mot · G802365 · 1985-01-11 00:00:00 — m. fl. Löntagarfonderna och den regionala utvecklingen m. m. Löntagarfonderna kommer framöver att vara en penningkälla av växande omfång. Därmed uppstår en rad intressanta frågor rörande deras roll i den ekonomiska processen. Fondernas verkningar på ekonomi och industriell utveckling blir väsentligt olika, beroende på vilken inriktning man ger dem. Fonderna kan fortsätta som , dvs. som ren placeringsverksamhet, bedriven av varje fond för sig och oberoende av landets politisk-demokratiska instanser. I denna form skiljer sig fonderna inte från andra institutionella placerare. De bidrar till att befästa givna mönster. De kommer att centralisera resurser till befintliga ledande storindustrier. Sannolikt blir följden även ett penningflöde från regioner i periferin till vissa ledande industriella och kommersiella centra. Fonderna kan också ges en annan inriktning. De kan göra medvetna prioriteringar och långsiktiga, samordnade placeringar. Det betyder att de främjar bestämda linjer och tendenser av industripolitisk, teknologisk och regionalpolitisk natur. Det kan från bl. a. regeringshåll invändas att den senare inriktningen inte skulle stämma med den utformning fonderna fick i regeringens version. Varje fond skall enligt bestämmelserna själv besluta om sina placeringar och inte ta politiska direktiv. De skall också begränsa sig till en föreskriven minoritetsställning i de företag där den engagerar sig. Inför sådana invändningar måste man ställa frågan, vad väljarna egentligen ville, när de 1982 gav de båda arbetarpartierna flertal i ett val, där fonderna gjordes till en stor valfråga. Säkerligen önskade de inte att fonderna bara skulle vara ett motiv för att hålla nere lönerna. De torde inte heller ha önskat att fonderna skulle vara sig själva nog och stå utanför verklig politisk och facklig insyn och kontroll. Och de menade säkert inte att fondernas placeringar bara skulle bidra till att befästa de mönster och tendenser, vilka framgår ur den spontana kapitalistiska utvecklingen och storfinansens dispositioner. Vad väljaropinionen gav uttryck åt är i stället en önskan att få ett medel, som kunde avvärja kriser i deras egen region, stödja sådana tendenser som är i löntagarnas snarare än i kapitalets intresse, samt bidra till insyn och demokratisering i ekonomin. Dessutom har opinionen inom arbetarrörelsen betonat att fördelningen av resurser mellan klasserna i samhället borde utjämnas - eller åtminstone hindras från att som bli alltmer ojämn. Det är mot denna bakgrund ett berättigat krav att fonderna får en inriktning som ansluter sig till de nämnda demokratiska kraven. Fonderna måste fås att medverka i uppbyggnaden av de regionala ekonomierna, företrädesvis i de delar av landet, där strukturproblemen är särskilt svåra eller där krisen slagit hårdare än i andra delar. De måste inriktas på att stödja sådana tendenser i ekonomin, som för bort från ensidighet, regional utarmning, miljöförstöring och rovdrift på naturresurser. De måste få engagera sig tillsammans med statliga och andra offentliga verksamheter i nationellt viktiga projekt och industrier. De måste slutligen demokratiseras, dvs. få en rak anknytning till de människor, vilkas uteblivna löneökningar utgör fondernas finansieringskälla. För att fonderna skall kunna spela en sådan aktiv roll i det samlade löntagarkollektivets intresse, är det sålunda nödvändigt att förändra deras arbetsförutsättningar. Det kan ske enligt följande: Fonderna bör genom politiska beslut ges som ett uppdrag att såsom en central del av sin verksamhet medverka i den långsiktiga uppbyggnaden av arbetsmarknad och näringsliv i de egna regionerna. Fonderna bör gemensamt kunna engagera sig i nationella projekt för förnyelse av ekonomi och näringsliv. De bör därvid särskilt uppmärksamma a) projekt syftande till större nationell självständighet på viktiga områden av ekonomin, och b) tendenser i den industriella ekonomin, vilka skiljer sig från de av privat storfinans önskade och främjade och i stället stämmer med löntagarnas övergripande samhällspolitiska strävanden. Nuvarande begränsningar i fondernas tillåtna ägarandelar inom ett och samma företag bör - med hänsyn till vad som sägs i punkt 2 - avskaffas. Fonderna bör öppnas för demokratisk styrning och insyn. Det kan t. ex. ske genom att varje fond får ett representantskap, valt nedifrån (av löntagarkollektivet eller med allmän rösträtt). Representantskapen skall besluta om de övergripande linjerna och långsiktiga strävandena, medan styrelserna (som också skall väljas av representantskapen) skall ansvara för den löpande ledningen och de enskilda placeringarna. Med hänvisning till det anförda föreslås att uttalar sig för en förändring av löntagarfondernas inriktning och styrning i enlighet med vad som anförs i motionen och hemställer hos regeringen om förslag i enlighet härmed. (vpk) PER (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)