mot · G8023234 · 1985-05-28 00:00:00 — Motion 1984/85:3234 m. fl. Förskola för alla barn (prop. 1984/85:209) Barnfamiljerna möter två stora problem. Stödet till barnfamiljerna är otillräckligt och barnomsorgen är inte tillräckligt utbyggd. Stödet är dessutom så utformat, att det ger kraftiga marginaleffekter. Alternativa former av barnomsorg diskrimineras. En ökad valfrihet för barnfamiljerna förutsätter både att det direkta ekonomiska stödet förändras och förbättras och att efterfrågan på barnomsorg tillgodoses. har därför begärt en översyn av familjepolitiken. Denna har dock givit ett mycket magert utbyte i form av konkreta förslag till . Regeringen tvingades visserligen till en i och för sig välkommen höjning av barnbidraget fr. o.m. Denna innebär dock ingen lösning av barnfamiljernas ekonomiska problem. Därtill kommer att den senare tidens kraftiga räntehöjningar innebär stora ekonomiska påfrestningar för många barnfamiljer. Det är en klen tröst för de barnfamiljer som har svårt att få ekonomin att gå ihop att regeringen sägs bedriva ett långsiktigt översynsarbete på familjepolitikens område. Det som framför allt utmärker detta översynsarbete är, att det går långsamt. Det krävs konkreta förslag om barnfamiljernas standard skall kunna höjas. Även socialdemokraterna säger sig vara medvetna om behovet att minska marginaleffekterna för barnfamiljerna. Den förda politiken har inneburit att fler barnfamiljer drabbas av höga marginaleffekter genom att reglerna för bostadsbidragen har ändrats. har lagt fram konkreta förslag. De innebär, att vi vill höja barnbidraget till . , införa ett flerbarnstillägg redan fr. o. m. andra barnet på . och dessutom införa ett småbarnstillägg eller vårdnadsbidrag på . Även studiebidraget till ungdomar i gymnasieskolan höjs till . Vi har också angivit hur vi anser att finansieringen skall ske. Förslagen har utvecklats närmare i motion 1984/85:509. Dessa förslag har avslagits av med motiveringen att regeringen bör få fortsätta sitt långsiktiga översynsarbete av familjepolitiken utan att bindas av några uttalanden från sida. Med hänsyn till den handlingsförlamning och villrådighet som präglar den socialdemokratiska familjepolitiken skulle barnfamiljerna säkerligen ha allt att vinna på att regeringen fick klara direktiv för hur översynsarbetet skall bedrivas. förslag till förbättrat familjestöd innebär bl.a. att vi vill förbättra stödet extra kraftigt för dem som har fler barn. är givetvis, att det är flerbarnsfamiljerna som har det mest besvärligt. Vi vill också ha ett särskilt tillägg för dem som har barn i förskoleåldern, och inte har föräldrapenning, i form av ett obeskattat vårdnadsbidrag. Genom ett sådant bidrag kan vi öka barnfamiljernas valfrihet. Familjer med barn i förskoleåldern har kostnader för barnomsorg oavsett om de väljer att klara barnomsorgen genom att en av föräldrarna avstår helt eller delvis från förvärvsarbete eller om de väljer någon form av barnomsorg utanför hemmet. Genom att införa ett vårdnadsbidrag och kraftigt öka barnbidraget blir det i ökad utsträckning möjligt för en av föräldrarna att stanna hemma. Detta gäller i synnerhet för flerbarnsfamiljerna. Detta har från socialdemokratiskt håll utmålats som ett hot mot jämställdheten. Så är givetvis inte fallet. Det stöd som föreslår skall inte beskattas. Det skall antingen kunna utgå som bidrag eller som en skattereduktion. Det uppstår således inga nya marginaleffekter om en förälder övergår från att vara hemarbetande till att börja förvärvsarbeta. Hotet mot jämställdheten kommer i stället från de höga marginaleffekter som finns i det nuvarande systemet. De utgör, vilket även den socialdemokratiska partikongressen uttalade , ett hinder för kvinnors förvärvsarbete. Skillnaden är att , i motsats till regeringen, lagt fram konkreta förslag som medför lägre marginaleffekter. förslag skulle innebära en betydande standardökning för barnfamiljerna. Av nedanstående tabell framgår vad det innebär för några olika