mot · G802559 · 1985-01-16 00:00:00 — Stat och kommun upphandlar varor och tjänster för mer än 100 miljarder. Detta är för många företag en viktig marknad, vilken inte bör reduceras genom att det offentliga av doktrinära skäl bedriver en dyrbar egenregiverksamhet eller favoriserar statliga företag. En breddad och fri marknad ger små och medelstora företag ökade förutsättningar. Upphandlingsförordningen måste respekteras. inleddes ett arbete i syfte att bryta upp ett antal statliga monopol vad gäller leveranser till myndigheter. Den s. k. monopolutredningen utarbetade förslag med innebörden att ett antal statliga företag skulle fråntas sin särställning vad gäller leveranser till statliga myndigheter. Detta arbete avbröts i praktiken genom regeringsskiftet . Ett område som förtjänar särskild uppmärksamhet är statens upphandling av datatjänster. Vi har bl. a. noterat att , i en skrivelse till DAFA, påpekat att det är svårt att kunna klarlägga hur upphandlingarna skett. bör ges större möjligheter att övervaka upphandlingskungörelsen och dess tillämpning. För att ytterligare stimulera den fria konkurrensen och för att se till att offentliga organ verkligen bemödar sig om en upphandling till lägsta pris bör upphandlingskungörelsens bestämmelser skärpas. Vi förordar därför en översyn av kungörelsen i detta syfte. 5.5 Verksamheten vid de affärsdrivande verken Frestelsen för vissa affärsdrivande verk att utnyttja en monopolställning för att vinna fördelar också på den konkurrensutsatta delen av marknaden är stor. Ett flertal anmälningar till om s. k. osund konkurrens från vissa affärsverks sida ger belägg för detta. Som NO påpekar är det svårt att åstadkomma en korrekt prissättning av affärsverkens konkurrensutsatta produkter och tjänster, t. o. m. i fall då verksamheten bedrivs i form av särskilt bolag. Konkurrensneutralitet måste råda gentemot enskilda företag. Detta skulle kunna uppnås om affärsverken bringades att upphöra med och/eller avyttra verksamhetsgrenar som inte behöver vara offentliga. beslut angående framtida verksamhet och organisation inom statens industriverk (SIND) belyser den socialdemokratiska ambitionen att detaljstyra näringslivet. Detta är en fortsättning av den för näringslivet skadliga politik som socialdemokraterna bedrivit sedan 1960talet. Trots att subventions- och regleringspolitiken misslyckats fortsätter socialdemokraterna att utöka och detaljutforma styrinstrumenten. Syftet är, som framhölls i proposition 1982/83:113, att "avsevärt förstärka SIND som skall samordna industriella utvecklingsinsatser inom breda insatsområden som kräver medverkan av flera myndigheter och organ. Regeringen tycks ha ambitionen att utveckla SIND till en central näringspolitisk instans i det framtida Löntagarfondssverige. Problemen med den dåligt fungerande reglerings- och subventionspolitiken kan inte lösas med samordningsåtgärder och ytterligare regleringar. Den enda möjliga vägen är att minska detaljstyrningen och avreglera närings- och regionalpolitiken. Med en sådan politik finns det inte något behov av ett särskilt ämbetsverk för industrifrågor. Vi anser därför att en ny organisationsstruktur för SIND och STU skall upprättas i enlighet med följande riktlinjer: Selektiva industri- och regionalpolitiska stödformer avvecklas successivt till förmån för generellt verkande åtgärder. SIND avvecklas som fristående ämbetsverk. Handläggningen av kvarvarande selektiva regionalpolitiska åtgärder överförs till länsstyrelserna. Större ärenden avgörs av regeringen. Kvarvarande verksamheter hos SIND inordnas i STU. De nuvarande regionala utvecklingsfonderna bildar regionalt organ till det "nya STU. bör hos regeringen anhålla om förslag med denna innebörd. Rättelse: S. 17 rad 37 Står: 273 000 Rättat till: 11 489 000 S. 18 rad 1 Står: 2 milj. kr. Rättat till: 3,5 milj. kr. rad 3 Står: 1 milj. kr. Rättat till: 1,7 milj. kr. Privatisering av statliga företag Staten har varit mindre framgångsrik som företagare. De statliga företagen