ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G8021888 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1888 och sorn värdämne i kulturkunskapen I sitt förslag till utformning av försöksverksamheten med ämnet kulturkunskap i gymnasieskolan utgick SÖ från gymnasieutredningens intentioner att hos alla elever väcka medvetenhet om det egna kulturmönstret för att därigenom öka förståelsen för andra kulturer och öppna vägar för internationell solidaritet. I förslaget från SÖ föreslogs att ämnet skulle läsas som en integrationskurs där olika humanistiska ämnen skall samverka i avsikt att studera vår egen kultur och främmande kulturer. Vissa ämnen som historia, samhällskunskap och svenska avses fungera som värdämnen, varvid även markeras var tyngdpunkterna för tid och innehåll skall ligga. Vad vi är oroliga för är att religionskunskapsämnet tappas bort. Bland de projektområden som uppräknades i förslaget fanns alltför få (i 4 förslag av 64 angivna) med anknytning till religion och livsfrågor. Förutom de perspektiv som kan anläggas i ämnet kulturkunskap utifrån historiska och samhällskunskapsmässiga synpunkter torde ämnet vara betjänt av de perspektiv på kulturutvecklingen som religionskunskapen ger. Om det inte sker, genom att t. ex. religionskunskapen hålls utanför, blir helhetsbilden fattigare och ensidigare. Den blir dessutom skev, därför att religionen påverkar kulturyttringar. Det är därför viktigt att religionskunskapen inte kommer bort, men det gör den om den inte får vara ett värdämne. När kyrkohistorien försvann som ett särskilt moment i religionskunskapen skulle historieundervisningen i någon mån kompensera bortfallet. I hur hög grad detta skedde är svårt att i efterhand veta, men det skulle vara olyckligt om det inslaget försvann. Det är en uppgift för såväl historia som religionskunskap att förhindra att så sker. För att ytterligare understryka vikten av religionens inflytande och betydelse kan man påminna om roll i den västerländska kulturens utveckling som inspirationskälla för konst, litteratur, musik etc. Med hänvisning till ovanstående hemställs att uttalar att religionskunskapen får plats som värdämne i kulturkunskapen.
mot · G8021889 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1889 Ökad utbildning för präster och kyrkomusiker Prästbristen är ett allvarligt problem i stora delar av vårt land. I många stift råder akut brist. Situationen skulle vara helt ohållbar om inte pensionerade präster fortsatte att arbeta efter sin pensionering. har en över hela landet omfattande församlingsorganisation, som skall kunna ge alla människor möjlighet till religionsutövning och själavård. För att leva upp til! detta och för att skall kunna bedriva den verksamhet som krävs, krävs också att det finns tillgång till präster. Enligt en uppgift från behövs ca 200 nya präster för att uppnå de mål man har inom kyrkan. I 1984:27 Utredning och undersökning av genomströmning vid religionsvetenskaplig linje i , där bl. a. dimensionerings- och arbetsmarknadsfrågor behandlas, uppges behovet ännu större. Här uppges att 1983 behövdes 373 nya präster. Oavsett vilken siffra som är den rätta är prästbristen ett problem. Beträffande utbildningsplatserna har drygt två tredjedelar av dessa varit utnyttjade de närmast föregående åren. 1984 har dock utnyttjandet varit något högre. Skulle orsaken till underutnyttjandet av utbildningsplatserna vara den att lärarresurserna är otillräckliga är det angeläget att ytterligare tjänster får inrättas. Det är också angeläget att på olika sätt öka informationen om utbildningen - att intressera och inspirera ungdomar att välja denna utbildningsväg. Att kvinnor och män har samma rätt till utövandet av prästämbetet har varit av samhället godtaget. Att vi dock fortfarande - - har endast 600 kvinnliga präster av 3 000 präster i församlingstjänst () har sina orsaker, som det inte finns anledning att ta upp i detta sammanhang. Däremot finns anledning att vidta åtgärder så att ytterligare kvinnor söker sig till prästutbildningen. Inom många olika samhällsområden talas om ett vidgat nordiskt samarbete. Varför inte också inom kyrkan? Ett samarbete i avsikt att hjälpa i en bristsituation kan också - som vi ser det stärka den nordiska gemenskapen. Vi vill också framhålla att det råder brist även på kyrkomusiker i vårt land. Då såväl präst som kyrkomusiker är nödvändiga för kyrkans mest centrala uppgift - ett rikt gudstjänstliv - krävs åtgärder även här. därför angeläget att den pågående utredningen om kyrkomusiken kommer med förslag. