mot · G902So607 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86:So607 m. fl. (vpk) Familjepolitiken Stödet till barnfamiljerna måste handla om mer än bara pengar! Vpk deltar inte i den allmänna överbudsauktionen, där det gäller att bjuda mest pengar till barnfamiljerna. Vpk:s familjepolitik bygger på andra värderingar, där kampen för en bättre livsmiljö och livskvalitet går hand i hand med kampen för ekonomisk rättvisa. Det är sant att barnfamiljerna - precis som de flesta vanliga människor i vårt land - har förlorat av sina inkomster , och att barnfamiljerna måste kompenseras för detta. Men att stödja barnfamiljerna handlar inte bara om att dela ut pengar utan i hög grad om andra saker såsom att ha tillgång till bra barnomsorg, nära och bra barnhälsovård, bra skolor, att kunna bo i en levande och fungerande bostadsmiljö, och att ha en bostad till rimligt pris, att kunna äta bra och billig mat, få kortare arbetsdag och framför allt - att ha ett arbete som känns meningsfullt och med en lön som räcker att leva på. Dessa ting utgör viktiga delar i grunden för den livskvalitet som vårt parti eftersträvar. Den försämring som pågår av den offentliga sektorn är ett mycket allvarligt hot mot de flesta barnfamiljers livssituation. De borgerliga föreslår en utförsäljning av stora delar av den offentliga sektorn. I stället för att ha en gemensam solidariskt skattefinansierad sektor skulle vi få ett system som bygger på att var och en betalar för sig. Det skulle gå bra för dem som har det gott ställt i vårt samhälle, men för de många som inte har det skulle det betyda att man inte har råd att efterfråga den service och hjälp vi nu kan få. Vpk:s krav om att slå vakt om och bygga ut den offentliga sektorn är förslag som i hög grad gynnar barnfamiljerna, men också andra grupper i samhället. Denna motion handlar mycket om att stödja barnfamiljerna även på andra sätt än med pengar. Vi föreslår att barnomsorgen byggs ut och att den görs bättre. Vi vill minska kostnaderna för boendet genom att öka bostadsbidrag. Vi vill höja bostadsbidragen till mellan maximalt . och , beroende på antalet barn och inkomster. Vi vill minska på matkostnaderna genom att slopa matmomsen. Frågan om matmomsens borttagande är en viktig fördelningspolitisk fråga. En vanlig tvåbarnsfamilj betalar nu . Vpk förslår att matmomsen slopas i tre steg, där i ett första steg en tredjedel av matmomsens effekter försvinner. Vi föreslår att barnbidraget höjs till att motsvara av basbeloppet, vilket betyder /år och att det förlängda barnbidraget skall utgå . Föräldraförsäkringen bör byggas ut till att omfatta 18 månader med full sjukpenningersättning och med en kvotering , så att båda föräldrarna måste delta i omvårdnaden av barnet. Barnomsorgen Barnomsorg - för barnens skull kommunisterna anser att alla barn skall ha rätt till en god barnomsorg, oavsett om deras föräldrar förvärvsarbetar eller ej. Vpk anser att rätten till barnomsorg bör lagregleras. En lagreglering kan också påskynda utbyggnaden. Vi ser barnomsorgen som ett komplement till familjen, där social omsorg skall förenas med pedagogiska inslag. Det är kommunerna som skall ansvara för planering och anordning av barnomsorgen med statliga bidrag. Barnomsorgens syfte skall vara att bidra till att barn växer upp till allsidigt utvecklade, självständigt tänkande och solidariskt handlande vuxna människor. Barnstugorna skall ge barnen omsorg, social fostran och stimulans till intellektuell, emotionell och motorisk utveckling. Vpk anser inte att det finns någon motsättning mellan pedagogik och social omsorg. Det är bara olika aspekter på samma verksamhet. Barnomsorgen skall omfatta alla barn upp t. o. m. Vpk förespråkar en kollektiv barnomsorg och menar att resurserna för en utbyggd och kvalitativt bra barnomsorg skall läggas på daghem och fritidshem. Vpk vill avveckla familjedaghemmen och ersätta dessa med platser i daghem och fritidshem. De kvinnor som arbetar som dagmammor bör erbjudas utbildning för att sedan arbeta