ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G8021392 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Rådgivning till och utbildning av alternativa odlare I har intresset för giftfritt biologiskt eller biodynamiskt odlade produkter blivit allt större. Många människor känner sig oroade över användandet av alla kemiska bekämpningsmedel. lanseras också en rad nya medel som enligt företagen är mera miljövänliga och effektivare än sina föregångare. En utförd kartläggning på av den alternativa odlingen i visar att intresset för alternativ odling bland mindre jordbrukare ökar. Många känner sig oroade över miljön, både naturmiljön och arbetsmiljön, men de känner också ansvar för de livsmedel de producerar. Även om enbart någon eller några promille av den sammanlagda åkerarealen används för alternativ odling i vårt land är rådgivning både ur odlings- och ekonomisk synpunkt önskvärd. 1 varje län finns en lantbruksnämnd som bl. a. har dessa rådgivande funktioner. De flesta experter vid lantbruksnämnderna är emellertid alltför starkt inriktade på det traditionella jordbruket och många alternativa odlare tvingas vända sig till kommersiellt inriktad rådgivning, s. k. legitimering och speciella försäljningskanaler. Trots ett högre försäljningspris på alternativt odlade livsmedel visar de butiker som saluför dessa en ökande efterfrågan. Detta tyder på att också konsumenternas intresse okar. Med hänvisning till ovanstående föreslås att begär att regeringen utfärdar föreskrifter så att lantbruksnämnderna utsträcker sin rådgivning och utbildning till alternativa odlare. () () () () ()
mot · G8021394 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Statligt stöd till linodling har utmärkta förutsättningar för linodling. var vårt lin berömt för kvalitet. 1966 undantogs linet från listan på grödor som omfattas av jordbrukspolitiken. lic. har i sin avhandling geografiska läge 19401965 i (SIND har tryckt en ny upplaga) redovisat var och hur linodlingen ägde rum, faktorer som påverkat linskörden, linfiberprisets utveckling och hur beslut fattades som innebar att linodlingen, beredningsverken och spinnerierna lades ned. En bidragande orsak till nedläggningen var bristen på arbetskraft inom andra områden. Det ansågs fördelaktigare att importera det lin som behövdes. Priserna på lin har stigit och har också kvaliteten allvarligt försämrats. Hemslöjden har stora svårigheter att få fram en så god kvalitet som är nödvändig för hantverk. är åter modernt i kläder, och textilindustrin köper allt högkvalitetlin som finns. Arbetsmarknadssituationen är radikalt annorlunda nu mot . I stället för omskolning av arbetskraft till de expanderande sektorerna talar vi nu om att skapa arbetstillfällen. Man söker efter nya sätt att utnyttja våra naturtillgångar. Så försöker man t. ex. få ut textilfibrer från torv. Det borde vara förnuftigare att återuppliva kunskaper och metoder som vi vet fungerar utmärkt än att ge oss in på nya tekniskt och ekonomiskt vanskliga områden. Intresset för linodling är mycket stort. I och t. ex. växer fram grupper som slår sig samman om linberedning och maskinstationer. Den hantverksmässiga beredningen återupptas och väcker stort intresse i skolor och föreningar. och Sätergläntan ger kurser och konferenser som inspirerat många att sätta i gång att odla och bereda. Hushållningssällskapen och länsstyrelserna är intresserade. Glesbygdsdelegationen har gett stöd till frivilliga insatser. Linkunskapen finns fortfarande kvar i vårt land, och t. ex. Linneväveri visar hur utsökta ting som kan tillverkas av dessa förnämliga fibrer. Många fler exempel kunde nämnas. har frågan om inhemska textilfibrer tagits upp motionsvägen i och fått ett välvilligt bemötande. vid industriverket har inrättat en lingrupp som samordnat och inspirerat många människors frivilliga insatser. hänvisar i sitt betänkande 1983/84:25 till denna grupp och vill avvakta en utredning från gruppen innan man tar ställning till behovet av stöd till inhemsk ull- och linproduktion. Gruppens arbete har klargjort att intresset och behovet är mycket stort av att samhället stöder inhemsk produktion av textilfibrer. Det är inte möjligt att begära en mer omfattande utredning inom nämndens ytterst begränsade resurser. En särskild utredning bör tillsättas som klargör vad som behövs för att linodlingen skall återupptas i industriell skala i vårt land. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar hos regeringen begära utredning och förslag om stöd till inhemsk odling och beredning av lin i industriell skala. () () () ()
