ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G8021729 · 1985-01-25 00:00:00 — 1984/85 1729-1737 Motion 1984/85:1729 och för utbildning vid Sätergläntan Sätergläntan, Hemslöjdens gård bedriver kursverksamhet i ämnen inom hemslöjdsområdet. Undervisningen omfattar såväl kortare som längre kurser dels grundläggande kurser i aktuella tekniker, dels fortbildningskurser för olika kategorier med slöjd som sysselsättning. Slöjden som produktionsform har blivit allt viktigare för sysselsättningen, framför allt i glesbygdsområden. Även för människor med olika yrkesskador har slöjden gett en möjlighet till försörjning på hemorten. Produktionens kvalitet och säljbarhet är därvid avgörande för möjligheten att försörja sig på sin produktion. Då slöjdarna ej kan lämna sin produktion för längre perioder har undervisningen lagts upp som korta koncentrerade kurser med stegvis påbyggd utbildning. För denna typ av kursverksamhet utgår emellertid ej någon form av studiestöd vilket försvårar slöjdarnas möjligheter att kunna delta i undervisningen. Det skulle betyda oerhört mycket för slöjdarnas möjligheter till fortbildning om dagstudiestöd kunde utgå för kursverksamheten på Sätergläntan efter samma normer som gäller för kurser vid folkhögskola. Även för studieförbundens handledare, som utgör av skolans kursdeltagare, skulle det betyda ökade möjligheter till fortbildning. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att Sätergläntan, Hemslöjdens gård i studiestödshänseende för fortbildning jämställs med folkhögskolorna. () ()
mot · G8021731 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1731 Möjligheten att erhålla sjukpenning under vistelse utomlands har begränsats fr. o. m. . Sjukpenningen utgår i de fall den försäkrade insjuknar utomlands, medan han/hon utför arbete som ett led i en verksamhet, som bedrivs i eller som , anställd på svenskt handelsfartyg. Vidare kan sjukpenning utgå, om den försäkrade under sjukdom eller rehabilitering reser utomlands med medgivande. Att rätten till sjukpenning begränsats vid utlandsvistelse är att se dels som en allmän sparåtgärd, dels som ett resultat av att ett visst missbruk förekom . Den begränsade rätten till sjukpenning, som i och för sig kan försvaras, har emellertid visat sig slå snett i många fall. På grund av konventioner med ett flertal länder har en försäkrad rätt till sjukpenning, om han/hon insjuknar i ett konventionsland, t. ex. eller . En försäkrad, som på grund av sjukdom eller olyckshändelse tvingas att vårdas på sjukhus i fel land, dvs. ett som inte har någon konvention med, får emellertid inte någon sjukpenning. Det är stötande, att en allmän försäkring kan ge så olika förmåner beroende på var man råkar insjukna. Det ter sig därför nödvändigt, att en ändring sker av gällande regler. Med hänvisning till det ovan sagda hemställs att hos regeringen begär en ändring av gällande regler för erhållande av sjukpenning under vistelse utomlands.