i den kollektiva barnomsorgen. bör andra organiserade fritidsverksamheter erbjudas barnen. Gränsen mellan barnormsorgsverksamhet och fritidsverksamhet går någonstans i mellanstadieåldern. En intressebaserad öppen fritidsverksamhet kan då ersätta den omsorgsbaserade dag- och fritidshemsverksamheten. En utbyggd barnomsorg är en förutsättning för att kvinnor skall ha möjlighet att förvärvsarbeta eller studera. har en mycket hög kvinnlig förvärvsfrekvens. förvärvsarbetar kvinnor med barn i förskoleåldern till . Kvinnor med barn i skolåldern %. Det finns många svårigheter förknippade med att kombinera förvärvsarbete med hem och barn. Så länge den kollektiva barnomsorgen är mycket bristfälligt utbyggd måste över hälften av kvinnorna (SCB Kvinnor och barn) ordna sin barnomsorg själva, på privat väg med hjälp av släktingar, bekanta eller privata dagmammor. Alternativt försöker man lägga arbetstiderna så att någon av föräldrarna är hemma medan den andre arbetar. Bristen på barnomsorg är en viktig anledning till att så många kvinnor deltidsarbetar. lovade en socialdemokratisk regering i en s. k. utbyggnadsplan att köerna till barnomsorgen skulle vara borta 1985. Denna plan har inte förverkligats och med regeringens proposition 1984/85:209 (Förskola för alla barn) kommer det också i fortsättningen att vara omöjligt för många kvinnor att förena förvärvsarbete med barn och familj, eftersom det i denna proposition (som antogs av i dec. 1985) inte föreslås någon nämnvärd utbyggnad av daghemmen (55 000 platser) men väl av deltidsförskolan och av den s. k. öppna förskolan (170 000 platser). Barnomsorgen - en klassfråga Obekväma arbetstider är mycket vanligare bland arbetarfamiljer än bland övriga hushåll. av LO:s kvinnliga medlemmar med förskolebarn arbetar på obekväm eller oregelbunden arbetstid. Motsvarande andelar för TCO och /SR är resp. . Det skall också sägas att genomsnittet för alla kvinnor inom LO som arbetar på obekväma eller oregelbundna arbetstider ligger på . Småbarnsmammorna tvingas i högre utsträckning än andra till de sämre arbetstiderna. Också bland männen finns motsvarande skillnader mellan LO, TCO och /SR. De klassmässiga olikheterna framgår också av utnyttjandet av de befintliga platserna i daghem. av LO-barnen i åldrarna har sådan plats. För TCO-barnen ligger siffran på och för /SR-barnen på . Barnomsorgen är alltså en viktig fördelningspolitisk fråga. För vissa yrkesgrupper är de obekväma och oregelbundna arbetstiderna oundvikliga. Det gäller inte minst inom en rad vård- och serviceyrken som av tradition och löneskäl är kvinnodominerade. Detta tillsammans med att den moderna familjebilden till mycket stor del består av ensamstående föräldrar innebär att barnomsorgen måste anpassa sina öppethållandetider för att den skall kunna bli tillgänglig för alla. Det finns bara 177 000 daghemsplatser och 109 000 familjedaghemsplatser. Det finns ungefär 570 000 barn från t. o. m. Det fattas således närmare 300 000 platser för förskolebarnen, och skall man ta med de barn som är yngre än så saknas det närmare 400 000 platser. Det finns ungefär 72 000 platser i fritidshem och 50 000 platser i familjedaghem för skolbarn. Det finns ca 500 000 barn i åldrarna . Det fattas således ungefär 378 000 platser för skolbarn upp t. o. m. Det är ett högst rimligt krav att alla de barn som har förvärvsarbetande eller studerande föräldrar skall garanteras en plats inom barnomsorgen. Inte förrän detta krav är tillgodosett kan man tala om en Förskola för alla barn. För det kommande budgetåret är det inte möjligt att bygga mer än ca 50 000 platser bl. a. beroende på att planering och projektering måste få ta sin tid. Men för att inom rimlig tid täcka behovet av barnomsorg måste utbyggnaden inriktas på 90 000 platser/år. Det är kommunerna som har ansvaret för barnomsorgen. Kommunernas vilja och möjlighet att bygga ut barnomsorgen är i mycket beroende av de statsbidrag som utgår. Med de statsbidrag som gäller kommer ingen nämnvärd utbyggnad att kunna