mot · G8023151 · 1985-04-16 00:00:00 — Motion 1984/85:3151 m. fl. Utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården, m. m. 1984/ 85:181) I propositionen redovisar regeringen sin syn på inriktningen och utvecklingen av hälso- och sjukvården. Vi kan instämma i många av de resonemang som förs: Vikten av förebyggande åtgärder har framförts av . Att minska tobaksrökningen och alkoholkonsumtionen är det som mest skulle kunna förbättra folkhälsan. Betydelsen av sådana åtgärder kan inte nog understrykas. Vi har inga invändningar mot de konkreta förslagen i propositionen. Vi tillstyrker att kravet på förebyggande åtgärder skrivs in i hälso- och sjukvårdslagen och att kraven på sjuk- och hälsovården skall gälla för all vård. Vi har inte heller några invändningar mot att giltighetstiden av lagen om förtroendenämnder förlängs . Innehållet i denna proposition spänner över nästan alla områden inom politiken. När det gäller t. ex. vår syn på miljöpolitiken hänvisar vi till de motioner som lagt fram i denna fråga. Vi hänvisar också till vår partimotion om alkohol. Vi vill dock understryka att ett konkret mål för minskningen av alkoholkonsumtionen bör sättas upp. Något sådant föreslås tyvärr inte heller i denna proposition. Även om vi har utvecklat våra synpunkter på de frågor som berörs i propositionen i ett flertal motioner så vill vi ändå kommentera några områden. Det gäller bl. a. rätten till fri etablering för läkare, husläkare, rätten till eget rum inom långtidssjukvården och köerna inom sjukvården. Vård på lika villkor anser att alla människor har rätt till en god sjukvård oavsett inkomst och bostadsort. Detta står inte i motsatsställning till att verksamhet drivs i enskild regi som ett komplement till den offentliga hälso- och sjukvården. Vi tror tvärtom att en fri etableringsrätt för läkare, även för fritidspraktiker, kan medverka till att skapa ett utbud av sjukvård som bättre motsvarar människors önskemål. Besvärliga köer, som finns i den offentliga sjukvården, kan delvis minskas genom tillgång till fritidspraktiserande läkare. Vård i enskild regi kan visa på nya metoder och sätt att organisera verksamheten som kan vara stimulerande även för den vård som ges i offentlig regi. Ett flertal sidor av propositionen används till att utmåla alla de fasor som ett privatiserat och marknadsorienterat hälso- och sjukvårdssystem skulle medföra. Det hävdas där att detta inte är några teoretiska resonemang därför att exempel kan hämtas från andra länder. hävdas att det råder en bred enighet om att skatter och obligatoriska försäkringar väsentligen skall svara för finansieringen av vården. I den svenska debatten framstår resonemangen i propositionen som teoretiska och överdrivna. Utifrån dessa allmänna och svepande resonemang blir slutsatsen i propositionen att det gällande Dagmarsystemet måste bibehållas. Annars kan man inte få en jämnare regional spridning av läkarna, hävdas det. Någon utvärdering av vilken effekt på den regionala fördelningen som Dagmarsystemet medfört redovisas försiktigtvis inte. Man konstaterar att en uppenbar effekt av är att många fritidspraktiserande läkare har tvingats upphöra med sin verksamhet, då de är anslutna till och inte fått träffa avtal med . För de personer som tidigare gått till dessa läkare betyder detta givetvis en klar försämring. För att kompensera för bortfallet av dessa fritidspraktiserande läkare har t. ex. i beslutat att nyanställa läkare. Vi har svårt att förstå hur detta kan medverka till en jämnare regional spridning av läkarresurserna. Den hälso- och sjukvård som ges i enskild regi svarar endast för några procent av den totala vården. Mot denna bakgrund framstår försvaret för etableringskontrolien som än mera märkligt. slår vakt om patienternas valfrihet och etableringsfriheten. Vi vill påverka den regionala fördelningen med stimulanser i stället för med regleringar och förbud. Vi har tidigare utvecklat våra synpunkter i denna fråga, senast i motion 1984/85:1505. vill slå vakt om