mot · G8021732 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1732 Icke sällan kan vi ta del av nyheter om hur värnpliktiga, som under sin tjänstgöring råkat ut för allvarliga olyckor, först efter långdragna processer tillerkänts ersättning, ofta av ganska blygsam omfattning. De värnpliktiga omfattas visserligen av lagen om statligt personskadeskydd, men uppenbarligen är det nuvarande skyddet icke till fyllest. För många ter sig den nuvarande ordningen stötande. Samhället ställer krav på våra unga män, att de skall medverka i vår försvarsmakt och underkasta sig den tjänstgöring som värnplikten innebär. Denna tjänstgöring är trots rigorösa säkerhetsföreskrifter inte riskfri. Att olyckor inträffar kan inte undvikas. Det är emellertid rimligt att den som drabbas har ett fullgott försäkringsskydd. Ersättning måste utgå utan alltför långa dröjsmål och av en sådan omfattning, att den värnpliktige får en chans att snabbast möjligt anpassa sig till en kanske ny och påtvingad livsföring. Särskilt för ungdomar kan en utdragen process i sig bli en ny tragedi, som läggs till den tragedi, som själva olyckshändelsen innebär. För det svenska samhället borde det vara en hederssak att på alla sätt bistå den som drabbas av en olycka under utövande av sin försvarsplikt. En översyn av de nuvarande reglerna ter sig påkallad. Största möjliga generositet måste visas gentemot den som drabbas. Med hänvisning till vad som ovan sagts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande nödvändigheten av en översyn av de värnpliktigas försäkringsskydd. () ()
mot · G8021733 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1733 och anslutning till sjukförsäkringen I proposition 1983/84:190 föreskrivs att en förutsättning för att privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster skall få stå kvar i sjukförsäkringen utan tillstyrkan av huvudmannen bör vara att praktikern bedrivit sin verksamhet i sådan omfattning att han/hon fått ersättning från försäkringen motsvarande två månaders heltidsverksamhet. Undantag från denna förutsättning bör göras för den som på grund av sjukdom eller annat godtagbart skäl hindrats i sin yrkesutövning. Praktiskt har detta resulterat i att räknat med att ovanstående regel innebär 350 besök för såväl läkare som sjukgymnaster. Denna tolkning upplevs som inte rättvis av sjukgymnasterna eftersom deras behandlingstid per patient rör sig . Läkare behandlar däremot ofta 4-6 patienter/tim. I stort har samarbetet mellan sjukgymnaster och sjukvårdshuvudmän gått mycket bra. Den källa till viss irritation för ett antal sjukgymnaster som ovanstående tolkning utgör är enligt vår mening onödig. Det bör därför fastställas en lägre gräns för sjukgymnaster än för läkare. (En sådan lägre gräns har ju t. ex. fastställts för psykiatriker.) Det fåtal sjukgymnaster som vårt förslag berör kan därefter få sin anslutning till försäkringen omprövad ifall de så önskar. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om att ett lägre antal besök fastställs för sjukgymnaster än för läkare vid anslutning till sjukförsäkringen.
mot · G8021734 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1734 Höjda fribeloppsgränser för reducerat studiemedelsbelopp I proposition 1984/85:100, bilaga 10, föreslås ändring av 4 kap. 16 § studiestödslagen. Ändringsförslaget innebär att olika fribeloppsgränser fastställs för första resp. andra kalenderhalvåret för dem som studerar på heltid . Enligt vår mening är det en riktig beräkning att utgå från en högre procentsats andra kalenderhalvåret med hänsyn till att studerandes inkomster är ojämnt fördelade över året. Men de av regeringen föreslagna inkomstgränserna är för lågt satta med hänsyn till att många studerande är tvingade att arbeta kontinuerligt eftersom studiemedlen är otillräckliga. måste därför studielön införas så att alla studerande garanteras uppehälle . Intill att detta kan förverkligas föreslår vi bl. a. höjda inkomstgränser innan studiemedlen reduceras med följande ändring av studiestödslagens 4 kap. 16 §. vpk:s förslag Första kalenderhalvåret Den föreslagna höjningen av fribeloppet föreslås träda i kraft fr. o. m. . Med hänvisning till vad som anförts föreslås 1. att beslutar anta den i motionen föreslagna ändringen av studiestödslagens 4 kap. 16 § samt att denna ändring skall träda i kraft , 2. att hemställer hos regeringen att återkomma med förslag till medelsanvisning på tilläggsbudget för /86. (vpk) (vpk)
mot · G8021735 · 1985-01-24 00:00:00 — och inom den allmänna försäkringen För personer med stort behov av sjukvård och läkemedel finns ett högkostnadsskydd. Skyddet gäller för läkar- och tandläkarordinerade läkemedel samt för läkarvård och sjukvårdande behandling i privat och offentlig öppenvård. Högkostnadsskyddet innebär att en person blir befriad från ytterliggare kostnader för läkemedel och vårdbesök när han betalat avgift för 15 inköp eller vårdbesök. Kostnadsbefrielsen gäller räknat från första inköpet eller besöket. För barnfamiljer gäller att inköp eller vårdbesök för samtliga barn i en familj får läggas samman. Högkostnadsskyddet utgör en garanti för att människor med stort vårdbehov inte skall drabbas av onormalt höga kostnader för läkemedel och sjukvård. har detta varit i bruk och erfarenheter av systemet finns inom sjukvården och hos försäkringskassorna. Administrativa kostnader uppkommer i hanteringen av förkomna frikort och borttappade 15-kort. Svårigheter att nå ut med information till dem som bäst behöver den har även rapporterats. Glömda 15-kort vid besök hos läkare eller vid apoteksbesök innebär nytt 15-kort att hålla reda på och tänkbara förluster av kostnadsfrihet. Troligtvis finns det flera problem i hanteringen av 15-kortet som skulle kunne rättas till. En översyn borde därför ske, bl. a. för att säkerställa skyddet för dem som drabbas av ökade kostnader på grund av sjukdom och fördyrade läkemedelsinköp. Mot bakgrund av det anförda yrkar vi att begär att regeringen låter utreda effekterna av högkostnadsskydd enligt de intentioner som anges i motionen.
