med ofullständigt uppövad förmåga att behärska kroppen och sinnena. Deras kropps- och sinnesmekanismer på vilka inte bara läsförmåga utan all teoretisk kunskap vilar, är dåligt samordnade. Inom den psykologiska forskningen ägnas ett allt större intresse åt barnens motoriska färdigheter och rörelsebehov och kopplingen mellan den sensomotoriska utvecklingen och den intellektuella, emotionella och sociala utvecklingen. En störning av den sensomotoriska utvecklingen leder oftast till en försening eller störning av den övriga utvecklingen. Den normala motoriska utvecklingen har stor betydelse för en god kroppsuppfattning, som i sin tur påverkar jagutvecklingen. Barnen behöver en klar, riktig och fullständig bild av sin kropp och dess position i rummet, annars kan de inte uppfatta de rumsliga relationerna i den yttre omgivningen. Kroppen blir referenspunkten eftersom det inte finns något absolut höger-vänster, upp-ner, framför-bakom o. s.v. Barn som inte vet vilken sida som är vänster eller höger har svårt för att läsa från vänster till höger och vidare att skriva bokstäver och siffror i rätt ordning. Piagets teorier har suddat ut den traditionella gränsdragningen mellan psykiska och fysiska aktiviteter. Rörelse och tänkande är enligt Piaget synonyma och står ständigt i ett ömsesidigt beroende av varandra. Ju bättre ett barn kan kontrollera sina rörelser desto bättre kan det också koncentrera sig på utförandet av teoretiska uppgifter. Filosofen, psykologen, läkaren och har i sin bok givit följande uttryck för samma tanke. Men det är svårt att få någon att tro att rörelseorganen har lika stor och större betydelse för en människas moraliska och intellektuella daning. Om människan under sin uppväxt försummar sina rörelseorgan, kommer hennes utveckling att hämmas och hon kommer att ständigt förbli mera outvecklad än vad hon skulle bli genom förlusten av ett av de intellektuella sinnena. , dansk sjukgymnast och pedagog, som specialiserat sig på barns motoriska utveckling, skriver: av barnen i , dvs. de som inte är läs/skrivförberedda i första klassen, får inlärningssvårigheter och om det går innan dessa barn lär sig läsa och skriva kan deras motivering för att lära sig det helt försvinna. I , som också hade elever med läs/skrivsvårigheter, har man enligt forskarrapporter lyckats reducera behovet av specialundervisning till av eleverna. Detta har åstadkommits med systematiska, allsidiga utvecklingsövningar, såväl sensomotoriska som intellektuella, i förskolan. I har i samarbete med bl. a. utarbetat projekten på dagis. Man har tagit fasta på kunskapen att den sensomotoriska utvecklingen ligger till grund för den intellektuella, emotionella och sociala samt på tesen att en god kroppsuppfattning underlättar läs- och skrivinlärning. Många barn börjar skolan med brister i de sensomotoriska basfärdigheterna. Antalet barn med lässvårigheter har ökat oroväckande i våra skolor , trots ökade insatser i form av stödundervisning. En bidragande orsak till detta kan vara förskolebarnens bristande sensomotoriska färdigheter. I när allt fler av våra förskolebarn drabbas av psykiska störningar, allt fler betecknas som barn med särskilda behov och inslaget av invandrarbarn blir allt större är det viktigt att ta till vara alla möjligheter till läkande, stimulerande och utvecklande verksamheter i förskolan. I det sammanhanget är dansen för dåligt utnyttjad. Rörelselekar ingår visserligen i de verksamheter som bedrivs i förskolan, men sannolikt skulle rörelselekarna bli både roligare, lärorikare och mer träningsinriktade om leken leddes av danspedagogiskt skolad personal. En medvetenhet om betydelsen av dansträning för barn finns bland förskolepersonal. Därom vittnar intresset för den kortkursverksamhet i ämnet barndans som anordnar . har på danspedagoglinjen en speciell utbildning i barndans. Skolan har flera lärare med bred erfarenhet av barndans och har dessutom som nämnts initierat pågående forskningsprojekt sensomotoriska, psykiska och sociala effekter av dans- och rörelseträning hos förskolebarn. Skolans inriktning på barn gäller såväl arbete med barn som för barn. Förskollärarutbildningen innehåller inte något separat ämne barndans. Dock förekommer övningar i rörelselekar. Det finns en allmänt positiv inställning till ytterligare kulturella aktiviteter och ett särskilt intresse för dans såväl bland förskollärare som vid förskoleseminariema. Detta bör tillvaratas och uppmuntras. Musikskoleverksamheten i landet har vuxit fram utifrån starka önskemål och behov från eleverna. Denna skolverksamhet är också mycket uppskattad och ett värdefullt komplement till den teoretiska undervisningen. Till verksamhet borde kunna knytas danspedagoger med arbetsuppgifter knutna såväl till den instrumentala verksamheten som till gymnastikundervisningen. Redan nu finns exempel på sådan undervisning som i sin utformning tar sikte såväl på den teoretiska undervisningen, t. ex. historia och på kroppsövningar. Nämnas kan i sammanhanget kommunala musik- och dansskola som har en pionjärroll vad beträffar dans och samarbete med förskolan och skolan samt konst- och musikskola med sina historiska dans- och musikensembler. Såväl i förskola som i skolan borde denna för barnens utveckling så betydelsefulla träning införas. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär att ämnet barndans tillförs förskoleseminarierna som särskilt ämne, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att fortbildning/kurser i ämnet barndans bör erbjudas redan verksamma förskollärare och att dans gärna knuten till verksamhet är önskvärt och värdefullt.