mot · G8023233 · 1985-05-24 00:00:00 — 1984/85: 3233 m. fl. Förskola för alla barn (prop. 1984/85:209) Familjen utgör grunden för vår samhällsordning. Föräldrarna skall ha huvudansvaret för barnens vård och fostran. Familjepolitiken måste därför utformas så att familjen får rätt och möjlighet att ta detta ansvar på det sätt som passar bäst i olika stadier av livet. Moderata samlingspartiet säger därför nej till propositionens förslag. barnomsorg är bra för många barn men passar långt ifrån alla familjer. Målet måste i stället vara att vidga familjernas valfrihet och självbestämmanderätt också vad barnomsorgen beträffar. De skall under oiika skeden i sitt liv med det allmännas stöd men utan dess styrning kunna välja de alternativ som passar dem bäst. Olika undersökningar visar att flertalet barnfamiljer föredrar ett barnomsorgsstöd som medger valfrihet framför fortsatt ensidig satsning på utbyggd barnomsorg. Den moderata familjepolitiken innebär bl. a. följande: O Familjen skall kanna leva på sin inkomst. För att familjepolitiken verkligen skall innebära ett stöd, en trygghet och en bättre utjämning mellan familjelivets olika stadier måste hänsyn vid beskattningen tas till barnfamiljernas lägre ekonomiska bärkraft. Detta bör ske genom att ett grundavdrag på . för varje barn införs vid den kommunala beskattningen. O Föräldrarna måste myndigförklaras bl. a. genom en mer proportionell skatt, som inte som styr den inbördes arbetsfördelningen. Marginalskatten skall successivt sänkas till högst för flertalet heltidsarbetande. O Vård av barn måste alltid betraktas som ett värdefullt arbete, även om det utförs av föräldrarna själva eller genom deras försorg. För att snabbt öka valfriheten skall en skattefri vårdnadsersättning på . för alla barn mellan ett och ålder införas den . Avdragsrätt för nödvändiga barntillsynskostnader upp till ett visst tak skulle ytterligare förbättra möjligheten att välja och betala den barnomsorg som passar bäst. Statsbidragen till den kommunala barnomsorgen kan då successivt sänkas. O Statsbidragen skall ges en neutral utformning som inte heller missgynnar enskild barnomsorg eller alternativa deltidsförskolor. Nytt förslag till statsbidragssystem bör därför skyndsamt utformas. Nr 3233 -3236 O Reglerna för existensminimiavdragen och socialbidragsprövningen Vår politik medför att beroendet av inkomstprövade bidrag minskar och att föräldrar får större möjlighet att av egen kraft klara sin försörjning och förbättra familjens ekonomi. De får också den trygghet som ligger i att kunna välja mellan många olika former av barnomsorg med olika utformning och inriktning. Föräldrarna skall kunna känna trygghet för barnen när de förvärvsarbetar. Propositionen vill ge sken av att statsbidragen till den kommunala barnomsorgen skulle höjas så kraftigt att det 1991 blir möjligt att ge alla barn till studerande eller yrkesarbetande föräldrar garanterad rätt till plats på daghem, familjedaghem eller i föräldrakooperativ efter 1,5 års ålder samt alla barn till hemarbetande föräldrar eller i familjedaghem rätt till plats i deltidsförskola . I själva verket innebär olika aktuella regeringsförslag betydande indragningar av pengar från kommunerna som den statliga styrningen av barnomsorgen inte bara bibehålls utan t. o. m. förstärks. Den kommunala barnomsorgen kostar redan betydande belopp i skattemedel, . per barn om kostnaderna slås ut på alla barn mellan ett och ålder (således även på dem som inte har barnomsorg). Enbart för att bygga i kapp dagens kö skulle kostnaderna i stort sett fördubblas enligt bedömningar som gjorts i samband med studier i offentlig ekonomi . Skall inte kvaliteten på barnomsorgen radikalt försämras, något som är helt oacceptabelt, skulle alla hushåll genom betydande skatteskärpningar få känna av följderna av ett fortsatt ensidigt stöd till den ofta dyraste barnomsorgsformen. Allt fler barnfamiljer skulle därigenom komma att tvingas anlita barnomsorg, även om de skulle föredra andra alternativ. Allt