mot · G8021922 · 1985-01-25 00:00:00 — Avskaffande av kårobligatoriet vid universitet och högskolor måste alla studerande på universitet och högskolor vara medlemmar i studentkåren och i en del fall också i nation eller fakultetsförening. Detta är principiellt felaktigt av i huvudsak tre skäl: - Det strider mot varje människas rätt att själv avgöra vilka föreningar hon vill vara med i, eller inte vara med i. - Systemet innebär att de studerande med obligatoriska avgifter betalar sådant som stat och kommun står för till alla andra samhällsmedborgare. - Obligatoriet innebär att studentkårerna är reglerade i lag, och därmed inskränks medlemmarnas demokratiska rätt att suveränt besluta över föreningen. Dess värre är också beslutet om ett obligatorium fattat på felaktiga förutsättningar. Det har hävdats att samma grad av representativitet inte kan förutsättas upprätthållas om studeranderepresentationen skulle bygga på frivilliga studerandesammanslutningar. Frivilliga sammanslutningar kan på grund av låg anslutningsgrad komma att i praktiken företräda endast en mindre del av de studerande (1976:14 s. 74). Men representativiteten som fanns då, liksom , kan ifrågasättas. röstar av de studerande i kårvalen. Demokrati är att också delta, och obligatorisk anslutning garanterar inte ett brett deltagande från studenternas sida. Statlig reglering är något som inte heller garanterar representativiteten utan måste ses som en omyndigförklaring av studenterna. Vad gäller det studerandefackliga arbete som bedrivs finns det inget som talar för att de studerande inte är villiga att frivilligt betala de kostnader som det medför. Många studerande är , trots obligatoriet, organiserade i TCO:s och studerandeorganisationer . Vidare har studerande vid flera högskoleenheter, som ej omfattas av obligatorielagen, frivilligt organiserat sig. sjuksköterskeelevers förbund (SSEF) har en anslutningsgrad på , trots frivilligheten. Aktiviteten är också god, i den studiemedelskampanj som avslutades , var SSEF en av de mer drivande organisationerna. Kårobligatoriet bör därför avvecklas. De uppgifter som studentkårerna svarar för kan i stället överföras till andra huvudmän eller organiseras på frivillig väg på sätt som beskrivs nedan. Kommuner och landsting bör ha samma ansvar vad gäller sociala rättigheter för de studerande som för andra människor. De bör därför ta över dessa uppgifter. Detta gäller bl. a. sjukvården. Kommunerna bör också bära ansvaret för att det finns bostäder tillgängliga för de studerande. Det bör stå de kårer som så önskar fritt att behålla de studentbostäder de har eller t. o. m. att skaffa nya, men ansvaret för att det finns tillräckligt med bostäder bör vila på kommunerna. Högskolorna och universiteten bör överta ansvaret för kurativa uppgifter (i de fall detta inte redan är fallet) som t. ex. studiemedelsrådgivning. Vad gäller den studerandefackliga verksamheten såsom studiebevakning och motsvarande borde den, som vid all facklig verksamhet, ske på frivillig grund och baseras på frivilliga avgifter. Därmed skulle den statliga inblandningen i studentkårernas verksamhet, som obligatoriet innebär, kunna upphöra och studentkårerna kunna koncentrera sig på att tillvarata de gemensamma intressen studenterna har och i övrigt representera sina medlemmar på samma sätt som andra fackliga organisationer. Dessutom vill vi passa på att fästa uppmärksamheten på situationen ; beslut fattade av demokratiskt valda studentförsamlingar kan upphävas av en tjänsteman på UHÄ. Det är också rimligt att det fastställs en plan för avvecklingen, så att kårerna har en möjlighet att bygga upp en ny organisation efter de nya förhållandena. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag om avskaffande av kårobligatoriet vid universitet och högskolor.