mot · G802329 · 1985-01-11 00:00:00 — Statsbidrag till reservkraftverk inom animalieproduktionen Den svenska försvarsbudgeten omfattar mer än . Men hur många tekniska hjälpmedel vi än utrustar oss med så kan vi inte försvara oss om inte såväl militärerna som folket bakom linjerna har skor, kläder och mat. Huruvida vi har tillräckligt stor inhemsk produktion av skor och kläder kan diskuteras, men den här motionen skall handla om en del av vår livsmedelsförsörjning. Sedan har produktionen av mjölk, kött, fläsk och ägg i hög grad centraliserats. av de ägg vi äter produceras vid s. k. äggfabriker och av de fläsk vi konsumerar kommer från s. k. svinfabriker. Även mjölkproduktionen sker nu i betydligt färre besättningar där medelkobeståndet i stället är större. Som exempel kan nämnas Vånga socken där en av oss motionärer bor. Där fanns 1945 ca 120 mjölkproducenter, finns det ca 18 st. Men produktionen har inte bara centraliserats, den har också i mycket hög grad mekaniserats. Hönsen i en s. k. äggfabrik är helt beroende av att fläktsystemet går och de överlever inte många timmars elavbrott. Även i större svinstallar dör djuren efter ca 1/om fläktarna stannar. Vad gäller mjölkningen sker den numera i det övervägande antalet ladugårdar med releasersystem. Det betyder att mjölkmaskinerna inte kan köras med enbart remöverföring från traktorn. Ett elavbrott betyder alltså att korna inte kan mjölkas = konsumenterna får ingen mjölk. Det andra stora problemet när det gäller nötkreatursbesättningar är vattenförsörjningen. En ko dricker ca 80 1 vatten . En medelbesättning på 25 kor behöver alltså 2 0001 vatten/dygn. De handpumpar som ofta fanns i ladugårdarna förr är lika skrotade som de gamla mjölkmaskinsanläggningarna. Att på annat sätt forsla in dessa mängder av vatten är så gott som omöjligt, återstår att släppa djuren lösa oberoende av årstiden. Även spannmålsproduktionen är mycket beroende av elström. Nästan all spannmål tas med skördetröska och behöver sedan torkas om den inte ska mögla. Antingen man använder varmlufts- eller kalluftstork måste fläktarna ha ström. De gamla självbindarna är skrotade och hästarna slaktade och konsten att slå med lie så gott som utdöd. Sammanfattningsvis: Utan elström kan vi inte klara vår livsmedelsförsörjning. Vid behandlingen av vår motion 1983/84:698 avslog NU motionen med hänvisning till arbetet i kommissionen om elförsörjningens sårbarhet. Betänkandet Säker elförsörjning (SOU 1984:69) har kommit. Kommissionen konstaterar: Frekvensen av elavbrott är betydligt högre i lands 1* 1984/85. bygdsnät än i tätortsnät. Detta gäller särskilt äldre nät med blanktrådsledningar. För abonnenter ute i radiellt matade nätdelar kan avbrottstiderna bli långa. Lantbruk med stora djurbesättningar hör erfarenhetsmässigt till de verksamheter som bortsett från industrin - drabbas hårdast av elavbrott. Vid elavbrott kan djur komma att lida allvarlig skada om tillräcklig reservkraft saknas. Kommissionen skriver också: Vid anläggningar utan reservel är det lämpligt att vid längre avbrott ordna vakuumförsörjning för att kunna mjölka med spannmaskin. (Sådana finns bara kvar som antikföremål. Vår anm.!) Handmjölkning är inte praktiskt möjligt i besättningar med mer än 7-8 kor. Den på detta sätt tillvaratagna mjölken måste i stort sett anses tillspillogiven eftersom mjölkkylningen är eldriven. Vattenförsörjningen blir snabbt ett problem eftersom en ko dricker ca /dygn. De flesta slaktsvinstallar har fläktventilation. Vid avbrott på uppstår kvävningsrisk i stora besättningar där nödventilation inte kan ordnas. Under ogynnsamma förhållanden (väder etc.) kan massdöd uppkomma. Problem med distribution av vatten, foder och utgödsling börjar uppträda . I smågrisproduktionen kan utebliven värmetillförsel via värmelampor leda till att smågrisarna fryser ihjäl. Merparten av ägg- och slaktkycklingproduktionen sker i stora enheter. Kritiska faktorer är värme, ventilation, vatten- och foderförsörjning. Vid längre avbrott i elförsörjningen än en kvart till kan massdöd uppkomma. Skörd av grovfoder och spannmål Inomgårdshanteringen och konserveringen av hö, spannmål, oljeväxter och i vissa fall ensilage är elberoende. Elavbrott betyder skördeförluster och sämre kvalitet. Spannmål och hö som redan bärgats men inte torkats förstörs helt eller delvis vid avbrott överstigande ett halvt till . Otorkat hö kan självantända. Trots denna sårbarhet visar utredningen att endast mellan av lantbruk har reservelverk. Kommissionen anser också att Det är önskvärt att fler djurhållande lantbruk anskaffar reservkraft. Detta är också ett starkt beredskapsintresse speciellt för gårdar med mjölkkobesättningar. Trots dessa utredningsresultat, som länge varit kända för praktikens människor, drar kommissionen enligt vår uppfattning inte de logiska och förnuftsmässiga slutsatserna av sina konstateranden. När det gäller andra samhällsviktiga funktioner föreslås att stat, kommuner och landsting tar det ekonomiska ansvaret för nödvändiga beredskapsåtgärder. Men när det gäller att genom anskaffning av tillräckligt många och driftsäkra reservaggregat garantera försörjningen av baslivsmedel även , då ska de enskilda lantbrukarna själva stå för dessa kostnader. Detta är orimligt. Här måste staten gå in med ett finansiellt stöd för att trygga vår livsmedelsproduktion under krig och avspärrning. De reservaggregat som finns i handeln kostar med en effekt på ca 25 KV A . För dagens ekonomiskt betungade lantbrukare är detta i de flesta fall en alltför stor utgift. Att anskaffa reservaggregat för elström så att kan få fram livsmedel även och under längre elavbrott kan inte heller enbart vara en lantbrukets egen angelägenhet. Vi anser det därför rimligt att staten ger ett bidrag med åtminstone för anskaffning av reservkraftverk. Ett statligt stöd till inköp av reservkraftverk till lantbruket kommer att innebära en större efterfrågan vilket, om den samordnas, kan leda till att industrin stimuleras till att ta fram billigare och bättre reseaggregat med litet behov av underhåll. Ett arbete som även kommissionen bedömer som angeläget. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi 1. att beslutar att ett 25-procentigt bidrag skall utgå till de lantbrukare som för att trygga sin animalieproduktion anskaffar lämpligt reservkraftverk, 2. att beslutar att kostnaden för detta bidrag skall tas ur de medel som inflyter inom oljeersättningsprogrammet. () ()