ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G8021749 · 1985-01-24 00:00:00 — m. fl. Ersättning för vård av sjuk anhörig Föräldrar får vara hemma och vårda sjukt barn , varvid föräldrapenning utgår. I regeringens proposition om förändrad föräldraförsäkring har också föreslagits att föräldrar till svårt sjuka och handikappade barn skall ha rätt att få föräldrapenning vid barnets sjukdom . Anhöriga som vårdar sjuka, vuxna familjemedlemmar, får dock ingen ersättning. föreslog i sitt betänkande att anhöriga skulle ha rätt till ledighet från arbetet i vissa fall, men av samhällsekonomiska skäl kunde man inte föreslå att ersättning för förlorad arbetsförtjänst skulle utgå. Det är mycket otillfredsställande att t. o. m. vård i livets slutskede inte skall kunna berättiga till ersättning. Det torde vara uppenbart att både kommunen och sparar pengar genom att en anhörig tar ledigt från sitt arbete, för att vårda den svårt sjuka i hemmet. Om den anhöriga inte gör det vårdarbetet måste kommunen och ordna med hemhjälpsinsatser eller ta in patienten för sluten sjukvård. Den samhällsekonomiska kostnaden när patienten måste tas in för sluten sjukvård torde vida överstiga den kostnad det blir för samhället om den anhöriga i stället får förlorad arbetsförtjänst motsvarande sin sjukpenning. Att ge anhöriga i vissa situationer möjlighet - om de själva vill - att stanna hemma för att vårda en familjemedlem i hemmet, får inte ses som ett försök att minska på kommunernas och landstingens vårdansvar. Men för många familjer skulle det kännas som en stor lättnad, om man fick möjlighet att vårda den anhöriga i hemmet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av ersättning genom socialförsäkringssystemet för vård av svårt sjuka familjemedlemmar. BO () ()
mot · G8021750 · 1985-01-25 00:00:00 — Frågan om den bristande kompensationsnivån i sjukförsäkringen vid korta sjukdomsfall för vissa deltids- och delårsanställda har ofta varit uppe till diskussion även om någon lösning ännu inte har uppnåtts. Däremot har inte ägnat lika mycket uppmärksamhet åt de skiftarbetandes problem när det gäller sjukersättningen. Eftersom det som regel har rört sig om heltidsarbetande och det därför är fråga om större penningsummor för den enskilde borde det emellertid vara angeläget att snabbt komma fram till förbättringar för denna anställningskategori. Problemet för de skiftarbetande kan belysas på följande sätt: Vid sjukperioder, som utöver insjuknandedagen varar , gäller enligt 10 § AFL, andra stycket, en s. k. fridagsregel. Den innebär att sjukpenning inte utges för dag då den försäkrade ändå icke skulle ha arbetat i sin huvudsakliga sysselsättning om inte antalet sådana dagar överstiger två, insjuknandedagen oräknad. En kontinuerlig skiftarbetare drabbas hårdare av denna regel än en dagarbetare, delvis beroende på arbetstidsförläggning. Om den försäkrade arbetar nattskift skall vid bedömning av hans rätt till sjukpenning skiftarbetet anses utfört den kalenderdag då han arbetade den längsta tiden. Går man således från friskift till nattskift och börjar räknas icke denna dag som om han skulle ha varit i arbete. Vidare drabbas den kontinuerliga skiftarbetaren av en lägre kompensationsnivå, beroende på att skiftarbetaren arbetar ett mindre antal dagar än dagarbetaren. Om man jämför en dagarbetare med en kontinuerlig skiftarbetare vid i och tar skiftschemat för januari månad 1985, arbetar skiftarbetaren i genomsnitt 16,1 skift. Utgår man i exemplet ifrån att båda har samma årsinkomst - . och båda har en sjukpenninggrundande inkomst som motsvarar /dag, har dagarbetaren en inkomst på /dag, och skiftarbetaren har en inkomst på /skift. Dagarbetaren blir i detta fall kompenserad till , skiftarbetaren till . I kronor förlorar dagarbetaren . Den kontinuerliga skiftarbetaren förlorar således både på grund av den s. k. fridagsregeln, där han får ersättning ett mindre antal dagar än dagarbetaren, och genom att ersättningsnivån blir lägre. Mot denna bakgrund är det angeläget att snabbt komma fram till en teknisk lösning inom sjukförsäkringens ram som ger de många skiftarbetande inom stat, kommun och det privata näringslivet en större rättvisa. Med hänvisning tilt vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen begär en utredning om sjukersättningen till skiftarbetare.
