mot · G90225 · 1985-10-07 00:00:00 — Enligt proposition 225 föreslås inrättandet av en ny myndighet - en nämnd - i anslutning till statskontoret, med huvudmannaansvar för SPAR. Det hänvisas emellertid till att data- och offentlighetskommittén bereder nära berörda frågor. Till dess DOK avslutat sitt arbete bör permanenta organisationsförslag i detta sammanhang hållas vid en miniminivå. har i olika omgångar fattat beslut om hur statsförvaltningens ADB-användning skall inriktas. Det har skett främst genom regler för systemutveckling och upphandling. I praktiken kan det dock vara svårt att få ett rationellt utnyttjande av ADB om myndigheternas kompetens på området är för låg. Statskontoret svarar för statens upphandling av datautrustning och skall stödja myndigheterna med råd i datafrågor. är det fritt för Mot. myndigheter att själva anskaffa mindre datorer. avropsavtal med leverantörer av ofta förekommande utrustning kunnat få fram goda ekonomiska villkor och - kanske ännu viktigare - kunnat påverka prestanda genom att ange kravspecifikationer. Problemet för en myndighet att välja rätt ADB-nivå är ofta att man saknar tillräcklig kunskap. Och statskontorets kapacitet för att hjälpa myndigheterna är begränsad. Både statskontoret och enskilda myndigheter har tydliga svårigheter att rekrytera och behålla ADB-personal. Det hänger självfallet samman med den mycket stora efterfrågan i hela samhället på sådan personal. Och staten har inte kunnat erbjuda lönevillkor och arbetsförhållanden som känts tillräckligt attraktiva. Den långsiktiga lösningen ligger självfallet i en sådan ökad utbildning att samhällets behov av ADB-kompetens kan tillgodoses. För att undvika att statlig verksamhet får mycket allvarliga kompetensluckor är det nödvändigt att kunna erbjuda bättre villkor för efterfrågade specialister. Det vore ytterst allvarligt om brist på kompetens leder till starkt oekonomiska ADB-Iösningar på myndigheterna genom fel systemval. I proposition 225 föreslås vidare att statskontoret i samarbete med delegationen för vetenskaplig och teknisk informationsförsörjning (DFI) bör ges i uppdrag att göra en översyn av möjligheterna att bättre utnyttja de statliga dataregister som har karaktären av informationsdatabaser. I detta sammanhang bör relationerna mellan STU och DFI uppmärksammas. STU har bl. a. ansvar för forskning och utveckling av metoder och produkter på informationsbehandlingsområdet som nära berör det för DFI ovan berörda området. DFI:s ansvarsområde i dessa sammanhang är knappast väldefinierat. Det finns anledning att närmare penetrera gränsdragningen mellan STU och DFI. En analys kan mycket väl visa på fördelar av att sammanföra båda myndigheterna till en enda. Sådana tänkbara fördelar kan vara både av administrativ art och rent kostnadsmässiga. I anslutning till motion 1984/85:1374 samt till den för fp, c och m gemensamma telemotionen 1984/85:3131 finns här anledning upprepa erforderliga förändringar av dagens telepolitik. - frisläppning av legala monopol på modemer, växlar samt tjänster på hyrda teleledningar, - frikoppling av myndighetsuppgifter från dess marknadsaktiviteter, - successiv privatisering av därvid uppkomna telemarknadssegment, - tydlig avgränsning av den forskning som bör ägna sig åt, - omedelbar överföring av till bolagsform. För närmare motiveringar kring dessa förslag hänvisas till de nämnda motionerna. har skoldatorn Compis kommit att ta en stor del av marknaden. Tillverkningen sker i närstående företag. över landet byggs nu upp för skoldatorn och är knutet till de lokala telekontoren. Detta är ett exempel på att ett statligt monopolföretag får ett alltför stort inflytande. I proposition 220 föreslås att datadelegationen avslutar sitt arbete och ersätts av dels en ministergrupp, dels en utanför berörda departement sig befinnande referensgrupp, med representanter för den politiska oppositionen, fackförbund, övriga organisationer m.m. Uppenbarligen avses den föreslagna referensgruppen vara ett forum för utbyte av allmän information i aktuella datapolitiska frågor, utan faktisk möjlighet att påverka den förda politiken. Det är sannolikt att berörda partier och organisationer skulle känna sig mer motiverade av att delta i arbetet och närvara vid gruppmöten m.m., om den aktuella gruppen hade mandat att analysera vissa övergripande datafrågor och att därvid förse den avsedda ministergruppen med material. Referensgruppen skulle då få en aktiv och inte en passiv roll att spela. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillämpning av datalagen för att åstadkomma ett förbättrat skydd för den personliga integriteten, 2. att beslutar att arbete på ett centralt slutenvårdsregister bör upphöra i avvaktan på data- och offentlighetskommitténs förslag, 3. att som sin mening ger regeringen och därmed dataoch offentlighetskommittén till känna vad i motionen anförts om vidgad tillgång till offentlig information, med särskild uppmärksamhet på integritetskänsliga och sekretessbelagda uppgifter, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av förslag till vidgad forskning inom informationsbehandlingsområdet samt rörande större tillämpningsprojekt inom teleområdet, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om satsningar på informationsteknik för handikappade, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om breddutbildning inom dataområdet, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av att välja de områden där teknikupphandling bör utnyttjas, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i Mot. 1985/86:25 motionen anförts om behovet av åtskillnad mellan myndighets- och marknadsmässiga verksamhet. () ()