mot · G802516 · 1985-01-16 00:00:00 — m. fl. Folkmusik i musiklärarutbildningen, m. m. Svensk traditionell musik och dans, s. k. folkmusik och folkdans, har unika konstnärliga kvaliteter som är viktiga att bevara, levandegöra, använda och utveckla. Dessa kulturformer kan underlätta förmedling av kunskaper om gången tid. De bygger på närhet till förebilder samt gemenskap i utövandet och utgör därmed ett alternativ till den kommersiella masskulturen. har intresset för folkmusik och folkdans ökat starkt. Antalet amatörutövare har mångdubblats och kan räknas i hundratusental. har ett fördjupat konstnärligt och historiskt intresse utvecklats hos många utövare. Efterfrågan på vidgade kunskaper har lett till inrättande av en mängd speciallinjer på folkhögskolor. Det är av största vikt att kunskaper som samlats hos pedagoger och utövande artister/konstnärer på detta sätt tas till vara. Det är väsentligt att uppmärksamma dessa traditionella kulturgenres situation. I det följande tas två konkreta problem upp, beträffande den svenska folkmusikens plats i musiklärarutbildningen och vikten av att skapa forskarutbildning i dans med hänsyn till folkdansområdets forskningsbehov. (SOU 1976:33) anför: Den högre musikutbildningen har ansvar även för sådana genrer och musikformer som varit underrepresenterade i utbildningen. Dit hör såväl olika former av improvisatorisk musik som folk- och konstmusik från skilda kulturmiljöer. Man måste under alla förhållanden kräva av musiklärare, att de är 'musikaliskt allmänbildade. De måste ha bred kännedom om musikens olika stilar och uttrycksformer genom tiderna. De skall kunna med enkla medel illustrera dem musikaliskt. Svensk folkmusik är en omistlig del i det traditionella kulturarv som skolan skall förmedla till eleverna. En förutsättning för att detta skall kunna förverkligas är att folkmusiken ges en rimlig del i musiklärarutbildningen. Detta bör ske både i form av allmän genrekännedom och i form av eget utövande. Att tillgång till bra dokumentation och seriös forskning är två avgörande förutsättningar för att möjliggöra en kvalitativ utveckling av folkmusik- och folkdansutövandet. Särskilt på dansområdet har det statliga engagemanget varit nästan helt obefintligt när det gällt att garantera denna nödvändiga grundresurs för kulturområdet. En deltidstjänst vid Dansmuséet skall räcka till att skapa ett arkiv, till dokumentationsarbete, fältarbete, forskning och informationsarbete om folkdans. Uppgiften är helt orimlig. Dansen är generellt sett ett eftersatt område beträffade forskningsinsatser och forskarutbildning. Detta finns behandlat i utredningen ställning i högskoleorganisationen (1982:33). Remissbehandlingen av rapporten har bekräftat vikten av ett statligt initiativ. Det är därför av största kulturpolitiska vikt att utredningens förslag möjligt kan förverkligas. Det är dessutom av största vikt att svensk folkdans behov beaktas i samband med förverkligandet av dansforskarutbildningen. En mycket stor del av den dokumentation som finns gjord av svensk folkdans har gjorts av amatörer. Flera av dessa amatördokumentatörer har även inlett enklare forskningsprojekt. I samband med inrättandet av forskarutbildningar vid universiteten bör även dessa amatörers behov av vidareutbildning, handledning och av stipendier beaktas. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen framförts om behov av plats för folkdans och folkmusik i musiklärar = och dansforskarutbildningen. () () ()