ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G8021594 · 1985-01-24 00:00:00 — Tredje vice talman och sista dag för avlämnande av självdeklaration Enligt gällande bestämmelser i 34 § 1 mom. taxeringslagen skall självdeklarationen vara inlämnad till lokala skattemyndigheten . Om infaller eller lördag innebär detta att taxeringsmyndigheten inte kommer att röra deklarationsmaterialet förrän . Skattemyndigheterna har av detta skäl sett mellan fingrarna om deklarationsblanketterna kommit in till lokala skattemyndigheten före även om det varit efter . 1 ett sådant fall har ingen förseningsavgift utgått. Vi anser detta är en praktisk handläggning. Även om skattemyndigheterna i vissa län i förväg klargjort att de accepterar att deklarationen i ett sådant fall kommer in före den aktuella måndagen så känner säkert en del deklaranter oro. Det är också viktigt med samma bestämmelser för hela landet. För många deklaranter som fått sina lönebesked sent eller av annat skäl fått tidsnöd kan dessa extra dagar vara av stor betydelse. Det är som kan ändra inlämningsdag för deklarationer. Enligt vår mening skulle det därför vara av värde om beslutade att när infaller eller lördag behöver inte deklarationerna vara skattemyndigheten till handa förrän . Ett sådant beslut skulle heller inte fördröja lokala skattemyndigheten i dess handläggning av deklarationerna då ändå inget arbete utförs eller söndag. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts angående dag för avlämnande av deklaration då infaller eller lördag. () ()
mot · G8021595 · 1985-01-24 00:00:00 — Likvärdiga momsregler för privat och offentlig verksamhet När offentliga institutioner upphandlar varor och tjänster genom entreprenadförfarande belastas dessa med mervärdeskatt. Om samma verksamhet som upphandlas i stället utförs i egen regi utgår ingen moms. Olikheten i reglerna för mervärdeskatt förhindrar konkurrensneutralitet mellan privat och offentlig verksamhet. Vidare innebär nu gällande system att de affärsmässiga principerna åsidosätts. Kostnadsjämförelser görs från olika förutsättningar. Egenregiverksamheten gynnas alltid på grund av att densamma inte drabbas av den mervärdeskatt, som övriga anbudsgivare måste beakta i sina anbud. Det kan inte vara lagstiftarens mening att lagen om mervärdeskatt skulle vara ett instrument som skulle användas i konkurrensbegränsande syfte. De ökade monopolistiska tendenser som kan skönjas inom en stor del av den offentliga sektorn måste motarbetas. Lagen om mervärdeskatt bör därför ändras så att konkurrensneutraliteten inte äventyras i fortsättningen. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag hur reglerna för mervärdeskatt för offentlig myndighet skall ändras så att den fria konkurrensen mellan privat och offentlig verksamhet inte hindras. () ()
mot · G8021596 · 1985-01-24 00:00:00 — Förenklad beskattning av bankränta och skiftande regeringar har ansett det viktigt att stimulera sparandet. Därför har olika sparstimulanser givits. Exempel är vinstsparande, skattesparande och allemanssparande. Gemensamt för dessa är att flyttning av pengar mellan olika konton stimuleras i lika hög grad som nysparande. Statens minskade skatteintäkter på grund av dessa sparformer beräknas vara i storleksordningen . Till detta skall läggas förhållandevis hög ränta och i vissa fall bonus. Det är alltså betydande kostnader för statskassan utan att nysparandet ges någon särskild förmån. Därtill krävs en betydande administration som måste räknas in i totalkostnaden. Behovet av att banker lämnar ut uppgifter till taxeringsmyndigheterna om enskilda personers kapitalbehållning på olika bankkonton har diskuterats. Detta skulle inte fylla någon väsentlig uppgift om vi hade källskatt på bankräntor. Skatten bör sättas lika med den marginalskatt som gäller för flertalet svenskar, . I samband med ränteberäkningen skickar banken in skatten till staten. skall anses vara kommunal- och landstingsskatt och resten behåller staten för gott. Fördelningen mellan kommunerna och landstingen görs per person och betalas ut i samband med kommunalskattemedel. För att gynna småspararna bör det finnas ett grundavdrag som görs av taxeringsmyndigheten på skatten. Banken lämnar till taxeringsmyndigheten uppgift om hur mycket källskatt som har dragits för varje enskild person. Skattereduktion bör ske /person. Det innebär att sparkapital upp till ca . i princip blir skattefria. Därefter utgår skatt. Samtliga speciella sparformer skulle avvecklas så snabbt som möjligt. Med hänvisning till vad ovan redovisats hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag på förenkling av beskattning av bankräntor i huvudsak enligt de riktlinjer som redovisas i motionen.