ske. Antalet platser kommer främst att öka genom överinskrivning och genom s. k. förtätning i barngrupperna, eftersom bidraget utgår per inskrivet barn. Detta innebär i de flesta fall en kvalitetsförsämring för barnomsorgen. Regeringen har påstått att det nuvarande statsbidragssystemet haft gynnsamma effekter. Detta är helt fel. Systemet har just lett till överinskrivningar. Föräldrar och personal har också protesterat mot detta. Med 20 000 namnunderskrifter från ett 80-tal kommuner i landet säger föräldrar och personal: Runt om i vårt land pågår en allvarlig försämring av daghemsverksamheten. Allt fler kommuner tillämpar överinskrivning. Det är en direkt följd av statsbidragssystemet som gäller från den . Vidare säger föräldrarna: Kortsiktigt är överinskrivningar ett sätt för staten att spara pengar men regering och riksdag borde verkligen fråga sig vad detta kommer att innebära för samhället på lång sikt och vad det betyder för barnen och deras föräldrar. Enligt vpk:s mening skall statsbidragen vara utformade så att de både gynnar en kraftig kvantitativ utbyggnad och en kvalitativ sådan. Därför måste statsbidragen vara tillräckligt stora och kopplas ihop med bindande miniminormer för personaltäthet, ytnormer och barngruppsstorlekar. utgår statsbidrag också till deltidsförskolan. Enligt vpk:s mening är detta olyckligt eftersom det kommer att kunna inverka negativt på utbyggnaden av daghemmen. Vpk vill i stället använda statsbidragen för en utbyggnad av daghemmen och fritidshemmen. Vpk föreslår därför att statsbidrag inte skall utgå till deltidsförskolan. För att säkra både den kvantitativa och den kvalitativa utbyggnaden föreslår vpk dels ett driftsbidrag, dels ett anordningsbidrag. Driftsbidraget skall utgå av de faktiska driftskostnaderna och det skulle på så sätt täcka personalkostnaderna. Anordningsbidraget bör utgå med samma belopp som regeringen föreslår, nämligen . per nybyggd avdelning i daghem och fritidshem. Anordningsbidraget bör utgå till dess behovet av daghems- och fritidshemsutbyggnad är täckt. Statsbidragen till barnomsorgen finansieras genom en särskild avgift, barnomsorgsavgiften. Denna avgift, som tas ut av alla arbetsgivare och egenföretagare, uppgår till av löneunderlaget. Vpk föreslår att denna avgift höjs till för att finansiera den nödvändiga utbyggnaden och driftskostnaderna för barnomsorgen. I sammanhanget bör påpekas att de inkomster staten haft av barnomsorgsavgiften har överstigit utgifterna för statsbidrag till barnomsorgen. Detta är enligt vår mening otillständigt, mot bakgrund av de utbyggnadsbrister och kvalitativa brister som finns. För barn med särskilda behov utgår visst särskilt bidrag. Förutom detta särskilda bidrag borde de bostadsområden som har särskilt svåra sociala problem få extra förstärkningsresurser.Dessa bidrag skulle kommunerna kunna ansöka om hos . All barnomsorgsverksamhet bör vara avgiftsfri för föräldrarna och i stället finansieras över skatten. Med de höga avgifter som tas ut finns det risk för att själva avgiften för barnomsorg blir ett styrinstrument som sållar bort de föräldrar och barn som har den sämsta ekonomin. Överläggningar mellan staten och kommunerna måste komma till stånd, och ett syfte med dessa överläggningar skall vara att avgifterna successivt trappas ner med sikte på nolltaxa . Barnomsorgen måste bli bättre De sociala och pedagogiska målen för barnomsorgen kommer att åsidosättas om inte kvaliteten, i form av bl. a. ökad personaltäthet, mindre barngrupper och fasta ytnormer, kan garanteras. Vpk förespråkar bindande normer för kvaliteten. För åldersgrupperna i förskolan och i fritidshem bör barngrupperna inte vara större än 15 barn. För barn bör barngruppsantalet inte överstiga 10. När det gäller s. k. utvidgade syskongrupper bör barnantalet inte vara fler än 12-15 barn, beroende på åldersfördelningen i gruppen. När det gäller personaltätheten menar vpk att rekommendationer bör gälla som miniminormer. Detta innebär 0,40 personal per barn i åldrarna 0,, 