mot · G8023141 · 1985-04-16 00:00:00 — Motion 1984/85:3141 i Utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården, m. m. 1984/ 85:181) Vid läsningen av proposition 1984/85:181 finner man att det 167 sidor långa aktstycket (jämte ytterligare 189 sidor referat av diverse utredningar och remissyttranden, alltså tillhopa 356 sidor) utmynnar i två konkreta förslag, nämligen dels en obetydlig omformulering av en paragraf i hälso- och sjukvårdslagen, dels en ettårig förlängning av lagen om förtroendenämnder. I övrigt kan man konstatera i hur ringa mån numera tycks kunna påverka utformningen av svenska medborgares sjukvård (annat än i försämrande riktning såsom genom det famösa Dagmar-beslutet). Om man någonsin haft skäl att tala om berget som födde en råtta så är det här. För vad finner man att det arma statsrådet har för sig? Jo, hon redovisar underlag för hälsopolitiska program mot bl. a. hjärt-kärlsjukdomar, cancer och skador samt mål och insatser vad avser alkoholpolitiken, liksom den pågående och önskvärda utvecklingen av förstärkt primärvård och en delvis förändrad roll för länssjukvården, bedömer som angelägen forskning om arbetslöshetens hälsomässiga konsekvenser och som önskvärt att landstingen fördjupar sitt engagemang i forskningsfrågor, betonar betydelsen av en samlad folkhälsopolitik, hälsoupplysningens roll för förbättrade kostvanor och minskat tobaksbruk samt förstärkt lokal samverkan, förordar ett starkare samarbete mellan de många samhällssektorer som kan motverka ohälsa, samt intensifierad informationsverksamhet om tobakens skadeverkningar, föreslår en ' ättre skadestatistik som grund för intensifierade skadeförebyggande åtgärder samt avser att knyta en rådgivande (tvärsektoriell) hälsopolitisk expertgrupp (som avstyrkts av de medicinska fakulteterna och UHÄ) till hälso- och sjukvårdsberedningen inom . ställer hon i utsikt att länssjukvården - dvs. den verksamhet som bedrivits vid svenska sjukhus alltsedan öppnades - skall minskas och dess patienter, dvs. de verkligt sjuka, överföras till andra vårdformer. I detta stycke ber jag att få hänvisa till vad jag yttrade i kammaren vid remitteringen av denna proposition . (Snabbprotokoll 1984/85:112 s. Låt mig därutöver fastslå, dels att god hälsa visserligen ger personlig 1 1984/85. tillfredsställelse, ökar levnadens behag och minskar mängden obehag och lidande samt ovälkomna avbrott i arbetslivet, men icke nödvändigtvis försämrar personlighetsutvecklingen, självförverkligandet eller framgången i livet. En tillbakablick på framstående personligheter: politiker, författare och konstnärer ur gången tid och nutiden kan ge mängder av exempel på hur i många fall medfödda eller förvärvade svagheter i stället varit en drivkraft för vederbörande att på ett annat område i stället nå mästerskap. Nationer kan inte enbart utgöras av joggare. God hälsa bygger mestadels på följande förutsättningar: 1. goda arvsanlag, 2. sunda levnadsvanor, 3. bra normer och levnadsregler, 4. sunt förnuft, 5. bra familjeliv och 6. ett arbete som passar ens förutsättningar och läggning. Detta vet i grunden alla människor. Svag eller dålig karaktär, dåliga vanor, dåliga kamrater, ett trassligt familjeliv och svårigheter att finna - eller att finna sig i - ett arbete, som passar ens förutsättningar, kan i längden föröda även en från början god hälsa. Motsatt, kan gynnsamma faktorer i dessa hänseenden ge även den som på ett eller annat sätt föds med, eller drabbas av, handikapp eller kronisk sjukdom en hygglig, innehållsrik eller t. o. m. spännande tillvaro. Att underlätta detta senare är endast delvis en medicinsk uppgift, men väl så mycket en uppgift för uppfostrare, författare, skådespelare, religionsförkunnare, idealister, rättsvårdare och vanliga medborgare, däribland s. k. politiker. Det är däremot ingenting, som en canceröst växande skara av utredare, sakkunniga, expertgrupper och delegationer visat sig kunna göra något praktiskt användbart åt. Däremot slår sjukdom (och död) ofta blint. Mot möjligheten att drabbas kan man endast i ekonomisk mening försäkra sig. Av väsentlig betydelse för återvinnandet av hälsa eller arbetsförmåga