mot · G8021737 · 1985-01-22 00:00:00 — Motion 1984/85:1737 En särskild trygghetsförsäkring för föräldrar med handikappat barn I familjer med svårt handikappade barn är det sällan som båda föräldrarna förvärvsarbetar. Arbetsbördan för de vuxna i familjen är av den omfattningen att ofta ena föräldern får stanna hemma. I sådana situationer har vårdnadsbidraget en mycket stor ekonomisk betydelse. Om handikappet rör sig om ett svårt kroniskt sjukt barn, t. ex. hjärtsjuka barn, muskelsjukdomar och tumörer av olika slag eller cystisk fibrös händer det tyvärr ofta att barnet avlider. Från och med dagen efter dödsfallet dras samtliga bidrag in. Familjen kan då mycket snabbt få en pressad ekonomisk situation, möjligheten att få någon ersättning från försäkringsbolag finns inte då man inte tillåtits teckna någon försäkring på grund av att barnet varit sjukt eller handikappat redan från födseln. Familjen kan i en sådan situation ställas inför svåra eller rentav oöverstigliga problem. Ofta har man en större bostad för att det handikappade barnet skulle kunna röra sig i t. ex. rullstol. Bostads- och anpassningsbidrag har gjort detta möjligt. Då bostaden till ytan är betydligt större än vad som kan räknas som normalbostad har den då kostat mer men finansierats genom olika stödformer som var möjliga att erhålla så länge det handikappade barnet levde. Men blir det i ett slag omöjligt att behålla den extra stora våningen. Inkomst som man haft genom olika former av vårdbidrag, sjukvårdsbidrag, bostadsbidrag, handikappersättning etc. faller nu i ett slag bort. Det trygghetssystem som gäller för familjer med handikappade barn borde kompletteras. T. ex. skulle man låta bidragen minska , t. ex. efter dödsfallet. Vidare borde tillskapas någon form av statlig trygghetsförsäkring för den som inte tillåts teckna liv-, olycksfalls- eller skolförsäkringar, detta för att åtminstone klara de mest näraliggande utgiftsökningarna, begravningskostnader, de höga hyreskostnaderna m. m. Detta skulle innebära ett rådrum för de i övrigt så hårt drabbade familjerna. Med hänvisning till det anförda vill vi föreslå 1. att beslutar att vårdnadsbidrag m. m. som upphör på grund av handikappads frånfälle kan förlängas, 2. att beslutar att en särskild trygghetsförsäkring kan tecknas av föräldrar till handikappat barn. () () minab/gotab 1985
mot · G8021738 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1738 m. fl. Förbättrat bilstöd till handikappade Dagens bilstöd för handikappade har många brister. Systemet är svårt att överblicka. Frågan handläggs i flera olika sammanhang och på olika prövningsgrunder. Flera statliga och kommunala myndigheter är inblandade när det gäller olika delar av bilstödet. Det gäller , , , landstingen, länsstyrelser, länsarbetsnämnder, försäkringskassor och taxeringsnämnder, för att nämna några instanser som är aktuella i sammanhanget. Eftersom regelsystemen inte är samordnade, blir effekterna ibland mycket egendomliga. Bilstödet till handikappade och färdtjänsten fungerar var för sig trots att båda har likartade utgångspunkter och ett gemensamt mål, dvs. att motverka förflyttningssvårigheter för handikappade. avlämnade den statliga bilstödskommittén sitt eniga betänkande (SOU 1982:44). Ett enhetligt och samordnat system med förbättringar och förenklingar överlämnades till regeringen. Förslaget hade konstruerats som en modell med olika delar som kunde ges ett materiellt innehåll som kunde anpassas till de handikappades behov. betänkande har remissbehandlats och där fått stöd av många instanser för dessa grundläggande principer. har i tidigare, helt eniga, uttalanden förutsatt att ett nytt förslag till bilstöd för handikappade skulle snabbt kunna förverkligas. Senast skedde det . förutsatte - på socialförsäkringsutskottets förslag - att regeringen lägger fram ett förslag om förbättrat bilstöd till handikappade. Trots denna mycket klara beställning nonchalerar regeringen ånyo - en nonchalans som slår hårt mot de handikappade. Regeringen smiter undan sitt ansvar genom att lappa på bidragsnivån något och höja inkomstgränsen en aning. Men dessa båda förändringar löser inte de grundläggande problemen. gäller att