mot · G8021090 · 1985-01-18 00:00:00 — Motion 1984/85:1090 Jordbrukspolitiska åtgärder för att främja exporten av livsmedel Med hänsyn till såväl regionalpolitiska som beredskapspolitiska målsättningar bör förädlingsgraden av produkter från jordbruk höjas. Vi skulle kunna utbilda och engagera fler människor inom landets livsmedelsproduktion. Det behövs fler människor för att förädla livsmedel än enbart för att producera råvaror. Det står klart att t. ex. med sina 62 miljoner invånare utgör en potentiellt mycket viktig marknad för svenska livsmedelsprodukter. En faktor som naturligtvis hämmar våra exportmöjligheter är de tullar och övriga handelshinder som livsmedelsexportörerna möter på EG-marknaden utanför de produktområden som omfattas av frihandeln enligt protokoll II till vårt frihandelsavtal med EG. I har vi goda förutsättningar med vårt effektiva jordbruk. Vi har en högteknologisk och investeringsintensiv livsmedelsindustri samt en effektiv förpackningsindustri. Inom landet finns många produktionsenheter med så hög standard att de mer än väl uppfyller de krav som bl. och ställer som villkor för vår handel med dem. Många företag har leveranser av charkuteriprodukter och färdigmat till andra länder. Svensk export av högförädlade livsmedel omfattade 1982 ca till ett värde av 1 098 milj. kr. ökade exporten till med ett värde av 1 400 milj. kr., dvs. en ökning lUnder 1984 har ökningarna fortsatt. I nominella belopp är priset på världsmarknaden vad gäller spannmålsprodukter något högre 1984 än 1983. Vi kan alltså räkna med att exportvärdet blir högre än året innan. Exporten av fläsk beräknas ha ökat från 1984. Prisnivån ökar även värdet på exporten av fläsk från . Enligt var värdet på den totala livsmedelsexporten 1983 , varav råvaror 3,2 miljarder och förädlade livsmedel . Fördelningen på våra avsättningsmarknader var följande (värden inom parentes): 290 (136), 151 (74), 275 (223), EFTA 1 341 (1 378), EG 1 931 (1 708), 753 (550), 698 (424) och i övrigt 363 (271). Exporten av livsmedel består således till drygt hälften av icke förädlade varor, råvaror. Fläsk, spannmål och fisk är stora produkter i detta sammanhang. importerar betydande kvantiteter fläsk från numera. Exporten av fisk går främst till EG-området, där är det stora mottagarlandet. Förädlade varor svarar alltså för knappt hälften av exportvärdet. har smör, oljor och fetter samt kakaoprodukter varit stora exportvaror. Ungefär tre fjärdedelar av livsmedelsexporten går till s. k. industriländer medan återstoden säljs till utvecklingsländer och s. k. statshandelsländer. Slutligen kan noteras att den svenska livsmedelsexporten är något större till EG än till EFTA. Det är uppenbart att de svenska livsmedelsproducenterna har skött sina exportaffärer bra och att produkterna har tagits väl emot. Vi borde kunna gå vidare och därigenom skapa många fler arbetstillfällen. Efter hand som utvecklingsländerna får råd att i högre utsträckning konsumera livsmedel kommer bristen att öka - inte tvärtom! I , där industrialiseringen alltmer sätter sin prägel på samhället, kan man successivt höja levnadsstandarden. Därav följer ett ökat importbehov. är t. ex. en viktig marknad för . Kanske blir den ännu viktigare framöver. har nämligen beslutatsom näringsutskottet kunde erfara vid sitt studiebesök där - att lägga ned sin egen svinproduktion. Marken behövs för nya bostäder och industrier. skall man satsa på en kampanj, som syftar till att lära invånarna att acceptera djupfryst mat. Där har en möjlighet att medverka genom överföring av teknologi för lagring (spec. underground storage) av djupfrysta livsmedel. kan bli en bas för vidareexport till en ännu större region med 200 