mot · G8021751 · 1985-01-23 00:00:00 — Motion 1984/85:1751 Handikapporganisationernas ställning vid ansökan om vuxenstudiestöd Vuxenstudiestödet, som infördes i samband med antagandet av studieledighetslagen, har funnits . Den gäller alla arbetstagare och för i princip alla slags studier. Stödet skall ersätta bortfall av arbetsinkomst som uppstår. Vuxenstudiestödet är en gemensam benämning på såväl timstudiestöd som dagstudiestöd och särskilt vuxenstudiestöd. Det framhålls i anslutning till studiestödslagen och studiestödsförordningen, att särskild hänsyn skall tas till den som är handikappad. Då emellertid det gäller behandlingen av ansökningsförfarandet tas inte denna hänsyn. Fackliga organisationer kan sålunda inge s. k. kollektiv ansökan, medan de olika handikapporganisationerna hänvisas till att inge enskild ansökan. Detta innebär, att en facklig organisation kan anmäla ett antal personer utan närmare identifiering, medan handikapporganisationen måste uppge namn på deltagarna. Detta upplevs som orättvist och opraktiskt av de handikappade, varför systemet med kollektiv och enskild ansökan borde ses över mot bakgrund av de erfarenheter som vunnits. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om en översyn av de regler som gäller för vuxenstudiestödet med beaktande av just handikapporganisationernas behov och förhållanden.
mot · G8021752 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1752 m. fl. Överklagningsförfarandet beträffande beslut av försäkringskassa Enligt 20 kap. 10 § i lagen om allmän försäkring skall beslut av allmän försäkringskassa i ärenden om försäkring enligt ovanstående lag omprövas av samma försäkringskassa om omprövning begärs av den enskilde som beslutet angår. Denna bestämmelse som trädde i kraft har avlastat försäkringsrätterna ett stort antal ärenden. Detta gäller främst arbetsskadeärenden och förtidspensionsärenden. Omprövningsförfarandet har givit kassorna möjlighet att ändra sina beslut till den enskildes fördel. Detta har också ofta skett då den försäkrade presenterat nytt underlag för beslutet. I dessa fall har inte ärendet förts vidare till försäkringsrätten. Detta nya omprövningsförfarande har i varje fall fört det goda med sig att ärendegenomströmningen i försäkringskasseväsendet gått snabbare. Arendebalanserna vid försäkringsrätterna sjönk hastigt efter reformens genomförande. Många beslut har efter omprövning i kassorna godtagits av den försäkrade efter en fullödigare motivering av beslutet. Andra försäkrade sägs ha avstått från att gå vidare med sina ärenden på grund av att de tröttnat på att överklaga eller på grund av att de känt sig bli betraktade som kverulanter och allmänt gnälliga. Ärenden som överklagats av den försäkrade, där ingenting av betydelse tillförts ärendet, föranleder mycket sällan - för att inte säga nästan aldrig att ändra sina beslut. I dessa fall har det nya överklagningsförfarandet endast onödigt fördröjt ärendet eller väckt onödig irritation hos den försäkrade. Vi motionärer anser därför att sådana ärenden skall föras vidare till försäkringsrätten utan mellanliggande andragångsbeslut av pensionsdelegation. Beslut att på detta sätt föra ett ärende vidare torde exempelvis kunna delegeras till avdelningschef eller handläggare. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om åtgärder så att vissa överklagade försäkringsärenden kan gå vidare till försäkringsrätt utan andragångsbeslut i . () ()