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om åtgärder för att stimulera till ökad utbildning för präster och kyrkomusiker. () ()
mot · G8021890 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1890 I budgetproposition 1984/85: 100 bilaga 10 föreslår föredragande statsrådet att avdelningen för vuxenutbildning skall få ett samlat ansvar för nuvarande påbyggnadsutbildningar i gymnasieskolan. En sådan ordning strider helt mot vår principiella uppfattning om påbyggnadsutbildningarnas roll i utbildningsväsendet varför vi yrkar avslag på den delen i hemställan 1. Med anledning härav hemställer vi att avslår regeringens förslag i budgetproposition 1984/ 85: 100 bil. 10 punkt Bl hemställan 1 i denna del. () ()
mot · G8021891 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. Återupptagande av förskole- och fritidspedagogutbildningen vid högskolan i beslutade att lägga ned utbildningen av förskollärare och fritidspedagoger vid bl. a. högskolan i . Vpk var då motståndare till nedskärningar på dessa utbildningslinjer. Vårt främsta skäl var att det fortfarande finns ett stort behov av flera platser inom barnomsorgen. Vi anser att samhället så snart det är praktiskt möjligt bör uppfylla dessa behov. Då behövs det naturligtvis också ett tillskott av utbildad personal. Också andra skäl talar nu för att beslutet att lägga ned utbildningen i var förhastat. Beslutet grundade sig bl. a. på arbetslösheten bland förskollärare och fritidspedagoger. Undersökningar visar nu att i den aktuella regionen () finns inte någon arbetslöshet att tala om ens med nuvarande utbyggnadstakt inom barnomsorgen. Många kommuner i länet börjar få ont om fritidspedagoger. I några kommuner har man problem med att få utbildade vikarier till förskollärare. Något stort överskott av utbildade fritidspedagoger och förskollärare existerar alltså inte i . Med tanke på att tidigare undersökningar visat att de som utbildar sig på dessa linjer är mycket lokalt bundna kan det komma att bli svårt att täcka behovet av arbetskraft med personer som utbildats på andra orter. Ett annat skäl för att återuppta utbildningen är den allmänna utbildningsnivån i länet, som är låg. Det är därför viktigt att läns enda högskola har ett utbildningsutbud som representerar olika sektorer och som också vänder sig till dem som har tvåårig gymnasieutbildning. Möjligheterna att kunna erbjuda fortbildning talar också för att det bör finnas en grundutbildning av fritidspedagoger och förskollärare i . En grundutbildning gör det lättare att erbjuda fortbildning inom inte bara barnomsorg, skola och äldreomsorg utan också för personal inom andra områden, där allmänpedagogisk kunskap behövs. Frekvensen av yrkesverksamma kvinnor är hög i länet och många av dessa arbetar inom vårdyrken och barnomsorg. De bör få sitt fortbildningsbehov tillgodosett inom regionen. Vpk lägger i annan motion till årets förslag om att öka utbyggnadstakten inom barnomsorgen. Detta är naturligtvis också ett skäl till att öka utbildningsvolymen inom detta område. Vi anser mot denna bakgrund att grundutbildning till förskollärare och fritidspedagoger bör återupptas vid högskolan i fr. o.m. 1986/87. Dimensioneringen bör vara 60 förskollärarplatser och 30 fritidspedagoger . Med hänvisning till vad som anförts ovan hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som ovan anförts om ett återupptagande av förskollärar- och fritidspedagogutbildningen vid högskolan i . (vpk) (vpk) (VPK)
