mot · G902183 · 1985-11-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:183 och skatteförvaltning, m. m. 1985/86:55) Den nya skatteförvaltning som föreslås i propositionen innebär att länsstyrelsernas skatteavdelningar bryts ut och bildar länsskattemyndigheter. Förändringen bör enligt regeringen genomföras . Den tveksamhet man kan känna inför tidpunkten hänger självfallet samman med att andra förändringar av den statliga länsförvaltningen kan bli aktuella . Det s. k. går ut på att prova lösningar som innebär att fristående länsmyndigheter inordnas i . Fördelen med en sådan reform vore främst att frågor av betydelse för den regionala utvecklingen kunde hållas samman bättre. Frågor som utbildningsplanering, beredskapsarbeten och vägbyggande har stor betydelse för ett läns utveckling. Skatteavdelningarnas arbete har däremot oftast ingen eller ringa koppling till verksamheten inom länsstyrelsernas planeringsavdelningar. Erfarenheten från länsstyrelsernas lekmannastyrelser är också att man ytterst sällan behandlar frågor rörande skatteavdelningar, utöver anslagsframställningar och de tjänstetillsättningsfrågor som enligt bestämmelserna skall handläggas i styrelserna. Lekmannastyrelsernas ärenden gäller därför till helt dominerande del sådant som ligger på planeringsavdelningen. Skälen att strukturera om länsförvaltningen så att skatteavdelningen flyttas ur medan andra enheter flyttas in är starka. Men att göra utflyttningen först och sedan tillföra andra funktioner kan vara en orationell lösning. Båda de stora avdelningarna i ges service från den administrativa avdelningen. Delas dagens länsstyrelser upp i två ungefär lika stora myndigheter kan det te sig rimligt att dessa får halva administrativa avdelningen var. Men tillförs nya funktioner kan det bli aktuellt att åter öka den kvarvarande administrativa enhet. Att först minska och sedan öka på nytt ter sig inte särskilt tilltalande. Läget blir ett annat om man aktualiserar en tanke som funnits om att samordna administrativa servicefunktioner, så att tar ansvaret för dessa för flertalet eller samtliga statliga myndigheter i en residensstad. I så fall skulle den nya skattemyndigheten kunna brytas ur utan att behöva ta med sig en del av nuvarande administrativa enhet. Frågan om administrativa stödfunktioner bör därför avgöras innan skatteavdelningarna bryts ut ur . Inför upphandlingen av nuvarande datorer i länsstyrelserna ställdes kravspecifikationer som omfattade både skatteförvaltning och länsplane Det var förmodligen redan då en olycklig kombination, genom att så Mot. 1985/86:183 olikartade uppgifter för samma datasystem ger dyra och komplicerade systemlösningar. Statsmakternas datapolitiska beslut har ju därefter betonat att man bör välja så användarnära datasystem som möjligt och därmed inte blanda samman starkt artskilda verksamheter i samma datasystem. Detta förhållande underlättar självfallet en utbrytning av skatteavdelningarna ur länsstyrelserna. De kvarvarande myndigheterna får då efter hand egna datasystem. Men åtminstone under en övergångstid är det troligt att man nyttjar dagens datasystem. Det kan ifrågasättas om det är särskilt rationellt att skall vara beroende av datatjänster från den nya skattemyndigheten, som det vore önskvärt att man gör tvärtom med en rad funktioner inom administrativ service. Tidpunkten för utbrytning av skatteavdelningarna ur länsstyrelserna borde därför sättas så att frågan om administrativ service vid de statliga länsmyndigheterna vore avgjord, liksom frågorna om vissa länsorgan bör inordnas i i linje med försök. Klarhet om datafunktioner bör också skapas innan en utbrytning sker. Fogdetänkande eller mänsklighet? Det som anförts har alltså inte gått emot att skatteavdelningarna bryts ut ur . I stället har tidpunkten för utbrytningen ifrågasatts. En del frågor kring risker med en helt separat skatteförvaltning bör dock diskuteras. Risken ökar för att skatteförvaltningen får ännu större inslag än av alltför mycket av myndighetstrångsyn gentemot skattskyldiga. JO har uppmärksammat sådana tendenser i nuvarande skatteförvaltning. I (utgiven inom ramen för statskontorets arbete med ) tar förre landshövdingen upp ett antal skäl för att ha kvar skatteförvaltningen inom . Den