milj. invånare! Trots förutsättningar att kunna visa ett hyggligt överskott i denna del av bytesbalansen, har vi en livsmedelsexport som inte uppgår till mer än av produktionen. Importvärdet av livsmedel var drygt dubbelt så högt som exportvärdet. var importvärdet i allmänhet ungefär högre än exportvärdet. Livsmedelsimporten svarar för av den totala importen till . Livsmedlens andel av den totala exporten är däremot lägre, nämligen . Ungefär tre fjärdedelar av livsmedelsimporten kommer inte från det egentliga jordbruket. Exempel på sådana varor är frukt, köksväxter, kaffe och te. Förhållandet är det omvända på exportsidan. En fjärdedel är andra varor, t. ex. fisk, fiskkonserver, kakaoprodukter samt frukt och bär såsom blåbär och lingon. Ett mål för jordbrukspolitik bör vara att bli av med de överskott som uppkommer i olika situationer då produktionen överstiger konsumtionen. Man bör målmedvetet sträva efter att öka exporten av förädlade livsmedel och upprätthålla denna på en hög nivå. Ingen näringslivssektor är så genomsyrad av statlig regleringspolitik som livsmedelssektorn. Följden har blivit ett allt högre kostnadsläge, och företagen har fått allt svårare att utveckla sin konkurrenskraft. prisregleringen har fått en utformning som delvis skadar jordbruket. Överskottsproduktion måste till stor del slumpas bort i utlandet. Om förädlingsindustrin kunde bedriva sin verksamhet i ett mer konkurrenskraftigt kostnadsläge, skulle en avgjort mer lönande vidareförädling och en väsentligt ökad export vara möjlig. Den nuvarande jordbruksprisregleringen måste förenklas, speciellt vad avser export av förädlade produkter. Det finns exportmarknader. Debatten om överskottsproblemen är överdramatiserad. För att kunna exportera förädlade livsmedel behövs ett visst överskott i för att klara produktionssvängningarna. Finns inte det överskottet, måste vi importera. Dessutom måste exportmarknaderna byggas på långsiktighet, där ett förtroende för kontinuerliga leveranser kan upprätthållas hos våra avnämare. Svenska exportföretag måste ges sådana arbetsbetingelser att de kan teckna långsiktiga kontrakt med sina utländska kunder till någorlunda fasta priser. Ett visst överskott av animalier behövs med andra ord för en framgångsrik export. Vidare borde kunna få ett mera effektivt bistånd till genom ett ökat återflöde till teknik och produkter från det svenska jord- och skogsbruket. Det är angeläget med en omläggning av vår nuvarande biståndspolitik. bör göra ett uttalande av denna innebörd. är det svenska prisläget, som framhållits, så högt att vi ofta får betala för exporten. Men lösningen på detta problem är inte en neddragning av jordbruket utan en sanering och balansering av den svenska ekonomin. Ett lägre kostnadsläge skulle medföra en ökad konkurrenskraft på världsmarknaden och förbättra lönsamheten i jordbruket. Åtgärder med denna innebörd måste sättas högst på den politiska prioriteringslistan! En förädlingsverksamhet närmare lokaliserad till råvaruproduktionen innebär besparingar i fråga om råvarutransporter, vilket frigör resurser för den ökade distributionsverksamhet som den intensivare förädlingsverksamheten skapar. Detta skulle innebära viktiga led i ansträngningarna att förbättra landets ekonomiska balansproblem samt främja sysselsättning och utveckling och en förbättrad regionalpolitisk balans. Genom dylika åtgärder torde vi kunna utbilda och engagera fler människor inom jordbruket och livsmedelsproduktionen. Att särskilt satsa på utbildning av unga människor i dessa tider med hög ungdomsarbetslöshet skulle vara mycket positivt och innebära en god investering för framtiden. Det behövs fler människor för att förädla livsmedel än för att enbart producera råvaror. En breddad förädlingsverksamhet innebär dessutom en ökning av avsättningsmöjligheterna för trädgårdsnäringen och också av förutsättningarna för odling av specialgrödor. Till detta kommer en ökad riskspridning och möjligheter att utjämna säsongsvariationerna. industri är beroende av export. Deltagande i internationellt ekonomiskt samarbete är en självklarhet. Vi anser att möjligheter till ett utvidgat samarbete med övriga västeuropeiska nationer skall tillvaratas. 