mot · G8021597 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. Enskilda och företag kan med gällande regler göra avdrag för kostnader vid s. k. representation. Sådan representation utgörs vanligen av restaurang- och skilda slag av varieté-besök. Även presenter och vissa resor kan rymmas inom denna ram. Detta måste betraktas som stötande. Vanliga anställda har ingen avdragsrätt för liknande ändamål. De får själva helt stå för kostnader för att bjuda bekanta på restaurant, resor eller presenter. Däremot tillkommer denna rätt en begränsad krets som oftast redan är mycket välbeställda medborgare som med sitt företags representationskonto kan överlåta en stor del av betalningen för dessa gåvor till andra skattebetalare genom avdragsrätten. kommunisterna vill inte frånta dessa rätten att ge dusörer men anser inte att detta skall belastas andra skattebetalare. Vissa delar av representationen har redan tidigare tagits bort ur avdragsrätten. Det gäller vin och sprit. Men kvar står faktum att de största kostnaderna finns kvar och även att en inte oansenlig mängd vin och sprit via debitering som annat än det avsedda slinker igenom. Omfattningen av representationsavdraget torde uppgå till en bra bit . Detta med utgångspunkt från företagsskatteberedningens beräkning 1976 även om , som sagts, vin och sprit undantagits. Vi förordar av dessa skäl att avdragsrätten för representation helt slopas. Detta skulle även innebära en förstärkning av statskassan som skattereglerna förenklades. Vi förutsätter att vederbörande utskott utformar erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att slopa rätten till representationsavdrag. HANS (vpk) i 1* 1984/85.
mot · G8021599 · 1985-01-24 00:00:00 — och av skatten på äldre fordon har fordon tillverkade befriats från fordonsskatt. Dessa fordon har oftast återställts i ursprungligt skick av entusiaster, som ansett att även motorfordonshistoria är värd att bevara till eftervärlden. Om inte dessa människor med sitt outröttliga engagemang hade lagt ned tiotusentals timmar på renovering och återställande av dessa äldre fordon, inte bara i kördugligt skick, utan oftast också i utställningsskick skulle nutidens människor knappast ha en chans att få reda på hur fordonstekniken har förändrats under de som bilen exempelvis har funnits. När , som representant för mer än 25 000 medlemmar, har framfört önskemål om att reglerna för dessa samlarfordons skattebefrielse skulle följa samma bestämmelser som i , har man naturligtvis med stor glädje emottagit beskedet att fordon skulle skattebefrias. Dock vore rullande 30-årsgräns att föredra, för att erhålla samma system som . finns det ca 15 000 registrerade samlarfordon, men av dessa var det endast ca 4 000 som används i trafik. Med tanke på det teknikhistoriska värdet hos fordonen och de begränsade körsträckorna, föreslås att rullande 30-årsgräns införs för samlarfordon. Med det anförda föreslår vi att beslutar att hos regeringen begära förslag om rullande 30-årsgräns för skattebefrielse av registrerade samlarfordon (veteranbilar). () ()
mot · G8021600 · 1985-01-24 00:00:00 — Återinförande av mellanöl, m. m. På sina håll pågår det en högljudd men verklighetsfrämmande debatt om en skärpning av restriktionerna på det alkoholpolitiska området, t. ex. återinförande av motboken eller någon annan typ av inköpsransonering. fortsätter arbetet på en uppluckring av restriktionerna. Sålunda har under föregående år fattat beslut om vissa lättnader såsom kvällsöppet i vissa systembutiker och avveckling av förbudet att sälja folköl på sön- och helgdagar. Det finns all anledning att fortsätta på den inslagna vägen för att göra svenska folket till fullmyndiga medborgare. Det kan erinras om att av alla människor som använder alkohol gör det utan att bli missbrukare. Det är orimligt att tvinga in dem i en tvångströja