regelsystemet är både snårigt och näst intill ogenomträngligt för både sökande och de myndigheter som står för bidrag och kontroll. gäller att heltidsarbetande i lägsta statliga löneklass i princip inte kan komma i fråga för bilstöd. Det finns många goda skäl att förverkliga ett förbättrat bilstöd till de handikappade. Det är ett viktigt socialt och arbetsmarknadspolitiskt instrument. Ett rätt utformat stöd till handikappade av att inneha egen bil kommer att minska kostnaderna för den allmänna färdtjänsten. Samhällsekonomiskt kommer det säkerligen att ge vinster, och mänskligt 1 1984/85. innebär det stora fördelar som är angelägna att förverkliga. Då nu regeringen inte haft vilja eller förmåga att komma med ett förslag till reformering av de handikappades bilstöd är det angeläget att tar saken i egna händer. Regeringens senfärdighet får inte hindra att handla. förslag och avgivna remissvar i anledning av utredningen är en god grund för ett utvidgat och förbättrat bilstöd för handikappade. Med anledning av det anförda vill vi föreslå 1. att beslutar att ett utvidgat, förenklat och förbättrat bilstöd till handikappade skall förverkligas, 2. att beslutar att begära att regeringen på tilläggsbudget återkommer med de eventuella medelsförstärkningar som riksdagsbeslutet ger anledning till. () ()
mot · G8021739 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1739 m. fl. Slopande av åldersgränsen vid val av karenstid inom sjukförsäkringen Företagare kan i sin sjukförsäkring välja mellan tre, trettiotre eller . Motivet för detta är att de själva skall ha möjlighet att bedöma sin egen situation - risktagande och kostnader och därmed ha en möjlighet att i viss utsträckning begränsa sin avgiftsskyldighet. För den som inte fyllt och är vid god hälsa finns möjlighet att ändra sin försäkring så att man får kortare karenstid eller ingen karenstid alls - bortset från insjuknandedagen. Är man företagare och finns inte denna möjlighet. Det får anses stötande att för företagare finns begränsningar i möjligheten att skapa ett gott försäkringsskydd - begränsningar som inte finns för löntagare. Övergår en företagare till att bli löntagare finns inte heller någon spärr. Motivet för begränsningen torde vara att den enskilde inte skall spekulera i sin egen sjukförsäkring, men detta tänkbara syfte torde väl förhindras enbart genom kravet på god hälsa. Regeringen bör därför lägga fram förslag om slopande av nämnda åldersgräns. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar upphäva 3 kap. 11 § andra stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring. () () () ()
mot · G8021740 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Sänkt pensionsavgift för företagare med låga inkomster Med nuvarande regler för uttag av avgifter till ATP kan den enskilde få lov att betala till en försäkring där man aldrig har en möjlighet att få ut förmånen. Denna situation har inträffat sedan hela inkomsten kommit att utgöra avgiftsunderlag för ATP-avgiften. ATP-pension utgår emellertid inte för en inkomst motsvarande det första basbeloppet. Även i inkomstlägen däröver är ATP så begränsad att effekten för den enskilde till försvinner genom systemet med pensionstillskott. Eftersom låga inkomster inte motsvaras av någon förmån inom ATPsystemet framstår avgiftsuttaget för många som orimligt. Den pension som utgår till människor med mycket låga inkomster finansieras via folkpensionsavgiften. Sådan betalar alla. Enligt vår mening bör avgiftsuttaget förändras så att för inkomsttagare vars inkomst inte motsvaras av någon förmån inom ATP-systemet bör heller ingen ATP-avgift tas ut. Man kan sedan tänka sig en successiv upptrappning till den nivå som motsvaras av att ATP helt tagit över i förhållande till pensionstillskott. bör enligt vår mening hos regeringen begära ett förslag om en sådan begränsning av avgiftsuttaget för låginkomsttagare i företagargruppen. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag om sänkt avgift till pensionssystemet för företagare med låga inkomster i enlighet med det i motionen anförda. () () () () . ÅSLING (c)
