mot · G8022617 · 1985-01-25 00:00:00 — Huvudmålsättningen i svensk jordbrukspolitik är att försöjningen skall säkerställas såväl i fredstid som under avspärrning och krig. Därutöver tillkommer det ena delmålet att alla som är sysselsatta inom jordbruket i alla delar av landet har en ekonomisk och social standard, som är likvärdig med den som jämförbara grupper uppnår. Det andra delmålet är att konsumenterna skall ha tillgång till livsmedel till rimliga priser. Utgångspunkten för löntagare i tätort är således att såväl konsumenter som producenter har i princip samma målinriktning. Vi vill slå vakt om en svensk livsmedelsproduktion i både freds- och krigstid. Det behöver inte råda några skarpa motsättningar mellan de olika intressena. Konsumenter och producenter behöver varandra. I och med att subventioner har slopats och kostnaderna ökat har priserna stigit. När normalproduktionen utvecklats till överproduktion har effekten blivit att både bönderna och konsumenterna förlorat. Men ökar överskotten än mer, som de exempelvis gjorde , har man tagit ut ytterligare internavgifter av bönderna. Resultatet har blivit att böndernas inkomstsituation försämrats. Priserna har stigit ytterligare, och således har även konsumenterna förlorat på den stora överproduktionen. Dessutom förlorar båda parter på att den totala kött- och fläskkonsumtionen minskat . Med andra ord förlorar båda parter på överproduktionen, dvs. att bonden förbättrar effektiviteten och driver på rationaliseringen. Det märkliga är att det är konsumenterna i andra länder - , - som får glädje av detta. Färskt svenskt kött av hög kvalitet säljs för ca . Mot denna bakgrund måste det te sig än mera glädjande för exempelvis italienare och västtyskar att experternas prognos säger att exportbehovet av nöt- och fläskkött kan bli omkring . Ännu märkligare är att de ryska soldaterna får äta svenskt kött av hög kvalitet. Men inte de svenska. Dessa kalas i andra länder betalar de svenska konsumenterna och bönderna. Den senare parten blir alltmer utsatt för prispress genom internavgifter. Bönderna betalar med andra ord bakvägen. Borde inte prispressen komma framifrån i stället, dvs. i en marknadsmässig konfrontation med konsumenten? Använd prisinstrumentet på vanligt sätt i marknadsekonomin. De svenska konsumenterna konsumerar ca nöt- och fläskkött 1 1984185.3 sami. Om dagens kostnader för det överskott som exporteras skulle, som ett tankeexperiment, omsättas i prissänkningar i syfte att stimulera en ökad inhemsk konsumtion skulle effekten dessvärre inte bli så stor. Sammanfattningsvis räcker det inte att sänka priset med några kronor. Prisinstrumentet måste användas avsevärt mera marknadsmässigt direkt i sänkta konsumentpriser. Detta är såväl mera juste mot som fördelaktigt för de svenska konsumenterna än att sälja köttet till konsumenterna i till fabulöst låga priser. Vi bör slå vakt om den svenska marknaden. Sätt prislapp på beredskapsargumentet När jordbrukspolitiken debatteras talar man som ovan nämnts om beredskapsfaktorn. Men i jordbrukspolitiken ingår också regionalpolitik, arbetsmarknadspolitik och miljöpolitik. Icke minst begreppet en levande landsbygd är en del av jordbrukspolitiken. Men det sätts inte prislapp på dessa delfaktorer. Med andra ord betalas exempelvis en del av regionalpolitiken via matpriserna. Vidare betalas denna del också av bönderna genom avgiften på handelsgödsel och genom att man får sämre betalt för den exporterade brödsäden. Skall inte regionalpolitiken och sysselsättningsåtgärder betalas av alla? Skall inte miljöpolitiken betalas av alla? Är det rimligt att barnfamiljerna skall betala en del av vad det kostar att ha hög försörjningsberedskap? För det första bör man analysera vad det ena och det andra kostar. Sätt prislapp på t. ex. miljöpolitikens andel av jordbrukspolitiken. För det andra bör kostnaderna för överskottet betalas av alla via skattsedeln - och inte bara av konsumenterna, eftersom detta särskilt drabbar låginkomsttagarna och de stora barnfamiljerna. Slutligen ifrågasätter vi om distributionskedjan mellan bonden och konsumenten alltid måste vara så lång, steorotyp och kantad av så många regleringar. Med andra ord varför skall det vara så omöjligt att ibland få köpa nöt- eller fläskkött direkt av bonden. Vi är övertygade om att en bonde som hade intresse för att mera flexibelt och marknadsanpassat sälja sina produkter skulle snabbt få en stadig och nöjd kundkrets. Sammantaget skulle konsumtionen av bondens produkter öka. Den vanliga löntagaren skulle oftare ha råd att -1, o. m. - ha kött till middag. Självfallet skulle denna form av distribution ske i enlighet med gällande livsmedelslagstiftning. Sammanfattningsvis vill vi med utgångspunkt från principen att producenter och konsumenter behöver varandra dock understryka att kunden och konsumenten måste sättas i centrum i en fri marknadsekonomi. Vi kan inte bygga villor eller lägenheter som människor inte vill bo i. Varven kan inte bygga båtar som inte efterfrågas. Den svenska textilindustrin kan inte tillverka kläder om konsumenten varken är nöjd med design eller pris. samma sätt måste livsmedelsmarknaden fungera som faktorer såsom beredskap, sysselsättning och miljö måste vägas in. fick vi alla en påminnelse om att konsumenten trots allt måste sättas i centrum. Den gången var det Skärholmsfruarna som påminde oss genom att handgripligt demonstrera. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att uttalar sig för en förändring av livsmedelspolitikens inriktning i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()