för de övriga tio procentens skull. Beträffande motiveringarna i övrigt för minskning av restriktionerna på det alkoholpolitiska området hänvisar jag till en utförlig motion , 1983/84:752. Bland de åtgärder som ter sig angelägnast är återinförandet av mellanölet. Det är omvittnat bland bryggeriexperter, att det är ogörligt att brygga ett gott öl av internationell klass med en övre alkoholgräns på 2,8 viktprocent. Systembolaget har fått rätten att besluta om vilka butiker, som skall ha kvällsöppet. Bolaget borde ha samma rätt att på egen hand avgöra, om och i vilken utsträckning lördagsöppet skall förekomma. För att främja restaurangkulturen borde det vara lämpligt att låta restaurangerna inköpa alkoholhaltiga drycker till reducerat pris. Även i övrigt är det motiverat att göra en översyn av möjligheterna till avskaffande eller minskning av restriktionerna på det alkoholpolitiska området. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar fastställa den övre alkoholgränsen för öl som försäljs i den allmänna handeln till 3,6 viktprocent, 2. att beslutar avveckla alla restriktioner kring försäljning av folköl, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om öppethållande i systembutikerna, 4. att hos regeringen begär förslag innebärande att restauranger kan inköpa alkoholhaltiga drycker till reducerat pris, 5. att hos regeringen anhåller om utredning och förslag i syfte att avskaffa eller minska restriktionerna på det alkoholpolitiska området.
mot · G8021603 · 1985-01-24 00:00:00 — m. fl. Trädgårdsföretagares ianspråktagande av investeringsfond m. m. I motionen föreslås att trädgårdsföretagare skall få samma möjlighet som yrkesfiskare att använda de medel som avsatts till allmän investeringsreserv eller investeringsfond till löpande driftkostnader då t. ex. trädgårdsföretagaren drabbats av inkomstminskning på grund av t. ex. minskad skörd eller annan händelse, som äventyrar företagets fortbestånd. Inom den yrkesmässiga trädgårdsodlingen drabbas flera odlingar av skador, som kan ställa företagen i en mycket besvärlig ekonomisk situation. Det kan för att peka aktuella fall t. ex. röra sig om frost i blomningen i en fruktodling, utvintringsskador på jordgubbsplantor, översvämning, olika svampsjukdomar, t. ex. rödröta på jordgubbar eller angrepp av den fruktade mineralflugan i växthusodlingar. Felaktig näringssammansättning på odlingssubstrat eller bristfällig vattenkvalitet kan t. ex. reducera skörden mycket kraftigt. finns inga möjligheter att gardera sig mot dessa skador genom t. ex. försäkring eller någon form av skördeskadeskydd. Den möjlighet som har stått till buds Naturkatastrofanslaget har endast gällt viss typ av skador. Dessutom har det varit en mycket hård inkomstprövning för att bidrag skall kunna utgå. I praktiken har det därför varit ett mycket litet antal odlare, som kunnat utnyttja denna möjlighet. Fr. o. m. 1984 har emellertid Naturkatastrofanslaget tagits bort av . Även om det enligt riksdagsbeslut finns möjlighet att vända sig direkt till regeringen, är tidigare praxis sådan att det i praktiken är nästan omöjligt att få ekonomiskt stöd. Det finns därför ett mycket stort behov av att en gång för alla lösa dessa frågor, som kan ställa trädgårdsföretagaren i en helt orimlig ekonomisk situation. I många fall kan det efter en skada ta mycket innan inkomster kan påräknas från odlingen. har företagaren utgifter för de löpande driftkostnaderna. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att trädgårdsföretagare skall få samma möjlighet som yrkesfiskare att använda de medel som avsatts till allmän investeringsreserv m. m. till löpande driftkostnader etc. BO () ()