familjetyper, när förslaget är helt genomfört. Barnbidrag flerbarnstillägg -85 Vid beräkningen av effekten måste givetvis också hänsyn tas till den finansiering föreslår. Ett borttagande av mjölksubventionerna (vilket höjer mjölkpriset med .) innebär ökade kostnader på . beroende på hur mycket mjölk familjen Sänkningen av det kommunala grundavdraget med . innebär en skattehöjning med . Införandet av en enhetstaxa inom den kommunala barnomsorgen ger olika effekt beroende på vilka regler som gäller tidigare i kommunen. För en familj med två barn i förskoleåldern blir effekterna följande (båda föräldrarna förvärvsarbetar): Barnbidrag, 2 st å . Flerbarnstillägg, 1 st å . Småbarnstillägg, 2 st å . 16000 4 000 8000 Stöd enligt gällande regler 1985 Familjestödets utformning påverkar också den valfrihet som barnfamiljerna har. Det nuvarande stödet kännetecknas av höga marginaleffekter, som gör att många barnfamiljer sitter fast i den s.k. fattigdomsfällan. Marginaleffekterna uppkommer bl. a. genom inkomstprövade avgifter och bidrag. Bostadsbidragen och barnomsorgsavgifterna leder således till att många barnfamiljer har marginaleffekter som är väsentligt högre än vad de flesta övriga inkomsttagare har. Marginaleffekter på är vanligt. Det förtjänar att påpekas, att detta i första hand drabbar låg- och medelinkomsttagare. I praktiken drabbas framför allt kvinnorna av dessa marginaleffekter, som försvårar för dem att förvärvsarbeta. anser att daghemstaxorna bör vara relativt låga och enhetliga. Det är endast med sådana taxor som det lönar sig att arbeta även för föräldrar med små barn. En riktpunkt för taxan kan vara . per barn och år. Bostadsbidragen bör frysas på den nuvarande nivån. Med hänsyn till bostadsbidragens ogynnsamma effekter bör vi inrikta oss på att långsamt växa oss ur systemet. bör det generella stödet till barnfamiljerna höjas. I propositionen säger statsrådet att han har erfarit att avser att utarbeta en ny rekommendation om principerna för avgiftssättning inom barnomsorgen. Utgångspunkten för denna skall vara att ingen på grund av sina inkomstförhållanden skall utestängas från möjligheten att anlita den kommunala barnomsorgen. åsikt är att familjestödet till barnfamiljerna skall vara generellt och vara så generöst att barnfamiljerna ges en rimlig levnadsstandard. Det småbarnstillägg som föreslår är bl. a. avsett att täcka en del av kostnaden för barnomsorgen. Avgifterna till den kommunala barnomsorgen bör därför vara enhetliga och utgå oberoende av inkomst. Detta förutsätter att avgifterna sätts på en relativt låg nivå. För vissa grupper kan det vara aktuellt att medge lägre avgifter. En enhetlig barnomsorgsavgift är dessutom enkel att administrera och innebär att kontroll, som kan upplevas som integritetsstörande, kan undvikas. bör mot denna bakgrund uttala att kommunerna bör tillämpa enhetliga avgifter i barnomsorgen. Ett kraftigt ökat familjestöd, vari ingår ett vårdnadsbidrag, syftar således till att öka familjens möjligheter att låta någon av föräldrarna sköta barnomsorgen. Strävandena att möjliggöra det får dock inte gå ut över de familjer, där båda föräldrarna väljer att arbeta. anser därför att stödet till barnfamiljerna skall utgå obeskattat och vara knutet till barnen. 1 de allra flesta barnfamiljerna förvärvsarbetar båda föräldrarna. 1 många fall arbetar en av föräldrarna - oftast kvinnan - deltid. Bland kvinnor med 1 eller 2 barn är förvärvsfrekvensen . Även bland kvinnor med 3 barn där det minsta är är förvärvsfrekvensen så hög som . Barnomsorgen har byggts ut så att 286 000 barn får plats i den, varav 266000 är . Detta innebär att knappt hälften av alla förskolebarn har plats i den kommunala barnomsorgen. Enligt SCB:s barnomsorgsundersökning efterfrågas ytterligare 41000 platser. I propositionen beräknas utbyggnadsbehovet till 55000 platser bl. a. med hänsyn till ökad kvinnlig förvärvsfrekvens. Utbyggnaden av den kommunala barnomsorgen har således medfört att de flesta barnen får en plats i barnomsorg efter en relativt kort väntetid. Av SCB:s barnomsorgsundersökning framgår vidare att det 1983 var ca 60000 barn som hade privat dagmamma eller annan privat tillsyn. I de flesta fall torde ersättningen för denna form av barnomsorg betalas svart, dvs. utan att skatt och arbetsgivaravgifter erläggs. 