mot · G8021265 · 1985-01-24 00:00:00 — m. fl. Civilförsvaret bör ses som en verksamhet för att skydda och rädda liv. Ett fungerande civilförsvar är därför betydligt mer än de 250 000 personer som för olika funktioner ingår i civilförsvarets krigsorganisation. Man kan göra en liknelse med hälso- och sjukvården. Formellt omfattar den tusentals anställda vid sjukhus, sjukhem, hälsocentraler och andra inrättningar. Men när det gäller att förebygga sjukdomar och olyckor liksom när det gäller att övervinna något man drabbats av betyder den enskildes egna insatser oerhört mycket. Skall folkhälsan förbättras behövs allas medverkan - det är inte något som kan avdelas bara till en organisation med anställd personal. På samma sätt kan civilförsvaret sägas omfatta alla människor. För vare sig den enskilde själv är krigsplacerad i civilförsvaret eller inte måste han eller hon i ett krigsläge kunna ta hand om sig själv och sina närmaste. I mycket blir det då en fråga om vilken kunskap den enskilde har om risker och skador. Viktigt är att kunna ta egna initiativ - vilket också kräver kunskap. I samband med gasutsläppet i gjorde FOA-psykologen - som har egen krigserfarenhet från - iakttagelser bland befolkningen. Han fann att människor visade stort lugn, mer än man skulle kunna vänta sig i många andra länder. Men han fann att detta lugn också förenades med ett slags oföretagsamhet, alltså att man väntade att myndigheter skulle ingripa och ta initiativ och att den enskilde själv därför inte borde göra något. En sådan inställning blir omöjlig i ett krigsläge, där händelser inträffar snabbt och bara den som är på plats kan gripa in . Det militära försvaret, i meningen militärt utrustade och militärt organiserade förband, omfattar bara få procent av befolkningen. Men civilförsvaret som funktion måste i princip anses omfatta alla. De hårdast drabbade i krig är barnen. Det är viktigt att vi försöker sätta oss in i vad detta innebär, så att försök att hjälpa och rädda barn sätts in . Det är något absurt över den civilförsvarsplanering som skaffat miljontals skyddsmasker för vuxna men saknat motsvarande skydd åt barn. Det är en omöjlig tanke att dela ut skyddsmasker till en familj och säga att ni som är vuxna eller tonåringar får skydd - men småbarnen får det inte. Ansvaret för civilförsvarsorganisationen på lokal nivå skall föras över från staten till kommunerna. Detta kan visa sig vara en enorm förbättring, långt större än som framgår av om man bara ser till organisationsskisser. Kommunerna står betydligt närmare människor än vad länsstyrelserna gör. Hemskyddet - kan få nyckelroll Ungefär som kommunerna övertar ansvaret för civilförsvaret inrättas ett hemskydd. Meningen är att detta skall finnas ute i bostadsområdena, för att ge information till människor om risker och skydd. Redan innan hemskyddet införts står det klart att det bör få mer omfattande uppgifter än den strikta civilförsvarsverksamheten. I ett beredskaps- eller krigsläge kommer människor att ha många frågor. Dessa kan gälla sociala insatser, elavbrott, livsmedelsförsörjning, hur man får kontakt med en anhörig. En del av detta hör till civilförsvaret, en del till ekonomiska försvaret, en del till sjukvården, en del till ordinarie verksamhet som fortsätter i krig. Hemskyddet bör därför ses om en länk mellan den enskilde och alla de totalförsvarsfunktioner han eller hon behöver kontakt med. Rekryteringen till hemskyddet bör helst ske genom folkrörelser och så lokalt som möjligt. Vi har en känsla av att överföringen av civilförsvaret till kommunerna kan stimulera till ett nytänkande som gör att man får helt nya möjligheter att angripa frågan hur den enskilde skall kunna stöttas men också själv ta initiativ i svåra situationer. Oerhört mycket skulle vara vunnet om man genom spel, övningar och planering i fred kunde engagera många i tankeverksamhet kring vad som borde vidtas som förberedelser i den egna miljön. Från sida har vi förordat en föryngring av civilförsvarets krigsorganisation. Denna föryngring skulle ske genom direktrekrytering av unga män och kvinnor. Tanken är att dessa - som alltså undantas från militär utbildning - skall få en rejäl utbildning för civilförsvarsuppgifter. Det har troligen varit förödande för civilförsvaret att det bara utbildat befäl medan manskapet inte utbildats. Utbildning av manskap planeras nu ske i ett beredskapsläge. Effekten av detta har blivit - utöver ytterst dålig beredskap - att mycket få människor känt delaktighet i civilförsvarsproblem. Därmed har det också varit få som kunnat sprida information. En kraftig föryngring av civilförsvarets krigsorganisation skulle vara utomordentligt värdefull. Genom att ta in unga människor skulle det kännas meningsfullt att satsa utbildningspengar på dem - var och en kunde nämligen väntas stå kvar i organisationen . Det finns inte alls den motivationen i en organisation som främst har att ta emot män . Att bygga skyddsrum till hela befolkningen vore ytterst kostnadskrävande, alltså skyddsrum till alla bostäder och alla arbetsplatser (och helst också längs transportsträckan mellan hem och arbete). Det har heller aldrig varit målsättningen. Skyddsrum är dessutom meningslösa utan ett förvarningssystem. Den största