fler småbarnsföräldrar skulle också av ekonomiska skäl tvingas övergå från deltidsarbete till lång deltid eller heltidsarbete. Förslagen i propositionen saknar också den noggranna beredning som krävs. Det är betecknande att kostnadsberäkningar helt saknas. Det är givetvis positivt att regeringen äntligen tycks inse värdet av deltidsförskolans verksamhet. Ett mindre statsbidrag föreslås även. Men ett utsträckande av obligatoriet för kommunerna till att ställa deltidsförskoleplatser till förfogande redan måste föregås av ordentliga beräkningar av kommunernas driftskostnader för verksamheten, däribland kostnaderna för transporterna till och från förskolan av de små barnen samt för verksamhetens innehåll. Alternativa deltidsförskolor måste dessutom jämställas fullt ut med de kommunala i fråga om statsbidrag. Förslaget innebär fortsatt urholkning av statsbidraget Ett av regeringens viktigaste vallöften var att återställa nivån på stödet till den kommunala barnomsorgen. Det av c-fp-regeringen lagda förslaget innebar nämligen en neddragning av statsbidragen med ca 500 milj. kr. I gengäld gavs statsbidragen en utformning som skulle ge kommunerna större handlingsfrihet. Efter valet revs det borgerliga beslutet upp och ersattes med nya regler, där deltidsförskolan på nytt utestängdes från statsbidrag och familjedaghemmen på nytt missgynnades i förhållande till daghemmen. Statsbidragen ökade med ca 500 milj. kr. beslöts på regeringens förslag att statsbidragen till barnomsorgen för endast skulle räknas upp oberoende av inflationstakten. har ingen som helst uppräkning skett. Eftersom inflationen uppgått till innebär detta att statsbidragen urholkats med tillsammans . Oförändrade statsbidragsregler även skulle ha inneburit en real urholkning på sammanlagt eller med runt 3000 milj. kr. De 415 milj. kr. som utlovas i propositionen för innebär således att urholkningen begränsas till ca 2500 milj. kr. låter regeringen kommunerna själva betala detta ökade stöd genom likviditetsindragningar på över 4500 milj. kr. för landsting och kommuner tillsammans, genom en extra avgift på per skattekrona till en kostnad av ca 1 200 milj. kr. och genom begränsad kompensation för den slopade kommunala beskattningen av juridiska personer. Regeringens förslag om s.k. förenklad självdeklaration innebär dessutom att primärkommunerna kommer att avhändas över 3000 milj. kr. i minskade kommunala skatteintäkter under vartdera 1988 och 1989 genom att schablonavdraget ökas vid beskattningen av inkomst av tjänst. Detta innebär således att kommunerna kommer att få betala sitt ökade stöd till den kommunala barnomsorgen om. Moderata samlingspartiet motsätter sig inte att specialdestinerade statsbidrag till kommunerna successivt sänks i takt med att det kommunala skatteunderlaget ökar. Tvärtom har vi framhållit nödvändigheten av att så sker. Men det måste göras planmässigt och systematiskt och kombineras med större frihet för kommunerna att själva utforma sin verksamhet inom barnomsorgen och på andra områden. För att underlätta för kommunerna att driva sin verksamhet på ett sätt som motsvarar alla hushålls behov och önskemål är det vidare nödvändigt att inrymma en vårdnadsersättning på . för alla barn mellan ett och ålder inom ramen för statsbidraget till barnomsorgen. Inom den kommunala beskattningens ram bör hänsyn tas till skatteförmågan genom att ett grundavdrag på . per barn införs etappvis då avdraget skall vara fullt utbyggt. Detta finansieras genom att det allmänna grundavdraget sänks i motsvarande etapper från . Följande bidragsbelopp gäller fr. o. m. Daghem för varje barn inskrivet heltid (minst 7 tim./dag) För varje barn inskrivet deltid (mellan 4 och 7 tim./dag) Fritidshem för varje inskrivet barn Bidrag per årsarbetare i daghem och fritidshem Familjedaghem för varje barn inskrivet heltid (minst 7 tim./dag) För varje barn inskrivet deltid (mindre än 7 tim./dag) Öppen förskola; per enhet Barn med behov av särskilt stöd: Bidrag för vart tionde inskrivet barn