1 takt med att barnomsorgen byggs ut minskar denna grupp. 1980 hade av alla förskolebarn privat och betald tillsyn, 1983 hade andelen minskat till . Forén del barn sköts barnomsorgen på privat väg utan betalning. Resten av familjerna klarar barnomsorgen själva. I en del fall förvärvsarbetar båda föräldrarna men man klarar barnomsorgen genom att en eller båda föräldrarna arbetar skift. Det finns också en hel del småbarnsföräldrar som arbetar som dagbarnvårdare. Bristen på platser i barnomsorgen begränsar familjernas valfrihet. Deras möjligheter att förbättra sin standard med eget arbete minskar liksom möjligheten att välja mellan olika former av barnomsorg. Valet att anlita en svart dagmamma träffas i allmänhet därför att det inte finns något alternativ och i avvaktan på en plats i den kommunala Det saknas ofta möjlighet att välja form av barntillsyn inom den kommunala barnomsorgen, och föräldrarna tvingas t. ex. acceptera en familjedaghemsplats även om de i första hand önskar en daghemsplats och omvänt. SCB:s undersökning visar, att den största efterfrågan finns på daghemsplatser. Andra alternativ såsom föräldrakooperativa daghem, daghem som drivs av ideella föreningar, ofta med en särskild pedagogisk inriktning, har missgynnats av statsbidragssystemet. Trots detta har det vuxit upp en hel liten flora av alternativa tillsynsformer vid sidan av den som drivs i regi. Föräldrar startar föräldrakooperativ. Arbetslösa förskollärare har startat daghem trots ett envist motstånd från socialdemokratiska politiker. Det finns daghem med inriktning på Waldorf- eller Montessori-pedagogik. Daghem har även startats av religiösa samfund och andra ideella organisationer. De försök att ordna alternativ barnomsorg som redan gjorts visar att det finns mängder av initiativ, kunskap och erfarenhet ute i landet även utanför den etablerade barnomsorgen. I stället för att motarbeta dem som vill starta daghem och därmed också tar på sig det tunga arbete det innebär att skaffa lokaler, personal, inredning osv. borde stat och kommun i stället stödja och välkomna sådana försök. Det finns inte heller någon anledning för staten att motsätta sig att företag driver barnomsorg. Regeringen har inte presenterat några tungt vägande skäl för att dessa inte skall få driva daghem eller att kommunerna inte skall få köpa barnomsorgstjänster av seriösa företag. Det skall självfallet vara en förutsättning att barnomsorgen har en tillfredsställande kvalitet och att den ingår i kommunens barnomsorgsplan. Det är en häpnadsväckande omyndigförklaring av kommunalpolitikerna att tro, att dessa skulle överlåta driften av daghemmen till företag utan att säkerställa innehållet i barnomsorgen. Den negativa inställning till enskilda initiativ inom bl. a. barnomsorgen som socialdemokraterna fortfarande intar i vissa delar är en förolämpning mot alla människor som vågat röra sig utanför den offentliga sektorns gränser. Från socialdemokratiskt håll hävdas ofta att det inte finns några önskemål om alternativ från konsumenternas sida utan att det är producenterna som ställer kraven. Det är enkelt att konstatera att så inte är fallet. Det har redan vuxit upp ett par hundra enskilda avdelningar inom barnomsorgen med något tusental barn. Om vi öppnar möjligheter för alla alternativa former att få statsbidrag på lika villkor bör antalet kunna öka ännu snabbare. Det ökar konsumenternas/föräldrarnas valfrihet och möjligheter att påverka och minskar därmed risken för felinvesteringar. anser att det är dags att myndigförklara människorna. Vi tror att de har möjlighet att fatta kloka beslut. Låt föräldrarna välja barnomsorg själva. Låt dem som vill starta