mot · G902100 · 1985-11-07 00:00:00 — Motion till 1985/86:100 m. fl. Förlängd tillämpning av allmänna prisregleringslagen 1985/86 (1956:236) (prop. 1985/86:21) 100-102 Den allmänna prisregleringslagen har formen av en beredskapslagstiftning, avsedd för extraordinära krislägen. Den är, med undantag för vissa bestämmelser, i tillämpning . I proposition 1985/86:21 föreslås att tillämpningstiden förlängs till . Det beslut som begärs av är helt obehövligt. Varken regeringens verksamhet eller dess handlingsberedskap, vilka motiv anförs i propositionen, påverkas det allra minsta. Prisregleringslagen behöver nämligen inte vara i tillämpning för att regeringen utan godkännande skall kunna införa exempelvis ett allmänt prisstopp. Det enda som krävs är att regeringen inom en månad underställer beslutet för godkännande. Skulle inte vara samlad, räcker det att anhängiggöra ärendet inom efter början. Om till äventyrs skulle vägra ge sitt godkännande, händer inget annat än att regleringen upphör att gälla. Regeringen har använt prisstopp . Senaste gången som allmänt prisstopp tillgreps var när det stod klart att regeringen hade misslyckats med inflationsbekämpningen. upphävdes de sista delarna av detta prisstopp. gäller ingen prisreglering alls. Det finns därmed inget som motiverar att allmänna prisregleringslagen tillämpas. Ändå vänder sig regeringen nu till med en begäran om ett godkännande av fortsatt tillämpning . Vad regeringen begär är således att få helt fria händer att genomföra vilket slags prisreglering som helst utan att det skall kunna bli föremål för debatt och ställningstagande i . Enligt vår mening är det nu hög tid att avbryta den nära nog automatiska årliga förlängningen av tillämpningstiden för den allmänna prisregleringslagen. Svenska och internationella undersökningar visar att prisregleringar praktiskt taget alltid har negativa verkningar på det marknadsekonomiska systemets funktionssätt och aldrig varaktigt kan hålla ned prisstegringen. Genom att störa marknadsprisbildningen verkar prisregleringar snarare långsiktigt uppdrivande på inflationstakten. Problemet med en prisregleringspolitik är i första hand att den angriper endast symtomen men inte de underliggande orsakerna till inflationen. Om det hade varit möjligt att genom lagstiftning förhindra prisstegring, skulle det ha gjorts för länge sedan. När prisreglerande åtgärder blir ett reguljärt inslag i stabiliseringspolitiken, är risken stor att de motverkar sitt syfte. Medborgarna lär sig att beslut om införande av priskontroll betyder att det stundar stora Det bästa sättet att hålla tillbaka prisstegringen är en effektiv konkurrens. Den gällande prisregleringslagens utformning - men inte dess tillämpning innebär ett förord för konkurrenslinjen framför regleringsmetoden. Karaktären av beredskapslag är ett tecken härpå. Under normala förhållanden kan konkurrensen utgöra prisregulator, medan prisreglering bör tillämpas endast i undantagsfall. Ett annat synsätt skulle för övrigt innebära att man lämnar marknadsekonomin till förmån för en regleringsekonomi. Även om strävan skall vara att undvika en generell höjning av prisnivån, utesluter inte detta förändringar både uppåt och nedåt för enskilda varor och tjänster. Fördelen med marknadshushållning är att där förekommer ändringar i relativpriserna, vilka ger signaler om förändringar i utbuds- och efterfrågeförhållandena. Prisregleringspolitiken inverkar däremot negativt på resursallokeringen genom att prissystemets informationsbärande funktion undergrävs. En annan störning på marknaden är att producenter och distributörer avsiktligt höjer priserna mer än vad som annars skulle behövas för att föregripa ett kommande beslut om prisstopp. Dessutom ökar naturligtvis prisreglerande åtgärder osäkerheten i det ekonomiska systemet vilket förkortar planeringshorisonten och höjer de kortsiktiga avkastningskraven. Dessa allmänna erfarenheter och slutsatser bekräftas i en utvärdering av den svenska prispolitiken , som utförts av prisregleringskommittén. I sitt slutbetänkande, Prisreglering mot inflation? (SOU 1981:40), konstaterar kommittén att för att en prisregleringspolitik skall ha en chans till framgång, måste det röra sig om ett sällan förekommande ingrepp av extraordinär karaktär i kombination med omfattande stabiliseringspolitiska åtgärder av annat slag. Utredningen konstaterar vidare att det svenska systemet med prisreglering och prisövervakning inte haft sådan undantagskaraktär. I stället har regleringsåtgärderna tillämpats tämligen rutinmässigt och som ett reguljärt inslag i den ekonomiska politiken. Enligt utredningen tyder inte tillgängliga forskningsresultat på att prisregleringar har någon bestående inverkan på prisstegringstakten. I stället orsakar de effektivitetsförluster i samhällsekonomin. Efter en bedömning av den förda prispolitikens effekter ger prisregleringskommittén följande rekommendation (s. 126): En huvudslutsats blir därvid att prispolitiken inte bör fortsätta i sin nuvarande form. Detta innebär i första hand att formella prisregleringar enligt prisregleringslagen inte bör tillämpas som ett reguljärt inslag i den ekonomiska politiken. Kommittén är mycket kritisk mot en permanent tillämpning av prisregleringslagen även från rättslig synpunkt. Om det finns en tilltro till regeringens vilja och förmåga att föra en restriktiv stabiliseringspolitik, behövs knappast någon priskontroll. Om regeringens stabiliseringspolitiska trovärdighet däremot är låg, kommer inte prisreglering att kunna påverka inflationen på lång sikt. Enligt vår uppfattning är en förlängning av prisregleringslagen ej något effektivt medel för att bekämpa inflationen. Det pågående utredningsarbetet utgör inget skäl att förlänga lagens tillämpning. Mot bakgrund av att en utebliven förlängning av prisregleringslagen inte hindrar regeringen att - i ett extraordinärt krisläge - tillgripa prisreglering, anser vi att den allmänna prisregleringslagen inte skall förlängas . Med stöd av det anförda hemställer vi att avslår proposition 1985/86:21. () () () () () ()