nära tillgången till skatteavdelningens sakkunskap kan vara av betydelse för övriga delar av i kontroll- och tillståndsfrågor, samordningsaktioner vid ackord och konkurser eller vid insatser för bekämpning av ekonomisk brottslighet. I krissituationer är skatteavdelningen största personalresurs, t. ex. inför drivmedelsransoneringar. Men främst tar Edenman upp frågor om attityder: Jag är dessutom övertygad om att skatteförvaltningen på länsplanet kan dra och drar fördel av att vara en del av en stor länsmyndighet med traditionell förankring i länet och omfattad av ett brett förtroende hos allmänheten. Länsstyrelserna tillhör inte de maktutövare och beslutsfattare som i dagligt tal, medborgare emellan, går under benämningen dom. Möjligen är mina intryck personligt färgade, men jag tror att inställningen till hör samman med att väldigt många människor har vanliga, vardagliga rutinkontakter med utan att få någon förlamande känsla av myndighetsutövning. Ett renodlat länsskatteverk skulle inte göra kontakterna med de skattskyldiga lättare. Det skulle uppfattas som enbart fiskalt inriktat och få riklig del av alla de aggressioner, som mött statsmaktens fogdar. Det är för övrigt svårt att förstå att representanter för skattemyndigheterna i 1* vårt land så ofta och frivilligt vill renodla och avgränsa sin yrkesroll. menar alltså att en bibehållen skatteförvaltning inom innebär mindre av fogdetänkande. I grunden samma syn på fogdedraget hos skatteförvaltningen har en annan medverkande i , . Han har dock rakt motsatt uppfattning, nämligen att man bör skilja ut skatteavdelningen för att människor skall få större förtroende för den kvarvarande delen av . Medan Edenman menade att en skatteavdelning inom minskar fogdetänkandet tycks Eckerberg mena att fogdetänkandet på skattesidan i alla händelser är så utpräglat att det gäller att freda resten av från det. Eckerberg uttrycker det på följande sätt: Med hänsyn till utvecklingen på skatteområdet och de administrativa arbetsformerna inom skatteväsendets område, där verksamheten i stort leds centralt, kan det ur synpunkt närmast betraktas som en fördel, om den personellt betydande del av organisationen som utgör skatteavdelningen, avskiljs från , vars ledning i realiteten saknar varje som helst inflytande över verksamheten där. Den kan ge upphov till missförstånd rörande inriktningen av verksamhet. Vill man ha en skatteförvaltning med mer mänskliga drag och större förnuft (i den mening som JO talat för ) är lösningen att skilja ut skatteavdelningen ett steg åt fel håll. Det kan vara bra för resten av , men fogdetänkandet kan antas få ännu lättare att frodas inom skatteförvaltningen om denna blir helt fristående. Frågan blir då vilka åtgärder som kan vidtas för att förmänskliga skatteförvaltningen. Idealet vore självfallet att finna något som mer än hittillsvarande inordnande inom kunde ge impulser till skatteförvaltningarna av förnuft och balans. Närmast till hands ligger då att fundera kring de lekmannaorgan som avses finnas inom de nya länsskattemyndighetema. De hittillsvarande lekmannastyrelserna i länsstyrelserna har alltså i ytterst ringa mån ägnat sig åt skattesidan och nästan aldrig i frågor som gäller verksamheten som sådan. Utser man ett lekmannaorgan enbart för skattesidan vore det inte orimligt att dess ledamöter - även om befogenheterna formellt inte vore större än för lekmannastyrelse - skulle söka följa verksamheten med större uppmärksamhet. Frågan om lekmannainsyn och lekmannainflytande i skatteförvaltningen blir också angelägnare att bevaka genom den förändring som sker på lokal nivå där tjänstemän tar över funktioner som legat på förtroendevalda taxeringsnämnder. bör begära förslag till utökad lekmannamedverkan i den framtida skatteförvaltningen på länsnivå. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att för regeringen framhåller att tidpunkten för övergång till ny skatteförvaltning på länsnivå bör samordnas med andra organisatoriska förändringar inom statlig länsförvaltning, åtminstone i de delar som avser administrativa stödfunktioner för myndigheterna, 2. att för regeringen framhåller behovet av förstärkt Mot. 1985/86:183 lekmannainflytande i skatteförvaltningen på länsnivå. () () gotab 1985 83678 12