ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G8021010 · 1985-01-23 00:00:00 — Patients rätt att påkalla ändring i sjukvårdsjournal Enligt gällande lag kan en patient påkalla strykning av anteckning i sjukvårdsjournal, om den t. ex. innehåller nedsättande, obestyrkta omdömen eller för bedömningen av fallet irrelevanta omständigheter. Det är dess värre inte ovanligt, att diagnoser innehåller vissa ovetenskapliga och subjektiva omdömen, vars värde för bedömningen är ringa eller intet. Det finns därför skäl att ha en lagstiftning på området. Tyvärr har gällande lag visat brister både i tillämpning och räckvidd. Det är uppenbarligen svårt att i förekommande fall få den ansvariga myndigheten att agera och någon klar praxis tycks inte finnas. Detta gör att lagen är skäligen ineffektiv. En annan brist är, att lagen endast gäller handlingar förvarade inom hälso- och sjukvården. Kopior av samma handlingar, vilka förvaras hos andra myndigheter, omfattas inte. Det finns alltså behov av en översyn och överväganden om att göra lagen effektiv och mer fullständig. Mot bakgrund av det anförda föreslås att hos regeringen begär en översyn av gällande lagstiftning rörande patientjournaler i syfte att förstärka dess verkan i enlighet med vad som anförs i motionen.
mot · G8021012 · 1985-01-22 00:00:00 — och stöd till familjedaghem I den kommunala barnomsorgen fyller familjedaghemmen en viktig funktion. Verksamheten har utvecklats synnerligen kraftigt från 32 1970 till 149 1983 (). Av de i barnomsorg inskrivna förskolebarnen () fanns 161 400 i daghem och 103 200 i familjedaghem. Av siffrorna framgår att familjedaghemsverksamheten inte är ett obetydligt komplement till institutionsvården utan ett viktigt och uppskattat alternativ i barnomsorgen. För många är omsorgsformen helt nödvändig, t. ex. för skiftesarbetande, vilkas arbetstider inte överensstämmer med daghemmens öppethållande, för många på landsbygden boende och för familjer med infektionskänsliga barn. Många andra väljer av olika skäl familjedaghem för sitt barnomsorgsbehov. Det borde vara hög tid för statliga myndigheter att erkänna familjedaghemsverksamheten som ett nödvändigt alternativ i den kommunala barnomsorgen. Vi anser att det borde finnas ett centralt intresse för att stimulera den kvalitetsmässiga utvecklingen av verksamheten. Vi finner det därför högst anmärkningsvärt att i sitt utvecklingsarbete för barnomsorgen förefaller att helt ha åsidosatt familjedaghemmen. har en lång rad informationsskrifter om verksamhet i dag- och fritidshem publicerats genom försorg, men, efter vad vi kunnat finna, inte någon om familjedaghem. Inte heller har någon som helst rekommendation angående lämpligt antal barn per hem utgått. Många kommuner har dess bättre själva gjort stora insatser för att utveckla verksamheten i fråga. Vi anser att måste ta sitt ansvar för att stödja och vidareutveckla familjedaghemsverksamheten. Det skulle vara ett värdefullt stöd för kommunerna som det skulle stärka dagbarnvårdarna i deras yrkesroll. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande behovet av att familjedaghemmen får det stöd från centralt håll, som deras viktiga uppgift i barnomsorgen förtjänar. () ()
mot · G8021013 · 1985-01-22 00:00:00 — Många kommuner har stora svårigheter att bygga ut barnomsorgen till full behovstäckning. Kapital- och driftskostnaderna för verksamheten har ökat starkt, som kommunerna fått en försämrad ekonomisk situation. Statsbidragssystemet för barnomsorgen, som gäller , har ytterligare försvårat för kommunerna att tillgodose innevånarnas behov av barnomsorg. Det finns nu all anledning att stimulera och utveckla alternativa barnomsorgsformer. Sådana kan drivas till en lägre kostnad för kommunerna, som de erbjuder barnfamiljerna en ökad