i daghem och fritids Deltidsförskolan som inte får något statsbidrag föreslås få ett statsbidrag på . Motsvarande föreslås också gälla den öppna förskolan och enskilda daghem eller fritidshem under förutsättning att de är upptagna i kommunens barnomsorgsplan och att den som driver verksamheten är en sammanslutning av föräldrar som gemensamt tar ansvaret för sina egna barn eller har anknytning till en ideell organisation. Statsbidraget för barn med särskilda behov föreslås höjt från . vilket utslaget på samtliga barn innebär en bidragsökning på . per plats inom daghem och fritidshem. Statsbidraget för barn inskrivna i daghem höjs från . och statsbidraget för barn som är inskrivna i familjedaghem höjs från . Kostnader för olika barnomsorgsformer och kostnadstäckning Nedanstående tablå visar riksgenomsnitt per barn och år enligt . Daghem (hel- deltidsplats) I nedanstående tablå har ett försök gjorts att beräkna verklig kostnad för några olika barnomsorgsalternativ 1984 (utifrån sam manställning) och 1986 (uppräkning ), statsbidragets storlek 1984 resp. 1986 samt den del av den verkliga kostnaden som täcks via statsbidrag. Personaltätheten för heltidsbarn i daghem har antagits vara högre än för deltidsbarn. Schablonbidraget för barn med särskilda behov har slagits ut på samtliga daghems- och fritidshemsplatser. Siffrorna visar att daghemmen fortfarande gynnas starkt i statsbidragshänseende i förhållande till familjedaghemmen samt att det föreslagna statsbidraget till deltidsförskolan täcker en mycket liten andel av den verkliga kostnaden. Statsbidragsreglerna skulle alltjämt få en starkt styrande inverkan på inriktningen och utformningen av barnomsorgen. Billigare barnomsorg slås ut Sådan barnomsorg som föräldrarna själva ordnar kommer bortsett från föräldrakooperativa daghem - alltjämt att stå utan varje form av stöd. Detta innebär att sådana alternativ successivt kommer att slås ut i takt med att skattetrycket ökar eller aldrig få en chans, även om de skulle ställa sig väsentligt billigare än den kommunala barnomsorgen. Om två familjer med vardera två småbarn och en hel- resp. en deltidsarbetande () förälder skulle slå sig samman om en barnvårdare skulle detta kosta vardera familjen ca . , hälften mot vad motsvarande daghemsvård skulle kosta. Eftersom det privata alternativet inte skulle få något som helst stöd från det allmännas sida skulle det ställa sig ca fem gånger dyrare för familjerna än den kommunala barnomsorgen där föräldraavgifterna i genomsnitt endast skulle uppgå till , av den verkliga kostnaden. i inkomst och en hyra på . blir deras behållning inkl. barnbidrag efter skatt, hyra och vid daghemsalternativet mot . vid det privata barnomsorgsalternativet. Den dubbelt så dyra kommunala barnomsorgen leder således till en dubbelt så hög behållning för familjen medan den hälften så dyra privata barnomsorgen leder till en standard långt under existensminimum. Den starkt orättvisa utformningen av stödet innebär också att den privata barnomsorgen endast får kosta en tiondel av den kommunala för att inte ställa sig dyrare för föräldrarna. Allt svårare att själv kunna ta hand om barnen Även föräldrarnas egen vård av barnen försvåras alltmer. Skatten på en och samma hushållsinkomst blir t. ex. allt högre ju ojämnare inkomsten är fördelad mellan föräldrarna. Hårdast slår skatten på ett hushåll där endast en förälder tjänar in hushållsinkomsten. blir det allt vanligare att en förälder är helt hemarbetande eller endast förvärvsarbetar kort deltid ju fler barnen blir. Skatten kan således sägas bli högre ju fler som skall leva på hushållsinkomsten. Även möjligheterna att av egen kraft förbättra sin inkomst blir mindre vid låga hushållsinkomster eller för hushåll med flera barn genom att de behovsprövade bostadsbidragen fungerar som en betydande extra marginalskatt. Förslaget till s. k. förenklad självdeklaration skulle ytterligare missgynna eninkomstfamiljer genom att de endast tilldelas ett schablonavdrag på . Familjer med