mot · G8022680 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. I storstadsområdena är den vanligaste barnfamiljen inte längre den traditionella med mamma, pappa och barn. Vanligast är i stället en kvinna med barn och näst vanligast är ombildade familjer där barnen har fått en ny mamma eller pappa och kanske också nya syskon. Även om utvecklingen gått längst i de stora städerna finns samma mönster överallt. Mer än hälften av alla äktenskap kommer att spricka och det finns forskare som tror att kanske så många som av äktenskapen kommer att upplösas . Var finns bostäder som passar för framtidens familjer? ökar antalet småhushåll. består av alla hushåll av en eller två personer. I hyresrätten är siffran ännu högre, . Hur ser ett bra boende ut för en människa som lever ensam? En stor och växande grupp är pensionärshushållen. är mer än 1,4 miljoner svenskar eller äldre. Av dessa bor hemma. kommer antalet äldre äldre att öka. vill de flesta kunna bo kvar hemma . Hur ser en bra boendemiljö för äldre ut? För alla, barn och gamla, ensamma och samboende, betyder kontakten med andra människor utanför den egna tröskeln mycket. Bra grannrelationer är viktiga av en rad olika skäl. Lekkamrater för barn, vuxna förebilder, någon att vända sig till när man behöver hjälp eller vill dela sin glädje med över något, människor man kan byta några enkla ord med som blir nära vänner med tiden, människor som förmedlar vad som händer i grannskapet eller som kan lära ut sådant man inte kan själv-allt detta och mycket mer kan grannar betyda. Hur ser ett boende ut som underlättar grannkontakter? Bostadsområdets betydelse ser dessutom ut att öka . Ökad fritid ger mer möjligheter för olika verksamheter i boendet, men ställer också nya krav på utformningen. är bostadsområdet centrum för vardagslivet för barn och unga, och för dem som inte har ett yrkesarbete. Men det finns också sådant som direkt motverkar ökade kontakter. Ett exempel är satsningen på kabel-TV och de många satelliter som kommer att skicka sport- och nöjesprogram direkt till de svenska vardagsrummen. Bostadsmiljön utarmas också när butiker och annan service försvinner ur grannskapet. Vardagen blir besvärligare, inte minst för dem som inte har tillgång till bil. går mycken tid till att handla för dem som arbetar som hemvårdare. kommer flera stora butikskedjor att satsa på nya varuhus och livsmedelsaffärer i lägen anpassade till bilar men inte till människors vardagsliv. De nya storbutikerna kommer ytterligare att försämra underlaget för de närbutiker som finns kvar. Och ännu mer arbete kommer att lastas över på oss konsumenter. Butiker fungerar inte bara som rationella inköpsplatser. De har eller har i alla fall haft betydelse som mötes- och samlingsplatser i boendet. Men när de försvinner, och kanske också posten och banken, blir den gemensamma miljön fattig. Vad kan vi göra för att motverka utarmningen av närmiljön? Bostadsförbättring - bara teknik? antog ett program för bostadsförbättring, det s. k. ROT-programmet. Men detta är nästan enbart inriktat på tekniska åtgärder, på underhåll och ombyggnad av hus. De problem som människor möter i sitt vardagsliv är inte tekniska. Det handlar om hur vi kan leva där vi bor. Det behövs ett nytt program för förbättring av boendets innehåll och villkor. Att förändra och komplettera är svårare än att bygga nytt. Ofta är behovet av rent tekniska insatser stort och kostnaderna höga. Det finns inte utrymme för de satsningar på den gemensamma miljön som skulle behövas. Det är därför angeläget att nya stödformer utvecklas som uppmuntrar detta. Förslagsvis skulle boendemiljöbidragen ökas och förändras till bidrag till en förbättring av den gemensamma miljön. I första hand skall bostadsområden och boendeformer med många små hushåll prioriteras, men också sådana förbättringar som gör det möjligt att människor i olika åldrar och situationer kan bo i samma område. har en rad nya boendeformer börjat prövas. I många kommuner