mot · G8021753 · 1985-01-25 00:00:00 — Möjligheterna att få delpension infördes i fr. o. m. 1976, och ökades antalet deltidspensionärer i landet. Fr. o. m. 1981 när procentsatsen minskade från till minskade också antalet försäkrade. Enligt årets budgetproposition uppgick antalet personer med deltidspension till 68 500 för att beräknas till 48 000. Tyvärr leder nuvarande regelsystem till att många personer, som utöver sitt ordinarie arbete har politiska och/eller fackliga uppdrag, inte har råd att unyttja delpensionsreformen. Delpensioneringen bygger på tanken att man genom en särskild pension från socialförsäkringen skall göra det ekonomiskt möjligt för den äldre arbetstagaren att inför ålderspensioneringen trappa ned sitt förvärvsarbete. En annan viktig tanke vid reformens genomförande var att göra bestämmelserna så enkla och rättvisa som möjligt. Reglerna är nu sådana att ersättningen för uppdragen utanför huvudarbetsgivaren inte får överstiga ett basbelopp (f. n. Överstiger ersättningen den summan inräknas man i gruppen "egen-företagare. Delpensionen får inte understiga halv pension. Tyvärr finns det endast två alternativ för den som har uppdrag utanför ordinarie arbetet, vilka ger mer än ett basbelopp i ersättning , nämligen att antingen avsäga sig uppdragen eller avstå från delpension, om man av ekonomiska skäl inte kan ta halv pension. Det kan inte ha varit meningen att ifrågavarande försäkringstagare skulle drabbas på detta sätt när delpensionsreformen tillkom. De nämnda försäkringstagarna borde få inräkna sina uppdrag till det ordinarie arbetet när man skall räkna ut delpensionens storlek. Vi kräver därför att reglerna om delpensionering ändras i enlighet med motionens syfte. att hos regeringen hemställer om en översyn av reglerna för beräkning av inkomstunderlagen för delpension. () ()
mot · G8021754 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1754 m. fl. Det är med stor tillfredsställelse som vi konstaterar att utbildningsministern i årets budgetproposition tagit upp det intresse som finns på vuxenutbildningsnämnderna att bedriva försöksverksamhet för att nå de kortutbildade som är högt prioriterade för studiestöd. En försöksverksamhet, som skulle kunna leda till en avveckling av den långtgående detaljreglering som gäller och som dikterats av en trög utbildningsadministration och krav på anpassning till studiestödsregler som ursprungligen tillkommit för högskolestudier, måste vara av hög angelägenhetsgrad. Den mest omfattande detaljregleringen gäller f. n. det särskilda vuxenstudiestödet sorn utgår till kortutbildade som bedriver hel- och deltidsstudier vid framför allt vuxenutbildning och folkhögskolor. Denna del av vuxenstudiestödet tar f. ö. den större delen av budgeterade medel i anspråk och utgör därmed ett särskilt angeläget försöksområde. Utbildningsministern nöjer sig emellertid med att tillkännage att hon senare avser att föreslå regeringen att uppdra åt centrala att utreda de närmare förutsättningarna för en begränsad försöksverksamhet med ett friare utnyttjande av medel enbart för tim- och dagstudiestöd. Utbildningsministern aktualiserar vidare den länsvisa fördelningen av resurser för det särskilda vuxenstudiestödet och hänvisar till de riktlinjer som lades fast i proposition 1975:23 om vidgad vuxenutbildning samt studiestöd till vuxna m. m. Enligt vår mening tillämpas f. n. fördelningskriterier som inte är rättvisa och bör ersättas med en fördelning som helt inriktar sig på förekomsten av andelen korttidsutbildade i de olika länen. Utbildningsministern nöjer sig emellrtid även i detta avseende med att anmäla sin avsikt att senare ta upp frågan om resursfördelning med centrala . Enligt vad vi inhämtat har trycket från vuxenutbilningsnämnderna i frågan om fördelningskriterier redan lett till vissa utredningsaktiviteter vid centrala . Försöksverksamheten bör komma till stånd och bana väg för en avveckling av detaljreglering. Den länsvisa fördelningen av resurser får inte heller fördröjas av onödiga diskussioner mellan regeringen och centrala . För att vuxenstudiestödet bättre och snabbare än nu skall tillgodose de kortutbildade vuxenstuderandes behov är det angeläget att förutsättningar skapas för försöksverksamhet inom hela vuxenstudiestödsområdet fr. o. m. /86. Vidare bör den länsvisa fördelningen av resurserna för vuxenstudiestöd uteslutande grundas på andelen korttidsutbildade personer. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om vuxenstudiestödet. () () () ()
mot · G8021758 · 1985-01-24 00:00:00 — 1984/85 1758-1768 av s. k. hetsätare har massmedia uppmärksammat ett missbruk, som ökar bland unga flickor, bulimia, dvs. Dess motsats är anorexia nervösa, tvångsmässig svält. Den senare varianten har länge varit känd och denna patientgrupp, huvudsakligen unga flickor, blir så påfallande magra och utmärglade att de kommer under vård. Varianten hetsätare har varit ett dolt missbruk. Flickorna skadar inte samhället som andra missbrukare kan göra utan de riktar sin smärta och aggressivitet mot sig själva. Många av dem äter och kräks, andra alternerar mellan perioder av svält och fasta och perioder av hetsätande. Sjukdomen kräver behandling, framför allt terapeutisk behandling, men den enda klinik dit patienter från hela landet efter remiss kan tas emot och där adekvat behandling ges finns i på . förestår där en avdelning för anorexiapatienter, såväl bulimia som nervösa. Få kan emellertid tas emot där. Från Författarförlaget utkom boken av . Där ges en redogörelse för sjukdomen, som uppenbarligen ökar snabbt. Enligt författaren är risken stor att missbruket blir inkörsport till ytterligare missbruk. Även självmordsrisken är stor. Flickorna är en svag patientgrupp, som skäms för sitt missbruk och försöker dölja det. Problemet behöver uppmärksammas och resurser sättas in för behandlingsåtgärder. I första hand är detta naturligtvis en landstingsfråga, men den behöver uppmärksammas också av den centrala tillsynsmyndigheten, . Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om matmissbrukare, de s. k. hetsätarna. 1 1984/85.
mot · G8021759 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1759 och till elever vid statliga specialskolor Barnbidraget är till för att utjämna standarden mellan barnfamiljer och familjer utan barn. Vid specialskolor finns ett klädbidragskonto som i storlek har motsvarat barnbidragsbeloppet. Detta har av specialskolan sänts ut till föräldrarna. Från har barnbidraget höjts, men motsvarande har inte hänt med det klädbidragskonto som specialskolorna får. beslutade efter förslag från ett enigt utbildningsutskott UbU 1982/83:20 att det fanns starka skäl att ändra på ansvaret för klädinköp till elever. Ännu har inte regeringen kommit med något förslag. förlorar föräldrarna till dessa barn både på att klädkontopengarna är lägre än barnbidragen och på att de familjer som är berättigade till flerbarnsstöd inte erhåller detta alla månader. Det bör finnas en grundregel som säger att barn som under en månad vistas i hemmet skall ha fullt barnbidrag. När det gäller flerbarnstillägget borde grundprincipen vara att barn oavsett var de vistas under del av månad tillhör familjen och att flerbarnstillägget utgår om vårdnadshavaren har tre eller fler barn och att barnen vistas hos vårdnadshavaren minst . Med anledning av vad som i motionen anförts hemställs 1. att hos regeringen begär ett skyndsamt förslag om ändring av specialskolornas klädbidrag, 2. att beslutar att flerbarnstillägg skall utgå till föräldrar oavsett om ett eller flera barn vistas i specialskola under del av månad.