mot · G8021395 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Statligt stöd till linodling har utmärkta förutsättningar för linodling. var vårt lin berömt för kvalitet. 1966 undantogs linet från listan på grödor som omfattas av jordbrukspolitiken. lic. har i sin avhandling geografiska läge 19401965 i (SIND har tryckt en ny upplaga) redovisat var och hur linodlingen ägde rum, faktorer som påverkat linskörden, linfiberprisets utveckling och hur beslut fattades som innebar att linodlingen, beredningsverken och spinnerierna lades ned. En bidragande orsak till nedläggningen var bristen på arbetskraft inom andra områden. Det ansågs fördelaktigare att importera det lin som behövdes. Priserna på lin har stigit och har också kvaliteten allvarligt försämrats. Hemslöjden har stora svårigheter att få fram en så god kvalitet som är nödvändig för hantverk. är åter modernt i kläder, och textilindustrin köper allt högkvalitetlin som Finns. Arbetsmarknadssituationen är radikalt annorlunda nu mot . I stället för omskolning av arbetskraft till de expanderande sektorerna talar vi nu om att skapa arbetstillfällen. Man söker efter nya sätt att utnyttja våra naturtillgångar. Så försöker man t. ex. få ut textilfibrer från torv. Det borde vara förnuftigare att återuppliva kunskaper och metoder som vi vet fungerar utmärkt än att ge oss in på nya tekniskt och ekonomiskt vanskliga områden. Intresset för linodling är mycket stort. I och t. ex. växer fram grupper som slår sig samman om linberedning och maskinstationer. Den hantverksmässiga beredningen återupptas och väcker stort intresse i skolor och föreningar. och Sätergläntan ger kurser och konferenser som inspirerat många att sätta i gång att odla och bereda. Hushållningssällskapen och länsstyrelserna är intresserade. Glesbygdsdelegationen har gett stöd till frivilliga insatser. Linkunskapen finns fortfarande kvar i vårt land, och t. ex. Linneväveri visar hur utsökta ting som kan tillverkas av dessa förnämliga fibrer. Många fler exempel kunde nämnas. har frågan om inhemska textilfibrer tagits upp motionsvägen i och fått ett välvilligt bemötande. vid industriverket har inrättat en lingrupp som samordnat och inspirerat många människors frivilliga insatser. hänvisar i sitt betänkande 1983/84:25 till denna grupp och vill avvakta en utredning från gruppen innan man tar ställning till behovet av stöd till inhemsk ull- och linproduktion. Gruppens arbete har klargjort att intresset och behovet är mycket stort av att samhället stöder inhemsk produktion av textilfibrer. Det är inte möjligt att begära en mer omfattande utredning inom nämndens ytterst begränsade resurser. En särskild utredning bör tillsättas som klargör vad som behövs för att linodlingen skall återupptas i industriell skala i vårt land. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar hos regeringen begära utredning och förslag om stöd till inhemsk odling och beredning av lin i industriell skala. () () () () () ()
mot · G8021396 · 1985-01-22 00:00:00 — och mot försurningsskador i Utsläppen av luftförorenande ämnen såsom svaveldioxid och kväveoxider såväl i som utomlands påverkar skogen dels direkt på barr och blad, dels genom förändringar i marken. Barrträden är speciellt känsliga i detta avseende. I har skadorna på barr- och lövträd ökat oroväckande . Skadorna har ökat mycket snabbt, och många tecken tyder på att skador av samma art har nått , som var svårt härjat av granbarkborren. Skogen är en av vårt lands största tillgångar, och människorna känner nu stor oro inför den ekologiska och ekonomiska katastrof som skulle inträffa