blir ofta redskap för politiker som vill försöka främja olika regional- och sysselsättningspolitiska intressen. Detta vore möjligen motiverat om det inte funnes andra bättre metoder att uppnå dessa syften. Som det nu är har satsningarna på de statliga företagen varit till skada för företagen som sådana. Det har slösats med resurser och givits vilseledande utfästelser och förespeglingar till skada även för dem man vill gagna. Statlig företagsamhet kan ha den ytterligare nackdelen att funktioner som myndighet och som företagare sammanblandas till rättssäkerhetens nackdel. Vidare innebär statlig företagarverksamhet ibland illojal konkurrens gentemot privata företag. Bara genom vetskapen om att sådana risker föreligger kan annat företagande skadas och sysselsättning och utveckling därmed motverkas. Moderata samlingspartiet har i partimotion 1983/84:851 om näringspolitiken utförligt redovisat motiv och metoder för en privatisering av statliga företag. Vi hänvisar därför även till denna motion. De statliga företagen bör privatiseras i stor utsträckning. Följande privatiseringsmetoder är tänkbara: a. försäljning av aktier på börsen b. försäljning till tidigare ägare eller minoritetsägare c. överlåtelse av statliga minoritetsintressen till huvudaktieägare d. försäljning av aktier till anställda e. utförsäljning av bolagets tillgångar f. försäljning till annat företag g. spin-offs av bolagets beståndsdelar Varje metod har sina fördelar och lämpar sig olika väl för olika fall. En allmän strävan bör vara att ge utförsäljningar en så stor spridning till allmänheten som möjligt utan att ägaransvaret tunnas ut. Särskilda insatser bör göras för att underlätta för de anställda att förvärva aktieposter i de egna företagen. En systematisk avyttring av de statliga företagen måste ske stegvis för att kunna absorberas av kapitalmarknaden utan att underkurs skall behöva tillgripas och utan att försvåra möjligheterna för andra företag att få kapital via den ordinarie kapitalmarknaden. Nyemissioner och nyintroduktioner kan uppskattas ha skett till ett värde av ca . Utrymmet beror på den ekonomiska utvecklingen, men också på vilka åtgärder som särskilt vidtas för att stimulera riskkapitalbildningen. Det system som föreslagits för avvecklingen av löntagarfonderna bör ge positiva effekter också i detta avseende. Vi bedömer att det kommer att finnas utrymme för staten att sälja statliga företag till ett värde av . En utförsäljning av vissa tillgångar inom affärsverken -1, ex. domänverket och - kan ske i former som lockar placerare vid sidan av de mera sedvanliga köparkategorierna. Småföretagen är växtkraften i en fri ekonomi. Rätten att starta och driva ett eget företag får inte undergrävas av skattesystemet eller andra offentliga regelverk. Att få driva sitt eget företag är för många ett sätt att tillfredsställa sitt livs ambitioner. Men det är inte bara från frihetssynpunkt som småföretagen är viktiga. De utgör en plantskola för nya idéer. Att de flesta storföretag en gång varit små är en självklarhet men understryker nödvändigheten av att småföretag kan startas och utvecklas under gynnsamma omständigheter. Taget vart och ett för sig förefaller kanske småföretag betydelselösa, men bland dem finns de företag som kommer att bli den dagens storföretag. De mindre och medelstora företagen har också stor betydelse för sysselsättningen. I 291 000 mindre företag arbetar 950 000 personer. Erfarenheterna från bl. a. har också visat att en snabb sysselsättningstillväxt kan åstadkommas genom att de mindre företagen ges goda betingelser för sin verksamhet. Betydelsen av företagaren som individ måste särskilt framhållas. Det är hans eller hennes personliga egenskaper när det gäller att leda och driva företaget, hans eller hennes vilja att satsa pengar och våga ta risker samt tron på sig själv och sina medarbetare som skapar det nyföretagande och de nya arbetstillfällen vi så väl behöver. har många människor varit beredda att etablera sig som