mot · G8021033 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Försöksverksamhet med betygsfri intagning till gymnasieskolan, m. m. Arbetet i den svenska debatteras i många olika sammanhang och har gjorts så under en lång följd av år. Egentligen har ungdomsskolan debatterats intensivt alltsedan tankarna först uppkom att avveckla parallellskolesystemet. Debatten har emellertid ofta kommit att handla om organisatoriska frågor, inte så ofta om metodfrågor. Trots detta kan vi konstatera att den senaste läroplanen för , Lgr 80, just innehåller en stark betoning av metodfrågorna, eller den kan åtminstone tolkas så. Det finns ett brett parlamentariskt stöd i den nuvarande för läroplan och vad den står för. Detta är utomordentligt viktigt och glädjande. Vi menar att det nu är viktigt att skoldebatten alltmer kommer att handla om de metoder som leder fram till att målen i läroplan uppfylls. Vad det handlar om är att undanröja kvardröjande hinder för att lärare och elever gemensamt skall kunna utveckla metoder och arbetsformer som står i samklang med läroplanens mål och riktlinjer. Forskare har visat att begåvning inte är något statiskt. I stället har man visat att det mest avgörande ligger i att olika människor behöver olika för att lära sig en viss sak. Detta är viktigt att ta fasta på när undervisningen läggs upp i en klass. Många lärare har självfallet insett detta genom egna praktiska erfarenheter och redan nu försökt anpassa sin undervisning därefter. Då händer det emellertid att de stöter på just organisatoriska hinder i sitt arbete. Specialundervisningen kan t. ex. vara inriktad på att fylla ut elevers kunskapsluckor i stället för att förhindra att de uppstår. Standardprov givna till alla elever i en viss årskurs vid ett visst tillfälle kan vara ett annat hinder. Tvånget att sätta betyg kan innebära ytterligare ett hinder. Vi föreställer oss att det viktigaste för en elev är att den ständigt gör framsteg i sitt kunskapsinhämtande, framsteg främst i förhållande till sig själv och inte främst i förhållande till klasskamraterna. Att lära sig innebär att överträffa sig själv, inte att överträffa andra. Om betyg brukar sägas i den allmänna debatten att de behövs som urvalsinstrument till högre utbildning, som för den enskilde eleven och som information till elever och föräldrar om elevernas individuella prestationer. För att ta det sista först. Information till eleverna och deras föräldrar om de individuella prestationerna kan lämnas mycket mera fylligt och på ett långt begripligare sätt genom samtal mellan lärare, elever och föräldrar förutsatt att dessa genomförs på ett rätt sätt. Dessa informationssamtal är redan införda och det är upp till varje skolstyrelse att följa den verksamheten så att den utvecklas till fromma för berörda parter. Huruvida de nuvarande betygen upplevs som en eller inte torde vara utomordentligt individuellt. Elever som får ettor och tvåor känner sig troligen inte särskilt sporrade. För dem vore det långt bättre att undervisningen kunde ordnas så att de fick mer tid till inlärning, så att de helt enkelt fick en chans att lära sig mera. Beträffande betygens roll som urvalsinstrument till högre utbildning kan sägas att den redan nu är reducerad. I många kommuner kommer så stor andel av eleverna som in på sitt förstahandsval på grund av platstillgången inom en viss utbildning. Sedan är det sant att det råder mycket stor efterfrågan på platser i vissa utbildningar, t. ex. trädgårdsutbildning eller frisörutbildning. I dessa fall har vi dock svårt att föreställa oss att toppbetyg skulle vara det viktigaste för att man med framgång skall kunna genomgå berörd utbildning. Här är det troligen i långt större utsträckning fråga om fallenhet och intresse, vilket skulle tala för att andra urvalskriterier borde utvecklas. vet vi att försök med betygsfri intagning till gymnasieskolan förbereds på skilda håll i landet. bör på grundval av vad vi ovan sagt uttala sitt stöd för denna försöksverksamhet och även uttrycka ett önskemål om utvidgad försöksverksamhet. Det är viktigt att de lärare som engagerat ägnar sig åt pedagogiskt utvecklingsarbete inom och med sikte på att förverkliga läroplanens intentioner känner ett uttalat stöd från regering och riksdag. Dit hör försök att ge elever inlärningstid om de behöver det utah att man frångår den sammanhållna klassen/årskursen. Det är troligen av stor betydelse för barn att ha jämnåriga klasskamrater. Utifrån det vi nu sagt hälsar vi med stor tillfredsställelse vad som anförs i budgetpropositionen om möjligheter till utökad studietid i svenska och matematik. Lärare borde kunna ges frihet att utveckla denna idé också avseende andra ämnen alltefter enskilda behov och egna bedömningar. Just det som ovan sagts om olika för inlärning talar emot betygsättning i traditionell bemärkelse. Lärarna skulle få mycket större frihet att individanpassa undervisningen om de inte nödgades att sätta betyg utan i stället t. ex. kunde ägna sig åt individuell kunskapskontroll. Vi menar nämligen inte alls att man skall överge kunskapskontrollen. Hela vårt resonemang bygger på att man inte skall tillåta att någon lämnar utan att t. ex. ordentligt kunna läsa, skriva och räkna. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om försöksverksamhet med betygsfri intagning till gymnasieskolan, 2. att uttalar sig för att undervisningen i organiseras så att hänsyn kan tas till elevernas olika inlärningshastighet, 3. att uttalar sig för att specialundervisningens resurser i ökad utsträckning skall inriktas på förebyggande verksamhet i klassernas ordinarie arbete. () ()