0,20 i åldrarna och 0,17 i åldrarna . Dessutom bör bindande normer finnas för fasta vikarier med dimensioneringen en vikarie på fem personal. I det här sammanhanget bör också nämnas behovet av barnvårdare för sjuka barn. Tyvärr har många kommuner tagit reformen som gör det möjligt för föräldrar att med sjukpenning stanna hemma och vårda sjukt barn som intäkt för att dra ner på och t.o. m. avskaffa barnvårdarverksamheten. Detta vållar stora problem för ensamstående föräldrar och grupper som t. ex. studerande som inte har ett fullgott försäkringsskydd. Enligt vår mening bör barnvårdarverksamhet ingå som en naturlig del av . Föräldrar bör ha möjlighet att välja om de vill använda sig av barnvårdare eller föräldrapenning för vård av sjukt barn. För att åstadkomma en bra barnomsorg är det viktigt med en väl tilltagen personaldimensionering. Men det är också önskvärt att personalen stannar kvar i sin barngrupp för att främja trygghet och kontinuitet i verksamheten. Av samma anledning är det viktigt att barngrupperna, i största möjliga utsträckning, hålls ihop . Det är nödvändigt att barn har tillräckligt med yta att röra sig på. Ytnormen bör därför återinföras och fastställas till 9,0-9,per plats. Både barnomsorgens kvantitet och kvalitet är beroende av tillgången på tillräckligt antal välutbildad personal. Det finns inga som helst verksamhetsmässiga skäl till två personalkategorier för arbete i barngrupp. Vpk anser att det endast skall finnas en personalkategori i arbetet med barn inom barnomsorgen. Därför behövs en enhetlig utbildning. Denna utbildning bör göras fyraårig med ett praktikår inlagt i studietiden. Utbildningen bör ge behörighet att arbeta inom barnomsorgen. Antingen kan utbildningen göras så bred att även fritidspedagogerna ryms inom den eller också kan viss specialisering ske för fritidspedagogerna under det sista studieåret. Utbildningen bör kompletteras med en garanterad fort- och vidareutbildning på och anställd. Behovet av att utbilda personal hänger givetvis samman med barnomsorgens utbyggnad och vilken personaltäthet som skall finnas inom barnomsorgen. I budgetpropositionen säger regeringen att det på vissa utbildningsorter har varit svårt att fylla platserna. Det hänger givetvis samman med den dåliga utbyggnaden och regeringens dåliga förmåga att tvinga och stimulera kommunerna till utbyggnad. Regeringen föreslår en neddragning med 72 platser vid högskolan i trots en stor brist på behöriga förskollärare i denna region. Vpk går givetvis emot denna nedskärning. Bara för att kunna klara effekterna av det beslut som fattade angående propositionen Förskola för alla barn, måste mellan 20 000 och 25 000 nya årsarbetare utbildas. Då har ingen hänsyn tagits till nytillskott i den tidigare befintliga verksamheten, utan bara till de ca 250 000 barn som skall beredas plats inom barnomsorgen. Med vpk:s förslag till utbyggnad blir behovet av att utbilda personal än större. Föräldraförsäkringen behöver byggas ut Det är en stor klassorättvisa att låg- och mellaninkomsttagare samt ensamstående föräldrar av ekonomiska skäl inte har möjlighet utnyttja den rätt till 18 månaders ledighet efter barns födelse, som lagen om anställningsskydd ger. Som föräldraförsäkringen nu fungerar ger den full ersättning endast . Detta som rätten till plats i samhällets barnomsorg förutsätts inte gälla förrän barnet är . Så länge det är familjernas ekonomi och inte barnets mognad och behov som avgör tidpunkt för daghemsstarten skapar nuvarande bidragssystem ojämlika förutsättningar för barns utveckling till harmoniska människor. Ytterligare en orättvisa är att de som på grund av arbetslöshet eller av andra skäl inte är berättigade till sjukpenning får klara sig med garantibeloppet (. per dag) och socialbidrag. Vpk anser att föräldraförsäkringen skall byggas ut med full sjukpenning. Först när detta blir verklighet skulle alla föräldrar oavsett ekonomisk ställning ha möjlighet att ta hand om sina barn . Utbyggd föräldraförsäkring, varav 4 månader