valfrihet. Exempel på alternativ barnomsorg är de förskolor som drivs av Waldorfoch Montessoriorganisationerna, liksom av kyrkan. Flera typer av föräldrakooperativ verksamhet har kommit till stånd . Om verksamheterna i fråga tas in i den kommunala barnomsorgsplanen utgår statsbidrag. Någon samlad information om alternativ barnsomsorgsverksamhet ges tyvärr inte till kommunerna från centralt håll. De erfarenheter som finns av alternativ barnomsorg måste tas till vara. Vi anser att detta borde vara en uppgift för , liksom att också svara för information till kommunerna i sammanhanget. För barnfamiljerna och för samhället i sin helhet finns det ett starkt intresse för att barnomsorg av god kvalitet och i olika former kan utvecklas. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av att erfarenheter av alternativ barnomsorg sammanställs och att information därom ges till kommunerna. () ()
mot · G8021014 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Det råder en akut krissituation i landet när det gäller vården av våra fornlämningar. Den antagna förutsättningen för att utföra angelägna fornvårdsarbeten via samordning med arbetsmarknadspolitiken kan inte längre anses gälla för landet som helhet. Fornvård utgör ytterst en kulturfråga. Det handlar om vårt folks historia på skilda sätt, om vårt folks historia i landskapet men också om rekreation och turism. Den nuvarande finansieringsformen för vården av landets fornlämningar är enligt uppfattning problematisk. Trots att denna typ av vård i huvudsak är en permanent och årlig fortlöpande verksamhet är den nästan renodlat externfinansierad via sysselsättningsmedel. För att kunna driva fomvården har en specialkompetens, i samverkan med (), byggts upp hos fornvårdsgruppen inom vårdbyrå. Tack vare denna samlade resurs och den flexibilitet den besitter har tillfälliga regionala variationer i verksamheten kunnat bemästras ganska bra. Vårdarbetet har verkställts i eller AMS egen regi. Hos dessa verkställare/entreprenörer finns nu en erfaren och välutbildad stab av arbetsledare med fornvård mer eller mindre som specialitet - grunden för en väl fungerande vårdorganisation. För /85 har länsarbetsnämnden i flera län skurit ned eller helt slopat anslagen till fornvårdande beredskapsarbeten. De medel nämnderna haft tillgängliga för ändamålet har i stället lagts på arbeten där anslagen endast svarar för en del av dagsverkskostnaden. Det statliga intresse som gör att fornvårdsarbetena får av kostnaden i statsbidrag har verkat diskvalificerande vid medelstilldelningen. Den nya situationen innebär dels att gjorda vårdinsatser till stor del blir spolierade, dels att en väl fungerande organisation riskerar att slås sönder. Det värde vårdade fornlämningar har ur pedagogisk, rekreativ och turistisk synvinkel försvinner. De län som särskilt drabbats är bl. a. , , , och . föreslår att 10 milj. kr. överförs från sysselsättningsmedlen till en fast anslagspost för fornvård. Regeringen hänvisar till de ytterligare medlen för sysselsättningsåtgärder som redan anslagits samt till att man har för avsikt att återkomma beträffande finansieringsformerna. En särskild arbetsgrupp skall ånyo tillsättas för att bemästra problemen. Vpk anser att det brådskar. Redan nu krävs att uttalar sig för en annan organisation som skyddar våra kulturminnen i vid bemärkelse. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att i avvaktan på regeringens kommande förslag beträffande fornminnesvårdens finansiering beslutar att under bilaga 10, F 32. Kulturminnesvård anvisa ett fast anslag om . 2. att uttalar att fornminnesvårdens verksamhet skyndsamt ges en bättre lösning än nuvarande konstruktion och att regeringen återkommer till om ett sådant förslag. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) HANS (vpk) i
