mot · G8022418 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. I partimotion 2204 till 1983/berörde vpk den svenska säkerhetspolitikens utformning och olika aktuella frågor rörande det säkerhetspolitiska läget i . Det konstaterades att villkoren för all säkerhetspolitik förändrats , att den måste ha ett allsidigare och bredare innehåll . Som en central målsättning ställdes uppgiften att skapa ett nytt säkerhetspolitiskt system i , som vilar på gemensam säkerhet i stället för kärnvapenavskräckning och gemensam osäkerhet. Denna motion skall främst beröra säkerhetspolitiska frågor och problem i , möjligheterna att stärka de nordiska ländernas säkerhet och bidra till avspänning och nedrustning i . Utvecklingen med skärpta politiska motsättningar och kraftigt ökade militära rustningar, som präglat utvecklingen i , har också på ett negativt sätt påverkat situationen i det nordeuropeiska området. Militärallianserna har markant ökat sin militära närvaro och aktivitet i . Både NATO och har genomfört en rad olika stora militära övningar i och kring det nordiska området, olika former av underrättelseverksamhet förekommer i utökad omfattning. I och pågår en kontinuerlig förhandslagring av krigsmateriel för NATO, och har förstärkt sina militära installationer i det nordiska områdets direkta närhet. Utplaceringen av euromissiler i vissa NATO-länder och motdraget att utplacera SS 20-missiler i DDR och får även det negativa konsekvenser för säkerheten i . Det tidigare stabila säkerhetspolitiska mönstret i har rubbats och föranleder att ytterligare öka ansträngningarna att dra ur militäralliansernas militär- och kärnvapenstrategier. Till skillnad mot tidigare borgerliga regeringar har den nuvarande i både ord och handling givit arbetet för att främja avspänning och nedrustning hög prioritet. Regeringen har med beslutsamhet slagit vakt om den svenska neutralitetspolitiken, haft ett omfattande diplomatiskt besöksutbyte och 1 1984185.3sami. tagit konkreta initiativ i nedrustningsarbetet. Företrädare för regeringen har fortsatt arbetet med att normalisera förbindelserna med , som besök avlagts i ett flertal andra socialistiska stater. Detta har ifrågasatts och kritiserats av de borgerliga, men har varit värdefullt och har vpk:s stöd. Kontakterna med har givit regeringen möjligheter att ta upp de incidenter som inträffat, att bygga under de svenska protesterna, få reaktioner och svar på konreta frågor samt givit möjligheter att främja förbättrade relationer. beslut att uppskjuta det parlamentariska utbytet med var av den anledningen olyckligt, då det dels kontrasterade mot regeringens agerande dels fråntog en direkt möjlighet till en dialog. Den sovjetiska inbjudningen bör därför åter tas upp till förnyad prövning. Arbetet för en nordisk kärnvapenfri zon har intensifierats och systematiserats, en rad olika diplomatiska kontakter har tagits och regeringen har på ett konstruktivt sätt bidragit till att utveckla frågeställningarna i zonfrågan. Detta arbete bör fortsätta. Positivt är också att är representerat i den oberoende för nedrustning och säkerhetsfrågor. Den borgerliga kritiken och kraven på att statsministern bör avgå ur kommissionen är ogrundad. Vpk stödjer kommissionens arbete och välkomnar regeringens initiativ att ta upp kommissionens förslag om inrättandet av en från slagfältskämvapen fri korridor i . kommunisterna stödjer regeringens hittillsvarande insatser i säkerhets- och nedrustningsarbetet. Vi tillbakavisar den borgerliga kritiken, i synnerhet den som framförts av det moderata samlingspartiet, och manar regeringen att fullfölja den inslagna vägen. Det ändrade säkerhetspolitiska läget i har bl. a. medfört allt fler militära incidenter. T. ex. har antalet gränskränkningar av svenskt luftrum och territorialvatten blivit allt fler. grundstötte den sovjetiska ubåten i , och konstaterades ånyo kränkningar av främmande ubåtar i . Efter en rad mer eller oftast mindre sannolika ubåtsincidenter har ÖB nu dock kunnat konstatera att antalet gränskränkningar av främmande ubåtar minskat och den tidigare ubåtshysterin har lagt sig. inträffade dock ett antal militära incidenter av ett annat slag. gick t. ex. en västtysk flotteskader utan tillstånd därtill in i hamnen i och utförde t. o. m. olovliga dykundersökningar. Samma vecka (!) hade en fransk flottstyrka tillstånd att i kolonn färdas genom svenskt territorialvatten, men bröt på ett uppseendeväckande sätt emot tillståndets bestämmelser och utförde