mot · G8021892 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1892 För såväl ungdomsstuderande som vuxenstuderande är det angeläget att antalet intagningsplatser är av den nivån att de allra flesta kan beredas plats. har den för hela riket procentuellt näst lägsta tilldelningen av intagningsplatsema. Från har som förklaring hävdats att ett stort antal gymnasiesökande från tas emot i gymnasieskolor i andra län. Detta har tidigare gällt dels Ale kommun som haft och har (och delvis ) som gymnasieort, dels som varit fördelat i gymnasiehänseende på och kommuner. I byggs nu upp en egen gymnasieskola som får full organisation från /87. Även härefter behöver emellertid ett mindre antal elever som söker lågfrekventa linjer beredas gymnasieplatser i . Även den extra tilldelning som SÖ redan har gett länsskolnämnderna preliminärt besked om är för läns del lägre än de av extratilldelningen, som borde vara rimlig för länet. Denna blygsamma ökning räcker inte till för att kompensera den ökade gymnasiefrekvensen i främst den . har statsmakterna propagerat för att kommunerna skall starta högre specialkurser för att därigenom dels avlänka från universitetsstudier, dels medverka till att ge de unga som lämnar gymnasieskolan en så god yrkesutbildning som möjligt. De statliga önskemålen har fått ett mycket stort gensvar i länet. Flertalet gymnasiekommuner har i sina förslag till gymnasieorganisation för /86 begärt att få anordna väsentligt fler högre specialkurser . Eftersom i budgetpropositionen inte någon som helst ökning medges på den lilla ramen blir följden den, att kommunernas möjlighet att byta ut de högre specialkurserna blir utomordentligt begränsade. Därför bör överväga att vidga ramen för att därigenom tillgodose angelägna och i en del fall helt nödvändiga kommunala önskemål. Med anledning av det anförda hemställer jag att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen om fler platser inom gymnasieskolorna i .
mot · G8021893 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1893 och till enskild studiecirkel Genom beslut reducerades antalet studietimmar med statsbidrag från fyra till tre per sammankomst inom vissa ämnesområden av cirkelverksamheten. Det gäller främst det estetiska området. I övrigt innebar riksdagsbeslutet i många hänseenden en mer flexibel utveckling med möjlighet till friare arbetsformer inom folkbildningen. Pedagogiska skäl talar för att sammankomsterna uppgår . Därför är det ett angeläget önskemål att statsbidragen också skall komma att gälla den fjärde timmen. En annan nackdel som finns i den statsbidragsgivning som utgår är att den fjärde studietimmen inte inräknas i underlaget för fördelning av studietimmar med högre schablonbidrag nästkommande år. Vidare bör de studietimmar som genomförs av folkhögskollärare i sin tjänst inräknas i samma underlag. Då propositionen 1981 i sina grundläggande motiv hävdade att reglerna borde anpassas mera till det lokala och regionala ledet vore det därför angeläget med en anpassning som skulle göra det möjligt med ett mer flexibelt utnyttjande av studietimmarna. Möjligheterna att göra rätt prioritering och en objektiv bedömning av behoven är självfallet större på den nära nivån. Med hänvisning till det anförda vill vi föreslå 1. att beslutar att statsbidraget till enskild studiecirkel efter vederbörlig lokal prövning - får utgå per sammankomst, 2. att beslutar att fjärde studietimman får medtas i underlaget för fördelning av högre schablonbidrag kommande verksamhetsår. () ()
mot · G8021894 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1894 Den huvudsakliga delen av droginformationen i koncentreras till högstadiet, framför allt årskurs 8. Glädjande nog visar aktuella siffror bland skolungdomar att konsumtionen och missbruket minskat något. Det finns anledning att tro att denna positiva utveckling ytterligare kan förstärkas om information ges redan på mellanstadiet. Motiven för en ökad informationsinsats på mellanstadiet är bl. - sommarlovet mellan årskurserna 6 och 7 för många elever är en brytningstid på flera sätt. Kontakten med olika droger blir mer aktuell för