mot · G90247 · 1985-10-08 00:00:00 — Motion till 1985/86:47 om disciplinförseelser av krigsmän m. m. 1985/86:9) Vad händer från rättslig synpunkt, om man är oaktsam, slarvig, vårdslös, med annans egendom som man fått i sin besittning? Söker man svaret på frågan i det allmänna rättsmedvetandet torde svaret vara självklart: man ådrar sig skyldighet att utge ersättning till egendomens ägare. Denna djupt rotade ordning gällde också enligt vår lagbok fram till , då skadeståndslagen trädde i kraft. är situationen däremot en annan såvitt avser egendom som man omhänderhar i egenskap av arbetstagare. Den även enligt skadeståndslagen knäsatta grundsatsen om skyldighet att ersätta det som man förstör av vårdslöshet gäller nämligen icke sådan egendom som tillhör ens arbetsgivare och som man fått om hand i tjänsten. Enligt 4 kap. 1 § är arbetstagaren sålunda ansvarig för skada endast i den mån synnerliga skäl föreligger. Värnpliktig är jämlikt 6 kap. 4 § samma lag att likställa med arbetstagare vid tillämpning av skadeståndslagen. Jag menar att en ordning enligt vilken man praktiskt taget saknar ansvar för omhänderhavd egendom är helt enkelt demoraliserande. I motion 1979/80:144 har jag tidigare gett uttryck för samma uppfattning. Ur motionen - i vilken jag yrkade upphävande av särregleringen i skadeståndslagen beträffande värnpliktiga - vill jag citera följande: Krigsmakten tillfogas högst betydande förluster på grund av att de värnpliktiga icke förmår återställa den materiel som de fått sig anförtrodd. () har i en revisionsrapport (, Dnr 1979:308) grovt uppskattat kostnaderna till 25-30 milj. kr. Den materiel som framför allt försvinner utgör enligt rapporten egendom som kan betecknas såsom särskilt begärlig, såsom vindrockar, persedelpåsar, mössor, skjortor, sovsäckar, bajonetter, kompasser och kikare. RRV finner självfallet tillståndet ytterst oroande och utpekar som en av orsakerna därtill den rättsregel som intagits i 4 kap. 1 § skadeståndslagen (SFS 1972:207) och enligt vilken de värnpliktiga i egenskap av arbetstagare icke behöver ersätta skada som de vållat i tjänsten, med mindre synnerliga skäl föreligger härför. Särskilt anmärkningsvärt har RRV funnit det förhållandet att tidningen - under hänvisning till skadeståndslagen t.o.m. innehållit denna uppmaning till de värnpliktiga: Ta det som en princip att aldrig betala. Uppmana även dina kamrater att inte göra det. (Uppmaningen härrör från en av den värnpliktiga bildad arbetsgrupp och var införd i septembernumret 1978.) Enligt sedvanliga civilrättsliga grundsatser är den som omhänderhar annans egendom på grund av olika slags avtal skyldig att vårda saken och att vara aktsam om den. Är han ej det, ådrar han sig skadeståndsskyldighet. Denna självklara grundsats kommer till uttryck bl. a. i 11 och 12 kap. handelsbaden. Det åligger vidare den som innehar egendomen - har besittningen till den - att bevisa att han icke varit oaktsam. Bevisbördan sägs vara omkastad (exculpation). Denna rättsgrundsats torde som sagt vara väl förankrad i det allmänna rättsmedvetandet.1 Vad som stundom ifrågasatts är att besittaren borde ansvara även för skada som icke berott på honom utan uppstått till följd av våda (casus). Ansvaret borde alltså sträcka sig längre än till oaktsamhet, vållande (culpa). Se , for Rettsvitenskap, 1955, Perpetuatio obligationis, s. 368. Den i skadeståndslagen intagna regeln är som framgår helt oförenlig med nyssnämnda rättsgrundsatser. Min motion - som blev föremål för ett omfattande remissförfarande tillstyrktes av lagutskottet (LU 1980/81:13) på det sättet att utskottet anser det nödvändigt att med anledning av motionen ger regeringen till känna att reglerna om skadeståndsskyldighet för värnpliktiga och andra personer inom försvarsmakten bör bli föremål för översyn. följde lagutskottets hemställan (rskr. 1980/81:318). Regeringen uppdrog därefter åt militäransvarskommittén (MAK) att överväga frågan om översyn av bestämmelserna om skadeståndsskyldighet för värnpliktiga och annan personal inom försvarsmakten. MAK (SOU 1983:2) instämde i den närmast självklara uppfattningen, att ett skärpt skadeståndsansvar skulle kunna medföra såväl bättre materieldisciplin bland de värnpliktiga som en ej obetydlig kostnadsbesparing för försvarsmakten. Kommittén kom efter olika överväganden emellertid fram till att ansvaret borde begränsas till att avse materiel som utlämnats till de värnpliktiga för personligt bruk. I enlighet därmed föreslogs följande tillägg till värnpliktslagen: Värnpliktig skall vårda och ansvara för materiel som han har hand om. Han är skyldig att ersätta förlust eller annan skada som han uppsåtligen eller av oaktsamhet vållar i fråga om materiel, som har utlämnats till honom för personligt bruk. I propositionen förklarar departementschefen (s. 87) att han inte kan bortse från att de relativt liberala ersättningsregler som gäller bl. a. för de värnpliktiga har lett till att materielförlusterna åtminstone i viss utsträckning blivit onödigt stora, varför materielkostnaderna skulle kunna nedbringas genom en skärpning av lagstiftningen om skadeståndsansvaret i enlighet med MAK:s förslag. Icke desto mindre avstyrker han - obegripligt nog förslaget, med påföljd att nuvarande oefterrättliga ordning kommer att bestå. I själva verket blir ordningen än mer oefterrättlig, eftersom de nuvarande (smidiga) reglerna om ersättningsmål föreslås upphävda. kommer det till följd härav att bli nödvändigt med hänvändelse till domstol i mål av ifrågavarande slag, ett förfarande som sannolikt inte kommer att anlitas särskilt ofta med hänsyn till värdet av den personliga materielen. Risken för att behöva betala skadestånd för - även medvetet förkommen materiel av det slag som RRV pekat på blir således praktiskt 1 Se numera SOU 1984:16 (Förvärv i god tro) s. 182. Av denna anledning föreslog MAK att nuvarande ordning skulle bestå, låt vara i förändrad form. Vad MAK föreslagit bör därför tillfogas den föreslagna lagen om disciplinförseelser av krigsmän med de justeringar som av lagtekniska skäl kan befinnas befogade. Det bör ankomma på utskottet att utarbeta erforderlig lagtext. På nu upptagna skäl hemställer jag 1. att beslutar förse vämpliktslagen med följande tillägg: Värnpliktig skall vårda och ansvara för materiel som han har hand om. Han är skyldig att ersätta förlust eller annan skada som han uppsåtligen eller av oaktsamhet vållar i fråga om materiel, som utlämnats till honom för personligt bruk, 2. att beslutar att anta sådant tillägg till den föreslagna lagen om disciplinförseelser av krigsmän som förordas i motionen.