mot · G902kr218 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86 :Kr218 (vpk) Höjd visningsersättning till bild- och formkonstnärer Införandet av visningsersättningen innebar ett steg framåt för konstnärerna. Genom införandet av visningsersättningen kan konstnärerna principiellt betraktas på liknande sätt som andra, vilka tillhandahåller tjänster till allmänheten. bidragssystem har därigenom omvandlats till ett system som mer liknar betalning för utfört arbete. Syftet med visningsersättningen var att konstnärerna skulle erhålla ersättningen för det offentliga innehavet av bild- och formkonstverk och den därav följande rätten att visa dessa verk offentligt. Tre grundläggande frågor löstes inte vid tiden för beslutets fattande, nämligen att ersättningen skulle vara grundad på upphovsrätt, att ett beräkningssystem skulle utformas samt att förhandlingsrätt skulle tillerkännas konstnärerna genom deras fackliga organisation. Dessa tre krav framfördes bl. a. från (). Dessa krav tillgodosågs inte, utan i stället infördes ett budgetanslag till visningsersättningen grundat på offentligrättsliga principer; beräkningssystem och förhandlingsrätten tog inte ställning till. Visningersättningen är principiellt att likställa med en lön. Det är därför otillfredställande att ersättningen ensidigt bestäms av staten utan att förhandlingar genomförts med KRO. För att få fram underlag till förhandlingar bör ett beräkningssystem utformas gemensamt av staten och KRO. Visningersättningen bör ställas på upphovsrättslig grund av principiella skäl. bör ge regeringen i uppdrag att lösa dessa frågor. Visningersättningen, i form av grundersättning, utgår med solidarisk fördelning. Målsättningen var och är att yrkesverksamma konstnärer skall ha grundtrygghet. Ersättningsbeloppet är för lågt för att målsättningen skall uppfyllas. I stället för att låta anslaget växa i syfte att nå målsättningen gör regeringen tvärtom. Sedan anslaget infördes i 1982/budget har det inte förändrats i positiv riktning. Genom inflationen har i stället anslaget realt minskat i värde. Mellan 1982/83 och 1985/86 ökar anslaget med . Jämför man detta med utvecklingen av arbetskostnadsindex , som var , har vi en real minskning med ca . Anslagsnivån var , och regeringen föreslår från . Ökningen /85 är . Om man använt arbetskostnadsindex borde anslaget vara lägst . kommunisterna instämmer i den av kulturarbetarna framförda principiella uppfattningen att samhället inte kan värdera nyttjandet av bildkonst lägre än nyttjandet av litteratur. Därför borde anslaget uppnå till lägst ca , dvs. samma belopp som ersättningen till författarna . Detta belopp borde uppställas som målsättning för anslaget på kort sikt. Beloppet borde nås senast i 1988/budget och gälla tills ett beräkningssystem utformats för visningsersättningen. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär ett förslag till en planmässig uppräkning av visningsersättningen till bildkonstnärer för att senast /89 uppnå jämställdhet med övriga konstnärliga yrkesgrupper, 2. att med ändring av regeringens proposition 1985/ 86:100 under bil. 10 punkt F 6, Visningsersättning åt bild- och formkonstnärer, upptar ett i förhållande till regeringens förslag med . [3. att hos regeringen hemställer om åtgärder för att lösa frågorna om upphovsrättslig grund för visningsersättningen i enlighet med vad som anförts i motionen.1] 1985/86 Kr218 H985/86IL218.