mot · G8021983 · 1985-01-22 00:00:00 — Färjetrafiken mellan och fastlandet, m. m. Målet för den statliga trafikpolitiken är enligt trafikpolitiska beslut att ge invånare och näringsliv en tillfredsställande transportförsörjning till lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnader. God transportförsörjning är en förutsättning för en balanserad befolknings- och näringslivsutveckling i skilda delar av landet. Trafikpolitiken skall därför utformas i syfte att medverka till att målen för näringspolitiken, energipolitiken, miljöpolitiken, sysselsättningspolitiken och regionalpolitiken kan uppnås. Detta är trafikpolitikens målinriktning enligt bilaga 8 till budgetpropositionen 1984/85:100 och regeringen fullföljer trafikpolitiska beslut enligt propositionen. Färjetrafiken mellan och fastlandet är av primärt intresse både för service och från ekonomisk synpunkt för den gotländska allmänheten och det gotländska näringslivet. 1972 beslutade att av regionalpolitiska skäl transportstöd skulle utgå till Gotlandstrafiken. Enligt riksdagsbeslut skall priset för en enkel resa med båt inte vara högre än priset för en enkel andraklassbiljett på tåg motsvarande sträcka. Enligt riksdagsbeslut , 1974 och 1979 skall alltså tillförsäkras en god trafikförsörjning och färjepriser jämförbara med SJ:s taxor. Det statliga stödet är uppbyggt så att det skall täcka skillnaden mellan bolagets utgifter och inkomster under givna förutsättningar, nämligen att biljettpriset motsvarar andra klass järnväg. Underskottet skall alltså inte påverka taxorna. 1981 föreslog transportrådet av besparingsskäl att en enhetstaxa skulle tas ut mellan och fastlandshamnarna beräknad på det längsta avståndet mellan och . Genom detta beslut frångicks riksdagsbeslut. Enhetspriset gör att resan mellan och Grankullavik på blir orimligt dyr - nästan dubbelt så dyr som om de tidigare principerna gällt, där taxorna fastställdes efter det faktiska avståndet. På linjen är överpriset nu . Reser man med SJ på fastlandet blir det ett lägre kilometerpris vid längre sträckor. Reser man från får man först betala sin båtbiljett och sedan köpa en ny SJ-biljett utan att kunna tillgodoräkna sig de första 10-15 milen. Transportkostnaderna blir alltså orimligt dyra, och principen om en solidarisk trafikförsörjning varhelst i landet man bor tillämpas ej vad gäller trafikförsörjning. För persontrafiken gjorde prisjämförelser och kom då fram till att exempelvis en ensamåkande betalar mer för färjebiljetten 1984 än för tågbiljetten. Den genomförda prisjämförelsen visar att färjepriserna betydligt överskrider SJ:s andraklasstaxa även när det gäller lågprisalternativen. För turistnäringens del är det uppenbart att denna merkostnad avhåller åtskilliga turister från att besöka . Antalet resande med båt har också stagnerat . har åter () fattat beslut om en höjning av persontaxorna med 8,5-8,och införande av bokningsavgifter för resor (samt ett nytt familjerabattsystem). Flöjningen har motiverats av en beräknad ökning av underskottet i trafiken. Detta strider mot riksdagsbeslutet . Underskottet får ej påverka taxorna. Linjesjöfart mellan och fastlandet får enligt lagen (1970:871) om linjesjöfart på bedrivas endast efter tillstånd av regeringen. Sådant tillstånd innehas enbart av Gotlandsbolaget. löper i taget med uppsägningstid. Nuvarande avtal löper ut . I enlighet med avtalet äger staten rätt att nominera en ledamot och en suppleant i bolagets styrelse samt en revisor och en revisorssuppleant. Regeringen har dessutom bemyndigat transportrådet att fastställa turlistor och taxor för trafiken. Regeringen har alltså full insyn i bolagets verksamhet. Även tonnagesammansättningen har bestämts efter samråd med staten. Sålunda beställdes storfärjorna och på Landskronavarvet på uppmaning av den socialdemokratiska regeringen - detta för att rädda sysselsättningen vid varvet. sattes aldrig in i trafiken på och är nu såld. Dessa färjor visar sig vara för stora och olönsamma under nio av årets . 2/3 av persontrafiken äger nämligen rum under årets tre sommarmånader medan godstrafiken är jämnt fördelad mellan årets månader. Gotlandsbolagets styrelseordförande har ett utredningsuppdrag vad gäller tonnagets sammansättning . Det är alltså staten genom transportrådet som bestämmer taxor, turtäthet och i viss mån tonnagets sammansättning. Staten har full insyn i Gotlandsbolagets verksamhet i övrigt. Gemensamt bör staten och Gotlandsbolaget sträva efter att rationalisera verksamheten så mycket som möjligt, dock med iakttagande av tidigare riksdagsbeslut. Den i årets budgetproposition aviserade åtstramningen i Gotlandstrafiken får inte gå ut över resenärerna i form av högre priser och sämre tidtabeller. Med anledning av det anförda hemställs l.att som sin mening ger regeringen till känna att färjetaxorna mellan och fastlandshamnarna skall vara likformiga med SJ:s taxa klass 2 i enlighet med riksdagsbeslut om prissättningen för färjetrafik till , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en för regionalpolitisk!