mot · G8021604 · 1985-01-24 00:00:00 — 1984/85 1604-1615 Motion 1984/85:1604 Avdragsrätten för egenföretagares pensionspremie Egenföretagare räknas inte som anställd och kan därför inte pensioneras i företagets regi. I stället medges egenföretagare avdrag för premie för privata pensionsförsäkringar med sådana belopp att ungefär planpensionsnivå kan uppnås (35/25-procentregeln). Avdraget görs ej i förvärvskällan utan som allmänt avdrag. Fr. o. m. taxering medges för jordbrukare och rörelseidkare avdrag med högst av A-inkomst av jordbruk eller rörelse som inte överstiger 20 basbelopp och av sådan inkomst mellan 20 och 30 basbelopp. Premieavdraget räknas antingen på inkomsten under beskattningsåret eller innan. Av ovanstående citat ur för rörelse- och jordbruksbeskattning, utgiven av 1983, framgår med önskvärd tydlighet, att kunskap om rörelseinkomstens storlek är av utomordentlig, för att inte säga avgörande, betydelse för att kunna exakt fastställa den avdragsgilla premiens storlek. Nuvarande regler i fråga om egenföretagares pensionsförsäkringspremier innebär att den som driver rörelse eller jordbruk som enskild firma (egenföretagare) får göra avdrag för pensionsförsäkringspremier i form av allmänt avdrag. Härigenom kommer hela inkomsten av förvärvskällan, även den del som används för att betala för egenföretagarens pensionering, att utgöra underlag för egenavgifter. Om verksamheten däremot bedrivs genom aktiebolag eller ekonomisk förening, utgör bolagets kostnader för pensionering av en anställd inte underlag för arbetsgivaravgifter. Dessa skillnader medför att underlaget för socialförsäkringsavgifter blir högre för egenföretagare än för den som bedriver sin verksamhet genom t. ex. ett aktiebolag. 1 de flesta fall rörelseidkaren tillämpar brutet räkenskapsår, dvs. upprättar bokslut per , eller finns gott om tid att bestämma rörelseresultatet och pensionsförsäkringens storlek. Avtal måste nämligen träffas med försäkringsbolaget före kalenderårets utgång. För den som har kalenderår som räkenskapsår, vilket gäller för de flesta, kan motsvarande beslut endast fattas på uppskattning av rörelseresultatet. En klar orättvisa föreligger sålunda i beslutsunderlaget beroende på räkenskapsåret går till ända. I aktiebolag är pensionspremien att betrakta som vilken annan kostnad som helst ur avdragssynpunkt. För egenföretagaren godtas den inte som rörelsekostnad. I 1984/85. Jag anser att premie för egenföretagares pensionsförsäkring skall betraktas som rörelsekostnad. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om att egenföretagares pensionspremie skall betraktas som kostnad i rörelsen.
mot · G8021605 · 1985-01-24 00:00:00 — Kvittning av preliminärskatt mellan makar Bokförings- och deklarationsförfarandet för dem som driver rörelse är så komplicerat och arbetskrävande att de flesta torde anlita någon bokförings- och revisionsbyrå för detta. Trycket på dessa har därför ökat så kraftigt att de inte hinner färdigställa boksluten i så god tid att deklarationerna kan inge i laga tid. Uppskov med avlämnandet av deklarationen har därför blivit vanligt. För äkta makar som driver rörelse tillsammans innebär detta vissa nackdelar. Så kan exempelvis den erlagda preliminärskatten vara dåligt avstämd. Ofta har ena maken betalat för mycket preliminärskatt medan den andra betalat för lite. För att inte likviditetsmässigt och räntemässigt missgynna dessa medges kvittning efter en enkel anmälan fram t. o. m. . Möjlighet föreligger också i de fall deklarationsuppskov beviljats att göra fyllnadsinbetalning fram till . Förfarandet med fyllnadsinbetalning löser dock inte det likviditetsproblem som kan uppstå. Då det inte synes medföra större problem för skatteväsendet och inte heller förorsaka staten nämnvärda kostnader borde kvittning av erlagd preliminärskatt kunna medges t. o. m. taxeringsåret. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring av reglerna om kvittning av preliminärskatt mellan makar i enlighet med vad som i motionen anförts. 1 * 1984/85.
