mot · G8021355 · 1985-01-23 00:00:00 — och ställning i skolundervisningen När behandlade propositionen om skolforskning och personalutveckling prioriterades i fortbildningshänseende religionskunskapen tillsammans med några andra angelägna ämnen. Anledningen var kännedomen om vilka svårigheter som ämnet religionskunskap erbjuder på olika stadier, svårigheter som är omvittnade och dokumenterade. Det är inte svårt att förstå att lärare som känner sig ha otillräcklig kunskap i ämnet tycker sig misslyckas med undervisningen i det. Det ämne som skulle kunna bidra med en viktig pusselbit när det gäller elevernas mognad och personliga ställningstagande till de stora livsfrågorna kan falla pladask till marken. När man betonar lärarens behov av personligt tillägnade kunskaper i de ämnen som man undervisar i, gäller det inte minst religionskunskapen. Att det är ett angeläget ämne, väl värt en satsning både när det gäller grundutbildning och fortbildning, får man klart för sig när man begrundar den vidd och det djup som ämnet representerar. När det gäller vidden är det geografiska perspektivet i hög grad internationellt. Ämnet innefattar vad som händer i olika världsdelar, från och till och . Och det gäller i hög grad dagens värld. Tidsperspektivet är inget mindre än världshistoriens. Mänsklighetens historia är i hög grad, på gott och ont, religionens historia. Men ämnet är unikt i det avseendet att det också med största allvar tar upp de enskilda människornas djupaste frågor. Det svar man får, för att förkasta eller anamma, har vida konsekvenser på alla livsområden, på de sociala och politiska områdena, på förhållandena mellan enskilda människor, mellan länder och folk och på den enskildes syn på sig själv och sitt eget. Det är när man besinnar detta ämnes rika möjligheter till nytta och glädje för skolan, samhället och den enskilde som en besvikelse inställer sig när det ämnet förflackas och förytligas just genom brister i kunskaper, inlevelseförmåga och metodisk bearbetning. Det är på olika sätt konstaterat att ämnet inte kommer till sin rätt. Med utgångspunkt däri är det en skyldighet för de ansvariga på olika plan att göra allt som står i vars och ens makt för att åstadkomma en förändring till det bättre. I beslut har man i högskoleregionerna anordnat ett antal fortbildningskurser omfattande 5 och 10 poäng. Det har visat sig att många kurser fått inställas ine på grund av att det har saknats intresse eller att behovet skulle vara fyllt utan snarare beroende på existensen av flaskhalsar. Den grundläggande orsaken är naturligtvis att det inte klart framstår hur stort behovet egentligen är. Som ett exempel på hur det kan se ut, ett exempel som inte är ett undantag, kan man ta fram kommun där en undersökning har gjorts, publicerad i Skolvärlden. Undersökningen visar att religionskunskapen är det ämne som har de flesta ämnesobehöriga lärarna. av det totala antalet undervisningstimmar i ämnet leds av ämnesbehörig lärare. Orsaken sägs vara att man inte längre rekryterar religionskunskapslärare. Det konstateras också att ämnet har blivit ett slaskämne som lärare helt utan utbildning i ämnet får undervisa i. Resultaten av undersökningen är alarmerande. Därför är det en uppgift av högsta prioritet att åtgärder vidtas som motverkar att ett ämne som har en väldefinierad plats i den nya läroplanen håller på att förlora sin substans. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten av att åtgärder vidtas så att religionskunskapen får den ställning som avses enligt läroplanens intentioner. () () minab/gotab 1985 79778