mot · G8022627 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. har en livlig diskussion och pressdebatt ägt rum om rätten att teckna kollektiv hemförsäkring. Diskussionen har föranletts av att har en kollektiv försäkring omfattande förbundets medlemmar och att sedan innevarande år fått regeringens tillstånd att teckna en sådan försäkring efter det att frågan varit föremål för överklagande från det aktuella försäkringsbolagets sida. har sedan förklarat en kollektiv hemförsäkring som olaglig. Detta domstolsutslag kommer att bli föremål för överprövning i högre instans. Det är ett samhällsintresse att medborgarna har ett fullgott försäkringsskydd och inom fackföreningsrörelsen är intresset mycket stort för att lösa försäkringsskyddet genom kollektiva lösningar. Härigenom kan medlemmarna tillförsäkras ett bättre försäkringsskydd till en lägre kostnad än om försäkringen tecknas individuellt. I vårt grannland har man haft möjlighet att teckna kollektiva sakförsäkringar genom de fackliga organisationerna. Dessa omfattar en stor andel av den norska fackföreningsrörelsens medlemmar och erfarenheterna från är enbart positiva. I vårt land har fackförbunden inom såväl LO-området som tjänstemannarörelsen haft kollektiva olycksfallsförsäkringar och grupplivförsäkringar. Nästan samtliga LO-medlemmar har ett sådant försäkringsskydd och likaså inom tjänstemannarörelsen är omfattningen av denna typ av kollektiva försäkringar omfattande. Det är därför förvånande att de privata försäkringsbolagen motarbetar kollektiva lösningar på sakförsäkringsområdet och att även intar en negativ attityd. Man ställer sig osökt frågan om orsaken härtill är att det är ett kooperativt försäkringsbolag som utarbetat och upprättat avtalen med de fackförbund som tecknat försäkringar för sina medlemmar. Den centrala frågan i ärendet om kollektiva sakförsäkringar är om ett fackförbund eller annan grupp kan teckna en försäkring för alla gruppens medlemmar. Om gruppen genom sina beslut kan binda sina medlemmar är en föreningsrättslig fråga. Det vore högst anmärkningsvärt om inte gruppen själv skulle få avgöra sin egen kompetens att fatta beslut. Det måste stå människorna i en demokrati fritt att gå samman och besluta om sina egna angelägenheter, bl. a. medlemsförmåner i form av ett fullgott försäkringsskydd på fördelaktiga villkor. Att det är angeläget att medborgarna tillförsäkras ett fullgott hemförsäkringsskydd visar de stora bränder som för förekom i och i . Det visade sig då att var femte familj saknade hemförsäkring och att många av de försäkrade hade för låga försäkringsbelopp. En hemförsäkring täcker in också eventuell skadeståndsskyldighet, där det utifrån samhällets synvinkel bör finnas hundraprocentig täckning, eftersom det i dessa fall gäller utomstående. Om man inte undanröjer de eventuella hinder som finns för att teckna kollektiva sakförsäkringar torde det finnas en avsevärd risk att försäkringar i stället placeras i utländska bolag. En sådan utveckling torde inte vara till fördel för den svenska försäkringsmarknaden. Ett annat argument som anförts mot kollektiva sakförsäkringar utan reservationsrätt för individen skulle innebära risk för att från skälighetssynpunkt oacceptabla dubbelförsäkringssituationer skulle kunna uppstå. Om reservationsrätt skall finnas eller inte är en fråga som den försäkrade gruppen själv skall avgöra. De försäkringsrättsliga konsekvenser som försäkringsinspektionen anfört är inte större än att de kan lösas genom normal produktutveckling. Detta bör kunna ske snabbt och inte hänskjutas till utredningar som arbetar . Dubbelförsäkring inom en eller flera kollektiva hemförsäkringar kan lösas genom återbetalningssysten eller genom särskilda förmåner till de dubbelförsäkrade medlemmarna av gruppen. Dubbelförsäkring i förhållande till individuellt tecknad försäkring kan gruppens medlem själv undvika genom att säga upp den individuella försäkringen. Om man bibehåller den föreligger juridiskt samma läge som när vem som helst har två försäkringar med samma täckning. Situationen är reglerad i konsumentförsäkringslagen och försäkringsavtalslagen och behöver därför icke närmare utredas. F. n. arbetar två utredningar, försäkringsverksamhetskommittén och försäkringsrättskommittén, och båda dessa kommittéer har sådana direktiv att frågor som är förknippade med kollektiva försäkringar faller inom utredningarnas uppdrag. Några direktiv utöver dem som utredningarna arbetar efter behöver därför icke utfärdas för att behovet av särskilda bestämmelser rörande kollektiva sakförsäkringar skall bli klarlagt. Det är emellertid ytterst angeläget att frågan härom blir klarlagd och att dessa frågor tas upp med förtur i utredningsarbetet. Det är vidare angeläget, med tanke på de starka ekonomiska krafter på försäkringsmarknaden som på olika sätt vill förhindra utvecklingen av kollektiva lösningar, att slår fast organisationernas frihet att i demokratisk ordning besluta i frågor som är angelägna för medlemmarnas trygghet. Det är viktigt, inte minst i ett ekonomiskt trängt läge, att vi underlättar för och gör det möjligt att teckna kollektiva försäkringar, som ger ett bättre försäkringsskydd till en lägre kostnad för den enskilde medlemmen i fackförbundet eller organisationen. Med hänvisning till vad som sålunda anförts hemställer vi att måtte besluta att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen om nödvändigheten att snabbt och utan dröjsmål tillse att eventuella legala hinder för kollektiva sakförsäkringar undanröjs. () () () () HANS () i