kvoteras, skulle med all säkerhet också öka jämställdheten, ge möjlighet till nära relationer mellan barn och båda föräldrarna samt medföra en bättre ansvarsfördelning av hemarbete och barnomsorg. Denna fråga tas även upp i en särskild motion till årets . Generella bidrag till barnfamiljerna Barnbidraget måste höjas och indexregleras Genom den senaste barnbidragshöjningen fick barnfamiljerna en viss kompensation för den ekonomiska förlust som barnfamiljerna gjort . Men det förtjänar att påpekas att den höjningen fick barnfamiljerna till viss del själva bekosta i form av extra skatt och slopat förvärvsavdrag. behövs ånyo en höjning, dels därför att inflationen urholkat tidigare belopp, dels därför att levnadsomkostnaderna har ökat. Den tidigare höjningen kan heller inte uppväga de ökade kostnader som flertalet av barnfamiljerna fått kännas vid i form av höjda hyror och ökade matpriser. Vpk har krävt att barnbidraget bör motsvara av basbeloppet och att det också skall indexregleras. Vpk föreslår en ökning av barnbidraget till att motsvara av basbeloppet, vilket betyder en höjning i förhållande till regeringens förslag med . Med den höjningen skulle barnbidraget uppgå till . per barn och år. Studiebidraget eller det förlängda barnbidraget utgår . Det finns ingen anledning till att detta bidrag bara skall utgå . Tanken har kanske varit att ungdomarna på ferierna skall kunna arbeta och på så sätt kunna bidra till sin egen försörjning. Läget på arbetsmarknaden gör att det kan vara mycket svårt att erhålla sommararbete. Grundkostnaderna, dvs. mat och hyra, får ändå den som är försörjare stå för. Vpk föreslår att det förlängda barnbidraget utgår . Denna fråga behandlas i en särskild motion till årets . Den nu så omskrivna nyfattigdomen drabbar i allt högre grad vanliga människor och däribland även barnfamiljerna. Över en halv miljon människor behöver socialhjälp för att klara sitt livsuppehälle. Det som gör att barnfamiljer behöver begära socialhjälp är de dyra matkostnaderna och de höga hyrorna. Denna bild av är naturligtvis en spegelbild av de goda förhållanden som regeringen påstår råder. De höga bolagsvinsterna och aktieklippen har sin motsats i usla avtal och mångåriga reallönesänkningar som i sin tur resulterat i den nya fattigdomen. Särskilt betungande för ekonomiskt trängda hushåll är matkostnaderna. har förmodligen världens högsta matskatt. Under valrörelsen redovisade experter på familjeekonomi, att en vanlig tvåbarnsfamilj betalar . Ett slopande av matmomsen skulle betyda stora ekonomiska förbättringar för barnfamiljerna. Vpk föreslår att matmomsen slopas i tre steg. I ett första steg föreslår vi ökade subventioner med 3 miljarder, som utöver det stöd som redan finns gör att en tredjedel av momseffekten försvinner. Förbättringar av bostadsbidragen är helt nödvändiga med tanke på tidigare uteblivna och otillräckliga höjningar av bidragen och slopandet av bidrag till hushåll utan barn. Bostadsbidraget måste med hänsyn till de stora ökningarna av boendekost naderna - framför allt i nyare hus - vara av den omfattningen att de kan ge ett nödvändigt stöd till de minst ekonomiskt bärkraftiga hushållen. Dessa förbättringar kan inte ske genom en omfördelning mellan de svaga hushåll som har bostadsbidrag eller genom att ännu fler hushåll förlorar detta. Bidragen måste nu kraftigt förbättras och också återinföras för hushåll utan barn. Regeringens förslag beträffande bostadsbidraget beräknas kosta 520 milj. kr. mer under nästa budgetår, men denna summa skall till över hälften (270 milj. bekostas av kommunerna. Vpk upprepar också förslaget om att studiemedel inte skall utgöra bidragsgrundande inkomst. Vpk ansluter sig i stort sett till bedömning av vilka bidrag som behövs. För att återställa värdet till tidigare bostadsbidrag och anpassa dem till hyres- och inkomstutvecklingen räcker de av regeringen förordade höjningarna inte till. Vpk-förslagets höjning av bostadsbidragen innebär att barnfamiljerna maximalt kommer att erhålla