otillåtna formationsövningar. , , inträffade den sovjetiska kränkningen av svenskt luftrum utanför . Ett sovjetiskt militärflygplan följde ett civilt passagerarplan in över svenskt luftrum. Dessa incidenter understryker ytterligare det faktum att - och - blivit alltmer indraget i militäralliansernas militära strategier. Mot bakgrund av det ökade antalet stora militära övningar i det nordiska området och det ökade antalet militära incidenter i samband därmed, finns starka skäl att skärpa de svenska reglerna och verka internationellt för skärpta regler för sådana militära övningar. Likaså bör den svenska tillståndsgivningen för främmande militära enheter att uppehålla sig inom landets gränser, såväl till lands som till sjöss, allvarligt omprövas. Ofrånkomligt är att tillståndsförfarandet måste klarläggas, så att exempelvis incidenter liknande de med de franska och västtyska flottenheterna kan undvikas. Likaså bör tillstånden för i första hand paktbundna länder att utföra militära och vapentekniska prov på svenskt territorium förbjudas helt och hållet. en kärnvapenfri zon? ställning som en kärnvapenfri zon är hotad. Inget nordiskt land förfogar visserligen över kärnvapen, men NATO-medlemsländerna och har en mycket oklar formell självbestämmanderätt om kärnvapen skall utplaceras på det egna territoriet. Tillämpningen av denna rätt i en kris- eller krigssituation är dessutom högst osäker. Den militära upprustningen och vapenutvecklingen har undergrävt det nordiska områdets ställning som en kärnvapenfri zon. Förekomsten av kärnvapenbestyckade ubåtar i och och utplaceringen av missiler i både öst och väst berör och får allvarliga säkerhetspolitiska konsekvenser för samtliga nordiska länder. Arbetet för att inrätta en nordisk kärnvapenfri zon, för att dra ut ur kärnvapenstrategin, blir därför allt mer angelägen. Behovet av konstruktiva insatser är stort. Vpk har i ett antal partimotioner lagt fram förslag för att påskynda och underlätta inrättandet av en zon. I motionerna 1981/82:1252 och 1982/83:558 framfördes förslag om ett svenskt handlingsprogram. Bland förslagen märktes bl. a. en nordisk konferens, nordisk ministerkommission, samnordisk parlamentarisk kommission, utarbetandet av traktattext och säkerhetsgarantier, utredning av frågan om en uttunningszon och Österjöns ställning i en eventuell zon. biföll ej förslaget om ett handlingsprogram, men regeringen har systematiserat och intensifierat arbetet på det sätt som efterlystes i vpkmotionen. Zonfrågan har t. ex. tagits upp inom ramen för de årliga statsminister- resp. utrikesministermötena i . En nordisk konferens i zonfrågan, med parlamentariker, statsråd, säkerhetspolitiska experter och företrädare för fredsrörelsen, genomfördes t. ex. i . Regeringen har likaså medverkat till att visst material om och kring zonfrågan framställts. Ett obestridigt hinder i arbetet för att inrätta en zon är och medlemskap i . Men alla nordiska regeringar stödjer i princip förslaget, också och . Dessa länder har också utverkat en särställning (kärnvapenfrihet) inom NATO. Utifrån detta borde det också vara möjligt att utsträcka kärnvapenfriheten att omfatta ett arrangemang såsom en nordisk kärnvapenfri zon. De invändningar som rests från norsk och dansk sida måste dock noga beaktas och bearbetas på ett konstruktivt sätt, t. ex. vid utformningen av en traktattext och s. k. säkerhetsgarantier. Olika enskilda personer har försökt att utarbeta underlag eller konkreta förslag till traktattexter. Detta har varit viktiga bidrag. Målsättningen från svensk sida borde nu vara att förmå de övriga nordiska regeringarna att delta i ett organiserat arbete för att utforma en preliminär traktattext. bör också, gärna i samarbete med , fortsätta arbetet med att utreda och klarlägga problemställningarna med ställning och möjligheten av att inrätta en s.k. uttunningszon. Fredsrörelsen har givit viktiga bidrag i arbetet för en nordisk kärnvapenfri zon. Inte minst genom att bygga ut samarbetet över de nordiska nationsgränserna. Vpk anser att detta nordiska samarbete också behövs för det parlamentariska arbetet. Förslaget om att skapa ett forum för nordiska parlamentariker att diskutera zonfrågan och nordisk säkerhetspolitik borde därför allvarligt prövas. En målsättning kunde vara att den svenska tar kontakter med de övriga parlamenten i och söker initiera bildandet av en sådan samnordisk parlamentarisk kommission. Zonfrågan och det säkerhetspolitiska läget i diskuteras även inom det . Men