småföretagare. Därför har vi fortfarande ett dynamiskt inslag av små företag i . Men efter hand som allmänheten blir mer medveten om de svårigheter som möter företagarna på olika områden kommer allt färre att vilja ägna sig åt företagande. Detta är ett hot mot det välstånd som de små företagen i så hög grad hjälpt till att bygga upp. har en märkbar omsvängning i debattklimatet och allmänna opinionen ägt rum. uppskattas företagarnas insatser. De allra flesta är medvetna om att det krävs initiativ och kreativitet för att vi skall kunna bibehålla vår levnadsstandard. Litet drastiskt sägs ibland att företagarna är de nya hjältarna. Den nuvarande regeringen har vid många tillfällen i ord uttryckt sig positivt om småföretagare. a. genom att inbjuda till överläggningar ville man skapa intrycket av att regeringen avsåg att förbättra situationen för småföretagen. Men det blev inga positiva konsekvenser av överläggningar I stället har småföretagen fått betala en dyrbar nota i form av höjd förmögenhetsskatt, höjda löneskatter, skärpta reavinstregler, vinstdelningsskatt och löntagarfondsavgifter, likviditetsindragningar, avsättning till s. k. förnyelsefonder, minskade lagernedskrivningsmöjligheter, borttagna FoUavdrag, förkortade skattekredittider m. m. Detta har kostat enbart de mindre och medelstora företagen ca . Förutvarande statssekreteraren vid , , fick 1980 i uppdrag att utreda de små och medelstora företagens finansiella situation. Utredningens slutbetänkande, som presenterades , innehöll många förslag till hur de mindre företagens situation skulle kunna förbättras genom förhållandevis små och från statsfinansiell synpunkt billiga åtgärder. Närmare har regeringen ännu inte lagt fram några förslag av det slag som utredningen förordade. Nedan presenteras en del konkreta förslag som syftar till att bl. a. förbättra förhållandena för små och medelstora företag. Inledningsvis måste emellertid understrykas att det bästa botemedlet mot dagens problem givetvis är en ekonomisk politik och en skattepolitik som generellt gynnar företagande och stimulerar till nyskapande. I motion 1984/85:2754 redovisas vårt förslag till marginalskattesänkningar. Detta innebär i korthet att marginalskatterna för huvuddelen av de heltidsarbetande inkomsttagarna successivt sänks till och att den maximala marginalskatten inte överstiger . Att sänka marginalskatterna är en väsentlig åtgärd för att öka incitamenten för de enskilda människorna att arbeta mera. Det underlättar skattesituationen för många företagare. Som ett resultat av den underbara natten begränsades möjligheterna att dra av underskott i en förvärvskälla mot intäkter i en annan. Denna begränsning får full verkan fr. o. m. innevarande år. En sådan avdragsbegränsning har negativa konsekvenser för företagandet i landet. Nyföretagare, som har stora kostnader i samband med företagets start, missgynnas. Företagare med verksamheter som är uppdelade på flera förvärvskällor missgynnas likaså. Vi har den högsta förmögenhetsbeskattningen bland OECDländerna. Redan från en förmögenhet på . uttas förmögenhetsskatt på . uppgår skatten till . Denna beskattning utgör en extra skatt på kapitalavkastning utöver den progressiva inkomstbeskattningen. Effekten accentueras av att förmögenhetsskatten måste betalas med beskattade medel, dvs. en individ måste först betala inkomstskatt och arbetsgivaravgifter på det belopp han eller hon därefter skall betala i förmögenhetsskatt. Förmögenhetsskatten utgör ett speciellt problem för personer som har förmögenhetsobjekt som ger låg eller ingen direkt avkastning. Ett exempel är egnahemsägare, ett annat ägare av mindre företag. Trots att substansvärdet i ett företag kan vara ganska högt kan avkastningen vara i det närmaste obefintlig. infördes den s. k. 30-procentsregeln, som innebär att på den del av förmögenheten som består av ett företag, jordbruk eller annan rörelse, inkl. , skall beskattningen baseras på av företagets substansvärde exkl. latenta skatteskulder och