mot · G802497 · 1985-01-16 00:00:00 — Den svenska försvarsplaneringen utgår helt naturligt från vårt lands läge mellan stormaktsblocken. Befarade anfallsriktningar är särskilt över , mot veka livet i mellersta , mot landets administrativa centrum och samt mot . Den fortgående neddragningen av stridskrafter har därmed medfört en betydande uttunning av försvarsberedskapen på , särskilt vad avser enheter och flygförband. De upprepade kränkningarna av svenskt territorium, vilka särskilt drabbat skärgårdar, kan ha bidragit härtill. Det bör emellertid observeras, att gränsen mellan NATO och (WP) söderut genom börjar sydväst om . Vid öppen konflikt mellan de båda stormaktsblocken utgör med väpnad neutralitet ett nordligt flankskydd för WP. Betydelsen härav torde öka, om NATO inför den nya strategi, Airland Battle, som innebär offensiv krigföring mot WP:s underhålls- och förstärkningslinjer på djupet i och . kan på goda grunder antas bli en tidig krigsskådeplats. Det framstår som mindre troligt än tidigare att någondera sidan inleder en anfallsoperation i med att först bemäktiga sig och . WP kan ha stort intresse av att dessa båda neutrala länder finns kvar som en sköld, medan man snabbt dels tar sig ut med Norra ishavsflottan mot , dels säkrar Östersjöutloppen för att hålla förbindelserna öppna till det baltiska baskomplexet med dess reparationsvarv m. m. och för att hindra NATO från att uppträda i . Därmed blir det - vid sidan av nordligaste - sydvästra och som har det militärgeografiskt mest utsatta läget. Östersjöutloppen har alltid haft ett strategiskt intresse för stormaktsblocken. Genom den militärtekniska utvecklingen och förändringar i stridskrafternas sammansättning har inriktningen på detta område ökat . Östersjöutloppen som militärgeografiskt begrepp har också påtagligt utvidgats. Detta beror främst på ökad räckvidd och förbättrad stridsledningskapacitet för flygstridskrafterna. I händelse av krig mellan stormaktsblocken kan båda parter väntas först söka nå luftöverlägsenhet över för att sedan i området varaktigt kunna uppträda med ytstridskrafter. Behov av att behärska Östersjöutloppen kan således för båda sidor härledas ur deras övergripande strategiska luft- och sjöoperativa behov på , i och i . Därmed blir både och viktiga och med hänsyn till båda parters bedömda behov utsatta territorier för såväl anfallsoperationer som bekämpning. Så länge NATO behärskar kan inte WP få ut ur flygoch sjöstridskrafter som är avsedda för operationer väster om . Vidare kan NATO i skydd av ett neutralt med flyg från baser i bl. a. och via danskt territorium samt med sjöstridskrafter bekämpa motsidans styrkor söder och sydost om . Om WP rycker fram västerut genom utan att säkra sin norra flank, blir NATO:s luftoperativa insatser än mer verkningsfulla. På samma sätt som NATO har nytta av danskt territorium och luftrum har WP behov av att kontrollera detta. Det är sannolikt nödvändigt för WP att försvaga NATO:s luftoperativa positioner kring för att Norra ishavsflottan skall kunna uppträda med framgång i ut mot . Härvid blir danskt territorium mycket intressant, eftersom dels den kortaste flygvägen från mot går över , dels landterritoriet har ringa djup och därmed erbjuder relativt dåliga möjligheter för luftförsvaret. Om WP innehar och inrättar ett luftförsvar där, kan man dels skydda eget territorium och anfallsoperationer i , dels nå de kortaste och mest ekonomiska flygvägarna för att bekämpa i och . Ovan redovisade förhållanden gör att mycket tidigt under en konflikt kan bli ett strategiskt hett område. WP:s rädsla för att bli ännu mer instängd än vad man redan är och önskan att vid en utdragen konflikt bevara sin militära handlingsfrihet talar för att så gott som varje framstöt mot eller övriga inleds med eller kombineras med ett försök