mot · G8022380 · 1985-01-25 00:00:00 — Motion 1984/85:2380 m. fl. I skrivelse rubricerad Förslag till inkomstförstärkningar inom verksamhetsområde daterad överlämnade generaltullstyrelsen till regeringen tre förslag, nämligen utökad avgiftsbeläggning vid tullförättning utom normal förrättningstid och förrättningsplats, tullupplagsavgift samt registreringsavgift för blivande hemtagare och andra kreditimportörer. Företaget beträffande tullförrättningsavgifter behandlades av regeringen . Av regeringsbeslutet framgår att regeringen uppdrar åt generaltullstyrelsen att i huvudsak i överensstämmelse med sitt förslag i ökad utsträckning avgiftsbelägga tullförrättningar utom normal förrättningstid och förrättningsplats. 1 budgetproposition 1984/85: 100 bilaga 9 anför departementschefen: förslag om förrättningsavgifter innebär också att ges möjlighet att ta ut avgifter av de transportföretag som befraktar de personer och fordon som skall tullklareras. Förslaget kan i dessa delar sägas innebära delvis en nyordning vad gäller avgiftsdebitering. Det är dock i dessa fall rationellt och lämpligt och bör enligt min mening genomföras i huvudsak i enlighet med de riktlinjer som generaltullstyrelsen angivit. Med hänsyn till den princip som föreslås i fråga om debiteringen av förrättningsavgifterna anser jag det lämpligt att godkännande inhämtas även i denna fråga. Beträffade registreringsavgift för blivande hemtagare och andra kreditimportörer samt tullupplagsavgift sägs vidare: Jag biträder även styrelsens förslag att införa avgifter för innehavare av transitläger och tullupplag. Styrelsens förslag om införande av registreringsavgifter för blivande hemtagare och kreditimportörer anser jag ligger väl i linje med vad andra myndigheter tar ut för motsvarande tjänster. Jag anser därför att dessa avgifter även skall införas vid . Dessa avgifter är av sådan art som det enligt 8 kap. 3 § regeringsformen ankommer på att besluta om. Möjlighet för att delegera beslutanderätten föreskrivs i bl. 8 kap. 9 § andra stycket regeringsformen. Sådant bemyndigande har meddelats vad gäller förrättningsavgifter enligt 80 § tullstadgan (prop. 1975: 8, KU 10, rskr. Enligt min mening bör bemyndigande nu begäras även vad gäller de övriga avgifterna. I. Avgiftsbeläggning av tullförrättningar utom normal förrättningstid och förrättningsplats förslag baseras främst på resultat från tullens s. k. avgiftsgrupp som i sin tur arbetat efter statskontorets rapport för tullklareringsavgift förstudie : 12. Det bör poängteras att denna rapport blott belyser förutsättningarna för ökade förrättningsavgifter men framför inte något förslag. I rapportens missiv framhålls att Den som skall fatta beslut måste göra en bedömning och sammanvägning av en lång rad olika faktorer. Även om det inte föreligger några principiella hinder, finns det såväl omständigheter som talar för som omständigheter som talar emot introduktionen av en sådan avgift. De synpunkter som remissinstanserna har tagit upp i sina yttranden måste i det sammanhanget också beaktas som sammanvägas. förslag innebär att i stort sett all klarering utom förrättningstid och tullklareringsområde blir belagd med avgift. Den avgiftsfria förrättningstiden bör enligt styrelsens mening fastställas till vad som anses vara normal arbetstid, nämligen helgfri kl. 07.0016.00. Styrelsen föreslår vidare att trafikföretag skall bli betalningsskyldig!. Varje trafikslag skall bära de kostnader som det förorsakar . Avgiften beräknas med utgångspunkt i den personstyrka som normalt åtgår för tullklarering av skilda transportmedel. Enligt styrelsens förslag kommer avgiften i flertalet fall att debiteras efter en tidtaxa, . för man och halvtimme . Förslaget beräknas medföra en inkomstförstärkning i storleksordningen 50100 milj. kr. För att service till näringslivet skall kunna upprätthållas, och för att finansiera arbetet med uppbörden, bör vissa delar av inkomstförstärkningen stanna hos , menar generaltullstyrelsen i sin skrivelse. Tullklarering och tullkontroll ett samhällsintresse En första fråga som bör resas är huruvida