har man valt att samordna för äldre med vanliga lägenheter. De boende får använda husets gemensamma utrymmen och . Exempel finns i , , , och . På andra håll öppnas dagcentralen för alla och , exempelvis i och . I och finns små flerbostadshus med 5-6 lägenheter och en rad gemensamma utrymmen. De kan ses som ett komplement till de många storfamiljer som fått nöja sig med t. ex. nedlagda skolor och ålderdomshem eller stora villor. Det man söker är bostäder lämpliga för 10-20 människor som vill dela på arbetet med barn, hushåll och skötsel av hus och trädgård. I många fall vill man också hitta ett alternativ till kärnfamiljen, ett alternativ som ger en större gemenskap. En mellanform mellan de stora kollektivhusen med service och storfamiljen har utvecklats av BIG-gruppen med stöd från byggforskningsrådet. BIG som betyder bo i gemenskap består av ca 15-40 hushåll som förutom sina privata bostäder också förfogar över gemensamma utrymmen och utrustning. De privata lägenheterna har gjorts mindre än normalt och sedan har överskottet lagts samman till de gemensamma utrymmena. På så sätt får man gemensamt mycket större resurser än man skulle haft som enskilda hushåll. I ett BIG-hus är basen för gemenskapen det gemensamma arbetet med matlagning, skötsel av hus och utemiljö på samma sätt som i storfamiljerna. har flera kollektivhus som utgår från BIG-idéerna kommit till antingen genom nybyggnad eller genom att gamla hus byggts om. De äldsta i är nära . Dessutom finns BIG-hus i , , , , och . Fler är dessutom under planering. De kollektivhus, som har kommit till , har krävt extraordinära insatser. Intresserade arkitekter och byggherrar och aktiva grupper som letar efter nya sätt att bo har varit nödvändiga förutsättningar. Planeringstiden ställer större krav eftersom man utformar husen tillsammans med dem som skall flytta in. Kunskap saknas om bra lösningar. I valde man t. ex. att testa ett kollektivkök i full skala vid innan man bestämde sig för utformningen. Ofta tar kommunens bostadskö inte emot anmälningar till kollektivt boende och man informerar inte heller om att sådana alternativ finns. Undersökningar i olika kommuner har visat att varit intresserade av kollektivt boende. En orsak är säkert nya livsmönster och nya familjebildningar. Det livslånga boendet i kärnfamilj blir allt mindre vanligt, som familjebanden blivit svagare. För att kollektiva boendeformer skall få en större spridning och för att den ganska stora grupp som vill bo så skall få chans till detta behövs stöd. Behovet av särskilda insatser i samband med bostadsförbättring när det gäller den gemensamma miljön har redan påpekats. Det behövs också ett riktat stöd till kollektiva boendeformer, satsning på erfarenhetsåterföring och information och fler försök med nya boendeformer. Dessutom måste lånemöjligheter finnas för den gemensamma utrustningen i kollektivhusen. Det starka intresse som finns för nya sätt att bo visar att det är dags att tänka om. Politiker, bostadsföretag och arkitekter måste vara lyhörda för de drömmar om gemenskap och delat ansvar som så många människor bär på. Och de måste lyssna till de många kvinnor som vill ha ett samhälle som gör det möjligt att orka med både ett yrkesliv och barn. Kollektivhusen är ett stort steg mot ett bättre och mänskligare boende. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till åtgärder för att förverkliga utvecklingen av ett socialt inriktat boende i enlighet med vad som anförs i motionen, 2. att uttalar att en sammanställning av olika typer av socialboendeexperiment bör göras som en service till kommuner och bostadsföretag, 3. att hos regeringen hemställer om åtgärder för att åstadkomma redovisning av planer på experiment med socialt boende inom ramen för de kommunala bostadsförsörjningsprogrammen, 4. att uttalar att statens råd för byggnadsforskning bör ges i uppdrag att kontinuerligt utvärdera pågående boendeexperiment. INGA (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)