mot · G8021015 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Ökat stöd till kulturtidskrifter utgör något av en livsnerv i svensk kultur- och samhällsdebatt. De förmedlar inte bara kultur, de ifrågasätter, diskuterar, kritiserar. Att värna om kulturtidskrifterna är ett av de mest effektiva sätten att slå vakt om yttrandefriheten. utgör ett vitalt exempel på att vi förmår slåss mot de kommersiella krafterna och värna om demokratin. Stödet till kulturtidskrifter fick sin utformning . Deras problem har dock ökat . Genom portohöjningar, genom tryckkostnadshöjningar osv., har allt fler av dem råkat i ekonomiska svårigheter. Inte minst gäller dessa svårigheter distributionssidan. Biblioteken, skolorna, fackföreningarna och andra organisationer har svårigheter att få kännedom om tidskrifterna. Tidskriftskatalogen från är ett om än otillräckligt exempel på hur information om tidskrifter kan ske. I årets anslagsframställan har föreslagit att ett stödköpssystem av kulturtidskrifter inrättas och att detta i distributionsledet bygger på en aktiv medverkan av folkbiblioteken. Sammanlagt 200 kulturtidskrifter - såväl de som erhåller statliga bidrag som andra - skall ingå i en tvåårig försöksverksamhet. Vpk har studerat verksamhet vad gäller tidskrifterna och kunnat konstatera att såväl vad gäller detta som andra insatser för kulturtidskrifternas distributionsproblem, kostnadsmässigt billiga insatser har gett stora resultat. Man går t.o.m. så långt, att man förklarar att om inte medlen för försöksverksamheten ställs till förfogande avser man att ta behövliga medel från anslaget till kulturtidskrifter. En sådan ordning vore orimlig. Kulturministern framhåller att skall få uppdrag att analysera frågan och att man återkommer till denna. De medel det gäller är . Vpk avser att återkomma till de statliga insatserna när regeringen lägger propositionen vad gäller böckerna och litteraturen, men vill redan nu hävda kulturtidskrifternas unika kvaliteter. Kulturministern förhindrar genom sin skrivning att medel avsätts för kulturtidskrifternas distributionsproblem. Det enklaste vore att redan nu medge de och att senare förstärka dem ytterligare och att inte förhindra eventuella projekt för biblioteken m. m. Med hänvisning till ovanstående hemställs att med ändring av regeringens proposition 1984/85:100 under bilaga 10, , punkt G 9, Stöd till kulturtidskrifter upptar ett i förhållande till regeringens förslag med . (vpk) C.-H.
mot · G8021017 · 1985-01-21 00:00:00 — Den regionala televisionen i Utbyggnaden av den regionala är nu inne i sitt slutskede. Enligt gällande tidtabell för arbetet inom skall hela vara täckt med nyhetsprogram av regional karaktär fr. o. m. I proposition 1977/78:91 utgick man från att skulle indelas i elva områden. Vartdera området skulle omfatta ett eller flera län. Departementschefen uttalade att inget län borde delas. I proposition 1984/85:100, bilaga 10, anför nuvarande departementschefen: De sändningar över Mellansvenska distriktet och Värmlandsdistriktet som enligt () planer kommer att börja kommer att innebära att de regionala nyhetssändningarna delar i två delar, på så sätt att norra delen av länet bevakas av och får sina sändningar från i det mellansvenska distriktet, medan den får sina sändningar från östra distriktet med sändning från . Landshövdingen i har i en skrivelse påpekat det olyckliga i en uppdelning av länet på två regionala sändningar. I det beslut som fattades av angående radions och televisionens framtid (prop. 1977/78:91, KrU 24, rskr 337) betonades att gränserna mellan regional-TV-områden endast undantagsvis bör bryta en länsgräns. Enligt min mening bör de regionala sändningarna över Mellansvenska distriktet kunna påbörjas enligt de planer som presenterats av SRAB. Det