mot · G8021741 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1741 i m. fl. ATP-beräkningen av livränta vid statlig anställning Vid yrkesskador, t. ex. hörselnedsättning på grund av bullerskador, utgår i vissa fall livränta som utbetalas av . Om den yrkesskadade är statligt anställd är det brukligt att på den utgående lönen görs avdrag med motsvarande belopp som utgående livränta. Den yrkesskadade får alltså en lägre lön från sitt företag. Dock motsvarar sammanlagt lön + livränta den tidigare erhållna lönen. Detta är fallet för en statligt anställd och vars skada blivit konstaterad före . I likartade yrkesskadefall får däremot en privat anställd livräntan utbetalad utöver lönen. Så länge den yrkesskadade är i arbetsför ålder och arbetar märks ingen större skillnad i förhållande till lönemässigt jämställda arbetskamrater som också är statligt anställda. Men den dag den yrkesskadade går i pension utgår till denne en lägre pension än den som utgår till jämställd arbetskamrat. Livräntan är endast till hälften skattepliktig, och den hälften har varit ATP-grundande. Den skattebefriade delen utgör från utbetalningens början och till pensionsperiodens början ingen grund för beräkning av den hörselskadades kommande ATP. I de fall en hörselskada konstaterats och personen går in i pensionsåldern kan snabbt konstateras att arbetstagaren i fråga kommer att få en kraftigt försämrad ATP-poäng, detta trots att personen arbetat heltid hos sitt statliga verk alla år. Staten bör som arbetsgivare undanröja en dylik orättvisa. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av att ändra ATP-beräkningen. () ()
mot · G8021742 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1742 De som startar eller driver en mycket liten verksamhet, som betraktas som rörelse eller jordbruk och endast har en ringa inkomst av verksamheten, drabbas ändå av betydande och för dem ofta överraskande egenavgifter. Tidningen redovisade ett fall där en småbrukarhustru startat eget, en odling av obesprutade grönsaker. Hennes odling gav henne en nettoinkomst på . Helt överraskande för henne blev hon på grund av denna ringa inkomst debiterad egenavgifter - socialförsäkringsavgifter - på . Ett annat redovisat exempel var en ungdom som uppmanats att starta eget i stället för att vänta på att få någon anställning. Det aktuella året tjänade han bara , men påfördes egenavgifter på . Egenavgifter till socialförsäkringssystemet skall ju normalt svara mot motsvarande förmåner, men det anmärkningsvärda med de avgifter som företagare med mycket små inkomster måste erlägga är att dessa avgifter inte ger vederbörande någon motsvarande rätt till förmåner. När inkomsten understiger . ger den ingen rätt till sjukpenning. För att få någon ATP-poäng måste inkomsten med . överstiga gällande basbelopp, vilket är . En stor del av egenavgifterna är avgifter till sjukförsäkringen och ATP, men de avgifter som företagaren med mycket små inkomster tvingas betala ger honom eller henne varken rätt till sjukpenning eller ATP såsom i de båda ovan redovisade fallen. Ur rättvisesynpunkt och för att inte motverka människors vilja att ta initiativ måste reglerna för fastställande av egenavgift för dem som räknas som företagare och har mycket begränsade inkomster ändras. Man kan inte acceptera att dessa små skall betala avgifter som endast går till att finansiera förmåner för dem som har bättre inkomster. Att de minst bemedlade skall drabbas förhållandevis hårdast kan inte få fortsätta. Formella eller administrativa skäl får inte tas som intäkt för accepterande av ett orättvist system. Ändringar måste genomföras och måste syfta till en ökad rättvisa och större överensstämmelse mellan avgifter och förmåner i vart fall för företagare med små inkomster. Om lösningen finns i ett system med ett tillräckligt stort avgiftsfritt bottenbelopp eller i ett system som på annat sätt ger bättre överensstämmelse mellan avgifter och förmåner får prövas. Med hänsyn till rådande systems oacceptabla effekter bör hos regeringen anhålla om att frågan skyndsamt utreds och förslag föreläggs . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla om utredning och förslag syftande till bättre överensstämmelse mellan egenavgifter och förmåner för företagare med små inkomster.