om skogsskadorna får breda ut sig. Vi anser därför att motåtgärder som t. ex. markkal kning behöver företas i stor omfattning. Med tanke på den snabba utbredningen av skadorna måste skyndsamma motåtgärder vidtas. För att få snabb och säker information om förändringar i mark och luft föreslår vi att en mätstation etableras i västra . Skogsmarken och luften i västra delen av landskapet påverkas främst genom den geografiska närheten till och . En annan kontrollmöjlighet som visat sig effektiv är infraröd flygfotografering. Vi föreslår att sådan flygfotografering genomförs skyndsamt i och att den genomförs återkommande för att kunna kartlägga förändringar. För det mer långsiktiga arbetet vill vi hänvisa till motion till innevarande . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna behovet av skyndsamma motåtgärder för att hindra en utbredning av försurningsskador, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att en kontrollstation bör inrättas i västra , 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om infraröd flygfotografering av skogsmark i . () ()
mot · G8021397 · 1985-01-25 00:00:00 — Det är möjligt att erhålla statsbidrag till kalkning av sjöar och vattendrag. Bidrag lämnas av godkända kostnader om inte särskilda skäl föranleder annat. Enligt är erfarenheterna från vidtagna kalkningsåtgärder klart positiva, varför kalkningsverksamheten enligt verket bör intensifieras. Emellertid kan finnas anledning överväga om inte statsbidrag inom oförändrad medelsram skulle utgå . En sådan ordning skulle kunna ha flera fördelar. Om statsbidraget omfattade hela den godkända kostnaden skulle ansvaret för verksamheten för genomförande av åtgärderna med stor fördel kunna läggas på länsstyrelserna som redan nu har att upprätta länsplaner för åtgärder mot försurning m. m. Naturligtvis måste åtgärderna genomföras i samråd med ägarna till de sjöar som bör kalkas. Om länsstyrelserna också fick ansvaret för genomförande av åtgärderna skulle troligen många av de problem som hänger samman med att en sjö har flera ägare och kanske delas av en kommungräns kunna lösas. Den ordning som beskrivits bör övervägas av regeringen. Resultatet av dessa överväganden bör redovisas för . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om verksamheten med kalkning av sjöar m. m. () ()
mot · G8021400 · 1985-01-24 00:00:00 — m. fl. Ett trygghetspaket för skogsbrukare I stort sett alla förvärvsarbetande omfattas av s. k. avtalsbundna AMFförsäkringar. För lantbrukarna ger de avtalsbundna försäkringarna ett värdefullt skydd vid arbetsskada, sjukdom, förtidspension och dödsfall. För skogsbrukarna saknas motsvarande försäkringsskydd. Bland de självverksamma skogsbrukarna föreligger en högre olyckfallsfrekvens än bland andra yrkesgrupper. a. kan nämnas att risken för olycksfall med dödlig utgång är fem gånger högre bland självverksamma skogsbrukare än för andra yrkesverksamma i skogen. Bland de deltidsarbetande skogsbrukarna Finnér man den högsta olycksfrekvensen, vilket kan bero på deras begränsade yrkeserfarenhet. Inkomsten bland skogsbrukare är i allmänhet låg. Eftersom det är nettointäkten som styr sjukpenningens storlek uppstår svåra ekonomiska följdverkningar när t. ex. en arbetsskada i skogen inträffar. Ett försäkringsskydd, motsvarande det lantbrukarna har , skulle innebära att vid en arbetsskada kan skogsbrukaren anlita en ersättare, som får fullfölja det påbörjade arbetet i skogen. Kostnaden för ersättaren betalas då genom försäkringen. Men även den ökade trygghet som försäkringsskyddet innebär för en utsatt riskgrupp kommer även att leda till ökad självverksamhet och därmed ökad virkesproduktion. har i en följd av år begärt att regeringen skall förelägga ett förslag till trygghetsförsäkring för skogsbrukare. biföll begäran 1981/82. Statssekreterare meddelade på att trygghetspaketet skulle genomföras och hade högsta prioritet. I en artikelserie sade jordbruksministern bl. a. att han är minst lika angelägen som alla andra att frågan blir löst fortast möjligt. I årets budgetproposition anför dock jordbruksministern att han anser att staten inte bör medverka i Finansieringen av en skogsförsäkring. Detta strider mot tidigare begäran, och vi anser att det är felaktigt att en så olycksdrabbad grupp som skogsbrukare skall stå utan försäkringsskydd. Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställs att beslutar att ett försäkringsskydd för skogsbrukare skall införas. () () P.-O. () () ()