sparkapital och två inkomster som inte (längre) har hemmavarande barn att försörja skulle genom de föreslagna reglerna kunna få nära . av sina inkomster helt skattefria medan en barnfamilj med en enda inkomst och utan tillgångar endast får ca . Redan nuvarande regler innebär att barnfamiljer med en enda inkomst måste ha inkomster som vida överstiger de normala för att ens kunna nå upp till existensminimireglerna. Skulle den barnvårdande föräldern försöka förbättra familjeekonomin genom t. ex. extra arbete eller andra tider då den andra föräldern kan ta hand om barnen, tar skatt, bortfallande hemmamakeavdrag och bostadsbidrag normalt över av inkomstökningen eftersom förvärvsavdraget numera tagits bort. Existensminimireglerna som tillkom 1975 för att flerbarnsfamiljer skulle slippa gå till det sociala för att få ihop till skatten är sällan tillämpliga. Trots upprepade riksdagsmotioner från vårt håll är reglerna alltjämt så utformade att de inte anses tillämpliga om modern frivilligt avhåller sig från att arbeta, ej heller om familjer bor i eget småhus om än aldrig så högt belånat. Vilka möjligheter finns då att som en sista lösning få socialbidrag för att fylla i inkomsten? Förtvivlade föräldrar med flera småbarn som skrivit till får samma besked som de som ansöker om existensminimum: "Den som frivilligt väljer att inte försörja sig med eget arbete är inte berättigad till socialbidrag enligt socialtjänstlagen. Regeringsrätten har också , med tre röster mot två, beslutat att socialtjänstlagens stadgande om bistånd inte ger en småbarnsförälder rätt att uppbära socialbidrag för att själv kunna ta hand om sina barn. I det avgjorda ärendet lösgjordes i stället två daghemsplatser med förtur, platser som familjen inte ville ha och som skulle förlänga väntetiden ytterligare för andra föräldrar som verkligen önskar daghemsplats för sina barn. I den gamla socialhjälpslagen berättigade vård av små barn till obligatorisk socialhjälp. En överenskommelse mellan kommunerna gav rätt till socialbidrag om familjerna hade minst ett barn eller två barn under skolåldern. Så ej med den nya lagen, trots dess stolta portalparagraf: Verksamheten skall bygga på respekt för människors självbestämmanderätt och integritet. avslog också moderatförslaget om sådan ändring i socialtjänstlagen att vård av egna småbarn betraktas som jämbördigt med motsvarande förvärvsarbete. En hemarbetande förälder som inte ställt sig i daghems- och arbetslöshetskö, anses således "frivilligt avhålla sig från att arbeta, trots att vederbörande utför ett arbete som på daghem skulle kosta . för två barn och . för tre barn. Inställningen är lika absurd som otti man skulle hävda att en barnvårdare vid en barnstuga avhåller sig från att arbeta och därför måste övergå till annat arbete för att vid behov få rätt till socialbidrag. Socialbidrag är naturligtvis alltid en nödlösning som så långt möjligt skall undvikas genom ett skattesystem som tar hänsyn till försörjningsbördan m.m. När behov av socialbidrag trots allt uppstår bör egen vård av barn jämställas med motsvarande förvärvsarbete. Enligt propositionen skall alla barn ha lagstiftad rätt till någon form av förskola . Rätten skall upphöra när barnen börjar skolan, vilket i sig är anmärkningsvärt eftersom få barn kan klara sig själva redan . Den senaste barnomsorgsundersökningen visar att det - med rådande ensidiga stöd till den kommunala barnomsorgen finns ett behov av 90000 nya platser i daghem, familjedaghem och föräldrakooperativ. Många av dessa platser avser barn , där varje plats har obekväma arbetstider med tidiga morgnar, sena kvällar eller t.o. m. nattarbete. Detta betyder att kostnaderna för varje tillkommande plats torde överstiga genomsnittskostnaderna för det nuvarande platsbeståndet. Till detta kommer att kostnaderna för utbyggnaden skulle leda till vätt 1984/85. Nr 3233 -3236 sentliga skattehöjningar, som gör att ännu fler föräldrar av tvingande ekonomiska skäl måste anlita barnomsorg eller övergå från deltidsarbete