mot · G802479 · 1985-01-16 00:00:00 — Skattelättnader vid strukturförbättringar i jord- och skogsbruket Stora delar av det svenska lantbruket kännetecknas av god struktur, rationell drift och hög avkastning. Trots detta finns det inom vissa delar av landet stora brister beträffande de strukturella förhållandena. Ägo- och ägarstrukturen är här otillfredsställande. Ett stort antal gårdar har flera ägare. Många gårdar är splittrade i ett stort antal ägoskiften, ibland belägna långt från gårdscen trum. Skiftena är dessutom ofta små och smala. De brukningsenheter som är behäftade med dessa brister är svårskötta och lämnar inte så sällan i förhållande till andra gårdar lägre avkastning. Stora ansträngningar har gjorts och görs för att förbättra strukturförhållandena. Lantbruksnämnderna och lantmäteriet lägger ner resurser och arbete på att skapa goda strukturförhållanden i jord- och skogsbruket. En statlig utredning, Bättre struktur i jord- och skogsbruket, SOU 1983:71, har i sitt betänkande behandlat hithörande frågor och föreslagit en rad åtgärder som avses positivt påverka strukturförhållandena. Flera av dessa är av sådan art och strider mot grundläggande moderata uppfattningar att de inte bör bli föremål för vidare överväganden. Som exempel härpå kan nämnas strukturplaner, garantiintäkt och ingrepp i äganderätten via jordförvärvslagen. Bland utredningens förslag finns ändå sådana som är väl värda att föras vidare. I betänkandet på s. 192 anförs: Utredningen har funnit att storleken på skogsavdraget kan påverka efterfrågan av skogsegendom. Huvudregeln om ett avdragsutrymme på av skogens anskaffningsvärde gäller även vid rationaliseringsförvärven. Avdraget kan dock vid rationaliseringsförvärv göras tidigare än normalt. Erfarenheterna av de nuvarande reglerna visar att reglerna negativt har påverkat skogsägarnas intresse och ekonomiska möjligheter att medverka till strukturförbättringar. Utredningen anser det nödvändigt att i samband med genomförandet av de föreslagna strukturförbättrande åtgärderna även ompröva frågan om skogsavdragens storlek vid rationaliseringsförvärv. Utredningen har funnit att övervägande skäl talar för att avdragsutrymmet ökas i samband med dessa förvärv. Utredningen föreslår därför att avdragsutrymmet vid rationaliseringsförvärv ökas till av skogens och skogsmarkens värde på rationaliseringsfastigheten. Vidare anförs på s. 193: Enligt utredningen bör realisationsvinstbeskattningen ändras så att markägarna stimuleras att avyttra rationaliseringsmark. Utredningen har därvid diskuterat två metoder. Den första innebär att det vid realisationsvinstbeskattningen skulle införas ett särskilt avdrag i storleksordningen . Alla slags avyttringar som sker i rationaliseringssyfte skulle omfattas av avdragsrätten. skulle få avge utlåtande om rationaliseringssyftet är uppfyllt. Effekterna på skatteintäkterna skulle bli begränsade. Den andra metoden skulle innebära en ytterligare begränsning av skatteplikten vid fastighetsregleringar från nuvarande fall då kontantersättningen överstiger . till de fall då denna ersättning överstiger . Bland annat med hänsyn till att rationaliseringsavyttringar inte alltid sker genom fastighetsreglering förordar utredningen den första metoden. Vi ställer oss bakom dessa förslag. Kännetecknande för dem är att de stimulerar fastighetsägarna att själva ta initiativ till strukturförbättringar. De innehåller sålunda inte några tvångsmetoder, utan baseras på stimulans och frivillighet. Det skattebortfall som kan bli följden av dessa förslag blir begränsade bl. a. genom att aktiviteten på de strukturförbättrade fastigheterna blir högre än den tidigare varit. På detta sätt ökar skatteunderlaget. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att beslutar att skogsavdrag vid rationaliseringsförvärv skall ökas till av skogens och skogsmarkens värde på rationaliseringsfastigheten, 2. att beslutar att vid rationaliseringsavyttring ett särskilt avdrag på . vid realisationsvinstbeskattningen skall införas.