mot · G8021401 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Höjd självförsörjningsgrad beträffande socker Vid FN :s sockerkonferens i åtog sig den nuvarande regeringen att arbeta för att öka importen av socker till . Det svenska åtagandet innebär att skall sträva efter att skapa ett utrymme på marknaden för en import av socker på av konsumtionsbehovet. En minskad självförsörjningsgrad till följd av ökad sockerimport minskar självfallet den inhemska produktionen av socker. Vid minskat behov av produktionskapacitet kan en fortsatt drift vid sockerbruket i Karpalund komma att äventyras. Vi menar att det inte finns några motiv för att över huvud taget importera sådant socker som kan framställas här i landet. föreslog i sitt betänkande (SOU 1982:6) att självförsörjningsgraden för socker borde vara , vilket skulle innebära att samtliga sockerbruk skulle kunna bibehållas. Kommitténs förslag bör enligt vår mening fullföljas. Mot denna bakgrund hemställer vi att beslutar att självförsörjningsgraden vad beträffar socker skall vara . () ()
mot · G8021402 · 1985-01-24 00:00:00 — i m. fl. Principen för organisationen av den offentliga livsmedelskontrollen i är en uppdelning av ansvar och uppgifter mellan statliga och kommunala myndigheter. är central förvaltningsmyndighet för ärenden som rör livsmedelsfrågor. a. det övergripande ansvaret för att livsmedelslagen och andra bestämmelser efterlevs. Lagen är en ramlag vars innehåll närmare preciseras livsmedelsförordning och i ett stort antal detaljerade föreskrifter som utfärdas av . tillser efterlevnaden av livsmedelslagen inom länet. Länsnivån har inga egna kontrolluppgifter utan fungerar närmast som ett stödjande och rådgivande organ gentemot kommunerna. De kommunala miljö- och hälsoskyddsnämnderna har den omedelbara tillsynen inom varje kommun. Detta innebär att miljö- och hälsoskyddsnämnden har tillsynsansvaret för all livsmedelshantering, även den som står under livsmedelsverkets direkta kontroll. I nämndens uppgifter ingår att fortlöpande företa de inspektioner, provtagningar och undersökningar som fordras för tillsynen. Nämnden skall vidare bedriva rådgivning och information till företag och allmänhet samt godkänna livsmedelslokaler. En nödvändig förutsättning för att lagar och regler efterlevs är en rätt inrättad och dimensionerad kontroll. Få studier har gjorts av livsmedelskontrollens inriktning och omfattning. Det kan antas att livsmedelskontrollen ligger under den nivå som statsmakterna vid olika tillfällen angivit som önskvärd. Intensiteten i livsmedelskontrollen är därutöver troligen ojämn över landet. Kontrollen är i huvudsak inriktad på att kontrollera bakteriologisk-hygieniska förhållanden inom detaljhandeln, storköken och mindre produktionsanläggningar. De större tillverkarna och deras produkter kontrolleras sällan eller aldrig. Detta gäller särskilt i de mindre kommunerna. Det som ofta kontrolleras är förvaringstemperatur, skötsel och underhåll av lokaler, personalhygien samt att varor inte säljs efter sista förbrukningsdag. Däremot kontrolleras aldrig eller nästan aldrig att produktens innehåll överensstämmer med märkningen, att livsmedlens sammansättning överensstämmer med livsmedelsstandard samt att otillåtna tillsatser och främmande ämnen inte förekommer. Det grundläggande problemet tycks ligga i en olämplig organisation av Effektiv kontroll av den storskaliga och tekniskt komplicerade tillverkningen kräver en samordnad och specialiserad kontrollorganisation. Ansvaret för denna kontroll bör därför överföras till . Denna kontroll bör i sin helhet finansieras med fasta avgifter. Däremot bör även fortsättningsvis kontrollen av den lokala livsmedelshanteringen vara en angelägenhet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om ett förslag till livsmedelskontroll m. m. i enlighet med vad som anges i denna motion. () ()
