mot · G8021287 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1287 m.fl. Primärvården inom hälso- och sjukvården Det har länge diskuterats vilka problem som uppstår vid det dubbla huvudmannaskap som gäller vid vården av äldre. Gränsdragningen mellan landstingens sjukhem och de olika institutionerna inom primärkommunen känns inte naturlig. Den innebär en ständig diskussion om hur man skall samordna verksamheten så att den enskilde inte kommer i kläm. Ett exempel är de differentierade vårdavgifterna. När primärkommunerna tillämpade dessa men inte landstingen, krävdes det på ansvarigt politiskt håll att även landstingen skulle tillämpa differentierade avgifter. Så blev det, men återgår landstingen till enhetstaxa, vilket verkar rättvist. Men planeringen blir onödigt ryckig, bl. a. genom det dubbla huvudmannaskapet och behovet av samordning och lika behandling av alla. Vid den utbyggda hemsjukvården som sker över hela landet skapas också svårigheter genom det splittrade huvudmannaskapet. personal har ansvaret för sjukvården, medan kommunens socialtjänst har sina uppgifter. arbetar dessa båda personalkategorier i samma hem och med samma människor. När primärvården nu tar över en del av ansvaret för psykiatrin uppstår liknande samordningssvårigheter. Patienter, som tidigare vistats på institutioner långt från hemorten, kommer till sina hemkommuner, där de bereds möjlighet till boende och vård. Vilka uppgifter som i det sammanhanget skall åvila primärvården - - och primärkommunen måste diskuteras ingående. Andra sektorer där landstingens och kommunernas intresseområden sammanfaller är t. ex. det förbyggande hälsovårdsarbetet. Olika förslag läggs fram, som syftar till att förbättra samarbetet mellan de båda huvudmännen, när deras arbetsuppgifter sammanfaller. I den socialdemokratiska idétidskriften , nr7 1984, förs t. ex. fram förslag om en utredning, som skall tillsättas med syfte att föreslå åtgärder för att eliminera de negativa effekter som ett delat huvudmannaskap innebär. Det är givetvis bra att man diskuterar de problem som uppstår, men eftersom själva problemet är det delade huvudmannaskapet är det ingen lösning att kringgå detta. Utredningen och sjukvård inför 90-talet (HS 90) behandlar frågan och talar bl. a. om vård på lika villkor, något som givetvis underlättas, om man på lokalplanet, inom primärvården, hade en huvudman för all hälso- och sjukvård. När yttrade sig över huvudrapporten från utredningen i HS 90 talade en betydande minoritet i en reservation för ett primärkommunalt huvudmannaskap av primärvården. är undertecknad av bl. (), () och (), har följande lydelse: De strukturförändringar inom äldreomsorgen, psykiatrin och omsorgen om psykiskt utvecklingsstörda som är att förvänta kommer att innebära ett ökat ansvar för prmärkommunerna. Dessa förändringar kommer också att kräva ett mycket nära samarbete med hälso- och sjukvårdsverksamhet. I det kommande arbetet bör övervägas ett överförande av primärvården och långtidsvården till kommunerna. Därigenom uppnås viktiga samarbetsvinster. Svenska kommunförbundets socialdelegation har senare framfört liknande åsikter. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen hemställer om en utredning som har till uppgift att överväga möjligheterna av ett överförande av primärvården till kommunerna. () () . HÖGMARK (m) () PER STENMARCK (m) 1 * 1984185.