daghem också göra det! Ett accepterande av alternativa barnomsorgsformer kan också innebära en välbehövlig stimulans för den kommunala barnomsorgen. Även om regeringen satte stopp för den verksamhet som Pysslingen avsåg att driva har ändå den modellen stimulerat diskussionen om barnomsorgen. Daghemsplatserna är dyra och kostnaderna har ökat kraftigt . De minskade kommunala resurserna har inneburit att utbyggnadstakten har minskat. Kostnaderna för barnomsorgen är i allmänhet lägre i den verksamhet som bedrivs vid sidan av den kommunala. Mer alternativ barnomsorg innebär således att kostnaderna för barnomsorgen kan minskas. Den som motsätter sig ett neutralt statsbidragssystem som ger stöd åt alla former av barnomsorg på lika villkor försvårar därmed en utbyggnad. Vi skulle snabbare få fler platser i barnomsorgen om alla alternativa former behandlades lika. Den socialdemokratiska politiken innebär misshushållning med ekonomiska resurser som går ut över de familjer som tvingas lösa sin barnomsorg med otillfredsställande provisorier. Det är inte stat eller kommun som skall avgöra vilken form av barnomsorg som barnen skall vistas i. Det valet skall göras av föräldrarna. har kritiserat det nuvarande statsbidragssystemet alltsedan det infördes . Kritiken kan sammanfattas i några punkter: o Det har missgynnat enskilda alternativ. Daghem som drivits av föräldrakooperativ eller ideella organisationer har fått lägre statsbidrag än daghem som drivits av kommunerna. När kommuner ville låta daghem drivas på entreprenad av företag, lade man t.o. m. fram en särskild proposition för att förhindra att statsbidrag utbetalades. Daghem som startas och drivs t. ex. av några arbetslösa förskollärare får inget stöd alls, om inte verksamheten övertas av föräldrarna eller en förening. o Kravet för att helt statsbidrag skall utgå är att barnet vistas minst på daghemmet. Detta kan medföra att barn kommer att vistas på daghem för att det skall bli berättigat till helt statsbidrag eller att antalet barn på daghemmet ökar kraftigt. Genom att statsbidraget ges per inskrivet barn i stället för som tidigare per plats, har det blivit angeläget för kommunerna att skriva in så många barn som möjligt. 0 Statsbidraget till deltidsförskolan är sämre än för den övriga förskolan, vilket bl. a. inneburit att denna verksamhet minskats på flera håll. 1 propositionen föreslås vissa justeringar av statsbidragssystemet. Regeringen föreslår nu att barnomsorg som drivs av föräldrakooperativ eller ideella föreningar skall ges stöd på samma villkor som barnomsorg. Detta ser vi givetvis som ett klart framsteg. Vi kan bara beklaga att det tog så för regeringen att inse värdet av dessa barnomsorgsformer. När frågan behandlades i socialutskottet och var det helt otänkbart. Utskottsmajoriteten hänvisade bl. a. till att de enskilda daghemmen ofta har lägre kostnader än de kommunala och att det därför vore orimligt att ge dem samma stöd som den kommunala barnomsorgen. 1 själva verket är det givetvis tvärtom. Det är angeläget att ge dem stöd på lika villkor bl. a. därför att verksamheten drivs billigare. Som vi redan tidigare påpekat kan vi få fler barnomsorgsplatser om vi stödjer alternativ barnomsorg, som i allmänhet kostar mindre. Regeringen presenterade den nu aktuella propositionen vid en presskonferens , vari föreslås bl. a. att föräldrakooperativa daghem och daghem som drivs av ideella föreningar skall ges stöd på samma villkor som den kommunala barnomsorgen. Trots detta röstade socialdemokrater ner förslagen från bl. a. , som hade samma innebörd som förslaget i propositionen. Det är intressant att notera att detta förslag i propositionen presenteras utan någon närmare motivering. Vi vet argumenten men det vore antagligen för pinsamt för regeringen att nu tvingas slå hål på de argument som framfördes av socialdemokraterna i . Regeringen föreslår också att halvtidsplatserna på daghemmen skall få ett ökat statsbidrag så att skillnaderna mellan barn