bör dock inte hindra att frågan om täckningsområden utreds ytterligare. SRAB och bör gemensamt presentera ett förslag senast i samband med nästa anslagsframställning. Departementschefens övervägande ställningstagande innebär att tidigare beslut nu inte fullföljs. Den vaghet med vilken departementschefen uttalar sig inger dessutom allvarliga farhågor för att riksdagsbeslutet inte någonsin kommer att fullföljas. skulle därmed i så fall bli det enda län där man på detta sätt skär sönder länet mitt itu. Jag kan inte se att någon ytterligare utredning behövs i denna fråga. Såväl SRAB som SVT har anfört att det finns såväl ekonomiska som journalistiska skäl för en delning. För handlar denna fråga inte om journalistik. Det handlar om att bereda länet samma grundläggande ekonomiska och kulturella förutsättningar som andra län vilket är en fundamental uppgift för . har betydande problem. Inte minst är dessa att härleda ur det faktum att länets nordöstra och sydvästra delar hänger dåligt ihop. Att ytterligare förvärra dessa vore att slå undan benen för en sund ekonomisk utveckling i länet. Därvid uppkommer kostnader för arbetsmarknads- och industripolitiska åtgärder av en helt annan storleksordning än de som en rättvis och rimlig lösning av den regionala nyhetsbevakningen för med sig. De regionala TV-sändningarna skapar inte bara en kulturell samhörighet i de områden de täcker. De skapar även en ekonomisk samhörighet. Det är en påverkan som pågår oavbrutet - sändning efter sändning - och den kommer vid en bestående delning att motverka det intensiva arbete som tvärtom behövs för att stärka den ekonomiska gemenskapen inom länet. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om organisationen av den regionala televisionen i . minab/gotab 1985 79728
mot · G8021018 · 1985-01-22 00:00:00 — 1984/85 1018-1026 Motion 1984/85:1018 Lagstiftningen om lotterier, m. m. De svenska folkrörelserna har av hävd bedrivit en samhällsnyttig verksamhet där man tagit till vara och utvecklat medborgarnas intresse för ett socialt engagemang till samhällets bästa. Den demokratiska grund vårt samhälle vilar på har också till stor del skolats fram genom ett målmedvetet och engagerat arbete av hundratusentals frivilliga ledare i olika folkrörelser. Att ta ett socialt ansvar för den uppväxande generationen är också en självklar uppgift för folkrörelserna . Genom förkortad arbetstid och ökad fritid blir emellertid detta arbete än mer betydelsefullt . En fritid utan innehåll följs nämligen ofta av oengagemang och drogproblem som leder till håglöshet och likgiltighet hos ungdomen och som samhället i sig har svårt att komma till rätta med. Här är det viktigt att folkrörelserna med alla sina frivilliga ledarkrafter och sitt oegennyttiga arbete finns att tillgå. För att förbättra möjligheterna för folkrörelserna att kunna arrangera attraktiva lotterier som bl. a. kan konkurrera med det statliga spelet föreslås därför att: Folkrörelserna får större inflytande över tillståndsgivningen. Folkrörelserna får möjlighet att starta upp nya spel och spelformer. C. Vinstskatten och spelskatterna slopas. Pengar som vinster tillåts till viss del av omslutningen. E. Myndighetskontrollen kring lotterierna avbyråkratiseras. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att där så är möjligt inom ramen för nuvarande lagstiftning, sådana åtgärder bör vidtas att konkurrenssituationen förändras för anordnare av lotterier, 2. att hos regeringen begär att, där så krävs för att uppnå en utjämning av konkurrenssituationen mellan statliga och folkrörelselotterier, en översyn av nuvarande lagstiftning företas, 3. att hemställer hos regeringen om en översyn av lotterinämndens verksamhet i syfte att åstadkomma en enklare hantering av lotteriärenden. 1 1984/85.3 sami.