till heltidsarbete. Det torde därför ställa sig utomordentligt svårt att tillgodose det successivt växande behov av barnomsorg som regeringens politik medför och upprätthålla de höga krav på den kommunala barnomsorgen som måste ställas. Regeringen tycks själv vara medveten om att "de nya rättigheterna" för småbarnsföräldrar måste gå ut över skolbarnens lika rättmätiga krav på god omvårdnad och tillsyn efter skoldagens slut. Småbarnsföräldrar vill ha valfrihet Den socialdemokratiska regeringens politik är särskilt anmärkningsvärd då ett flertal undersökningar visar att småbarnsföräldrarna själva föredrar en barnomsorgspolitik som medger valfrihet framför fortsatt ensidig inriktning på barnomsorg. och visar t. ex. i sin nyutkomna undersökning Bilden av att av socialdemokratiska föräldrar med barn på daghem föredrar bidragslinjen, dvs. att "samhället bör göra det ekonomiskt möjligt för småbarnsföräldrar att stanna hemma hos barnen. Av redan hemarbetande småbarnsföräldrar med socialdemokratiska sympatier var siffran . Dessa och andra siffror bekräftar vår uppfattning att många småbarnsföräldrar förvärvsarbetar av tvingande ekonomiska skäl. fastän de skulle utföra ett lika väsentligt arbete genom att själva ta hand om sina barn. Med ett väsentligt lägre stöd än det som tillkommer den kommunala barnomsorgen skulle de själva kunna ta hand om sina barn under deras viktiga men snabbt flyende småbarnsår eller kunna anlita enskilda barnomsorgsalternativ, anpassade till deras individuella behov. skulle platser frigöras inom den kommunala barnomsorgen, som väl skulle täcka behovet hos dem som föredrar det barnomsorgsaiternativet. Till detta kommer att det nuvarande barnomsorgsstödet har en föga social utformning. Det är således endast hälften så vanligt i flerbarnsfamiljer som i enbarnsfamiljer att anlita barnomsorg. LO-familjerna använder sig också av den kommunala barnomsorgen i väsentligt lägre grad än akademikerfamiljer, e.n skillnad som t.o. m. tenderar att förstärkas. Storstadsområdena får ett väsentligt större bidrag i förhållande till antalet barn än mer glest befolkade kommuner. Barnomsorgens mål och innehåll Propositionen redogör i avsnitt 2.3 för mål och inriktning i barnomsorgen, för barnomsorgen som resurs, för vikten av föräldrasamarbetet, för den pedagogiska verksamheten, det pedagogiska ledningsansvaret och personalens fortbildning. Redogörelsen innebär inget nytt utom att man uppmärksammat barns behov av inlärning på olika områden och att detta ställer krav på struktur i förskoleverksamheten. Förskolan bör bl. a. ge barn en aktiv språkstimulans och en grundläggande begreppsbildning som förbereder läsning, skrivning och räkning. Propositionen understryker vikten av ett pedagogiskt program. Arbetet med ett sådant påbörjades under de borgerliga regeringsåren. Det är positivt att regeringen nu visar intresse för behovet av en mer strukturerad och pedagogiskt utformad verksamhet för barnen i förskolan. Vi anser emellertid att förslaget på flera punkter är otillräckligt. Vi har den uppfattningen att barns behov av att lära måste tas till vara bättre. I annat sammanhang har vi därför föreslagit att skolstarten skall sänkas till . Därutöver behöver barnen före skolstarten en bättre förberedelse för skolan än vad som erbjuds . Detta gäller även barnen i den s. k. heltidsförskolan. Allteftersom barnen blir äldre och den intellektuella och känslomässiga mognaden ökar bör också kunskapsförmedling och färdighetsträning öka. Barn har behov av pedagogisk träning som förberedelse för skolan så att deras nyfikenhet och intresse att lära stimuleras. De behöver också lära sig ta hänsyn, vänta, koncentrera sig och samarbeta för att på så vis få en grund för goda arbetsvanor och inlärning. På denna punkt inger förslag till pedagogiskt program farhågor. Remissinstanserna har påpekat att förslaget fortfarande betonar omsorgen på bekostnad av den pedagogiska verksamheten. konstaterar t. ex. i sitt yttrande att programförslaget inte innehåller