socialförsäkringarna. Detta innebär dock inte att smärre förändringar är uteslutna. I de resonemang som förs i propositionen framställs varje förslag till avvikelse från den politik som förs som ett dråpslag mot den sociala tryggheten. Förslagen till besparingar i sjukpenningförsäkringen förkastas helt. förslag om en sänkt sjukpenning till av dagslönen under innebär för den enskilde en mycket måttlig förändring. För en genomsnittsinkomsttagare med normal sjukfrånvaro rör det sig om en försämring på ca . Även för den som är sjuk blir effekten inte mer än några . anser att det krävs budgetförstärkningar. Alternativet till besparingar är skattehöjningar. Höjda skatter måste också betalas och medför dessutom en rad negativa effekter för samhällsekonomin. Rätten till eget rum I propositionen redovisas att det tvärdepartementala arbete som legat till grund för betänkande Bo på egna villkor skall fortsätta. I detta arbete skall särskilt boendeförhållanden och livsvillkor för dem som vistas inom långvården studeras samt möjlighaterna att bygga ut hemsjukvården och samverkan mellan landsting och kommuner i denna fråga. Vi anser denna översyn vara mycket angelägen. Det har t. ex. visat sig att de uppgifter som finns om standarden inom långvården härrör från undersökningar . Vid en översyn av boendeförhållandena inom långvården bör stor vikt läggas vid rätten till ett eget rum för den som så önskar. Det finns självklart många andra viktiga krav men det är omöjligt att ge vård under hemliknande former i stora salar. Vi har i vår motion med anledning av regeringens proposition 1984/85:142 utvecklat vår syn på dessa frågor. Vi har där bl. a. krävt att rätten till ett eget rum bör vara förverkligad . Husläkare och kontinuitet i vården De erfarenheter av försök med husläkarsystem som genomförts bl. a. i visar på mycket goda resultat. Ett husläkarsystem förutsätter en fortsatt satsning på en utbyggd primärvård. Att arbeta mot ett husläkarsystem är en av de viktigaste uppgifterna för att skapa en mänskligare vård. Att få träffa samma läkare är viktigt också i den slutna vården som lägger stor vikt vid att patienten får hålla kontakt med en läkare. Den svenska sjukvården och utbildningen av vårdpersonal har tidigare i alltför liten grad betonat frågor som sammanhänger med relationerna mellan patienter och den vårdande personalen. Ett av de mest besvärande problemen i svensk sjukvård är de långa köer som finns till vissa behandlingar. När man väl kommer in för behandling är dock resurserna mycket goda för att man skall få en perfekt behandling, åtminstone i medicinskt avseende. De som står i kö kostar ofta samhället stora pengar i utebliven arbetsinkomst, sjukpenning och ofta även vårdkostnader i form av hemtjänst. Det skulle, ur strikt ekonomisk synvinkel, vara ekonomiskt fördelaktigt att avskaffa alla väntelistor som är längre än någon vecka. För de personer som skulle slippa stå i kö skulle det givetvis innebära mindre lidande och en möjlighet att snabbare komma tillbaka i arbetslivet eller till ett normalt liv. finns det tecken som tyder på en bristande effektivitet. Sjukvården expanderade mycket snabbt . oerfarna läkare vilket ibland kan betyda att behandlingen blir mer omfattande än vad som är nödvändigt. Det finns givetvis slentrian också inom sjukvården. Man fortsätter att göra på ett visst sätt därför att man har gjort så tidigare. Det finns tecken som tyder på en överkonsumtion av läkemedel. måste man konstatera att den tekniska utvecklingen har betytt att sjukvården i många avseenden har rationaliserats kraftigt. är sjukvården administrerad på samma sätt som , då resurserna ständigt ökade. krävs det nya arbetsmetoder och planeringstekniker som gör det möjligt att öka effektiviteten. Det krävs t. ex. en väsentligt ökad flexibilitet för att man skall kunna korta ner de orimligt långa köer som finns på vissa områden. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om inriktningen av hälso- och sjukvården. () () minab/gotab 1985