att sätta sig på Östersjöutloppen. NATO har av motsatta skäl ett starkt intresse av att på ett tidigt stadium konsolidera sitt försvar i detta område. Själva inledningen till en öppen stormaktskonflikt i kan således forma sig till en kapplöpning om Östersjöutloppen. I ett sådant läge föreligger det för del stor risk för att ett överraskande anfall sätts in mot . Risken är troligen lika stor här som någon annanstans, trots att förutsättningarna för en överraskande operation kanske kan förefalla bättre på andra håll. Denna omständighet måste tillmätas stor betydelse vid svensk krigsplanläggning. försvarskommitté bedömde i sitt betänkande att militära operationer avseende kontrollen över stormaktsblockens viktiga områden kring och vid Östersjöutloppen torde aktualiseras redan i inledningen av ett krig i . Med denna skrivning utgör sydvästra och ett prioriterat område. tén det som viktigt att det militära försvaret har en sådan styrka och uthållighet att de krigförande parterna avhålles från att dra in i striden om kontrollen över det nämnda området, dvs. Sammanfattningsvis bör således försvaret av dels kunna verka tidigt, dels ha en omfattning som ger erforderlig styrka och uthållighet. Om WP inte klarar att tidigt ta , kan detta knappast kompenseras genom ett anfall mot . WP måste räkna med att neutralitet då upphör, och därmed kan NATO komma att utnyttja svenskt territorium. Med ett sådant handlande skulle WP försämra sin situation i förhållande till utgångsläget genom att skaffa sig en ny motståndare och mista flankskyddet av det neutrala . Om WP däremot har styrka att tidigt ta , blir logiskt sett nästa mål. Man skulle därmed upprätta ett västligt basområde av stor betydelse från både försvars- och anfallssynpunkt. Skulle emellertid WP bedöma försvaret i som starkare än i , kan man tänkas inrikta sig på detta senare mål, där baseringsmöjligheterna är goda för såväl flyg- som sjöstridskrafter. Om å andra sidan NATO kan utnyttja svenskt territorium, kan man med flygoperationer avsevärt förstärka försvaret i . Dessutom kan NATO :s flyg nå djupt in på motsidans territorium och där bekämpa dess basoch uppladdningsområden för operationer mot väst och nordväst. Eftersom såväl WP som NATO alldeles tydligt har tidiga behov i , bör svensk krigsplanläggning räkna med detta och även räkna med snabba lägesförändringar som exempelvis att WP snabbt tar . Flyg- och marinbaser i sydvästra kan av stormakterna bedömas som så värdefulla att de för att komma åt dem är beredda att dra in det neutrala i krig. Bedömer WP och NATO svagt försvarat i jämförelse med närbelägna områden, kan det t. o. m. uppstå en tävlan om att först nå detta område. Mot denna bakgrund är det allvarligt att det militära försvaret i denna del av är svagare än i andra huvudriktningar. Det gäller flyget, där bl. a. stridsledningen inte är så utbyggd att operationer kan utföras med full kraft i luftrummet över och utanför . Men det gäller framför allt marinen, där antalet stridande ytenheter är litet och underhållsmöjligheterna små. I snabba lägen blir det mycket svårt för de fartyg som är baserade i att över huvud taget hinna eller kunna nå . På bor ca 1,1 miljoner människor. I ett så utsatt område ställs stora krav på befolkningsskyddet, inte minst avseende alarmering, luftför svar och utrymningsplanering. Stora grupper värnpliktiga i området är krigsplacerade i andra delar av landet. Om de inte kan nå fram till sina mobiliseringsplatser, uppstår allvarliga konsekvenser för försvaret. De flygstridskrafter som är baserade i spelar en avgörande roll för landets försvar. med har riksbetydelse för vår försörjning. Om passage genom och Bälten försvåras eller omöjliggörs hänvisas all västerifrån kommande importsjöfart till . I finns betydande lager av för rikets försörjning väsentliga