är tillräcklig kapacitet, effektivitet, kvalitet och beredskap inom akutsjukvården. Ledmotivet i HS 90 och proposition 1984/85:181 är nedrustning av sådan sjukvård. Som jag nämnde i mitt anförande i har de statliga åtgärderna inom sjukvårdens område också väsentligen medfört försämrad kontinuitet i vården, vilket motverkar en strävan till bättre information och större säkerhet. Detta bekräftas också i HS 90. Mycket mera vore att andraga. Låt mig till slut endast hänvisa till sammanfattningen av det remissyttrande över HS 90, som avgivits av medicinska fakultetsnämnden vid , vilket här bifogas och i vilket jag till alla delar instämmer. Mitt förslag: Att proposition 1984/85:181 läggs till handlingarna och att regeringen uppdrar åt UHÄ att efter hörande av de medicinska fakulteterna i riket framlägga ett nytt och bättre program för hälso- och sjukvården under rimligt hänsynstagande till dennas verkliga uppgifter och behov. Med begagnande av den teknik, som utvecklats inom , vill jag därför hemställa 1. att beslutar avslå proposition 1984/85:181, 2. att hos regeringen anhåller om nytt förslag till utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården i enlighet med vad som anförts i motionen. 1* 1984/85. Bilaga till motion 1984/85:3141 Medicinska fakultetsnämndens vid yttrande över HS90. Efter sin granskning av Hälso- och sjukvård inför 90-talet vill fakultetsnämnden sammanfattningsvis anföra att fakultetsnämnden betraktar som ett viktigt dokument för planering av framtidens hälso- och sjukvård. Den kan å andra sidan inte mot bakgrund av den samlade erfarenhet, som finns inom den medicinska fakulteten i frågor som rör hälso- och sjukvård, forskning och undervisning, instämma i de slutsatser som dragits av det omfattande utredningsmaterialet rörande vissa av de kärnfrågor som aktualiserats i utredningen. anser sålunda, när det gäller möjligheterna att minska behovet av akutsjukvård genom hälsobefrämjande åtgärder: att dylika åtgärder kan uppskjuta men ej förhindra sjukdomsdebut och död, att en möjlig men relativt osannolik väsentlig ökning av medellivslängden genom hälsobefrämjande åtgärder skulle ytterligare öka befolkningens sjukvårdsbehov , att i vårt land liksom i många industriellt utvecklade länder en mycket stor del av möjliga hälsobefrämjande åtgärder redan genomförts, och att effekterna av ytterligare åtgärder av denna art ej i någon högre grad kan förväntas minska behovet av akutsjukvård. anser vidare, när det gäller omstruktureringen av sjukvårdsorganisationen och möjligheterna att drastiskt minska akutsjukvårdens resurser, i första hand vad avser de stora grundspecialiteterna internmedicin och allmän kirurgi: att utredningen vid beräkning av framtida sjukvårdsbehov ej tagit hänsyn till förväntade demografiska förändringar i samhället, att utredningen bortsett från de sjukvårdsbehov som kan uppstå av de berättigade krav medborgarna kommer att ställa på att få ta del av terapeutiska landvinningar inom akutsjukvården, att utredningen som ovan framhållits ger uttryck för en orealistisk uppfattning när det gäller den förväntade minskningen av behovet av akutsjukvård på grund av ökade insatser inom den förebyggande hälsovården, att utredningen i synnerligen hög grad överskattat primärvårdens möjligheter att med krav på bibehållen vårdkvalitet bestrida en lång rad nya och krävande specialistfunktioner inom den framtida sjukvårdsorganisationen. anser slutligen såväl när det gäller det framtida forsknings- och utvecklingsarbetet som bör ligga till grund för framtida förändringar i sjukvårdsorganisationen som när det gäller grundutbildningen av den personal som skall verka i den framtida organisationen: att den medicinska grundforskningen och den tillämpade kliniska forskningen som bedrivs inom högskolans ram även fortsättningsvis bör tillskrivas en central roll i den framtida utvecklingen inom hälso- och sjukvårdssektorn, och att högskolan är väl skickad och redan i stor utsträckning är i färd med att successivt genomföra de förändringar i grundutbildningen av läkarna och annan sjukvårdspersonal som kan komma att erfordras i den framtida sjukvårdsorganisationen.