rörelsefrämmande kapital. Denna regel medförde en tillfällig lättnad i beskattningen av företagare. De till följd av inflationen successivt högre substansvärdena har tillsammans med högre förmögenhetsskattesatser gjort denna skatt till ett växande problem för många ägare till mindre och medelstora företag. Många av dem tvingas att successivt sälja ut sitt företag för att ha råd till skatten. Att betala skatten genom att öka löneuttaget leder ofta till helt absurda löner. Många skäl, inte bara företagarnas situation, talar för att förmögenhetsskatten måste lindras. Förslag i detta hänseende väcks i motion 1984/85:2754 om skattepolitiken. Vi föreslår vidare att arbetande kapital i mindre och medelstora företag undantas från förmögenhetsbeskattning fr. o. m. Vid beräkningen av den beskattningsbara förmögenheten bör därutöver hänsyn tas till eventuella latenta skatteskulder för aktier. Nuvarande regering har skärpt vår redan internationellt sett höga realisationsvinstbeskattning av aktier. Med hänsyn till att aktiekapital är riskvilligt kapital bör realisationsvinstbeskattningen sänkas så att aktieägande stimuleras. Vidare måste de nuvarande skattereglerna på detta område förenklas. är t. ex. beräkningen av realisationsvinsten vid nyemissioner eller fusioner så komplicerad att den kan avskräcka potentiella aktieägare. Våra förslag till förändringar redovisas i motion 1984/85:2754. De lagstadgade arbetsgivaravgifterna - löneskatterna - uppgår till av lönesumman för anställda. För egenföretagare är avgiften . Socialförsäkringsavgifter bör i större utsträckning ges formen av egenavgifter. Löneskatter som inte är direkt kopplade till socialförsäkrings systemet bör försvinna. Detta gäller t. ex. barnomsorgsavgiften. Den 2-procentiga allmänna löneavgiften, som infördes som ett resultat av den senaste skatteomläggningen, bör successivt avskaffas. Möjligheten att kvitta underskott mot överskott i olika förvärvskällor vid beräkning av egenavgifterna upphävdes 1982. Detta leder till stora orättvisor eftersom företagaren nu måste betala sociala avgifter på en inkomst som överstiger hans verkliga inkomst utan att få motsvarande sociala förmåner. Detta skapar problem t. ex. för en företagare som bedriver jordbruk. Vi har tidigare understrukit att arbetsgivaravgiften kan vara ett verksamt regionalpolitisk! Våra förslag till sänkta arbetsgivaravgifter i delar av inland utvecklas närmare i motion 1984/85:2123 om regionalpolitik. Vi har från moderat sida kritiserat dubbelbeskattningen på utdelningar i aktiebolag. Denna har medverkat till att det krävs mycket hög real bruttoavkastning på insatt kapital för att kapitalägaren skall kunna få någon real nettoavkastning. För börsnoterade företag finns visserligen de s. k. Anellavdragen, som i viss mån mildrar effekterna av dubbelbeskattningen genom att medge avdrag för utdelning på nyemitterade aktier, men dessa är otillräckliga. Eftersom dubbelbeskattningen minskar möjligheterna till en god kapitalförsörjning via aktiemarknaden bör dubbelbeskattningen successivt avskaffas. infördes en lättnadsregel som innebär att icke börsnoterade företag får göra avdrag av det utdelade beloppet, dock ej mer än vad som motsvarar av aktiekapitalet eller . I avvaktan på att dubbelbeskattningen helt skall avskaffas föreslår vi, i likhet med Nordenfalkska utredningen, att 15-procentsgränsen höjs. motsvarar en alltför låg avkastning med hänsyn till risktagandet och med hänsyn till att många bolag har ett lågt aktiekapital i förhållande till dess verkliga värde. Förslag till ändringar av bolagsbeskattningen återfinns i motion 1984/85:2754. De negativa effekterna av löntagarfonderna gör sig redan gällande. Vinstdelningsskattens märkliga utformning får ibland helt absurda effekter. Många företag som går med förlust tvingas att betala vinstdelningsskatt. Dessutom belastas alla företag av den extra arbetsgivaravgiften. Löntagarfondssystemet måste avvecklas. Därvid kommer både den s. k. vinstdelningsskatten och den extra arbetsgivaravgiften att avskaffas. De närmare detaljerna redovisas i motion 1984/85:2754. trädde fastighetsskatten i kraft. Denna kommer att få negativa effekter för många företag. Även olönsamma fastigheter med lokaler för uthyrning kommer t. ex. att drabbas av skatten. Likaså kan många detaljhandelsföretag få kraftiga kostnadsökningar. För en modern livsmedelshall kan detta innebära kostnadsökningar med . Vi föreslår i motion 1984/85:2754 att fastighetsskatten skall avskaffas. 