mot · G8022874 · 1985-03-12 00:00:00 — m. fl. Riktlinjer för energipolitiken (prop. 1984/85:120) Förslag till lag om vissa torvfyndigheter Regeringen har lagt fram ett förslag till ny torvbrytningslagstiftning. har brytning av torvfyndigheter för energiändamål innefattats i minerallagens bestämmelser. som en exploatör har behövt inhämta koncession i enlighet med minerallagen har han också varit tvungen att erhålla täkttillstånd i enlighet med naturvårdslagstiftningen. Den sistnämnda frågan har handlagts av länsstyrelserna. I propositionen föreslås , i stort sett i enlighet med minerallagstiftningskommitténs betänkande, Lagstiftning om torv för energiändamål (Ds I 1984:14), att skall bli handläggande myndighet för den nya lagen om torvfyndigheter. Härigenom vinns fördelen att samma myndighet handlägger såväl täkttillstånd enligt naturvårdslagen som koncessionsförfarande för torvtäkt. Motiven bakom lagändring var dels att stärka samhällets - dvs. statens - kontroll över torvtäktverksamheten, dels att stimulera exploatering. Resultatet blev att markägarens rätt att förfoga över sin egendom allvarligt inskränktes. På mineralområdet finns av hävd en separation mellan äganderätten till marken som sådan och rätten att bryta mineraler. Denna separation är inte unik för det svenska rättssystemet utan förekommer i de flesta länder. Det är inte givet att vem som helst kan konstatera om en mineralfyndighet förekommer på ett visst område. krävs ganska omfattande prospektering. För att stimulera prospektering är det därför rationellt att införa ett system där den som lokaliserat förekomsten av ett , genom inmutning eller koncessionsförfarande kan försäkra sig företräde vid framtida brytning. Dessa förhållanden gäller inte torvmossar. Även om omfattningen och kvaliteten av ett torvlager inte utan vidare låter sig avgöras är dock sällan förekomsten av torvlager något som markägaren kan vara okunnig om. Det finns därför inget rationellt skäl att acceptera att äganderätten inskränks. fanns det heller inga krav på koncessionsförfarande vid torvbrytning. I , som också har mycket stora torvtillgångar, finns ingen motsvarighet till det svenska koncessionsförfarandet. Koncessionsförfarandet har i en del fall missbrukats. Kommuner och andra har i vissa fall utnyttjat koncessionsförfarandet för att förhindra andra att bryta torv, trots att de själva inte har några omedelbara planer på att uppta brytning. Ett system där man skiljer koncessionsinnehav från ägande rätt ger också upphov till andra konflikter. En väsentlig sådan kan gälla markägarens rätt till ersättning för det intrång som han lider och för de minskade intäkter som uppstår då han måste avstå från att bruka marken för t. ex. skogsbruk eller betesdrift. Det förekommer också att markägaren inte får någon ersättning för bruten torv. De bestämmelser om återställning av täktområdet som finns i den nuvarande lagstiftningen, och som återfinns i regeringens förslag till ny lagstiftning, garanterar inte heller att marken återställs så att den kan användas för tidigare ändamål. Vi anser att den enskilde markägarens rättigheter måste återställas. Om markägaren åter får full förfoganderätt över sina torvfyndigheter kan ersättningsfrågorna lösas genom förhandlingar mellan likaberättigade parter. Ersättningarna kommer därmed att reflektera de inblandade parternas preferenser och ekonomiska kalkyler. Torvbrytning som är mer lönsam än annan verksamhet hindras inte. Erfarenheterna från talar också för att torvbrytning i tillräcklig omfattning kommer till stånd trots att man inte har koncessionsförfarande. Många av våra torvmossar är intressanta från naturvårdssynpunkt. Myrar och liknande våtmarker är av stor betydelse för flora och fauna. Därför måste möjligheten att bryta torv inskränkas i de fall värdefulla naturmiljöer skulle hotas. Vi föreslår därför att den nuvarande prövningen i enlighet med naturvårdslagen 18 § bibehålls som koncessionsförfarandet avskaffas. Om markägaren inte själv vill utnyttja sina torvfyndigheter har han naturligtvis möjlighet att överlåta denna rätt till andra. Nuvarande koncessioner bör gälla tills de utlöper. I speciella situationer, främst med hänsyn till större kapitalinvesteringar i brytningsanläggningar, bör möjlighet finnas till förlängning av koncessioner för viss ytterligare tid därefter. Däremot bör inga nya brytningskoncessioner eller undersökningskoncessioner beviljas. Regeringen bör utarbeta förslag till övergångsbestämmelser och erforderliga förändringar som krävs i andra lagar. Med stöd av ovanstående hemställs 1. att beslutar att koncessionsförfarandet vid torvtäkt skall slopas fr. o. m. , 2. att hos regeringen begär förslag till erforderliga lagändringar och övergångsbestämmelser i enlighet med vad som i motionen anförts, 3. att avslår regeringens förslag till lag om vissa torvfyndigheter, 4. att avslår regeringens förslag om ändring i lagen (1974:890) om vissa mineralfyndigheter, 5. att avslår regeringens förslag till lag om ändring av gruvlagen (1974:342), 6. att avslår regeringens förslag om ändring i naturvårdslagen (1964:822), 7. att avslår regeringens förslag till lag om ändring i vattenlagen (1983:291). () () . () () () () PER () ()