mot · G8021745 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1745 Handikappersättning ges till personer vars funktionsförmåga är nedsatt och handikappet väntas bli bestående och att personen i samband därmed får vidkännas betydande merutgifter. Tillämpningen under de år handikappsersättningen fungerat har varit olika. I början var bedömningen ganska vid men har blivit alltmer restriktiv. Detta har inneburit att många personer har drabbats av förlust av förmånen vid omprövning. Dessa människor vars hälsa inte förbättrats, deras handikapp är oförändrat och ofta blivit tyngre att bära i samband med ett normalt åldrande, har inte kunnat förstå varför den tidigare bedömningen om rätt till handikappersättning inte gäller då ingen lagändring företagits. Många människor drabbas redan från födelsen av utseendemässiga handikapp, exempelvis kärlmissbildningar eller skador i samband med sjukdom och olyckor. Detsamma gäller ofta också psoriasisdrabbade personer. Dessa handikapp leder ofta till stora psykiska problem och en stark strävan att skyla eller genom olika åtgärder häva sitt handikapp. Kostnaderna i samband med detta kan vara betydande. Svårigheterna att få dessa handikapp godkända har ökat och borde därför bli föremål för en översyn. Med vad som ovan anförs hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om översyn av tillämpningen av handikappersättningen.
mot · G8021748 · 1985-01-25 00:00:00 — 1984/85 1748-1757 Motion 1984/85:1748 och av reglerna för sjukpenning har man kunnat behandla kronisk njursvikt med dialysbehandling. behandlas drygt 1 000 människor med dialys. Ofta utförs behandlingen på sjukhus under tre av veckans dagar, och varje behandlingsomgång tar . Många av dialyspatienterna kan fortsätta sitt förvärvsarbete, trots dialysbehandlingen. De är dock beroende av vila efter behandlingen. Reglerna för sjukskrivning, som de tillämpas , innebär för en del njursjuka svåra ekonomiska problem. Om patienten behandlas på sjukhus , så kan arbete endast utföras och torsdag. Patienten förlorar därmed inkomst för . Många av de här personerna väntar på att kunna återgå till heltidsarbete. Det är därför inte aktuellt att ge de här patienterna, med dialys , halv förtidspension, innan man långsiktigt kan bedöma deras arbetsmöjligheter. Ett annat problem som drabbar njursjuka, liksom också psoriasissjuka och andra kroniskt sjuka med återkommande behandlingsbehov, är att de inte får ut halv sjukpenning. En dialyspatient kan t. ex. få sin dialys och måste vila . Han är arbetsför först . Men han får inte halv sjukpenning för förmiddagen. Psoriasissjuka har också fått avslag på halv sjukpenning, när de haft behandling . Motivet till att de inte får halv sjukpenning är att de anses som helt sjuka under . En del patienter måste därför sjukskriva sig för att få ersättning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen hemställer om en översyn av sjukpenningreglerna för vissa kroniskt sjuka. () ()