mot · G8021019 · 1985-01-22 00:00:00 — och kartläggning av gamla landsvägar, m. m. I takt med att det svenska vägnätet förändras och förbättras försvinner också gamla landsvägar i glömskan. En del gamla landsvägar kan användas för lokaltrafik, cykel- eller gångtrafik. Men en del gamla landsvägar ligger på sådana ställen att ingen får ansvaret för underhåll när de nya vägarna börjar användas. Det finns mycket av historia förknippat med gamla landsvägar. De följde landskapets natur, det fanns hus och gästgivaregårdar längs landsvägen. Våra nya motorvägar och motortrafikleder skär sönder landskapet och går ofta utanför bebyggelsen. De har därför inte så mycket kulturhistoria att berätta om. De svenska landsvägarnas historia borde bevaras på ett bättre sätt än vad som sker . Vissa bitar av vägarna borde bevaras och underhållas av kulturhistoriska skäl. Avsikten med bevarandet är dock inte att det gamla vägnätet i sin helhet skall bibehållas eller underhållas motsvarande de krav som ställs på en bilväg. Även de landsvägar som används för lokaltrafik borde utmärkas bättre, så att allmänheten får kännedom om att de åker på den gamla landsvägen. Turistnäringen i de olika länen skulle också kunna ha glädje av att man kartlade och bevarade delar av de gamla landsvägarna. Med kartor, skyltar och tavlor skulle de gamla vägarna kunna bli en turistattraktion. Den fornminneslag som finns ger inte ett tillräckligt skydd för gamla färdvägar. Fornminneslagen är enbart tillämplig på vägar som går under rubriken märkliga färdvägar. Men gamla landsvägar var sällan märkliga, utan de var typiska för den tidens trafik. Fornminneslagen bör därför ses över. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att hos regeringen hemställer om att en kartläggning av gamla landsvägar kommer till stånd, för att delar av dessa skall kunna bevaras av kulturhistoriska skäl, 2. att hos regeringen hemställer om en översyn av fornminneslagen för att göra det möjligt att lättare kunna bevara gamla vägar. () ()
mot · G8021020 · 1985-01-23 00:00:00 — De fria gruppernas verksamhet har varit revolutionerande för teater-, dans- och musikverksamheten i landet. De fria grupperna har på ett unikt sätt kommit att uppfylla de av uppsatta målen för kulturpolitiken. Yttrandefriheten har breddats, man har nått ut till en ny publik, barnteaterverksamheten har breddats osv. TUR-teatern i är en av landets äldsta s. k. fria grupper. Genom sin repertoar och sin verksamhet har de skaffat sig inte bara en lokal förankring utan också många nya kontakter. Allt fler går på deras föreställningar, allt fler börjar engagera sig i ett aktivt kulturarbete. De fria gruppernas verksamhet är fortfarande huvudsakligen förlagd till storstadsområdena. TUR-teatern utgör därvidlag ett undantag. Regeringen föreslår också nålpengar till förstärkning av de fria gruppernas verksamhet. Vpk återkommer till detta och föreslår högre anslag till verksamheten i en annan motion. Vi vill här peka på vikten av specifikt TUR-teatern men också framhålla några av de problem dessa grupper brottas med. har i tidigare års anslagsframställningar redovisat siffror som visar på hur mycket dessa grupper står för t. ex. när det gäller barnteater. Avsevärda höjningar har föreslagits för att komma till rätta med de låga lönerna, investeringsbehoven, de höjda hyrorna m. m. Inte minst de senare bekymren har föga beaktats. För en turnerande teater som TURteatern utgör investeringskostnaderna besvärande problem. När t. o. m. institutionsteatrarna kraftigt skär ned på uppsökande verksamhet, hur skall man då kunna förvänta sig att små teater-, dans- eller musikgrupper med ett vidsträckt område som sin uppgift skall klara av de målsättningar de föresatt sig? Med hänvisning till ovanstående föreslås att hos regeringen hemställer om en översyn av de mindre teatergruppernas behov ute i landet och därvidlag särskilt beaktar TUR-teatern.