eleverna. Det är då viktigt att de har fått en rejäl information om risker och andra följder i samband med droger. - eleverna i årskurs 6 är mer mottagliga för information än högstadieelever. Kamrattrycket är inte lika starkt. En positiv attitydpåverkan har större förutsättningar att lyckas. - möjligheterna att nå goda resultat genom exempelvis projektarbeten om droger är större på mellanstadiet med klasslärare som känner eleverna väl, än på högstadiet med olika ämneslärare. Givetvis skall droginformationen finnas kvar och utvecklas på högstadiet. En förstärkning bör emellertid ske på mellanstadiet, främst årskurs 6. En utökad droginformation kräver utbildning av klasslärarna på mellanstadiet. Sådan utbildning saknas i stort sett . Ett område som är angeläget att förstärka är de s. k. ANT-kontaktpersonerna vid länsskolnämndema. har en förbättring skett av förutsättningarna för deras arbete så till vida att storstadslänen har erhållit resurser för heltidstjänst. I landet i övrigt gäller att dessa viktiga funktioner endast upprätthålls på halvtid. Ett flertal län, exempelvis , är mycket stora, såväl geografiskt som befolkningsmässigt, och kräver i stort samma resurser som storstadslänen. ANT-kontaktpersonernas uppgift är av största vikt då det gäller att ge råd och inspirera till drogundervisning i skolorna. Verksamheten har efter den ovan nämnda reformen funnit sina arbetsformer. Behovet av att i än större utsträckning kunna bistå skolorna har dock klart framgått. Det synes därför rimligt att tjänsterna överlag utökas till heltid, eventuellt med början i de större länen. Med det anförda vill vi föreslå 1. att beslutar att hos regeringen hemställa om åtgärder i syfte att förstärka skolans drogförebyggande undervisning på mellanstadiet inkluderande lärarnas fortbildning, 2. att beslutar att hos regeringen hemställa om åtgärder syfte att ytterligare utveckla ANT-kontaktpersonernas verksam het vid länsskolnämnderna.
mot · G8021896 · 1985-01-24 00:00:00 — Motion 1984/85:1896 m. fl. Förbättrad undervisning i religionskunskap De kristna värderingarna utgör grunden för vårt samhälle. Det är utifrån detta angeläget att kunskapen om och förståelsen för detta budskap får en framskjuten plats i skolans undervisning inom ämnet religionskunskap. framstår behovet av denna kunskapsförmedling som mycket angelägen. De unga måste få lära innebörden av kärleksbudskapet, hänsynen till varandra liksom ansvaret för varandra. Detta är till stor hjälp för de unga när de konfronteras med de problem som finns i samhället på skilda områden. För att ungdomarna skall få denna undervisning är det angeläget att lärarna har god utbildning och behörighet att undervisa i religionskunskap. Bristande utbildning hos lärarna kan medföra osäkerhet i undervisningen, och detta gäller inte minst religions- och kristendomsundervisningen. saknar många lärare på högstadium behörighet. Det är mycket angeläget att dessa lärare erhåller fortbildning i ämnet och att behovet av behöriga lärare tillgodoses. Beträffande religionsundervisningen på gymnasiets tvååriga linjer anser vi att detta skall bli ett obligatoriskt ämne. Detta gäller inte minst vårdlinjema. De som utbildas inom vårdlinjen får sedan i sitt arbete oftast möta frågeställningar av etisk innebörd. Det är därför angeläget att utbildningen förbättras för dessa. Den kristna etiken måste då inta en central plats. Det är generellt sett mycket angeläget att värderingsfrågorna får en erforderlig plats i undervisningen i skolan. Bristen på insikt och kunskap i livsfrågorna gör tillvaron fattigare för människorna. Vi måste ta vårt ansvar för den unga generationen när det gäller att få tillgång till dessa livsvärden. Med anledning av det i motionen anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till åtgärder innebärande att behovet av behöriga lärare i religionskunskap tillgodoses på högstadium, i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att hos regeringen begär förslag om att religionskunskap införs som obligatoriskt ämne på gymnasiets tvååriga linjer i enlighet med vad som anförs i motionen. () . HÖGMARK (m) () () () () () () () () i () () () () () () () PER STENMARCK (m) ()
