mot · G8021380 · 1985-01-23 00:00:00 — och användning av vägsalt Frågan om att använda salt som halkbekämpningsmedel vid vinterväghållningen har åtskilliga gånger aktualiserats i . I motion 1981/82:790 togs frågan upp av undertecknade motionärer och motionen behandlades i trafikutskottets betänkande 1981/82:16. Såsom utskottet tidigare under en rad av år framhållit är frågorna om saltningen och dess omfattning av stor betydelse från trafiksäkerhetssynpunkt. Trafiksäkerheten och framkomligheten är sålunda beroende av ett komplicerat samspel mellan trafikanternas beteende och effekten av olika väghållningsåtgärder. På uppdrag av studerar väg- och trafikinstitutet (VTI) i samarbete med korrosionsinstitutet säkerhets- och framkomlighetsproblem vid olika trafikförhållanden samt saltningens inverkan i olika avseenden. har vidare ett omfattande utredningsprojekt hos VTI för att undersöka andra halkbekämpningsmetoder än saltning inkluderande provundersökningar m. m. Under hänvisning till det anförda och i avvaktan på resultatet av utrednings- och försöksarbetet avstyrks motionen i fråga. har opinionen mot saltning av vägar och gator växt kraftigt, inte minst på grund av larmrapporter om de skadeverkningar saltningen medför på skilda områden. generaldirektör slog i en TT-intervju larm om att landets broar blivit svårt åtgångna av saltningen i kombination med den tunga trafiken. Vad som dittills upptäckts betecknade han i intervjun som toppen av ett . Detta har besannats av fortsatta undersökningar. Mot bakgrund av generaldirektörens uttalande ställde undertecknad en fråga till kommunikationsministen (1983/ 84:177) : Vilka åtgärder tänker kommunikationsministern vidta för att i fortsättningen förhindra och åtgärda sådana olägenheter och skadeverkningar som förorsakas av saltet som halkbekämpningsmedel på våra vägar? I sitt svar hänvisade kommunikationsministern till att redan minskat saltmängden samt till pågående försök med saltfria regioner. Beträffande alternativa halkbekämpningsmetoder har försök pågått i väg- och trafikinstitutets försorg. Dessa försök har uppenbarligen inte lett till annat resultat än att kommunikationsministern nu gett och vägoch trafikinstitutet i uppdrag att påbörja ett långsiktigt forsknings- och utvecklingsprogram för att ta fram nya halkbekämpningsmetoder. Dessutom skall de saltfria regionerna utökas. Vi anser emellertid att det måste till snabbare åtgärder för att hejda den alarmerande skadeutvecklingen på alla de områden där skadorna förorsakas av saltet. Enligt gjorda undersökningar uppgår korrosionsskadorna på bilar till ca , varav saltet beräknas förorsaka skador för ca . Enligt en undersökning som statens provningsanstalt publicerat, ger saltet tre till fem gånger mer rost än om vägarna varit osaltade. Vägsaltets totala skadeverkan är emellertid mera omfattande än vad korrosionsskadorna på bilar ger upphov till. Vi vill här fästa uppmärksamheten på några sådana områden. Saltkoncentrationen i snö och smältvatten plogas eller rinner ut till vägbanans kanter, ger skador på träd eller annan växtlighet inkl. jordbruksgrödor, som genom sitt rotsystem tar upp smältvattnet. Exempel på att t. ex. träd i alléer skadats eller dött dokumenteras från flera håll. Det salthaltiga smältvattnet förstör långsamt men säkert dagvattenledningar av cement eller glaserat material. Vattnet följer ledningar och vattendrag och mynnar ut i sjöar och kustvatten med den skada det där kan medföra. Gång- och cykeltrafikanter skadar skor och kläder. Golven i våra bostäder eller andra lokaler tar skada av salt som förs med skor eller på annat sätt. Hundar och andra djur, som kommer i beröring med saltet, åsamkas skador. Saltet i förening med dubbdäck ger stor skadeverkan på vägbanor av asfalt och betong. Flera områden kan beröras. Saltanvändningens negativa inverkan på den totala miljön är således betydande. I vissa fall kan skadorna vara svåra att värdera i pengar kortsiktigt, men de måste ägnas skärpt uppmärksamhet för en långsiktig bedömning. Saltning sker ofta på snöunderlag och ger då upphov till en mycket otrevlig modd som ur trafiksynpunkt kan vara farligare än ett underlag som inte saltats. Vid viss temperatur kan en saltad vägbana ge upphov till större halka än osaltad. Argumenten från väghållningsskyldiga för användning av salt är att det är det billigaste och effektivaste sättet att bekämpa halkan och att väghållaren har skyldighet att åtgärda halka. Denna skyldighet regleras beträffande de allmänna vägarna i väglagen och inom stadsplanelagt område av den kommunala renhållningslagen och allmänna ordningsstadgan. Den nämnda skyldigheten skall inte ifrågasättas, men graden av halkbekämpande åtgärder eller sättet för åtgärden kan diskuteras. Vid färd i vinterväglag med halka eller halkrisk, måste vi som trafikanter rimligen acceptera att färdas med större försiktighet. Skyldigheten för väghållaren att åtgärda halka kan inte hårdras så att varje halkrisk skall elimineras. För bilisterna borde det vara en självklarhet att särskilt ha en fullgod däckutrustning och att anpassa hastigheten efter väglaget. Detta är dessutom en laglig skyldighet för trafikanten. Vad beträffar sättet för den halkbekämpning som bedöms nödvändig och rimlig kan konstateras att salt används i alldeles för stor omfattning. Vid vissa temperaturförhållanden eller på speciella trafikplatser finns kanske f. n. inget godtagbart alternativ om rimliga krav på trafiksäkerhet skall kunna tillgodoses. Vi är emellertid av den uppfattningen att det i de allra flesta fall är möjligt att få en acceptabel halkbekämpning genom att redan nu använda de alternativa metoder som har prövats även om de skulle ställa sig något dyrare. Kostnaden får ses i förhållande till de skador saltet åsamkar. En sådan alternativ halkbekämpning, tillsammans med den försiktighet vi kan kräva av oss själva som trafikanter, bör kunna ge den goda trafiksäkerhet och trafikmiljö som vi alla eftersträvar. Mot bakgrund av vad som i motionen anförts hemställer vi att uttalar angelägenheten av att snabbare åtgärder vidtas för att minska användningen av salt som halkbekämpningsmedel för att därmed reducera saltets skadeverkningar på alla de områden vi i motionen anfört. minmb/gotab 1985 79781