mot · G8021021 · 1985-01-22 00:00:00 — Motion 1984/85:1021 Omklassificering av civilingenjörs- och arkitektutbildningen UHÄ har utrett och hos regeringen föreslagit en omklassificering av civilingenjörs- och arkitektutbildningen från 160 till 180 poäng. En förutsättning har därvid varit att utbildningens innehåll och examensfordringar skall vara oförändrade och ske inom oförändrade ekonomiska ramar. UHÄ förutsatte också att en omklassificering av utbildningen inte skulle få leda till en reell förlängning av studietiden. Det bör således även inom ett system med 180-poängsutbildningar vara möjligt att genomföra utbildningen . går det inte att bortse från sådana fakta som att av dem som påbörjar civilingenjörs- och arkitektutbildningarna fullföljer endast utbildningen till examen. tar examen först efter och än . En omklassificering av utbildningen till 180 poäng innebär en anpassning till den medelstudietid som gäller. Några schematiska hinder för en omklassificering av utbildningen har inte framkommit. En fyraårig studiegång är också möjlig att integrera i ett nioterminsschema. En omläggning kan genomföras utan särskilda merkostnader. En schemamässig planering som innebär att framför allt de första årens kurser läggs ut än bör kunna leda till att flera studerande kan följa studierna i planerad takt. En viss förbättring av studieeffektiviteten bör kunna ske som en följd därav. CSN var positiv till förslaget vilket gör att den något ovanliga situationen uppstått att elever, lärare, UHÄ och CSN är helt eniga om ett förslag. Trots detta vill regeringen inte nu genomföra förslaget utan anser att man först bör utreda hela högskolans system beträffande antagning, rekrytering, utbildningens innehåll och uppläggning. Häremot kan invändas: Man kan utav medelstudietiden utläsa att en omklassificering endast skulle vara att anpassa de rådande förhållandena till eleverna. Man har under en följd av år infört mer och mer kunskapsstoff i utbildningen utan att för den sakens skull ta bort något gammalt. Det krävs en större arbetsinsats för att erövra de stipulerade 160 poängen än vad det krävdes . Ett annat skäl som har anförts emot en förlängning är att det skulle medföra ytterligare kostnader för studiemedel med en omklassificering. Om fler elever genomgår hela utbildningen kan det naturligtvis betyda något ökade kostnader för studiemedel men strävan är ju ett ökat antal civilingenjörer. Det är heller inte troligt att medelstudietiden skulle öka då det ligger i elevernas intresse att så fort som möjligt erhålla sin examen, eftersom det är förenat med kostnader att studera. Det kommer även fortsättningsvis att vara möjligt att genomgå utbildningen . Man har på alla de tekniska högskolorna redan startat med planering för omklassificering av utbildningen och är där besviken på regeringens agerande både från elev- och lärarhåll. vill jag understryka att UHÄ kom fram till att en omklassificering kan genomföras inom befintliga ekonomiska ramar. Med stöd av det anförda yrkar jag att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående omklassificering av civilingenjörs- och arkitektutbildningen.
mot · G8021024 · 1985-01-21 00:00:00 — Utbildningen av vårdpersonal inom omsorgerna om psykiskt utvecklingsstörda överlämnade omsorgskommittén sitt betänkande Omsorger om psykiskt utvecklingsstörda, SOU 1981:26.1 december 1983 tillsatte en beredning med uppgift att utarbeta ett förslag om ny omsorgslag med utgångspunkt från omsorgskommitténs betänkande och remissvaren. avslutade omsorgsberedningen sitt arbete utan att behandla de av omsorgskommittén föreslagna åtgärderna för att förbättra vårdpersonalens inom omsorgerna utbildning. Detta är allvarligt. Vårdpersonalen utgör den i särklass största personalgruppen inom omsorgerna och är för många utvecklingsstörda den fasta punkten i tillvaron. Vårdpersonalen spelar en central roll i möjligheterna att förverkliga de styrande värderingarna för omsorgerna - helhetssynen på människan, medinflytande och delaktighet, respekten för individen. Enligt statistik saknar av vårdpersonalen på vårdhem och specialsjukhus helt utbildning för sitt arbete, har grundkurs och lika många grund- och påbyggnadskurs. Utbildningsnivån på grupphem och dagcenter är något högre. Totalt sett torde omsorgerna om psykiskt utvecklingsstörda ha en större andel lågutbildad vårdpersonal än något annat vårdområde! Mot denna bakgrund hemställer vi 1.att beslutar att hos regeringen begära förslag om en enhetlig tvåårig utbildning inom gymnasieskolan för vårdpersonal inom handikappomsorg, 2. att beslutar att hos regeringen begära förslag om en ettårig utbildning för redan yrkesverksam vårdpersonal inom gymnasieskolans specialkurser som lägsta godtagbara nivå för vårdpersonal inom omsorgerna, genom en sammanslagning av grund- och påbyggnadskurs, 3. att beslutar att hos regeringen begära förslag om möjligheten att komplettera kunskaperna i svenska och engelska för den vårdpersonal som saknar utbildning i svenska och engelska på gymnasienivå och är intresserad av vidareutbildning på sociala omsorgslinjen, 4. att beslutar att hos regeringen begära översyn av lärarutbildningen så att såväl grundutbildning som sociala omsorgslinjen får lärare med erfarenhet av omsorger om psykiskt utvecklingsstörda.