varor som vid krigsfara eller krigsutbrott skall fördelas till övriga delar av landet. med får då stor betydelse för inlandstransporter från . I finns också viktiga industrier, t. ex. raffinaderierna. har således stor, i vissa avseenden avgörande, betydelse för rikets totalförsvar. Detta gäller såväl inom den civila som inom den militära sektorn. Grunden för all beredskap inför kris och krig är vår fredsorganisation och de förberedelser som görs i fred. Den kontinuerligt pågående verksamheten är således viktig inte bara för den s. k. insatsberedskapen med fredsorganisationens resurser utan också för mobiliseringsberedskapen och för långsiktsberedskapen. Sålunda utför inom ramen för långsiktsberedskapen yrkesofficerare, som utgör stommen i krigsförbanden, förbandsträning under grundutbildningen. Dessa officerare bör inom fredsorganisationens ram själva få utbildning och ges möjlighet att utbilda och öva sina krigsförband i den miljö där de sannolikt kommer att uppträda i krig. På har rationaliseringar genomförts i syfte att begränsa kostnaderna för fredsorganisationen inom marinen. Detta är bra. Det är emellertid utomordentligt viktigt att rationaliseringarna inte går ut över den totala beredskapen i prioriterade områden. Av beredskapsskäl är det nödvändigt att i fred ha tillgång till såväl hamn- som verkstadsresurser. Beslut är fattat om att avveckla Nya Varvet 1986 och att statlig myndighet inte skall överta marinens verkstad m. m. Det är väsentligt att finna sådana former för avveckling och överföring till ny huvudman att marinens fartyg och båtar även kan baseras och underhållas i . Detta krävs för att kunna genomföra utbildning i rätt miljö, för att kunna hålla erforderlig marin insatsberedskap samt för att kunna upprätthålla mobiliseringsberedskapen. Verkstaden m. m. på Nya Varvet bör också som Kföretag kunna svara för väsentliga delar av den mobiliserande underhållsorganisationens (fartygsbasens) skeppstekniska behov. Den strategiska och militärtekniska utvecklingen ställer i själva verket växande krav på att det i förekommer en fredsutbildning, som medger att en hög beredskap upprätthålls och utvecklas. Detta gäller inte minst beredskapen vid och övningsmöjligheterna för våra flyg- och marinstridskrafter. Båda stormakterna har strategiska intressen och tekniska resurser, som gör att en central krigsskådeplats redan inledningsvis kommer att ligga väster om . WP:s uttalade behov av att skydda egna bas- och uppladdningsområden samt att förändra sitt instängda läge för flyg- och sjöstridskrafter gör sannolikheten stor för att och tidigt skall beröras av båda sidors operationer. Med hänsyn härtill är det angeläget att i har förband, som med stöd av flyg kan hävda svenskt territorium under neutralitet. Dessa enheter skall tidigt vara utgångsgrupperade för att delta i invasionsförsvaret i händelse av angrepp. En stormakt som avser att anfalla kan starkt försvåra eller omöjliggöra en ombasering från till . Såväl flyg- som sjöstridskrafternas baser och övriga positioner måste därför försvaras dels av områdesbundna markstridskrafter, dels av allsidigt användbara anfallsförband. Det är därutöver väsentligt att kvalificerade rörliga kustartilleriförband ges alternativa uppgifter på . Detta gäller främst det långräckviddiga kustrobotsystemet. Eftersom det är angeläget att inte tidigt isoleras från östra och sydligaste , behövs det försvars- och anfallsförband för att hålla erforderliga landförbindelser öppna. Fredsutbildning av arméförband förekommer i västra av i huvudsak tillräcklig omfattning. Det finns insatsförband och mobiliserande krigsförband, vilka kan tillgodose förekommande behov av utgångsgruppering i ett obestämt läge. Den största och allvarligaste bristen är att allt färre sjöstridskrafter är fredsbaserade på . Från