mot · G8021761 · 1985-01-24 00:00:00 — Allt fler människor i upptäcker att de skulle må bättre av att låta bli att röka. Medicinska undersökningar i numera överväldigande antal bevisar samma sak. För dem som är rökare och önskar sluta röka, finns emellertid vissa hinder som verkar alldeles onödiga. Ett hinder som vi vill ta upp i denna motion är priset på mediciner som hjälper den f. d. rökaren under den första svåra tiden. Det finns vissa sådana medel, som tar bort eller lindrar abstinensbesvären, och som därför ibland också rekommenderas av läkare, men som inte får läkemedelsrabatt. När man betänker att sådan rabatt bl. a. utgår för en hel del vitaminpreparat, som kunde ersättas med ändringar i dieten, undrar man varför just de som vill avstå från en direkt hälsofarlig vana inte skall kunna få sina hjälpmedel klassade som läkemedel. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att begär att regeringen ger i uppdrag att se över kriterierna för läkemedelsrabatter med den inriktning som föreslås i motionen.
mot · G8021762 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1762 Utan tvivel är det få saker som så skrämt och upprört svenska folket som uppgifterna om hur många barn som utsätts för incest, och hur många människor som i livet lider fruktansvärt av de psykiska följderna. Inget skulle vara en lagstiftare kärare än att kunna avskaffa denna ohyggliga företeelse med en paragraf. Paragrafen finns, men den kan inte ensam göra allt. Vi vill här föreslå ett initiativ som borde kunna ha en viss god effekt i praktiken. Det är en allmän erfarenhet att incestärenden är mycket svåra att handlägga för alla som har med dem att göra. Många socialarbetare, jurister och andra känner sig svårt okunniga och hjälplösa och har fått för litet utbildning för just denna typ av ärenden. Ett förslag som läggs fram från många håll, för att minska denna hjälplöshet som ju först och främst går ut över barnen, är bättre samarbete mellan olika instanser. I finns exempel på en sådan samarbetsgrupp på lokal nivå, och i finns en på länsnivå. Samarbetet bygger inte på några komplicerade teorier utan helt enkelt på att den som först får veta om ett misstänkt incestfall snabbt kan kontakta alla andra som bör vara inkopplade. Samarbetet bygger vidare på att alla är inställda på att lyssna och ta råd tvärs över yrkesgränserna. Erfarenheter visar att behandlingen av barnet blir snabbare och mera skonsam, om de olika myndigheterna och experterna samarbetar utan kompetenstvister och formella hinder. Sättet på vilket t. ex. polisen behandlar barn som eventuellt har utsatts för incest är ofta en ytterligare belastning och prövning för barnen, utan att man behöver tro på någon dålig avsikt hos den som handlägger saken. Sociala instanser har här mer kunskap men föga auktoritet. Detta är ett exempel på brister som ett bättre och mer förtroendefullt samarbete kan avhjälpa. Ett annat är det faktum att en socialvårdare kan bli indragen i tvister mellan föräldrarna, eventuellt i ett vårdnadsmål, där incestmisstanken är ett av inslagen. Att då hålla huvudet kallt och hjärtat varmt kan vara överväldigande svårt för den unga yrkesmänniskan och kräva hjälp åt henne själv också. Det har, som nämnts, tagits vissa lokala initiativ i denna fråga. Men det finns precis samma behov över hela landet. Regeringen bör själv ta initiativ för att dessa goda idéer tas upp i andra län och kommuner, så att alla får lära sig av allas erfarenheter. Utredningen om barnens rätt är kanske ett forum som borde kopplas in i saken. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen begär initiativ för att samarbetet mellan olika myndigheter i fall av misstänkt incest blir effektivare och bättre tillgodoser barnens intressen.
