mot · G8022952 · 1985-03-20 00:00:00 — Regional utveckling och utjämning (prop. 1984/85:115) 1960-talets regionalpolitiska satsningar i vårt land gav för del jämförelsevis liten utdelning. I när landets näringsliv kraftigt expanderade avvecklades mycket på . - i synnerhet den senare delen - medförde en vändning till det bättre, dels genom att fick del av stödområdets förmåner, dels genom förbättrade villkor för jordbruket, vilket är av avgörande betydelse för . Regeringsskiftet 1982 medförde tyvärr ett brott i den positiva trenden för . Det föreligger ett stort behov av kraftfulla och samlade regionalpolitiska satsningar för länets del. Inte minst mot den bakgrunden att läge omöjliggör den rörlighet på arbetsmarknaden genom pendling som regeringen så varmt förespråkar. på konstaterar att näringslivsutvecklingen innebär, enligt framtagna prognoser, stagnation eller nedgång inom de flesta näringsgrenar. Med hänsyn till beräknad befolknings- och sysselsättningsutveckling torde bristen på arbetstillfällen uppgå till ca 2 000, varav bristen är 1 500. Industrisysselsättningen fortsätter att minska medan förhållandevis få nya arbetstillfällen kommer att skapas inom offentliga sektorn. Den begränsade regionala arbetsmarknaden i kombination med den begränsade industrisektorn förstärker problemen på arbetsmarknaden. I proposition 1984/85:115 Regional utveckling och utjämning anför industriministern att målen för regionalpolitiken bör ligga fast. Regionalpolitiken bör sålunda inriktas på att skapa förutsättningar för en balanserad befolkningsutveckling i landets olika delar och på att ge människor tillgång till arbete, service och god miljö oavsett var de bor i landet. En grundläggande uppgift bör därvid vara att ta till vara och utveckla de resurser och förutsättningar som finns i skilda regioner och att främja en positiv utveckling av näringsliv och sysselsättning i alla delar av landet. En sådan absolut nödvändig förutsättning för det befintliga näringslivet på är goda fastlandskommunikationer. Det är av helt avgörande betydelse för den regionala utvecklingen att flyg- och färjetrafiken anpassas till rimliga krav ur både service- och ekonomisk synpunkt för såväl allmänheten som näringslivet inom länet. Enligt riksdagsbeslut skall priset för en enkel resa med båt inte vara högre än priset för en enkel 1 1984/85. andraklassbiljett på tåg för motsvarande sträcka. Vidare skall enligt länsplanering/regional trafikplanering flygtaxan anpassas till SJ :s förstaklasstaxa. Färjetrafiken har förbättrats vad gäller komfort, turlistor och taxor. Dilemmat med färjetrafiken har varit och är fortfarande problemet med anpassning till fastlandstrafiken för vidare befordran. Den s. k. vägprincipen att anpassa båtpriserna till att motsvara andraklasstaxan på tåg är endast uppnådd för godstransporterna. För persontrafiken gjorde (okt. 1984) prisjämförelser mellan tåg-, färje- och flygtrafiken. Beräkningarna avser dels en ensamåkande vuxen person, dels en familj bestående av två vuxna och två barn på 12 resp. . Färjornas avgångs/ankomsttider och eventuellt annan slutdestination för resmålet än ankomsthamnen är faktorer som inte kan bortses från. För att ytterligare verklighetsförankra jämförelserna har därför även beräkningarna gjorts då bil medförts och hyttplats ingått. Stapeldiagrammet nedan visar biljettpriserna enkel resa för den ensamåkande resp. familjen . Priset för ensamstående vuxen juli månad Enkel resa. En person 1980 1981 1982 1983 1983 Tåg, andra klass 42 56 62 69 75 Färja 53 72 80 90 94 Färja, inkl. hytt 93 114 126 138 142 Färja, bil 121 168 192 216 226 Färja, bil och hytt 161 210 238 264 274 Priset för familj, två vuxna, två barn 12 resp. juli månad 1980-1984. Familj; 2 vuxna 2 barn, 1980 1981 1982 1984 Tåg andra klass 75 78 83 90 103 Färja 137 188 208 234 244 Färja inkl. hytt 297 356 392 426 436 Färja, bil 205 284 320 360 376 Färja, bil och hytt 365 452 504 552 568 Som framgår av jämförelserna blir skillanden i biljettpris mellan tåg- och färjeresa särskilt märkant för familjen, 2 vuxna, 2 barn . En ensamåkande vuxen betalar visserligen mer för färjebiljetten 1984 än