7.11 Avskaffa förnyelsefonderna och återinför FoU-avdragen De s. k. förnyelsefonderna berör huvudsakligen större företag. Fonderna har ingen reell funktion och bör avskaffas. I stället bör FoU-avdragen återinföras, vilket gynnar produktutvecklingen även i små företag. Se även avsnitt 9 i denna motion. 7.12 Avskaffa likviditetsindragningar och exportdepositioner Det finns flera mindre kända sätt att beskatta företagen. Som ett resultat av det s. k. panikpaketet måste företagen deponera ett belopp hos motsvarande av lönesumma överstigande 20 milj. kr. Massa- och pappersföretag måste dessutom erlägga en exportdeposition på av exportvärdet. Dessa åtgärder har bara drabbat stora företag direkt. Indirekt har emellertid även små företag missgynnats, eftersom investeringsbenägenheten troligtvis minskat. Staten bör sköta sin upplåning på marknadsmässiga grunder. Företagen skall inte berövas rätten att disponera över sina finansiella tillgångar. Ovan nämnda konton bör därför frisläppas. I en fri ekonomi är det naturligt att det finns många olika ägarformer för företag. För många småföretag kan det vara lämpligt att ha en dominerande aktiv ägare. Arvsskattelagstiftningen gör det emellertid allt svårare att klara generationsväxlingar i den typen av företag. För att klara arvsskatter tvingas många nyblivna ägare att sälja ut hela eller delar av företaget. Att söka externa medägare i ett småföretag kan ofta vara lämpligt. Ett sådant beslut måste dock fattas av omtanke om företaget och inte framtvingas av arvsbeskattningen. Den nuvarande arvsbeskattningen kan slå hårt. Om en ensam arvtagare ärver ett icke börsnoterat företag med ett substansvärde på 4 milj. kr. beräknas skatten på av substansbeloppet, dvs. på 1.2 milj. kr. Skatten blir då . För att betala tvingas arvtagaren vid marginalskatt ta ut en lön, inkl. arbetsgivaravgifter, som förutsätter att företaget har en vinst före bolagsskatt (antag ) som uppgår till ca 3,5 milj. kr. Trots att möjlighet finns att fördela högst hälften av betalningarna innebär detta att företaget måste gå med en vinst på ca 1,7 milj. kr. Gåvoskatten är kopplad till reglerna för arvsskatt. Det finns vissa uppenbara brister i den nödvändiga samordningen mellan dessa två skatter. Den tidigare nämnda 30-procentiga reduceringen av substansvärdet gäller endast om hela förvärvskällan bortskänks. Det är således inte möjligt att successivt överlåta en rörelse på arvingarna, vilket för många företagare vore naturligt. Vi föreslår en lagändring så att en successiv överlåtelse blir ekonomiskt möjlig. I motion 1984/85:2754 föreslår vi en sänkning av arvs- och gåvoskatterna. Detta sker dels genom att det skattefria beloppet höjs, dels genom att skattesatserna sänks. om mer än en person ärver ett företag är det ofta bara en som vill fortsätta att driva företaget. Det är då möjligt att välja en lösning där en part har det aktiva företagsledningsansvaret medan de andra är passiva medägare. om denna lösning i många fall kan fungera väl kan det lätt uppstå intressemotsättningar mellan de olika ägarna. Det måste därför vara möjligt för en av arvingarna att lösa ut sina medarvingar. Detta försvåras av den nuvarande lagstiftningen. Aktiebolag har inte rätt att låna ut pengar till ägare eller dessa närstående personer. För att genom aktieförvärv kunna lösa ut medarvingar tvingas företagaren ta stora lån. Detta måste han göra i kreditinstitut, vilket ställer höga krav på säkerhet. Den Nordenfalkska utredningen föreslog en uppmjukning av