mot · G8021763 · 1985-01-22 00:00:00 — och till fritidshem för utvecklingsstörda startade på försök en fritidshemsverksamhet för utvecklingsstörda ungdomar. 1982 inordnades verksamheten i kommuns barnomsorgsplan. Syftet med verksamheten var att ge tillsyn och omvårdnad efter skolans slut för utvecklingsstörda ungdomar, som antingen vuxit ifrån den kommunala fritidsverksamheten men som fortfarande har ett tillsyns- och aktivitetsbehov som inte tillgodoses på annat sätt eller som av åldersskäl inte lämpligen kan integreras i vanliga fritidshem. Fritidshemmet har vid enstaka skollovs- och studiedagar kunnat erbjuda heldagsomsorg och inneburit en direkt inbesparing av avbytarhjälp i hemmen (hemvårdare och hemsamarit). har meddelat kommunen att statsbidrag till verksamheten inte kan utgå. Nuvarande regler ger inte möjlighet till driftbidrag för avdelningar med enbart utvecklingsstörda. Målsättningen har varit att de förståndshandikappade barnen så långt som möjligt skall integreras med övriga barn. Så sker också i de lägre åldrarna. Eftersom ett förståndshandikappat barn utvecklas långsammare och har en förlängd skolplikt uppstår problem i tillsynen efter skolan när de biologiskt sett vuxit ur ordinarie fritidshems verksamhet. Samhället har mycket små möjligheter att erbjuda föräldrarna någon annan tillsynsform där de kan integreras med övriga ungdomar. Kommunernas fritidsgårdar kan varken till innehåll eller vad gäller personalresurser erbjuda något alternativ som svarar mot de särskilda behov utvecklingsstörda har. Den verksamhet som har bedrivits av måste betraktas som ett mycket bra komplement till den ordinarie fritidshemsverksamheten. Enligt vår uppfattning bör därför statsbidragsreglerna för fritidshemsverksamheten ändras så att driftbidrag kan erhållas till fritidshem med endast utvecklingsstörda barn. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av statsbidragsreglerna för fritidshemsverksamhet så att statsbidrag också kan beviljas till fritidshem med enbart utvecklingsstörda barn.
mot · G8021764 · 1985-01-24 00:00:00 — Utjämning av skillnaderna i kommuners taxor för färdtjänst och hemtjänst Socialtjänstlagens målsättning (1 § SoL) är bl. a. att främja människors jämlikhet i levnadsvillkor. För personer med funktionshinder, som är beroende av färdtjänst och hemtjänst är emellertid bostadsorten helt avgörande för vilken ekonomisk standard den enskilde kan uppnå. Eftersom kommunerna själva beslutar om vilka taxor som skall gälla, kan dessa variera . , beroende på var den enskilde bor. nya rekommendationer med införandet av s. k. omsorgsnivåer har medfört att många personer med stort servicebehov kan få betala mycket höga hemtjänstavgifter. Likaså har den praxis som finns i flertalet av landets kommuner, att färdtjänstresenärerna betalar av taxameterbeloppet, medfört att färdtjänstkostnaderna kan uppgå till ett belopp av . Trots att föredragande statsråd i propositionen till socialtjänstlagen uttalat, att färdtjänstkostnaderna skall jämställas med de månadskostnader icke handikappade resenärer har (månadskort) är det ytterst få kommuner som tillämpar detta system. I de kommuner där det förekommer börjar dessutom en återgång ske till 20-procentsregeln. För att minska skillnaderna i ekonomisk standard bör statsbidragen till hemstjänst och färdtjänst vara förknippade med villkor som förhindrar de nuvarande ojämlikheterna i taxesättningen. Färdtjänstkostnaderna bör jämställas med gängse månadskort i kommunerna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om att statsbidragen till hemtjänst och färdtjänst blir förknippade med vissa villkor i syfte att utjämna de stora ekonomiska skillnaderna i kommunernas taxesättning.