inskrivna på halvtid och heltid minskar. Det finns dock stor risk för att kommunerna väljer att i ökad utsträckning plocka in två halvtidsbarn per heltidsplats, vilket helt enkelt utökar antalet barn som vistas på vaije avdelning till en oacceptabelt hög nivå. I propositionen föreslås vidare att det skall utgå ett statsbidrag per årsarbetare även för anställda i öppen förskola och i deltidsgrupper samt en höjning av stödet till barn i familjedaghem och ökat stöd för barn med särskilda behov. Dessa förändringar innebär enligt vår mening förbättringar. anser att statsbidragssystemet till barnomsorgen skall ses över i sin helhet. Det är önskvärt att kommunerna ges ett större ansvar för barnomsorgen. bör statsbidraget därför utformas så att ett visst bidrag utgår per barn i förskoleåldern i kommunen. Detta innebär också en väsentlig förenkling av stödet. Kommunen bör således anförtros att disponera medlen till barnomsorgen så att den motsvarar efterfrågan i resp. kommun. bör hos regeringen begära förslag till reformerat statsbidragssystem baserat på dessa principer. I avvaktan på en större reform tillstyrker vi de förändringar som föreslås i propositionen med den ändringen att det skall utgå på lika villkor till barnomsorg och alla former av enskild barnomsorg. föreslår även att det tillfälliga anordningsbidraget skall utgå även /86. Bidraget utgår med . per avdelning, vid ombyggnad dock med högst av de faktiska kostnaderna. sättning av arbetena skall arbetsförmedlingen höras. Ett anslag på 100 milj. kr. Som ett led i en provisorisk ändring av nuvarande statsbidragssystem tillstyrker vi återinförandet av ett anordningsbidrag. Vi anser det emellertid inte rimligt att koppla stödet till den lokala situationen på byggarbetsmarknaden. Motivet för stödet är att stimulera till utbyggnad av barnomsorgen. Stödet bör därför utgå oavsett sysselsättningssituationen inom byggnadssektorn. Stödet bör också utgå till alternativ barnomsorg. Vi förutsätter att så är fallet särskilt som regeringen i propositionen intar en positiv inställning åtminstone till vissa former av alternativ barnomsorg. Utbyggnad så att efterfrågan tillgodoses har efterlyst en plan för den fortsatta utbyggnaden så att efterfrågan helt kan tillgodoses. Denna begäran framfördes till regeringen . I propositionen sägs nu att utbyggnaden skall ske till 1991, då alla barn vars föräldrar så önskar skall kunna erbjudas plats inom barnomsorgen. Regeringen aviserar i propositionen också att den avser att återkomma med förslag om en lagstadgad rätt till barnomsorg för alla barn. Barn vars föräldrar förvärvsarbetar eller studerar skall erbjudas plats i daghem eller familjedaghem. För övriga barn skall plats i öppen förskola eller deltidsförskola erbjudas. Det sägs att det är naturligt att kommunerna mer generellt öppnar deltidsgrupperna för fyra- och femåringar. Det är glädjande att inställningen till deltidsförskolan har blivit mer positiv. Enligt propositionen innebär detta ett behov av ytterligare 55 000 platser på daghem eller familjedaghem och 170000 platser i den öppna förskolan och deltidsförskolan . Det exakta behovet av utbyggnad föreslås bedömas med hjälp av årliga efterfrågeundersökningar som SCB skall genomföra. Med ledning av dessa undersökningar skall kommunen bygga ut barnomsorgen så att en femtedel av den icke tillgodosedda efterfrågan täcks . instämmer i det mål för utbyggnaden som föreslås. Detta mål ställde upp i program för familjepolitiken 1982. Däri uttalades också ambitionen att ge alla barn möjlighet att delta i öppen förskola. Regeringen sänker motsvarande ambition till . Som vi tidigare påpekat innebär emellertid regeringens kvarvarande motvilja mot vissa former av alternativ barnomsorg att utbyggnaden försvåras. Kommunernas kostnad för utbyggnaden bör kunna minskas väsentligt, om stödet ges på lika villkor utan ideologiska skygglappar. 