en höjning av bostadsbidragen med mellan . beroende på antalet barn. Höjningen föreslås gälla från . Denna höjning skall jämföras med regeringens förslag som ligger på mellan . Vpk:s förslag innebär en ordentlig förbättring, framför allt för många barnfamiljer, men även för hushåll utan barn, som återges den möjlighet till bostadsbidrag som övriga partier mot vpk:s röster avskaffat /86.Konkreta förslag till förändring av bostadsbidragen ställs i en annan motion till årets . Sex timmars arbetsdag är ett viktigt kvalitetskrav inom barnomsorgen och inom familjepolitiken. En övergång till sex timmars arbetsdag skulle få en rad positiva effekter - både av social och fördelningsmässig natur. De långa arbetstiderna - varvid bruttoarbetstiden bör räknas - drabbar framför allt småbarnsföräldrarna, i hög grad de ensamstående mammorna, de med låg levnadsstandard, de som har de oregelbundna arbetstiderna, de som har kroppsarbete och de som har låg utbildning. Arbetstidsfrågan är i stor utsträckning en klassfråga och en jämställdhetsfråga. En förkortad arbetsdag för alla ger föräldrar mer möjlighet att umgås med barnen. Barn behöver både sina föräldrar och den stimulans utanför hemmet som en daghemsvistelse kan ge. Det är nödvändigt att skapa förutsättningar för att både kunna ha ett förvärvsarbete, ha barn och familj och ändå få tid över till annat som man vill hinna med att göra. För att förverkliga detta måste sex timmars arbetsdag genomföras. Sextimmarsdagen måste genomföras med full lönekompensation. En nedtrappning bör ske , och sextimmarsdagen måste vara helt genomförd 1990. Förslag ställs i en särskild motion till årets . Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om att förslag till lag som garanterar alla barns rätt till plats i daghem och fritidshem t. o. m. föreläggs och att därvid beaktas vad i motionen sägs om inriktningen mot kollektiv barnomsorg, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att målsättningen för samhällets utbyggnad av daghem och fritidshem bör vara 50 000 nya platser under /87, 3. att uttalar sig för en förändring av statsbidraget till barnomsorgen i enlighet med vad som sägs angående deltidsförskolan samt hemställer hos regeringen om förslag om nytt statsbidragssystem, 4. att uttalar att anordningsbidraget bör utgå tills utbyggnadsbehovet av daghem och fritidshem är täckt, 5. att hos regeringen begär utarbetandet av förslag angående extra förstärkningsresurser inom barnomsorgen att utgå till bostadsområden med svåra sociala problem, 6. att uttalar sig för en höjning av barnomsorgsavgiften till , 7. att uttalar att för kommunerna bindande kvalitetsnormer för barnomsorgen bör utarbetas och fastställas innebärande a) att ytnormen återinförs och fastställs till 9-9,per plats, b) att gruppstorleken fastställs till högst 10 barn i åldern 0,, till 15 barn i åldrarna och 12-15 barn i s. k. utvidgad syskongrupp, c) att personaltätheten fastställs till 0,40 i åldersgruppen 0,, 0,20 i och 0,17 i åldersgruppen och uppåt, [8. att uttalar att utbildningskapaciteten för personal inom barnomsorgen bör anpassas till den fortsatta utbyggnaden,1] [9. att hos regeringen hemställer om förslag till en enhetlig utbildning för personal i arbete i barngrupp inom barnomsorgen,1] 10. att hos regeringen hemställer om förslag innebärande att regler för allmän behörighet för personal med arbete i barngrupp inom barnomsorgen införs, 11. att som en följd av yrkande hos regeringen hemställer om åtgärder för att bereda redan anställd personal inom utbildningsyrket och som saknar formell behörighet möjlighet att med bevarad lön erhålla sådan behörighet, 12. att uttalar att personalen inom barnomsorgen genom kommunens försorg bör beredas möjlighet till fortbildning motsvarande , 13. att beslutar att barnbidraget tills vidare skall utgå av basbeloppet, [14. att som ett första steg i slopandet av livsmedelsmomsen begär att livsmedelssubventionerna höjs med ett i förhållande till regeringens förslag med 3 . förhöjt belopp,2]