tågbiljetten men familjen betalar mer på färjan. I de fall hytt ingår eller bil medtas blir givetvis skillnaden ännu större. Även färjetrafikens lågprisalternativ jämfört med innebär att färjeresandet såväl för ensamåkande som för familj är betydligt dyrare. Den genomförda prisjämförelsen visar att färjepriserna betydligt överskrider SJ:s andraklasstaxa. För turistnäringens del är det uppenbart att en initialkostnad för en resa till för en familj på fyra personer till en kostnad av . avhåller åtskilliga turister från att besöka och någon korttidsturism kan man knappast räkna med. Persontaxorna avseende färjetrafiken på måste anpassas till SJ:s taxor. är underdimensionerad och delvis föråldrad i förhållande till rådande trafksituation. måste omgående medverka till att flygplatsen får en standard och kapacitet som uppfyller de krav som motiveras av den nuvarande och planerade omfattningen av den reguljära trafiken. Det är också ett krav att flygplatsen skall kunna ta emot charterflyg. Med den stora betydelse som Gotlandsflyget har året runt för affärsresenärer, kongressbesökare, turister och allmänheten är det väsentligt med en serviceanpassad flygplats. Det är angeläget att berörda intressenter, dvs. näringslivet, allmänhet, stat och kommun fortlöpande kan följa och påverka utvecklingen av flygtransporterna och att så långt det går kompensera för frånvaron av vägförbindelse med intilliggande regioner. Ett krav från länsstyrelse och kommun är beträffande flygpriserna att dessa anpassas till att motsvara förstaklasstaxorna på tåg. nedanstående prisjämförelse visar att prisskillnaden är betydande. Kostnaden för en resa till med flyg har även beräknats och jämförts med kostnaden för en resa med tåg första klass motsvarande sträcka - . Eftersom Linjeflyg har specialpris till/från gäller dessa beräkningar en tur- och returresa. Nedanstående tabeller visar biljettpriserna . Priset för ensamstående vuxen juli månad . Tur och retur. 1 * 1984/85.3sami. 1984/85:2952 4 Priset för familj, två vuxna, två barn juli månad . Tur och retur. Familj; 2 vuxna 2 barn Som framgår är det betydligt dyrare att flyga sträckan tur och retur än att resa med tåg första klass motsvarande sträcka. En familj bestående av två vuxna, två barn skulle t. ex. kunna genomföra mer än tre tur- och returresor med tåg första klass för samma kostnad som en flygresa. Lågpris på flyg gäller alla avgångar som är utmärkta med rött i tidtabellen och kräver inget särskilt lågpriskort. Det innebär en sänkning av ordinarie pris på . gällde dock s. k. minipris tur och retur på alla avgångar. En person i familjen betalar fullt minipris, make och barn . tur och retur samt barn . beroende på avresedag. För avresa utom lördag krävdes minst två övernattningar på destinationsorten före tillbakaresan. För resande med tåg första klass berättigade innehav av Sverigekortet till lågpris. Kortet kostade dock . Familj med minst tre betalande betalar lågpris utan kort. Som framgår av de olika förutsättningarna som gäller för utnyttjande av det mest förmånliga priset är en jämförelse svår att göra. Nedanstående tabell visar minipriserna på flyg tur och retur VisbyStockholm och lågpriserna på tåg första klass motsvarande sträcka. Minipriser/lågpriser för ensamåkande vuxen samt familj 2 vuxna, två barn juli månad 1984 sträckan 20 milj. tur och retur. 12 o. 5 år 12 o. 5 år 12 o. 5 år Mot bakgrund av den senaste tidens propåer från transportrådet vad gäller färjetrafiken om en minsknig av transportstödet finns anledning att uttala den bestämda uppfattningen från ett enat att någon försämring av turer och taxor inte kan accepteras. Statens kostnader för färjetrafiken bör ses som en regionalpolitisk åtgärd helt i enlighet med propositionens målsättning när det gäller förutsättningarna för regional utveckling och utjämning. Detta är således inte enbart en trafikpolitisk fråga. För perioden kan utvecklingen bli mycket ogynnsam beroende på svårigheter inom jordbruket. Av länets ca 2 600 jordbruksföretag är ca 1 000 mindre än 20 ha. En stor del av dessa omfattas reden av lönsamhetsproblem och ett mycket stort antal kommer att beröras av