låneförbudet som innebär att dispens skall medges för förvärv av det egna bolagets aktier i samband med utlösning i anslutning till generationsskifte, om inte särskilda skäl talar emot. Företagaren skall vara förhindrad att pantsätta dessa aktier för något annat ändamål. Företag har inte rätt att förvärva sina egna aktier. Detta förbud kan till stor del kringgås genom att nya bolag bildas, men ett sådant förfarande är komplicerat och kan vara kostsamt. Därför bör det närmare utredas om man inte, liksom i många andra länder, skulle kunna medge att företag tillfälligtvis förvärvar sina egna aktier i samband med generationsskiften. Dessa åtgärder skulle innebära att det fria kapitalet i företaget skulle kunna nyttjas för att underlätta generationsväxlingen. Ett sådant förfarande måste naturligtvis ske på ett sätt som tar vederbörlig hänsyn bl. a. till borgenärer och anställda. Regeringen bör återkomma till med förslag i enlighet med ovanstående riktlinjer. 7.14 Minska krånglet för fåmansföretag I syfte att undanröja möjligheter till skattefusk har en rad långtgående regler införts. Kostnader för privat konsumtion skall inte kunna omvandlas till kostnader för företaget. Regler av detta slag är inte möjliga att undvika, men regelverket har blivit alltför komplicerat och detaljerat. Reglerna för fåmansföretag bör mjukas upp. En genomgripande översyn av reglerna bör därför inledas. Det får inte vara möjligt för skattemyndigheterna att tolka arbetsgivarbegreppet så vitt att små entreprenadföretags möjligheter att verka undergrävs. De krav på kontroll av entreprenörens skatteförhållanden som ställs på kunder måste vara rimliga. har flera exempel belyst hur skattemyndigheternas efterkrav av arbetsgivaravgifter och skatter drabbat enskilda och företag på ett orimligt sätt. Speciellt småföretagare anser ofta att myndigheterna infordrar en mängd meningslösa uppgifter, vilka dessutom är kostsamma att ta fram. Behovet av ett gott statistiskt material kan enligt vår mening till stor del tillfredsställas genom att i högre grad använda enkätundersökningar. Varje myndighet som har rätt att inkräva uppgifter, inkl. SCB, måste dessutom i varje enskilt fall noga pröva om en uppgiftsinsamling verkligen är nödvändig. De regionala utvecklingsfondernas verksamhet har kommit att få karaktären av bankverksamhet. Den dominerande grenen av utvecklingsfondernas kreditgivning utgörs av rörelselånen. Statsmakternas intentioner att lån endast skall ges för lönsamma projekt har gjort prövningen av dessa utomordentligt svår. 1 verklig mening lönsamma projekt bör alltid kunna påräkna intresse från kreditinstitutens sida. Kapitalförsörjningen kan därför ske via de ordinarie kreditinstituten. Fondernas verksamhet bör i stället renodlas till information och service. Finansieringen av denna bör i ökad omfattning ske genom avgifter. I utvecklingsfondernas styrelser bör i högre grad än vad som har varit fallet ingå personer med praktisk erfarenhet från olika delar av näringslivet. 7.18 Förenklingar i den arbetsrättsliga lagstiftningen Den arbetsrättsliga lagstiftningen är ofta besvärande för de mindre företagen. Bestämmelserna har utformats så att de är både svårtolkade och dåligt anpassade till de förhållanden som råder i mindre företag. I motion 1984/85:2715 angående arbetsrätt utvecklas närmare de förändringar i arbetsrätten som bör genomföras. I motionen föreslås bl. a. slopad facklig vetorätt vid entreprenad, lokala fackliga representanter även på små arbetsplatser, utökad rätt till provanställning, utvidgade möjligheter till tillfällig anställning vid arbetstoppar, förenklad semesterlag, översyn av ledighets- och arbetstidslagarna samt modifieringar av lagen om anställningsskydd. Regeringen behandlar inte energifrågorna i budgetpropositionen utan hänvisar till en senare proposition om energipolitikens utformning. Vi begränsar oss därför här till att ange huvuddragen i den av oss förordade energipolitiken. välstånd är beroende av en god energiförsörjning.