mot · G8023133 · 1985-04-10 00:00:00 — 1984/85 3133-3137 Förslag till lag om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m. fl. 1984/85:176) Vägledande för all omsorgsverksamhet är begreppen normalisering och integrering. På boendesidan har utvecklingen gått mot allt öppnare former integrerade i samhället. I växande omfattning flyttar de utvecklingsstörda från vårdhem till ett självständigt boende i inackorderingshem/grupphem i lägenheter eller villor ute i samhället. Stöd ges i varierande omfattning från omsorgsverksamheten. I proposition 1984/85:176 fastslås målet att psykiskt utvecklingsstörda skall ges möjlighet att leva som andra och i gemenskap med andra. Vårdhem och specialsjukhus utmönstras som boendeform. Detta innebär att vårdhemmen successivt avvecklas och ersätts med inackorderingshem/grupphem. Denna målsättning understryks ytterligare i regeringens proposition (1984/85:142) om förbättrade boendeförhållanden för gamla, handikappade och långvarigt sjuka. Den övergripande utgångspunkten är att alla människor skall ha samma rättigheter i samhället och ges möjlighet till ett meningsfullt liv. I en dom av försäkringsöverdomstolen (mål nr 2328:1) slås fast att boende på inackorderingshem/grupphem är att jämställa med vård på vårdinrättning. Bakgrunden till domen är ett besvär över beslut av allmänna försäkringskassa att inte bevilja en psykiskt utvecklingsstörd person kommunalt bostadstillägg. Personen i fråga är bosatt på inackorderingshem/grupphem. Han uppbär själv sin pension och erlägger full hyra för sin bostad. Genom domen tillerkänns han inte kommunalt bostadstillägg (KBI). Som skäl för sitt ställningstagande åberopar domstolen att psykiskt utvecklingsstörda personer som är berättigade till folkpension, inte har någon kostnad för sitt boende enligt 56 § lagen angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda. Praxis är emellertid att flertalet psykiskt utvecklingsstörda som bor på inackorderingshem/grupphem själva uppbär sin pension och - som i det fall domen avser - själva erlägger hyra för bostaden. Utvecklingen inom omsorgerna har även i det här avseendet gått betydligt längre i önskvärd riktning än vad som kunde förutses vid tillkomsten av gällande omsorgslag. Genom försäkringsdomstolens dom, som är prejudicerande, står det således helt klart att bestämmelsen i 56 § nuvarande omsorgslag motverkar strävan mot ett normaliserat boende för psykiskt utvecklingsstörda. En fortsatt snabb omstrukturering inm omsorgerna från boende på vårdhem mot boende på inackorderingshem/grupphem kan komma att förhindras genom 1 1984/85. att den utvecklingsstörde även i det senare fallet betraktas som vårdnadstagare på en vårdinrättning. Strävan att bryta passivisering och i stället utveckla självkänsla och egenvärde motverkas av ett sådant synsätt. I förslaget till lag om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda återfinns i 13 § samma bestämmelser som i 56 § nuvarande lag. Någon anpassning till praxis och vad som är önskvärt inom omsorgsverksamheten samt vad som fordras för en fortsatt utveckling av verksamheten mot de mål som alla är överens om, har således inte gjorts. Detta är givetvis från vårdpolitisk synpunkt djupt otillfredsställande. Bestämmelsen riskerar mot bakgrund av försäkringsdomstolens dom att motverka lagförslagets i övrigt långtgående ambitioner mot en normalisering av villkoren för psykiskt utvecklingsstörda personer. Med anledning av vad som anförts ovan hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att boende i grupphem för psykiskt utvecklingsstörda skall jämställas med ett eget boende och ej med boende på vårdinrättning, 2. att beslutar att bestämmelsen enligt 13 § den föreslagna lagen ges en lydelse som överensstämmer med den praxis som tillämpas inom omsorgsverksamheten. () ()