mot · G8021606 · 1985-01-24 00:00:00 — Stationering vid av utsjöbevakningsfartyget Med anledning av motioner under tidigare riksmöten har positivt uttalat sig för stationering av Tv 172 vid . Genom beslut föreskrev regeringen att generaltullstyrelsen i samband med tillsättandet av tjänster för den första bemanningen av detta fartyg skulle eftersträva rekrytering av besättningsmedlemmar bosatta på eller som är villiga att tjänstgöra där. Vidare uppdrogs åt generaltullstyrelsen att, sedan tillsättning av tjänsterna skett, för regeringen redovisa bemanningssituationen och för förutsättningarna för en omstationering till . Denna redovisning skedde i en skrivelse . Genom beslut har regeringen lagt generaltullstyrelsens beslut till handlingarna och beslöt att i övrigt ingen åtgärd skulle vidtas med anledning av skrivelsen. Eftersom fartygets bevakningsområde till största delen är förlagt till området öster om torde det ur driftssynpunkt fördelaktigaste alternativet för fartygets stationering vara vid . Nuvarande stationering i innebär förbrukning av stora mängder drivmedel. Vid stationering på skulle också kunna nyttjas för bevakning inom avsett område, då gångtiden till stationeringshamnen skulle bli avsevärt kortare. positiv effekt skulle också erhållas inom ett stödområde, där arbetslösheten är hög och nya arbetstillfällen är värdefulla. Med anledning av vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att utsjöbevakningsfartyget bör stationeras vid . () ()
mot · G8021608 · 1985-01-25 00:00:00 — Skattereduktion för att underlätta bevarande av kulturbyggnader Såväl i tätorter som på landsbygden finns ett stort antal byggnader med bevarandevärde. Det är angeläget att man slår vakt om dessa som brukandet skall vara ändamålsenligt. Detta uppnås bäst genom att byggnaderna behålls i enskild ägo och att normala och helst för byggnaderna avsedda funktioner kan fortsätta. Kostnaderna för bevarandet är oftast högre än kostnaderna för drift och underhåll av motsvarande nyare byggnader. För att underlätta för ägarna att bevara värdefull bebyggelse, som har ett kulturellt bevarandevärde, borde skatten på denna nedsättas eller slopas helt. Jag anser att frågan om införande av sådan skattekompensation bör bli föremål för utredning. Jag hemställer med anledning av detta att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utredning beträffande skattereduktion för byggnader med bevarandevärde.
mot · G8021609 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. beslut angående införande av en handelsgödselavgift kan inte ses som annat än en beskattning av ett centralt produktionsmedel i en näringsgren. Någon analys av beslutets konsekvenser för näringen, miljön eller produktionsresultatet har inte företetts. För den enskilde lantbrukaren är handelsgödselavgiften en ny pålaga i produktionen. De handlingsalternativ han ställs inför är att antingen ersätta vissa kvantiteter handelsgödsel med stallgödsel, vilket inte har entydigt positiva effekter. Han kan också, om optimal giva inte ges tidigare, välja att kompensera sig genom att ytterligare höja sin produktion genom att något öka givorna av handelsgödsel, vilket inte var avgiftens syfte. Någon möjlighet att minska tillförseln av näringsämnen och därmed produktionen ges inte den enskilde lantbrukaren med de ekonomiska förutsättningar lantbruket arbetar under. Handelsgödselavgiften har inte återförts till näringen. Den har fungerat som en skatt, även om intäkten inte tillförts statsbudgeten. Enligt vår mening bör denna avgift/skatt avskaffas. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar avskaffa handelsgödselavgiften. () ()