beredskapssynpunkt borde tvärtom övningsverksamheten öka i liksom möjligheterna att i området mobilisera sjöstridskrafter. Marinens fredsorganisatoriska resurser på bör därför ses över och vid behov byggas ut, varvid den intagna rationella fredsorganisationen i skall utgöra grunden. Fredsverksamheten skall medge en god beredskapsinsats, möjlighet att mobilisera i området samt tidig utgångsbasering av krigsförband. Flygförbanden måste stödjas av en i fred utbyggd stridsledningsorganisation och en tillräcklig basorganisation. Den nuvarande uppbyggnaden har baserats på bedömningen att inte har legat särskilt utsatt. Detta har medfört att det i finns brister framför allt i stridsledningsorganisationen. Mot bakgrund av stormakternas nutida operativa behov och deras militärtekniska möjligheter att tillgodose dessa behov bör prioriteras vid en framtida utbyggnad av främst stridsledning och basresurser. Kan flygvapnet inte ges en fredsorganisation som gör det möjligt att tidigt verka med alla flygslag, kommer detta att menligt inverka på möjligheterna att uppträda och genomföra strid även med marin- och markstridsförband. Till skillnad från flera andra områden i , t. ex. övre och östra , finns det i västra inte ett tillräckligt territoriellt djup för att ge erforderlig tid för förberedelser. Med hänsyn till att ligger i stormakternas målområde kan det bli en kapplöpning om att först nå dit, inte minst med tanke på den baskapacitet som där finns. Mot denna bakgrund är det viktigt att främst våra flyg- och sjöstridskrafter kan hävda svenskt luft- och sjöterritorium vid krig mellan stormakterna. Av det föregående har framgått att stormakterna kan ha intresse av att hålla utanför ett krig. Inte minst kan WP inledningsvis ha stora fördelar av ett neutralt vid operationer i Östersjöutloppen. Detta gäller emellertid endast under förutsättning att och inte minst är starkt försvarat och att svensk neutralitet därmed är trovärdig. WP har behov av tidiga, överraskande inledda och till tiden samordnade operationer på och i Östersjöutloppen. Om är svagt försvarat, föreligger uppenbar risk för att området tidigt blir utsatt för krigshandlingar i samband med en konflikt mellan stormaktsblocken. försvarskommitté uppmärksammade stormakternas påtagliga och tidiga behov och intressen i västra och i Östersjöutloppen. Den tekniska utveckling som ägt rum sedan kommittén avgav sitt betänkande ger båda stormaktsblocken växande möjligheter att slå till snabbt, med stor precision och på stort djup med olika slag av stridskrafter. Det är logiskt att anta att den av parterna som väljer att anfalla kommer att utnyttja alla medel för att överraska, desorganisera motståndarens försvar och i övrigt välja metoder som ger snabb framgång. Medel för att fullfölja anfallet på djupet av försvararens område finns i form av lättrörliga mekaniserade förband som kan transporteras genom luften och över havet. I planläggningen för försvar, såväl civilt som militärt, bör vi räkna med att en angripare tidigt kan utveckla stor kraft över stora territoriella djup. Detta kräver att vi tidigt är på plats med största möjliga styrkor, vilket i sin tur förutsätter att vi dels har insatsberedda flyg-, sjö- och markförband, dels att vi kan mobilisera inom hela området för att efter hand sätta in förbanden i strid. bör sålunda prioriteras vid framtida förändringar av fredsorganisationen. Härvid bör särskilt marin- och flygstridskrafternas möjligheter beaktas. Detta kan i och för sig utläsas ur rekommendationerna års försvarskommitté, men det bör komma till konkret uttryck i framtida försvarsbeslut samt framtida perspektiv- och programplaner. Med stöd av ovanstående hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om vikten av att stärka försvarsberedskapen på . minab/gotab 1985 79635