mot · G8023109 · 1985-04-15 00:00:00 — och (prop. 1984/85:166) En anpassning av animalieproduktionen på det sätt som föreslås i propositionen kan få svåra effekter för sysselsättningen vid de berörda företagen. För många lantbrukare är en minskning av animalieproduktionen inte möjlig om de inte kan finna andra utkomstmöjligheter. Det är därför angeläget att samhället genom olika åtgärder av bl. a. social-, arbetsmarknads- och regionalpolitisk karaktär vidtas för att underlätta lantbrukarnas omställning och därmed förbättra förutsättningarna för en produktionsanpassning. Den arbetskraft som helt eller delvis friställs vid en anpassning av animalieproduktionen har begränsade möjligheter att finna sysselsättning utanför det egna företaget. Det är därför angeläget att samhället dels förbättrar möjligheterna för äldre lantbrukare att ta ut förtids- och delpension, dels förbättrar lantbrukarnas möjligheter att delta i arbetsmarknadsutbildning. Det är också angeläget att samhället aktivt stöder utvecklingen av andra verksamheter inom ramen för det kombinerade företaget så att företagens arbetskraft kan kanaliseras till dessa verksamheter. Även ett sådant stöd förstärker effekten av andra produktionsbegränsande åtgärder. Detta är också en offensiv satsning för att förbättra lantbrukarnas utkomstmöjligheter bl. a. genom att andra produktionsresurser skulle kunna tillvaratas på ett bättre sätt än . Förbättrade möjligheter till pensionering Den som fyllt och uppburit ersättning från arbetslöshetskassa kan beviljas förtidspension av arbetsmarknadsskäl. Förtidspensionen kan utgå som hel, halv eller två tredjedels pension. Lantbrukare som fyllt och som avyttrar eller reducerar sin djurbesättning så att arbetstiden minskas med minst hälften bör ges möjlighet till förtidspension. Lagen om allmän försäkring 7 kap. 1 § bör kompletteras med regler så att denna möjlighet öppnas för animalieproducenter. Möjlighet till förtidspension av arbetsmarknadsskäl bör finnas kvar till dess balans uppnåtts inom animalieproduktionen. Under vissa förutsättningar kan förvärvsarbetande i åldern få delpension. Reglerna är olika för anställda och egenföretagare bl. a. beträffande arbetstidsminskningen. Lantbrukare som fyllt och som avyttrar eller minskar sin djurbesättning skall kunna få delpension om arbetstiden minskas i genomsnitt och den därefter uppgår till minst i genomsnitt . (Dessa tidsgränser gäller för löntagare.) Kravet i 7 § i lagen om delpensionsförsäkring om att egenföretagare skall minska sin arbetstid med minst hälften bör således inte tillämpas för dem som reducerar sin animalieproduktion. Förbättrade möjligheter till arbetsmarknadsutbildning Reglerna för arbetsmarknadsutbildning utestänger i och för sig inte lantbrukare, som söker arbete genom arbetsförmedling, från att få del av sådan utbildning. Det finns dock en rad förhållanden som gör att lantbrukare har begränsade möjligheter att via t. ex. arbetsmarknadsutbildning skaffa sig en sysselsättning utanför jordbruket. Samhällets insatser är i första hand riktade mot dem som är helt arbetslösa och som söker heltidsarbete. Vidare är utbildningens inriktning och förläggning av stor betydelse för lantbrukarnas möjligheter att delta. De länsvisa sysselsättningsgrupperna för jordbruk och trädgård drogs in . Dessa grupper hade bl. a. till uppgift att föreslå lämpliga utbildningsinsatser eller andra åtgärder för att motverka arbetslöshet eller undersysselsättning. För att underlätta anpassningen av animalieproduktionen och för att motverka de sysselsättningseffekter en sådan anpassning medför bör staten vidta särskilda arbetsmarknadspolitiska åtgärder riktade mot dem som berörs av en sådan anpassning. De åtgärder som i första hand bör vidtas är följande: - Resurser bör avsättas för speciella utbildningsinsatser för att underlätta för lantbrukare att komplettera lantbruket med annan yrkesverksamhet eller att utnyttja andra produktionsresurser inom ramen för det kombinerade företaget, t. ex. småskaligt hantverk, turism, fiskodling, pälsdjursuppfödning, odling av trädgårdsprodukter. - Särskilda länsvisa sysselsättningsgrupper med företrädare för näringen och berörda myndigheter inrättas. Grupperna bör ansvara för kartläggning av behov av arbetsmarknadspolitiska insatser samt planera och genomföra lämplig utbildning. Stöd för utveckling av andra verksamhetsgrenar För att stödja andra verksamheter inom ramen för det kombinerade företaget i syfte att underlätta en anpassning av animalieproduktionen bör följande åtgärder vidtas: - Enskilda lantbrukares möjligheter att förvärva skogsmark underlättas genom aktiva åtgärder. Möjligheterna att överföra skogsmark från domänverket och andra offentliga markägare bör särskilt uppmärksammas. - Ökat stöd för utveckling av kompletterande verksamheter inom ramen för de kombinerade lantbruksföretagen. Exempel på sådana verksamheter som genom detta stöd bör göras tillämpbara för de enskilda företagen är energiproduktion, hantverk, odling av trädgårdsprodukter, fiskodling, pälsdjursuppfödning och turism. Stödet bör i första hand kanaliseras via , lantbruksstyrelsen, utvecklingsfonderna och hushållningssällskapen. -Utvidga glesbygdsstödet så att samtliga länsstyrelser får möjlighet att stödja lantbrukare som vill komplettera företaget med nya verksamhetsgrenar. Eventuellt kan en minskad animalieproduktion krävas för att stöd skall kunna erhållas i de områden där glesbygdsstöd inte utgår. - Ökad rådgivning om kompletterande verksamheter via lantbruksnämnderna. Det är av stor vikt att s. k. lokalrådgivning kommer till stånd i så stor utsträckning som möjligt. - Särskild utbildning för lantbrukare inom ramen för AMU och Komvux med inriktning på möjligheterna att komplettera jordbruket med nya verksamhetsgrenar. Utbildningens inriktning och omfattning bör utformas regionalt i samråd mellan myndigheterna och lantbrukets företrädare. -Ökade insatser för lokala utvecklingsprojekt för att bättre utnyttja naturresurser och andra produktionsförutsättningar. Regionalpolitiska medel bör anslås härför till lantbruksnämnder, länsstyrelser och hushållningssällskap. Vid behandlingen av budgetpropositionen förutsatte en riksdagsmajoritet att ett trygghetspaket för renskötare skulle förhandlas fram mellan staten genom jordbruksnämnderna/lantbruksstyrelsen - och samernas organisationer. Detta ansågs kunna ske inom ramen för rennäringens del av Norrlandsstödet. För att möjliggöra detta är det nödvändigt att uppräkningen inte som omräknas i en ökning per kontrollslaktad ren utan att ett belopp reserveras för de förhandlingar/överläggningar som skall tas upp. Det ökningsbelopp som tas fram på denna väg skall då i stället kunna användas som premie för ett trygghetspaket för renskötare. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om sociala åtgärder för jordbrukare i syfte att underlätta en omställning av animalieproduktionen, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts angående trygghetspaket för renskötare.