1* 1984185. En väsentlig del av internationella samarbete är det som bedrivs inom den nordiska gemenskapen. som hemmamarknad för industrier måste vara ett mål som skall eftersträvas, inte bara med ord och paroller utan med verkliga politiska intiativ. Former skall utvecklas för att institutionalisera nordisk samverkan så att denna kan existera vid sidan av åtaganden inom ramen för . Vår slutsats kan bara bli en: Staten måste på allt sätt medverka till åtgärder som förbättrar betingelserna för export av förädlade livsmedel. Huvudpunkter i en sådan politisk strategi bör vara: Regeringen bör utarbeta och framlägga ett samlat program för främjande av livsmedelsexporten. Detta bör bl. a. innehålla åtgärder för en bättre samordning mellan å ena sidan berörda departement och myndigheter samt å andra sidan berörda organisationer och företag. Åtgärdsprogrammet bör vidare inrymma ökat finansiellt statligt stöd åt livsmedelsexport, lämpligen inom ramen för ett sektorsprogram av liknande typ som de redan existerande programmen för export av energiteknik, träoch byggnadsvaror samt tjänster. Utrymmet för ett sådant stöd måste åstadkommas genom omfördelningar inom nuvarande budgetramar. Överenskommelser måste nås med EG i syfte att få till stånd tullnedsättningar för sådana högförädlade livsmedel som inte ingår i vårt frihandelsavtal. Våra bilaterala jordbruksavtal med och bör utnyttjas för att få till stånd ömsesidiga tullreduktioner även för högförädlade livsmedel samt för att åstadkomma en harmonisering av de nordiska ländernas livsmedelslagstiftning. De överläggningar med detta syfte som redan inletts bör fortsätta med ökad intensitet. Syftet bör vara att bidra till ansträngningarna att göra till hemmamarknad för industrier. måste ges erforderliga finansiella resurser för att på ett meningsfullt sätt kunna fylla sin uppgift. I anslutning härtill bör regleringsföreningarna - främst Svensk Kötthandel inrikta sin verksamhet på att i ökad utsträckning främja export av ett brett sortiment med förädlade produkter. Arbetsmarknadsmyndigheter och utbildningsansvariga myndigheter bör kartlägga utbildnings- och rekryteringsbehovet. Ökad satsning på lärlingsutbildning, yrkesintroduktion m. m. initieras. Den yrkestekniska utbildningen inriktad mot livsmedelsindustrin, på både gymnasie- och högskolenivå, byggs ut. En förädlingsverksamhet närmare lokaliserad till råvaruproduktionen, som t. ex. i jordbrukslänen, innebär besparingar i fråga om råvarutransporter, vilket frigör resurser för den ökade distributionsverksamhet som en mer intensiv förädlingsverksamhet medför. Detta skulle innebära viktiga led i ansträngningarna att förbättra landets ekonomiska balansproblem samt främja sysselsättning och utveckling och åstadkomma förbättrad regional balans. Med hänvisning till vad sorn ovan anförts hemställer vi* 1. att hos regeringen begär åtgärder för att öka den svenska exporten av livsmedel, 2. att hos regeringen begär en undersökning av möjligheterna att vidga förädlingsgraden av produkter från det svenska jordbruket i enlighet med vad som anförts i motionen. () () * Se även motionerna 1984/85:977, 1984/ 85:1042, 1984/85:1101 och 1984/85:1120.