generationsskiften. En stram jordbrukspolitik med ringa hänsyn till det gotländska jordbruket torde innebära en kraftig förlust av arbetstillfällen. kan ingen annan näring kompensera arbetsmarknaden med ökade arbetstillfällen. Den, enligt statistiken, höga sysselsättningsgraden på ger en felaktig bild av den verkliga situationen. Definitionen av förvärvsarbetande (FoB 80) omfattar bl. a. oavlönade biträden vid länets 2 600 jordbruk. Jordbrukets negativa utveckling ur sysselsättningssynpunkt hejdades enligt FoB-statistiker. Framöver är dock osäkerheten beträffande sysselsättningen i jordbruket på mycket stor. jordbruk kännetecknas vidare av att det har lägre normskördar än riket i genomsnitt. Produktionen är till stor del inriktad på kött och mjölk. är den vanligaste grödan. Den betydelse animalieproduktionen har på gör således jordbruket särskilt sårbart för förändringar i övergripande jordbrukspolitik och konsumtionsmönster. Det är viktigt att produktionen kan upprätthållas med bibehållen lönsamhet på befintliga åkerarealer. En neddragning kan urholka förutsättningarna för ett lönsamt jordbruk på och därmed ge mycket svåra följder för del. Dels minskar sysselsättningen i jordbruket direkt, dels påverkas råvaruförsörjningen och sysselsättningen i livsmedelsindustrin som är den dominerande industribranschen på . Därtill kommer indirekta effekter för servicenäringarna. En utredning beträffande jordbrukets betydelse för har beräknat att nästan hälften av arbetstillfällena på på något sätt är beroende av jordbruket. Den nya och oroande situationen är alltså att den fortgående strukturrationaliseringen och avgången från jordbruket inte längre synes kunna kompenseras av expansion i andra näringar. Förhållandet är likartat i stora delar av landet men speciellt kännbart på på grund av den stora andelen sysselsatta i jord- och skogsbruk på ön. Stora ansträngningar måste mot bakgrund av ovan sagda göras för att så långt det är möjligt bibehålla sysselsättningen i jordbruket och skapa förutsättningar för att få till stånd nya arbetstillfällen i industri- och servicenäringarna. En av de viktigaste förädlingsindustrierna är sockerbruk, med ca 250 anställda. Sockerbetsodlingen och sockerförädlingen har utomordentligt stor betydelse för . 4 200 ha av bättre åkerjord används för odlingen med stor betydelse för jordbrukarnas sysselsättning och inkomst. Odlingen är i huvudsak förlagd till heltidsjordbruken. kontinuiteten i odlingen borde nuvarande tvååriga sockeravtal förlängas och omfatta femårsperioder för att ge odlarna större möjlighet att planera sina investeringsbehov. En 95-procentig självförsörjningsgrad skulle också garantera fortsatt drift vid alla sockerbruk. Kostnaderna för bibehållande av Romabruket bör vara klart lägre än för att kompensera en eventuell nedläggning. Ur regionalpolitisk synpunkt är det helt nödvändigt att det gotländska jordbruket undantas från eventuella generella begränsningsåtgärder, vilka aviserats i betänkande. Jag förutsätter, med hänvisning till de remissvar som lämnats från olika gotländska instanser på betänkandet, att när den jordbrukspolitiska propositionen läggs, den ges en reell regionalpolitisk innebörd beträffande . Turismen räknas numera som en av basnäringarna på . Turistnäringens fortsatta utveckling är från sysselsättnings- och servicesynpunkt mycket angelägen. har en oroande stagnation och viss tillbakagång inträffat vad gäller totala antalet besökande turister (ca 315 000) och en minsknig av vistelsetidens längd. De tidigare nämnda höga transportkostnaderna samt bristande logistandard utgör direkta hinder för en gynnsam utveckling av turismen på . För att länet inte skall halka efter ytterligare i utvecklingen och kunna leva upp till målet som primärt rekreationsområde måste konkurrensläget förbättras. Ett avgörande problem är att är ett ensäsongsområde till skillnad från fjällområdena. Det får till följd att investeringar i främst boendeanläggningar ej kan bli lönsamma med nuvarande stödmöjligheter. Turismbranschen på bör därför ges samma stödmöjligheter som gäller för fjällområdena, dvs. Det bör vara möjligt att differentiera