mot · G8021898 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1898 Förbättrat stöd till folkhögskolorna Budgetpropositionen innehåller i flera avseenden positiva inslag, när det gäller driften vid folkhögskolor. har genomfört en utredning om folkhögskolornas ekonomi. Denna visar dock, att särskilt de av folkrörelser drivna folkhögskolorna har allvarliga ekonomiska problem. Underhåll och förnyelse av lokaler Rörelseskolorna har sålunda ofta inte haft ekonomiskt utrymme för att klara reparationer och underhåll på sina fastigheter. Till detta kommer ett ackumulerat behov av om- och tillbyggnader av de gamla fastigheterna. Skolorna ser inte någon annan lösning för detta än ett stöd från samhället. F.n. utgår inte statsbidrag för dessa ändamål. Läget försvåras ytterligare av att skolorna också i andra avseenden har brister i sin utrustning, såsom beträffande undervisningsmateriel. har i sin anslagsframställan föreslagit, att anslaget Lån till byggnadsarbeten vid folkhögskolor, som drogs in genom beslut , i någon form återinförs. En sådan lösning synes också mig vara den mest ändamålsenliga. En allt mindre del av folkhögskolornas elever bor på skolorna. För många har detta varit en nödvändig lösning, t. ex. för elever med små barn. En verksamhet i extematform kan också av andra skäl vara en utmärkt lösning. Traditionellt har emellertid internatet varit ett särskilt viktigt inslag i arbetet vid en folkhögskola. De stigande kostnaderna för internaten har emellertid starkt minskat elevernas benägenhet att bo på skolorna. Skolor har i sin planering tvingats räkna med det och avstå från verksamhet, där själva internatet skulle ha varit en värdefull del. I de övriga nordiska länderna finns ett speciellt statligt stöd för internaten. Det synes mig angeläget, att ett sådant övervägs också i . Även om jag i denna motion utgått från rörelseskolornas situation, då denna ofta är akut svår, torde ett stöd för internaten böra avse alla folkhögskolor, för att den inte skall utarmas i detta avseende. Under hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att den i samband med budgetpropositionen 1986 bör förelägga 1. förslag till en lösning av särskilt rörelsefolkhögskolornas byggnadsproblem, 2. förslag till statligt stöd för internatverksamheten vid folkhögskolor.
mot · G8021899 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1899 Försöksverksamhet med särskilda språkgymnasier Det är ofta omvittnat att bristande språkkunskaper kan vara ett svårt hinder, när vi från svensk sida vill utveckla kommersiella och kulturella förbindelser med andra länder. Utbildningsmöjligheterna för de västeuropeiska språken kan sägas vara tillräckliga. För andra språk är möjligheterna mindre tillfredsställande, ofta obefintliga. kräver studier av dessa språk intensivt arbete . Om man skall kunna använda ett språk t. ex. vid förhandlingar, måste man ha omfattande kunskaper och god träning i det. Därför är det angeläget, att man får bölja studierna vid unga år och arbeta med dem koncentrerat . Sådana intensivstudier torde inte vara förenliga med vanliga gymnasiestudier. Behovet av intensivstudier vid unga år i sådana svårlärda språk gjorde att jag vid en motsvarande motion föregående (motion 1983/ 84:2303) utgick från en jämförelse främst med idrottsgymnasierna. Tyvärr uppfattade utbildningsutskottet inte just huvudargumentet, behovet av koncentrerade och ihållande studier. På annat sätt kan man inte förstå utskottets argument för avstyrkande: bör en elevs speciella intresse för ett särskilt ämne kunna tillmötesgås inom den reguljära ramen för berört ämne , de möjligheter till fördjupning som verksamheten med specialarbete och temastudier erbjuder. Under hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att den bör ge i uppdrag att utreda förutsättningarna för en försöksverksamhet med särskilda språkgymnasier, främst för icke västeuropeiska språk.