förrättningsavgifterna ur statsrättslig synvinkel kan betraktas som avgifter för en prestation eller om de skall anses ha skattekaraktär. En skatt karaktäriseras som ett tvångsbidrag till det allmänna utan direkt motprestation. Skatt kan endast beslutas av , och den får enligt regeringsformen ej delegeras. I motsats till skatt föreligger avgift endast om ett specificerat vederlag utgår för erlagd penningprestation. Tvångsavgifter faller primärt under , men kan delegeras till regeringen, som i sin tur, om medgivit, kan delegera till förvaltningsmyndighet. Tullklarering och tullkontroll sker primärt inte i de kontrollerades, utan i det allmännas intresse. Samhället har intresse av att person- och varutrafiken över landets gränser sker så obehindrat som möjligt. Sättet att utöva kontrollen måste anpassas till trafikens funktion i dagens samhälle. Den våldsamma utvecklingen av alla slags kommunikationer under har medfört att starkt ökade krav på en snabb och rationell hantering av gods, transportmedel och människor nu ställs av näringsliv och samhälle. Eftersom en mycket stor del av flygtrafiken och färjetrafiken sker utom vad tullen vill beteckna som normal förrättningstid måste en därtill anpassad verksamhet ingå i myndighetens allmänna villkor. 1984/85: 2380 Avgiftsfriheten har varit en fastlagd princip åtminstone alltsedan 1927 och bör rimligtvis inte ändras nu när det blivit alltmer nödvändigt att utnyttja allt fler av dygnets timmar för transporter. Tullförrättning utom s. k. normal tid och plats förvandlar inte i allmänt intresse utförda verksamhet till en sådan motprestation som regeringsformen inlägger i avgiftsbegreppet. De föreslagna avgifterna får därför en fiskal karaktär. är traditionellt en av de främsta förespråkarna för en fri världshandel. är ett av de länder som bl. a. i mest aktivt förordat en minskning och förenkling av olika importformaliteter och avgifter. är angeläget om att en ny kommer till stånd för fortsatt liberalisering av världshandeln. Vidare har i hög grad varit drivande bakom tillkomsten av Luxemburgs- och Visbydeklarationerna beträffande vidgat samarbete mellan EG och EFTA, där förenklade importprocedurer och -formaliteter är en prioriterad uppgift. Artikel säger bl. a. att Avgifter som uttas i samband med export och import skall inte innebära beskattning av import och exportvaror i statsfinansiellt syfte (VIII: l.a). Viare finns i artikeln en avsiktsförklaring att minska antalet och variationerna av de avgifter som avses (VIII: l.b. Uppenbart är att lejonparten av insamlade uppgifter föreslås bli till en del av den allmänna statsbudgeten, vilket skulle strida mot artikel VIII: 1 .a. I praktiken rör det sig om tillskapande av avgifter som inte funnits tidigare, vilket är ett steg i en protektionistisk riktning, och mot avsiktsförklaring i artikel 8ld. Därmed blir förslagets förenlighet med bokstav tvivelaktig. Uppenbarligen står förslaget i strid med anda. Det står vidare i bjärt kontrast till traditionella inställning och agerande i liknande frågor. Frågan om vad som skall anses som avgifter med motsvarande verkan som tullar har behandlats i åtskilliga domslut i . Domstolen har därvid givit uttryck för en mycket sträng syn på vilka avgifter om skall anses falla under detta begrepp. Särskilt bör fästas uppmärksamhet på den administrativa avgift och statistikavgift som tidigare utgick i . Kommissionen ålade att avskaffa avgifterna, bl. a. på grund av att de tjänster som utfördes endast bestod i vanlig tullklarering. Det olämpliga för att införa de ökade förrättningsavgifterna framstår som uppenbart även i ljuset av det aktuella Europasamarbetet. Genom två stora ministermöten ministermötet EG/EFTA i och i har öppnats nya möjligheter till ett breddat och fördjupat samarbete i . I de deklarationer som avgavs vid dessa både möten har förenkling och harmonisering av gränskontrol 1984/85: 2380 ler och handelsdokument i prioriterats. var i hög grad drivkraft för tillkomsten av dessa deklarationer. För sedan initierade utrikeshandelsministern projektet att eliminera handelshinder i . Även detta projekt har förenklade tullprocedurer som en huvudpunkt i ett åtgärdsprogram utarbetat under svenskt ordförandeskap. Vid det officiella mötet mellan och EG som hölls i hävdade EG att de kraftigt höjda avgifterna ej var i linje med vad som överenskommits i den s. k. Luxemburg-deklarationen, och EG önskade nu att man ansträngde sig för att åstadkomma en återgång till den ordningen. För järnvägstransporter har införts särskilda rutiner vid tullbehandlingen. har det totala godsansvaret vilket innebär att järnvägsförvaltningarna eller deras ombud själva skriver ut en s. k. järnvägsanmälan som går med godset till den plats där godset anmäls till förtullning. Denna pappersexercis handhas helt av SJ:s egen personal, och godset skulle sålunda som inte komma att bli föremål för någon klarering från tullens sida på s. k. övertid. Det blir därför fullkomligt obegripligt när generaltullstyrelsen i sitt förslag uttalar att SJ av konkurrensskäl ej bör särbehandlas. Det är ju just det som kommer att ske. Särbehandlingen av SJ synes diskriminera andra transportmedel vilket inte är i linje med t. ex. om flygtrafik. Statliga avgifter måste utformas så att de blir helt konkurrensneutrala. Som framgår av ovanstående är detta inte fallet med den avgift generaltullstyrelsen föreslår. Det föreslagna ökade avgiftsuttaget kommer att leda till ökade kostnader för alla berörda parter. Dessa kostnadsökningar kommer i högre grad att drabba små och medelstora företag. Stora företag med betydande fraktvolym har möjligheter att prisförhandla under helt andra förutsättningar än de mindre företagen. Med hänsyn till vad som ovan anförts bör förrättningsavgifterna inte införas. föreslår i sin skrivelse att en avgift om . skall utgå per tullupplagstillstånd. Syftet med avgiften är dels att få täckning för kontrollkostnader, dels att reducera antalet tullupplag. När det nya förtullningssystemet infördes påtog sig näringslivet två stora uppgifter, nämligen tulldeklarationsplikt och privat godsvård. Båda innebar betydande kostnadsåtaganden. uppger att upplagens geografiska 1984/85: 2380 spridning är en betungande faktor för kontrollutövningen. Med den utveckling av trafikstrukturen som fortlöpande sker är detta något som knappast kommer att kunna undvikas utan måste lösas genom administrativa rutiner mellan tullverk och upplag. För rationell godshantering torde det också vara av största vikt att upplagen anförtros så långt möjligt utlämningsuppgifter m. m. och därmed nedbringa den fysiska närvaron av tulltjänstemän. Det är tveksamt om en avgift kommer att ha den styreffekt som hoppas på. Möjligen kan mindre företag komma att slås ut, vilket då får en negativ inverkan på konkurrenssituationen. Med hänvisning till tidigare resonemang om motprestation och kostnader för kontroll avstyrkts även införandet av tullupplagsavgiften. Registreringsavgift för blivande hemtagare och andra kreditimportörer Importörer kan registrera sig som kreditimportör och hemtagare hos utan särskild avgift. vill nu införa en avgift om . för vardera registreringen. Avgifterna bör sättas in i sitt sammanhang med den mängd av övriga avgifter och ändrade förhållanden vad avser krediter som införts under de som hemtagningssystemet varit i kraft. Så har t. ex. införts förseningsavgift för deklarationer, avgift för för sent inlämnade varucertifikat, även om det beror på förhållanden över vilka importören inte kan råda, licensavgift, faktureringsavgift på tullräkningar samt minskad kredittid om . Dessa avgifter och likviditetspåverkande åtgärder drabbar importgodset utöver de kostnader som näringslivet redan har åtagit sig genom deklarationsförfarandet och godsvården. Avgiftsfloran bör icke utökas ytterligare. Även om avgifterna när de införs i bland kan synas små, kommer de att successivt öka och därmed innebära en ökad belastning. Mot den bakgrunden bör registreringsavgift för blivande hemtagare och andra kreditimportörer icke införas. Med stöd av ovanstående hemställs att avslår regeringens förslag om debitering av tullförrättningsavgifter. BO () PER STENMARCK (m)