mot · G802327 · 1985-01-10 00:00:00 — och rätt till ersättning för viltskador Bestämmelserna i viltskadeförordningen bör ändras så att ersättning verkligen kan utgå för skador på skog förorsakade av älg. är ersättningsreglerna så restriktivt utformade att ersättning för skogsskador i praktiken inte kan utgå annat än i undantagsfall. Bestämmelserna bör ändras under förutsättning att en hög avskjutning förekommer. I län har en markant ökning av betningsskador på skog orsakade av främst älg kunnat konstateras under en följd av år. Skadorna har inträffat trots att medgivit en generös älgtilldelning vid älgjakter. Skadorna har varit så omfattande att omplanteringar av stora arealer varit nödvändiga. Det har orsakat stora kostnader för enskilda markägare utan att ersättning har kunnat erhållas ur älgskadefonden med de bestämmelser för ersättning som f. n. gäller. Detta är inte tillfredsställande. Enligt i län beräkningar uppgår kostnaderna för de nu beräknade skadorna till 20 milj. kr. För att närmare kartlägga omfattningen av skogsskadorna utförde i län vårvintern 1983 en älgbetesinventering i fyra socknar, , Misterhult, Hälleberga och Kristvalla. Inventeringen ingick som en del i älgbetesinventering som totalt omfattade 21 undersökningsområden i sju län. Vidare har infordrat rapporter från distrikten angående älgskadornas omfattning och belägenhet. Inrapporteringen av älgskadorna har skett i fem olika klasser enligt inventeringsmetod där skadeklass 0 motsvaras av inga skador medan skadeklass 4 motsvaras av förödande skador. De båda undersökningarna kan således jämföras med varandra. Resultatet av inventeringen i de fyra socknarna kan redovisas genom följande tabell där siffrorna anger den procentuella fördelningen på skadeklass. Objekt i skadeklass % Ca en fjärdedel av arealen i skadeklass 3 och hela arealen i skadeklass 4 är i behov av omplantering. Medeltalet för de fyra undersökningsområdena visar att det föreligger ett behov av att omplantera av tallplant- och tallungskogsarealen. Distriktens rapporter visar att 35 socknar inom länet har en liknande skadebild som de fyra undersökningsområdena. Ca tallplant- och tallungskog kan således enligt denna beräkningsmodell bedömas vara så svårt skadade av älgbetning att de behöver omplanteras. Den totala tallplant- och tallungskogsarealen i hela län är . Således föreligger behov av omplantering avseende älgskador på av länets tallplant- och tallungskogar. Den totala kostnaden för detta beräknar i länet uppgå till ca 20 milj. kr. Då är inte värdeförluster på grund av kvalitetsnedsättning och minskad tillväxt medräknade. Inte heller har det faktum beaktats att många skogsägare övergår till att plantera gran på typiska tallskogsmarker för att undvika skador. Detta medför ett sämre produktionsresultat. Av det ovan redovisade materialet framgår att de betningsskador på skog som inträffat i län har medfört och kommer att medföra stora kostnader för omplanteringar för de enskilda markägarna. Skadorna har skett trots att medgivit en generös älgtilldelning vid älgjakten inom länet - särskilt inom områden med stora skogsskador. Motsvarande kartläggning av skogsskador har skett i andra län. Möjligheterna att få ersättning för inträffade skador är dock med rådande tillämpning av 17 § viltskadeförordningen mycket små. Skogsskadornas omfattning såväl som att de dessutom nu måste anses så väl belagda motiverar en ändring av ersättningsbestämmelserna. Möjligheterna att kunna få ersättning måste utökas. De ökade kostnader som ändrade ersättningsregler skulle medföra bör kunna finansieras genom en höjning av älgavgiften med . för att tillföras jaktvårdsfonden. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag om en ändring av viltskadeförordningen så att möjligheterna till ersättning för älgskador utökas. () () minab/gotab 1985