mot · G8021405 · 1985-01-24 00:00:00 — 1 proposition 1984/85:100 bil. 11 har jordbruksministern på punkt E 7. Lån till fiskerinäringen föreslagit ett anslag om 35 milj. kr. hade i sina äskanden föreslagit att anslaget Lån till fiskerinäringen borde ökas med 20 milj. kr. kr., varav 40 milj. kr. borde disponeras för fiskerilån och 15 milj. kr. Såsom föredraganden påpekar gäller för fiskerilånen upp till amorteringstid med möjlighet till högst amorteringsfrihet. Ett fiskerilån är vidare räntefritt . Räntan uppgår till två tredjedelar av diskonto, vilket f. n. innebär . Dessa förmånliga bestämmelser för fiskerilånen vill regeringen nu avskaffa. Bakgrunden till äskade höjning är att fiskerilåneansökningarna varit så många att anslagna medel varit helt otillräckliga. Således uppgick beloppet för låneansökningar under /84 till över 72 milj. kr. Anledningen härtill är de snabbt ökande kostnaderna för moderna fiskebåtar. är en förnyelse av vår fiskebåtsflotta nödvändig. De förmånliga fiskerilånen har härvidlag fyllt en viktig uppgift. Särskilt för nytillträdande fiskare har dessa lån varit en förutsättning för dem att kunna anskaffa fiskebåt. Redan nu har fiskerilånet i allmänhet måst kompletteras med banklån. Skall fiskaren i fortsättningen vara hänvisad till nästan enbart banklånevillkor, så kommer kapitalkostnaderna att öka så markant, att det omöjliggör för många unga fiskare att starta fiskeföretag. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att anslaget under punkt E 7. Lån till fiskerinäringen förstärks med 20 milj. kr. till 55 milj. kr. enligt äskande samt att villkoren för fiskerilånen bibehålls oförändrade.
mot · G8021406 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Det socialdemokratiska partiet har alltid varit pådrivande och föregångare då det gäller att värna om miljön. Ett övergripande mål för en socialdemokratisk miljöpolitik har därför alltid varit en god livsmiljö för alla människor var de än bor och verkar. ser vi med stor oro på den miljöförstörelse som utbreder sig i vårt land. Våra sjöar är starkt försurade och våra skogar håller på att dö. Kalkningen av sjöar och även mark måste fortsätta, men framför allt måste vi få skärpta gränsvärden när det gäller svavelutsläpp från kol- och oljeeldade anläggningar. De nordiska miljöministrarna lade fram ett gemensamt förslag till övriga länder om att gemensamt minska utsläppen . Detta gav ett positivt gensvar från många länder, men tyvärr anser inte att de har något ansvar för försurningen här i utan de har ställt sig utanför den som undertecknats av de länder som stöder förslaget. Trots att vi vet att av vårt försurade nedfall kommer från andra länder får vi inte ge avkall på våra egna krav om skärpta bestämmelser. Avfallsförbränningen ökar alltmer, och här måste vi vara extra vaksamma då utsläppen från dessa anläggningar innehåller stora mängder tungmetaller. Reningskraven måste skärpas också i dessa anläggningar. finns gränsvärden satta för utsläpp av svaveldioxid från kol- och oljeeldade anläggningar. Dessa kan behöva ses över och skärpas. Vi vet att långt framskridna planer finns på att elda med naturgas i stället i en del fall. Utsläpp från sådana anläggningar i har inga gränsvärden fastlagda. har redan sådana riktlinjer och krav. borde få fastlagda värden även på vad gäller anläggningar som eldas med naturgas. Bilismen svarar för en stor del av luftföroreningarna. Här behövs också en skärpning av reningskraven. Samarbetet inom bör intensifieras, då vi har stora intressen att bevaka. Ett utökat samarbete med t. ex. kalkning av vattenflöden som har sin upprinnelse i skulle förbättra hela vattensystemet. Med stöd av ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av fortsatta internationella kontakter för att minska luftföroreningarna samt om att gränsvärdena för förorenade utsläpp i bör ses över och skärpas. () () () () ()