mot · G8021613 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Skattereglerna innebär olikheter i beskattningen vad gäller traktamentsersättningar. När det gäller offentligt anställda uppstår aldrig några problem. Det gäller heller inte enskilt anställda där hotellräkningen betalas direkt av arbetsgivaren. För den enskilt anställde, som själv råkar betala sin hotellräkning för att senare debitera arbetsgivaren, och för egenföretagaren blir det omöjligt att få avdrag för den faktiska utgiften. Avdrag medges enbart till det statliga nattraktamentets storlek (). Skillnaden mellan den faktiska kostnaden och det statliga nattraktamentet beskattas som inkomst. Enligt vår mening är detta ett uppenbart orimligt förhållande som måste rättas till. Om arbetet förutsätter en övernattning måste för alla gälla att avdragsrätt medges till den fulla övernattningskostnaden, med den modifikation som hör till för att den enskilde skall välja det minst kostsamma alternativet. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag om sådan ändring i avdragsreglerna för traktamenten att egenföretagare och anställd som själv debiterar arbetsgivaren hotellkostnad får göra avdrag för den faktiska kostnaden i enlighet med det anförda. () () () . ÅSLING (c)
mot · G8021614 · 1985-01-25 00:00:00 — Slopande av viss skatt på fordon i samband med konkurs Den skattemässiga behandlingen av konkurser är behäftad med vissa brister vad gäller effekterna för bilbranschen. Som exempel kan nämnas ett fall där ett auktoriserat återförsäljarföretag inom bilbranschen säljer ett nytt eller begagnat fordon till en köpare som råkar i obestånd. Förfarandet är då följande. Det säljande företaget har att på försäljningssumman ta ut mervärdeskatt. Denna levereras in vid nästa redovisningstillfälle, dvs. Vid försäljningen tecknas ofta ett avbetalningskontrakt, som kan löpa på upp till 48 60 månader och där det normalt görs ett äganderättsförbehåll. Under en så lång avbetalningstid kan dock problem uppstå, även för en seriös köpare. Han kan då komma att försättas i konkurs, varvid fordonet till följd av äganderättsförbehållet återtas av säljaren. Det är inte heller ovanligt att ägaren närmast före en konkurs missköter bl. a. sina fordon, och därför brukar värdet av det återtagna fordonet oftast inte motsvara storleken av den skuld som återstår för köparen att betala. Det åvilar det säljande företaget att efter återtagandet leverera in till statsverket eventuell obetald fordons- och/eller kilometerskatt på fordonet, innan detta på nytt får försäljas. Sådana obetalda skatter kan ofta uppgå till ganska stora belopp. Att det säljande företaget i fall som dessa skall tvingas erlägga av kunden icke betalda skatter anser jag dock vara en felaktig ordning. Ett annat förhållande som inte är skäligt är att mervärdeskatteandelen på den resterande skulden i andra fall än vid återtagande i samband med konkurs får avräknas av det säljande företaget, men däremot inte om återtagandet sker i samband med konkurs. Om det efter återlämnandet kvarstår en avbetalningsskuld, exempelvis på , på fordonet, har återförsäljaren normalt rätt att lyfta av mervärdeskatt från köparens resterande skuld, innan ett nytt försäljningspris åsätts. I botten läggs då alltså , och vid försäljningen beräknas mervärdeskatten på detta belopp, så att återförsäljaren vid beräkningen av försäljningspriset kan utgå från en ingångskostnad på . När fordonet har återtagits i samband med konkurs måste däremot mervärdeskatten beräknas på hela den återstående skulden, vilket innebär att vid beräkningen av försäljningspriset mervärdeskatt läggs på i detta fall . Härigenom fördyras fordonet alltså med . Denna ordning innebär att seriöst arbetande återförsäljare i bilbranschen i sådana fall drabbas av stora förluster. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att företag som försålt motorfordon och efter köparens konkurs återtagit detta 1. befrias från skyldighet att betala dennes resterande fordonsoch/eller kilometerskatt, 2. tillåts att vid förnyad försäljning av fordonet få restitution av mervärdeskatteandelen på den tidigare köparens resterande skuld på fordonet, i enlighet med vad i motionen angivits.