i statuterna för rådet fastslås att det ej fattar beslut i försvars- och säkerhetspolitiska frågor. Detta till trots har de säkerhetspolitiska frågorna tagits upp till debatt vid nästan samtliga rådssessioner . En tidigare negativ inställning till att alls diskutera dessa frågor håller på att mjukas upp. Den borde därför på olika sätt söka ta upp frågan om möjligheten att formalisera en debatt (utan formella beslut) om de säkerhetspolitiska frågorna i . har enhälligt beslutat att verka för en nordisk kärnvapenfri zon. Inte bara för att stärka de nordiska ländernas egen säkerhet, utan även för att bidra till avspänning och nedrustning i . Regeringens initiativ att ta upp den oberoende förslag om en kärnvapenfri korridor genom utgör ytterligare ett bidrag för dessa strävanden. Den förfrågan, till de närmast berörda regeringarna i , som den gjorde, gav en splittrad reaktion. Ett flertal regeringar understödde förslaget, några hade invändningar och endast ett fåtal avvisade det. Med hänsyn till de nu förestående stormaktssamtalen och det därmed, förhoppningsvis, förbättrade internationella klimatet borde regeringen åter aktualisera förslaget om en sådan kärnvapenfri korridor. borde därför i princip ställa sig bakom förslaget och regeringens insatser och uppdra åt regeringen att fullfölja detta angelägna arbete. kan och bör, som ett neutralt och alliansfritt land, spela en aktiv och pådrivande roll i nedrustningsarbetet. Denna uppfattning har ett både nationellt och internationellt stöd. Vpk har i andra sammanhang förordat ett svenskt närmande och en formell anslutning till den alliansfria rörelsen, ett förslag som av olika skäl ej vunnit gehör hos de andra partierna. Detta bör ändå inte hindra från ett aktivt agerande för att främja avspännings- och nedrustningssträvandena. har också mycket goda förbindelser med de övriga nordiska länderna och flertalet centraleuropeiska länder. Relationerna till de socialistiska staterna i , framför allt med , som varit ansträngda genomgår nu en utveckling till det bättre. skall ha normala förbindelser med stormakterna. De meningsskiljaktigheter som finns till dessa skall öppet redovisas och diskuteras. Så har också skett i förhållandet till stormakten . har också problem av olika slag i relationerna med . Den amerikanska regeringens utrikes- och försvarspolitik bryter skarpt mot de svenska ståndpunkterna. Den amerikanska embargopolitiken, med vissa exportförbud och allmänna restriktioner utgör ett annat problem, som ytterst berör vårt lands självständighet och själva grundvalarna för vår neutralitet och alliansfrihet. Denna fråga har aktualiserats på olika sätt . Riksdag och regering bör dock öka uppmärksamheten och noga följa denna fråga, inte minst för att slå vakt om vår ställning som neutralt land. Inrättandet av en nordisk kärnvapenfri zon och en från kärnvapen fri korridor genom påverkar och får konsekvenser för länderna i . På ett eller annat sätt behövs också deras aktiva medverkan. har därför all anledning att i ökad utsträckning stärka de politiska kontakterna i säkerhetspolitiska frågor med t. ex. paktbundna länder som , och . och är medlemmar av NATO och starkt kritiska mot utplaceringen av nya . nu hårt pressade av och NATO-ledningen att ge upp sitt motstånd och sin självständighet. spelar en central roll i NATO och för strävandena efter avspänning och nedrustning och kan ge viktiga bidrag för inrättandet av en zon och korridor. borde därför utöka kontakterna i säkerhetspolitiska frågor med dessa länder, mellan både regeringar och parlamentariker. Mot bakgrund av det ovan anförda föreslås 1. att beslutar att begära en allmän översyn och skärpning av tillståndsgivningen för främmande länders militära enheter att uppehålla sig på svenskt territorium, 2. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförs om en nordisk kärnvapenfri zon och utarbetandet av traktattext och säkerhetsgarantier, 3. att beslutar att verka för skapandet av en samnordisk parlamentarisk kommission för säkerhetspolitiska frågor, 4. att beslutar att godkänna och för regeringen tillkännage vad som anförs om de säkerhetspolitiska frågornas ställning i , 5. att beslutar att uttala stöd för regeringens hittillsvarande insatser för att skapa en från slagfältskärnvapen fri korridor i och att uppmana regeringen till förnyade initiativ, 6. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförs om utökade politiska kontakter. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)