mot · G8021407 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Fördelningen av anslaget till fiskevård m. m. Statligt stöd till fritidsfisket informationsinsatser Fiskets stora betydelse som fritidssysselsättning har i flera sammanhang understrukits, bl. a. i utredningen på fritid 1978:75. Fritidsfisket utgör också en viktig del i många turismsatsningar och kan på så sätt bidra till sysselsättning i glesbygd. Fisket behover liksom andra naturtillgångar en god skötsel för att ge ett tillfredsställande utbyte. Fiskevårdsåtgärder är mycket angelägna och beslutade om statligt stöd till fritidsfisket. Statsbidrag utgår till bl. a. bildande av fiskevårdsområden och konkreta fiskevårdsåtgärder samt organisationsstöd. Huvuddelen av fisket i inlandsvatten har administrerats av fiskevårdsföreningar vilka har försålt fiskekort och genomfört fiskevårdsåtgärder. Fiskevårdsföreningarna har dock vanligen en bristfällig juridisk grund och de får endast fortsätta med sin verksamhet t. o. m. Bildande av fiskevårdsområdesföreningar ger dock möjlighet till fortsatt verksamhet med fiskevård och fiskekortsförsäljning. En fiskevårdsområdesförening är en sammanslutning av alla som har fiskerätt inom området. Statligt bidrag utgår till bildande av fiskevårdsområden. Huvudansvaret för fiskevattnens skötsel åvilar fiskevattenägarna. kommer en stor del av fiskevattnen att förvaltas av fiskevårdsområdesföreningar. Intäkterna från försäljning av fiskekort används i huvudsak till fiskevårdsåtgärder. Statligt stöd kan utgå till vissa fiskevårdsåtgärder av långsiktigt värde. Kalkning av vatten är en betydelsefull fiskevårdsåtgärd. I många kommuner har kalkningsverksamheten initierat ett bra samarbete mellan fiskevårdsorganisationer och kommunen. Huvuddelen av kalkningsåtgärderna genomförs i fiskevårdsorganisationens och/eller kommunens regi. För att bildande av fiskevårdsområden och fiskevårdsåtgärder skall genomföras i önskvärd omfattning behövs betydande informationsinsatser. Organisationsstödet uppgick /85 till , varav sportfiskarnas riksorganisation erhöll . och fiskevattenägareförbundets riksorganisation . har ca 1 300 medlemsorganisationer med i sin tur totalt ca 100 000 medlemmar. har genomfört omfattande informationsinsatser för att få till stånd fler fiskevårdsområden och en bättre fiskevård. Förbundet har bl. a. påbörjat utgivningen av FISKEVÅRD tidskrift för kalkning och fiskevård. Tidskriften är landets enda informationsmedium för dem som lokalt i föreningar och kommuner arbetar med fiskevård och kalkning. bör som intresseorganisation för dem som förvaltar fiskevatten ha de bästa förutsättningar att genom olika informationsinsatser stimulera till åtgärder vilka ger ett mer attraktivt fritidsfiske. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att anslaget Bidrag till fiskevård, organisationsstöd och informationsinsatser delas lika mellan organisationerna. () ()
mot · G8021408 · 1985-01-24 00:00:00 — 1984/85 1408-1417 m. fl. Omhändertagandet av miljöfarligt avfall a. verksamheten vid SARAB har en fungerande organisation att inom landet destruera miljöfarligt avfall. Verksamheten bekostas i allmänhet genom att den som lämnar in avfall får betala för att på detta sätt bli kvitt avfallet. För många innebär denna avgiftsbeläggning ett hinder för att avfallet tas om hand. Det kan bli stående kvar eller i värsta fall hamna i sammanhang där det inte hör hemma, t.ex. avlopp eller på soptippar. Ur allmän miljösynpunkt Finns det skäl att bättre ta till vara den resurs för omhändertagande av miljöfarligt avfall som byggts upp. En kampanj bör därför kunna genomföras som upplyser om dessa förhållanden. 1 syfte att verkligen få röjt undan de ofta mindre mängder av miljöfarligt avfall som finns i hushållen m. fl. ställen borde som ett inslag i en sådan kampanj avgiftsbefrielse övervägas. Regeringen bör på lämpligt sätt kunna genomföra en sådan förordad kampanj. att hos regeringen hemställer om en riksomfattande kampanj angående omhändertagandet av miljöfarligt avfall m. m. i enlighet med vad som i motionen anförts. MARGITSANDÉHN (s) () () 1 1984/85.