1 socialtjänstlagen finns redan en lagstiftning om rätten till förskola. I denna sägs bl. a. att kommunen skall verka för en planmässig utbyggnad av förskoleverksamheten och att det skall upprättas planer som avser en period om . anser att det därutöver inte är moti verat att nu uttala sig om behovet av ytterligare lagstiftning. Vi anser att kommunerna kan anförtros uppgiften att bygga ut förskolan så att efterfrågan kan tillgodoses. I propositionen redovisas vilket innehåll förskolan skall ha. Det föreslås också, att skall ges i uppdrag att utarbeta ett pedagogiskt program för förskolan. Kommunerna skall därefter utarbeta egna kommunala riktlinjer för den pedagogiska verksamheten. Det är positivt att regeringen påpekar vikten av att det finns vissa riktmärken för vad förskolan skall ge barnen av kunskaper och färdigheter. Vi vill här påpeka att framfört att det är önskvärt med skolstart . Detta skulle innebära att förutsättningarna för att ge barnen dessa kunskaper och färdigheter ökade. De historiska skäl som fanns för att skolan skulle börja finns . Om detta genomförs krävs självfallet förändringar av bl. a. pedagogiska riktlinjer och planerna för utbyggnaden av barnomsorgen. I propositionen redovisas också en positiv inställning till att barnen medverkar aktivt i arbetet i förskolan och hjälper till med dagliga sysslor som t. ex. matlagning, disk, tvätt, städning, reparationer, trädgårdsskötsel, växtodling och att gå ärenden. Vi hoppas att detta kan förverkligas även i de förskolor, där socialdemokratiska politiker och vissa fackliga organisationer motsatt sig detta. Vi anser dock att det saknas en väsentlig del i beskrivningen av den pedagogiska verksamheten. Vi har redan tidigare framhållit vikten av att alternativa barnomsorgsformer stimuleras. Det gäller bl. a. verksamhet med alternativa pedagogiska metoder. Av den beskrivning som ges i propositionen får vi intrycket att det inte finns tillräckligt utrymme för sådana. Vi anser att det finns ett behov av centrala pedagogiska riktlinjer. Dessa bör dock vara relativt allmänt utformade och lämna stort utrymme för föräldrar och personal på den enskilda förskolan att utforma verksamheten. Vi ställer oss tveksamma till förslaget att kommunen skall utarbeta egna pedagogiska riktlinjer. Vi tror att det finns en klar risk för att sådana kan verka hämmande på den pedagogiska utvecklingen och medverka till att alla förskolor stöps i samma form. Vissa riktlinjer för lokal anpassning av de centrala riktlinjerna kan möjligen vara motiverade, men de får inte förhindra att förskolor med alternativ pedagogik tas upp i kommunens barnomsorgsplan. Kompetensen att konkretisera de allmänna riktlinjerna finns i den enskilda förskolan. Den bör inte styras i detalj utan ges detta ansvar inom vida ramar. Vi anser att det inom den kommunala barnomsorgen bör finnas ett stort utrymme för ideellt arbete. Vi vill också påpeka att förskolan fyller en viktig roll för att främja jämställdheten och att detta bör vara ett mål för förskolans verksamhet. Med stöd av det ovan anförda yrkas 1. att hos regeringen begär förslag till reformerat statsbidragssystem till förskolan i enlighet med vad som anförs i motionen, 2. att i avvaktan på förslag enligt yrkande 1 - beslutar att riktlinjerna för statsbidraget till förskolan ändras så att bidrag utgår med samma belopp oavsett om verksamheten drivs i eller enskild regi, 3. att uttalar att kommunerna bör tillämpa enhetliga avgifter inom barnomsorgen i enlighet med vad som anförs i motionen, 4. att ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om behovet av ytterligare lagstiftning för att tillgodose efterfrågan på barnomsorg, 5. att ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om innehållet i förskolan, 6. att ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om kommunala riktlinjer för barnomsorgens pedagogiska innehåll, 7. att beslutar att ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om anordningsbidraget, 8. att hos regeringen begär förslag till reformerat familjestöd i enlighet med motionens förslag. () () () ()