några pedagogiska mål för barnen. Moderata samlingspartiet föreslår, mot denna bakgrund, att skolstyrelsen skall vara ansvarig för den del av verksamheten i den kommunala förskolan som förbereder barnen för lågstadiet närmast före skolstarten. I konsekvens med detta krav bör få uppdraget att utforma det pedagogiska programmet för denna del av verksamheten. Förutom ovan angivna riktlinjer för vad ett pedagogiskt program skall innehålla bör det också slås fast att samma krav på allsidighet och objektivitet som gäller för också skall gälla i förskolan. Man måste också ta hänsyn till att föräldrarna har olika uppfattningar om hur känsliga frågor skall presenteras för barnen. Det har i förskolan använts utbildningsmaterial som sanktionerats av men som enligt vår uppfattning inte uppfyller dessa krav, t. ex. Världen i förskolan och Barnens kärleksliv. Av det anförda framgår att Moderata samlingspartiet motsätter sig propositionens förslag. Målet måste i stället vara att vidga föräldrarnas valfri het och självbestämmanderätt. De skall under olika stadier av sitt liv med det allmännas stöd men utan dess styrning kunna välja den arbetsfördelning och den barnomsorg som passar dem bäst . Familjerna måste också så långt möjligt kunna leva på sina inkomster när skatten är dragen. Detta förutsätter följande åtgärder: Kommunalskatten, den tyngsta skatten, måste ta hänsyn till försörjningsbördan. Ett grundavdrag på . per barn skall därför införas etappvis då avdraget skall vara fullt utbyggt. Detta finansieras helt genom att det allmänna grundavdraget i den kommunala beskattningen sänks i motsvarande etapper från . En industriarbetarfamilj med en inkomst och tre barn skulle på så sätt få en skattelättnad . Den statliga inkomstskatten bör fr. o. m. 1986 sänkas för alla inkomster under ca . så att marginalskatten blir högst 1988, som fullt inflationsskydd för skatteskalan återinförs (1986). Detta innebär ytterligare skattelättnader som på en industriarbetarlön motsvarar . Marginalskattelättnaderna finansieras genom besparingar på tillsammans ca , av det allmännas utgifter. En vårdnadsersättning på . per barn mellan ett och ålder införs fr. o. m. Vårdnadsersättningen skall vara skattefri och åtföljas av motsvarande högre föräldraavgifter i den kommunala barnomsorgen för barn med vårdnadsersättning. Kostnaden blir då av det totala stödet till den kommunala barnomsorgen och skall finansieras inom ramen för nuvarande statsbidrag. Existensminimireglerna samt socialtjänstlagen bör vidare ändras så att föräldrarnas egen vård av barnen jämställs med motsvarande förvärvsarbete. Avdragsrätt för nödvändiga barnomsorgskostnader snabbutreds. Avdragsrätten som bör maximeras i förhållande till barnens ålder och antal skulle göra det möjligt för föräldrarna att själva betala en mer marknadsmässig ersättning till eller annan barnomsorg. Statsbidraget till den kommunala barnomsorgen minskas med de ca som vårdnadsersättningen kostar brutto. härav återförs till kommunerna genom högre föräldraavgifter för de barn mellan ett och ålder som har plats i den kommunala barnomsorgen. bör statsbidragen ges en neutral utformning i förhållande till såväl omsorgsform som huvudman. - förskole- eller skolbarnsomsorg får inte gynnas på bekostnad av enskilda alternativ eller familjedaghem. När de kvalitetskrav, som alltid måste ställas, är uppfyllda skall enligt vår mening kommunerna vara skyldiga att räkna in de enskilda förskolorna i barnomsorgsplanen. Deltidsförskolan skall berättiga till motsvarande statsbidrag som heltidsförskolan. Förslaget i propositionen är här inte till fyllest. Statsbidragen får inte utformas så att lång daghemsvistelse medför ett oproportionerligt stort statsbidrag jämfört med kortare vistelsetider. Förslaget i propositionen innebär härvidlag inte en tillräckligt stor förbättring. Som ovan nämnts skall statsbidragen också ge utrymme för införande av en vårdnadsersättning från . Förskolans skolförberedande roll måste klart framhållas och förstärkas.