mot · G902135 · 1985-11-19 00:00:00 — Motion till 1985/86:135 Fortsatt giltighet av lagen mot skatteflykt (prop. 1985/86:49) ^noV/o* ^ ^ 19oj/oO Världens högsta skattetryck har gjort att vanliga människors lojalitet mot överheten sviktar. Ett sådant skattesystem blir ur etisk-moralisk synpunkt kontraproduktivt. När allmänna begrepp om vad som är rimligt alltmer skiljer sig från överhetens påbud sviktar laglydnaden. Om överheten går vidare på sin väg att möta detta problem med konfrontation, riktad mot medborgarna genom generalklausuler som ytterligare befäster överhetens makt, då kommer lojaliteten ytterligare att urholkas. I ett rättssamhälle skall överheten vara skyldig att bevisa den enskildes skuld. Den enskilde tvingas nu ofta i stället att bevisa sin oskuld. Vilken är en stats viktigaste uppgift; att se till att den enskilda människan gör rätt för sig i förhållande till staten eller att den enskilde medborgarens rättigheter värnas? I en rättsstat är naturligtvis det senare av allt överskuggande betydelse. Rättsstatens uppgift är att skydda sina medborgare mot yttre faror, mot sig själv och sina myndigheter och att skydda medborgarna från övergrepp från andra medborgare. I enlighet med denna syn på rättstrygghet och rättsstatens struktur har moderata samlingspartiet vid upprepade tillfällen motsatt sig en förlängning av den provisoriska och på försök införda generalklausulen på skatteområdet. Denna vilja att verka för den enskildes rätt har varit förgäves. Regeringen vill nu i stället förlänga giltigheten för lag om skatteflykt, den s. k. generalklausulen. Enligt generalklausulen kan enskilda medborgare ställas till svars för att de handlat inte mot gällande lag utan enbart för att de handlat på ett sätt som inte står i enlighet med lagstiftarens intentioner. Det måste då, om bifaller regeringens förslag, finnas en motvikt/möjlighet för den enskilde att frias om han genom en övernitisk tillämpning av regler på skatteområdet behandlas till sin nackdel på ett sätt, som inte kan ha stått i överensstämmelse med en allsmäktig och välvillig lagstiftares intentioner. Vi behöver bara tänka på den 90-åriga damen som beskattades för att hon bor hos sina barn, m. fl. mänskligt sett orimliga fall. På samma sätt är det i ett anständigt samhälle orimligt att samhället, när någon orättmätigt undandragit sig sina skyldigheter i skattehänseende, håller sig skadelös genom att låta oskyldig tredje man stå för den försumliges skatteskulder. Så har skett i ett uppmärksammat fall, där en företagare betalat ersättning för utfört arbete på ett sätt, som gör det uppenbart att ersättningen innehållit även medel för skatt och sociala avgifter. 1 1985/86. skattskyldige mottagaren sedan underlåtit att fullgöra sina skyldigheter mot staten får inte utgöra skäl för samma överhet att låta den oskyldige betala en gång till. En generalklausul på skatteområdet måste då, för balansens skull, åtföljas av en generaldispens för samma lagområde. Domstol skall på begäran av drabbad medborgare kunna häva upptaxeringar-eftertaxeringar och avskriva åtal om den finner att skattelagstiftningén inte tolkats eller använts i enlighet med lagstiftarens intentioner eller rimliga rättsprinciper. Om giltigheten av generalklausulen mot skatteflykt nu ytterligare förlängs och kan tillämpas på ett sätt som gör att rättsstaten - som då inte längre gör skäl för namnet - ser sina egna intressen som viktigare än den enskilde medborgarens måste det uppenbarligen finnas en balanserande möjlighet till generaldispens som ger domstolar möjlighet att tillgodose rimliga krav från enskilda medborgare att frias från uppenbart stötande tillämpning av regler där tillämpningens följder inte kan anses stå i samklang med lagstiftarens intentioner. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställer vi 1. att avslår proposition 1985/86:49, 2. att i andra hand begär förslag till utformning av en generaldispens inom skattelagstiftningen att gälla till dess generalklausulen avskaffats. () ()