förbättringen för civilförsvaret är kanske den bättre förvarning som blir möjlig genom att försvarsmakten får radarstationer för låga höjder också för den huvuddel av kusten där sådana inte finns . En angripare som använder dyrbara flygplan för attacker mot väljer rimligen mål som han bedömer vara av stor betydelse. Skyddsrum bör därför i första hand byggas i närheten av sådana mål. stoppades ett allt intensivare skyddsrumsbyggande i småhusområden. Ofta var det sannolikt så att ägarna såg en chans att få ett extra utrymme genom statliga skyddsrumsbidrag. Skyddsrum har byggts med ytterst ringa prioritering. När en kommun valts som skyddsrumsort" har skyddsrum byggts där i samband med nyproduktion av bostäder, även om inga rimliga bombmål legat i närheten av bostadsområdet i fråga. bör det vara möjligt att förfara på ett annat sätt. Kommunerna skall göra upp "skyddsplaner, där det skall framgå var i kommunen riskerna bedöms vara störst. Det finns utredningsförslag om hur sådana skyddsplaner skall se ut. Skyddsrum är det bästa men också dyraste skyddet. Det bör i första hand användas där riskerna bedöms vara stora. I avvaktan på att skyddsrum byggs bör man förbereda lokal omflyttning vid beredskap. Människor som bor nära sannolika bombmål bör alltså temporärt förflyttas en bit bort. Möjlighet till skyddade utrymmen bör tas till vara, t. ex. källare som kan förstärkas. Vidare kan genom ganska enkla åtgärder skydd skapas mot splitter. I de kommunala skyddsplanerna bör man nyttja alla dessa möjligheter. I åtskilliga kommuner behövs sannolikt bara ytterst små kompletteringar av det skydd som finns . I , och ett dussin andra stora orter där skyddsrum inte byggdes till mitten av är behovet av insatser sannolikt stort. Det blir då i många fall fråga om skyddsrum som blir dyrare därför att de inte kan byggas i samband med nyproduktion av fastigheter. I delar av landet där risken för överraskande markanfall bedöms stor kan behovet av skydd vara påtagligt även i glesbygd. Kan inte larma! Det finns åtskilligt som tyder på att en större del av civilförsvarets anslag bör gå till annat än nyproduktion av skyddsrum. Det har sagts att telefonalarmering - som förutsätts för en stor del av befolkningen för dagens skyddsrum - inte blir möjlig när de nya AXEstationerna successivt tas i bruk av . Att detta inte upptäcktes innan beslutet om fattades har tagits som exempel på dålig samordning mellan totalförsvarsmyndigheter, i det här fallet och civilförsvarssty reisen. I verkligheten är det ännu värre. Inte heller med de gamla telestationerna är det möjligt att larma per telefon. Men årtionde efter årtionde gick utan att det gamla systemet provades. är det klarlagt att ett försök till telefonlarmning skulle leda till sådan överbelastning att stationerna klappade ihop. Det behövs alltså ett annat sätt att larma. Via radio eller via elnätet snarare än via telenätet, sägs det i preliminära undersökningar. Men det kommer att kosta åtskilliga miljoner. Det finns alltså stora behov inom civilförsvaret av utbildning i samband med en föryngring av krigsorganisationen. Det finns behov av satsningar på alarmeringssystem. Vidare är många ledningscentraler nu så gamla att de måste moderniseras. Civilförsvaret behöver bättre radiokommunikationer. Enligt uppgift är en mycket stor del av materielen till undsättningsorganisationen nu så gammal att den behöver omsättas inom . Mycket tyder alltså på att nästa försvarsbeslut måste innebära betydande omprioriteringar inom civilförsvaret. Uppdelningen mellan en ram för skyddsrumsbyggande och en för civilförsvaret i övrigt försvårar rationella avvägningar. föreslog vi (motion 1983/84:1177) att anslaget för skyddsrumsbyggande skulle minskas med 100 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag. Motiveringen för detta var att först när skyddsplanerna finns ute i kommunerna är det möjligt styra skyddsrumsbyggandet så att man uppför skyddsrummen där riskerna bedöms vara störst. Det visar sig också att det kan ta tid från det att en skyddsplan gjorts till dess att kommunen kan övertyga någon fastighetsägare i ett bristområde om att det är lämpligt att bygga ett skyddsrum i den fastigheten. Detta talar för att först eftef det att skyddsplanerna är färdiga torde det vara möjligt att nå den nivå på skyddsrumsbyggandet som vore mest rationell . Mot den här bakgrunden finner vi det motiverat att föreslå en minskning av ramen för skyddsrumsbyggande med 100 milj. kr. för nästa budgetår. Motsvarande neddragning gäller också för det därpå följande budgetåret, varefter försvarsbeslut får ange hur fördelningen mellan skyddsrumsbyggande och andra åtgärder inom civilförsvaret bör göras. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att i skrivelse till regeringen uttalar att den hemskyddsorganisation som planeras inom civilförsvaret bör ses som kontaktorgan mellan befolkningen och alla civila totalförsvarsgrenar, 2. att uttalar att planeringen för skyddsrumsbyggande bör utgå från återhållsamhet med pengar till skyddsrum i sådana områden som vid kommande skyddsplanering kan antas bli betraktade som lågriskområden, 3. att beslutar att anslaget tili skyddsrum skall vara 100 milj. kr. lägre än vad regeringen föreslagit. () ()