mot · G8022010 · 1985-01-24 00:00:00 — Jordbrukets betydelse för sysselsättningen på En anpassning av livsmedelsproduktionen i landet till nuvarande konsumentionsnivå, utan regionala hänsynstaganden, skulle få mycket allvarliga konsekvenser för sysselsättningen på . Den hittillsvarande jordbrukspolitiken med sin inriktning på att all brukningsvärd jord skall odlas och att familjejordbruket skall vara den dominerande företagsformen är ett absolut villkor för att det gotländska näringslivet skall kunna vidmakthållas och stärkas. Den gotländska arbetsmarknaden karaktäriseras av litenhet, isolering i förhållande till andra arbetsmarknader samt en näringsstruktur som starkt avviker från övriga landet. Arbetsmarknaden på har en grund i jordbruksnäringen. Detta har motverkat konjunktursvängningarna. Jordbruket är en grundläggande näring som sysselsätter av den yrkesverksamma befolkningen. Det är dessutom basen för en omfattande livsmedelsindustri. Ca 10 000 sysselsatta är direkt eller indirekt beroende av jordbruket, vilket motsvarar av den förvärvsarbetande befolkningen på . Storleksrationaliseringen med ett minskande antal brukningsenheter som följd har varit intensiv på . Den omfattande avgången har kunnat sugas upp i andra näringar, framför allt i den offentliga sektorn. En eventuell fortsatt avgång kommer sannolikt inte längre att kunna kompenseras genom expansion i andra näringar. Antalet nya arbetstillfällen blir enligt prognos begränsade framt till 1990. En fortsatt avgång inom jordbruket skulle alltså bli speciellt kännbar för del. Det gotländska jordbruket kännetecknas av att det har lägre normskördar än riket i genomsnitt förutom på vall. Produktionen är till stor del inriktad på kött och mjölk. av intäkterna kommer från animalieproduktionen varav från mjölkprodukter. Flertalet mjölkproducenter har små mjölkkobesättningar, har ofta ett begränsat arealunderlag och stora behov av investeringar. Risken är stor att många tvingas upphöra med mjölkproduktion om produktionsbegränsningar införs. En produktivitetsundersökning inom animalieproduktionen är ofta en förutsättning för att många företag skall klara generationsskiftena. Ekonomiskt tänkbara alternativ till animalieproduktionen saknas för de flesta lantbruksföretagen varför talet om begränsningar innebär ett hot mot många lantbruks existens och därmed sysselsättningen. Det är därför av vikt att denna näring får utvecklas tillsammans med andra näringar. Sorn ett led i denna för så betydelsefulla utveckling bör tvåprissystemet för mjölk ej omfatta . Fullt pris skulle således utgå för hela den gotländska mjölkproduktionen. Detta skulle möjliggöras genom särskilda regionalpolitiska stödmedel till . Om livsmedelskommitténs förslag att upphäva investeringsförbudet inte kompletteras med någon form av investeringsbegränsningar för stora enheter kan det medföra att de mindre, investeringssvaga familjejordbruken, vilka dominerar den gotländska jordbruksnäringen, kommer att få svårt att klara sin fortsatta existens gentemot fåtalet större resursstarka jordbruksföretag. De statliga garantilånen bör härvid användas som ett regionalpolitisk styrmedel. Det är nödvändigt att animalieproduktionen anpassas till jordbruksfastighetens åkerareal. Dessutom bör noteras att en produktionsbegränsning innebär ekonomiska svårigheter också för stora enheter med gjorda investeringar, eftersom förräntningen på eget kapital är så låg. geografiska läge medför att livsmedelsindustrin är hänvisad till de råvaror som produceras inom länet. En industri som är relativt nyuppförd och delvis finansierad genom regionalpolitisk stöd. Förädlingsindustrins dimensionering har beräknats på prognoser med hänsyn till areal och ökad avkastning. Att då inte utnyttja denna kapacitet medför ekonomisk belastning på den produktion som sker. Också från sysselsättningssynpunkt är det nödvändigt att bibehålla nuvarande livsmedelsindustri. En av de viktigaste förädlingsindustrierna är sockerbruk, med ca 250 anställda. Sockerbetsodlingen och sockerförädlingen har utomordentligt stor betydelse för . 4 200 ha av bättre åkerjord används för odlingen med stor betydelse för jordbrukarnas sysselsättning och inkomst. Odlingen är i huvudsak förlagd till heltidsjordbruken. För att säkra kontinuiteten i odlingen borde nuvarande tvååriga sockeravtal förlängas och omfatta femårsperioder för att ge odlarna större möjlighet att planera sina investeringsbehov. En 95-procentig självförsörjningsgrad skulle också garantera fortsatt drift vid alla sockerbruk. Kostnaderna för bibehållande av Roma-bruket bör vara klart lägre än att kompensera en eventuell nedläggning. Användning av för alternativ produktion torde bli begränsad då detta framför allt borde gälla Iågproducerande mark. En produktionsbegränsning som genomförs utan alternativ odling får som resultat nedläggning. Dessa marginella marker har ofta stora värden natur- och kulturmässigt sett, och därigenom också för turismen. Det kan inte vara rimligt att jordbruksnäringen skall svara för landskapsvårdande insatser som leder till överproduktion utan att kompenseras ekonomiskt. Om exportförlusterna på spannmål skall finansieras inom jordbrukets totalram får detta inte ske på bekostnad av mjölksubventionerna. Åtgärder krävs för att stärka det gotländska lantbrukets konkurrenskraft. a. erfordras bevattningsmöjligheter för att i första hand trädgårdsodlingen skall kunna utvecklas. Statliga insatser för att stimulera till ökad bevattning skulle innebära att lantbruket ges möjlighet att i viss utsträckning inrikta produktionen på sådana grödor som inte belastar produktionsbalansen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna nödvändigheten av att det gotländska jordbruket ges minst samma förutsättningar till produktion som för att därmed säkerställa sysselsättningen inom länet.