mot · G8021901 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:1901 Arbetsgruppen för översyn av psykoterapiutbildning i högskolan har principiellt tagit ställning i fråga om den framtida utbildningen i psykoterapi. Enligt uppgift kommer det bl. a. att innebära att steg 1-utbildningen i sin nuvarande form försvinner under det att steg 2-utbildningen kommer att finnas kvar inom den statliga högskolan. Om arbetsgruppens slutliga ställningstagande blir det ovan relaterade, medför det konsekvenser för bl. a. sjuksköterskor med utbildning inom psykiatrisk vård vilka haft möjlighet att antas till psykoterapiutbildning. Verksamhetens utveckling har visat att det finns ett stort behov av kunskaper i psykoterapeutiska metoder för att förstärka sjuksköterskornas yrkeskompetens. Utbildningen omfattas med mycket stort intresse av gruppen i fråga. Det är en av de få naturliga vidareutbildningsmöjligheterna som står till buds för de psykiatriskt utbildade sjuksköterskorna. Genom de kunskaper och erfarenheter de fått i sin grundläggande högskoleutbildning har de goda förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen på både steg 1- och steg 2-nivå. Det är därför av vitalt intresse att sjuksköterskor med utbildning i psykiatrisk vård får möjligheter till psykoterapiutbildning även . En lösning kan vara, att det inrättas en vidareutbildning i psykoterapeutiska teorier och metoder med ett innehåll i stort motsvarande steg 1. Utbildningen bör anordnas som påbyggnadslinje. Grunden till detta ställningstagande är att påbyggnadslinjer enligt högskoleförordningen är avsedda att svara mot mer beständiga behov, vilket vi anser vara fallet när de gäller denna utbildning. Då det dessutom krävs centralt utfärdade utbildningsplaner för en utbildning som anordnas som påbyggnadslinje, garanteras större enhetlighet än om utbildningen anordnas i form av enstaka kurs. Utbildningen bör kunna utformas så att den riktas till sjuksköterskor, arbetsterapeuter, socionomer m. fl. Mål, innehåll och omfattning skall vara utformade så att genomgången utbildning ger den särskilda behörighet som krävs för tillträde till steg 2-utbildning i psykoterapi. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna behovet av att en påbyggnadslinje i psykoterapi för sjuksköterskor m. fl.
mot · G8021902 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. Den högre optikerutbildningen ledande fram till legitimation sker som en högre specialkurs inom gymnasieskolan omfattande . Gällande kursplan är interimistiskt fastställd . lade i sin utredning Ögonvården fram ett förslag om att överföra denna utbildning till högskolan och utvidga den . Universitets- och högskoleämbetet, UHÄ, har utrett frågan och lade fram ett förslag i sin rapport i högskolan 1979: 12 om en allmän utbildningslinje omfattande 20 poäng inom vårdsektorn. Samtliga remissinstanser var positiva till en överföring till högskolan. Ungefär hälften förordade en längre utbildning än 20 poäng. För optikeryrkets funktion i samhället med ett allt större ansvar för befolkningens synvård, är det mycket starka skäl som talar för att den högre utbildningen överförs till högskolan, vilket även remissomgången utvisade. En sådan utbildning skulle även initiera till forskning inom området, vilken är obefintlig inom landet. Utbildningen skulle även bli mera internationellt anpassad. Även frågan om speicalistutbildning av legitimerade optiker i kontaktlinsteknik ledande fram till behörighet samt utbildning i svagsynsoptik för tjänstgöring vid syncentraler bör enligt bedömning vara beroende av att legitimationsutbildningen ligger på högskolenivå. På uppdrag utbildas f. n. legitimerade optiker i kontaktlinsteknik genom legitimerade optikers riksförbunds regi. För att rätt anpassa den grundläggande tvååriga optikerutbildningen till en kommande högskoleutbildning bör kursplanen för denna utbildning revideras. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen anhåller om vidare utredning rörande förutsättningarna för en allmän optikerutbildning inom högskolan samt en revidering av kursplanen för den grundläggande optikerutbildningen. () ()