stödet sektorsvis likaväl som geografiskt. är ett av de få län som saknar egen högskoleenhet. En gotländsk högskoleenhet skulle regionalpolitisk! och utbildningsmässigt vara av stort värde och få betydelse för framtida utveckling. Skälen härtill är flera, bl. - ligger geografiskt långt från högskoleorter. - Som eget län borde ha tillgång till denna del av samhällsservicen. - En högskoleenhet skulle positivt medverka till förnyelse och utveckling av näringslivet. Som en konsekvens av bristen på högskoleutbildning på föreligger nu ett förslag om ett s. k. utbildningscentrum i . Här skulle, under kommunalt huvudmannaskap, all grund-, fort-, uppdrags- och vidareutbildning på högskolenivå samlas. Olika högskoleutbildningar varvas utifrån framför allt gotländska behov, varvid den flexibilitet som är mest betjänt av uppnås. a. utbildningar inom ekonomiområdet, småföretagareverksamheten och ADB. Förslaget om utbildningscentrum avvaktar ställningstagande från utbildningsmyndigheterna. Med den ovan beskrivna utbildningscentralen som bas kan även olika forsknings- och utvecklingsobjekt förläggas och/eller vidareutvecklas på . Det gäller särskilt projekt inom jordbruks- och livsmedelsteknik, vattenbruk, energiområdet, kulturhistoria och arkeologi. Under en följd av år har med pendlingssektorns invånarantal ökat medan landsbygdens befolkning minskat, särskilt de yttersta delarna av norra, östra och södra . Denna utveckling har betingats av samhällsutvecklingen i stort och gett alternativ till en avflyttning till fastlandet. (Denna utveckling tenderar att fortrsätta). En inomregional obalans föreligger förutom beträffande sysselsättningen även inom andra områden. Av naturliga skäl finns ett mer begränsat utbud av olika serviceformer och kulturella aktiviteter men i mer glest befolkade delar. har starkt hävdat att den inomregionala obalansen i tillgång på både arbete och service måste beaktas. En uppdelning av länet i tre lokala arbetsmarknader har skett. De regionala politiska planeringsinstrumenten gäller numera för dessa regioner i och med att och har utsetts till kommundelscentra i den statliga ortsplanen och att länets planeringstal fördelas på de tre lokala arbetsmarknaderna. Sammantaget innebär detta att de tre arbetsmarknaderna i praktiken behandlas som om de vore tre kommuner i regionalpolitiska sammanhang. Mot denna bakgrund var det olyckligt att rikdagen inte följde förslaget i min motion att dela i två områden när den nuvarande stödområdesindelningen beslöts . ligger hela i stödområde C. Den placeringen kan accepteras vad gäller det mellersta området, men de norra och södra områdena är dock utsatta för en utarmning av människor och sysselsättningstillfällen som gör det nödvändigt att ge dessa områden en bättre stimulans. För att åstadkomma ett mer differentierat näringsliv i de södra och norra områdena krävs att de tillförs stödområde B. Den föreslagna sänkningen av det totala lokaliseringsstödet får för del, med kännedom om bankernas mycket försiktiga värdering av säkerheter i fast egendom, mycket negativa konsekvenser. Det bör i stödområde C kunna utgå . I propositionen föreslås en utvidgning av den krets av företag som är berättigade till stöd. Denna utvidgning bör också omfatta trädgårdsnäring med inriktning på växthusodling. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts beträffande att färjetrafiken måste anpassas till riksdagsbeslutet avseende taxesättningen, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts beträffande att det gotländska jordbruket måste undantas från generella begränsningsåtgärder, 3. att beslutar uttala att sockerbruk garanteras fortsatt drift, 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts beträffande att turistnäringen på i stödhänseende bör tillhöra stödområde A, 5. att beslutar uttala att måste ges en fast resurs för högskoleutbildning, 6. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts beträffande inplacering av de norra och södra delarna av enligt bifogad karta i stödområde B, 7. att beslutar att lokaliseringslån bör i stödområde C kunna utgå . vi»b| r*n.«»bo/8w( < ^"'{ fUrll» {'""'fcS* *>/ *»ge