mot · G8022985 · 1985-03-26 00:00:00 — 1984/85:2985 m. fl. Tolk- och översättarutbildning m. m. 1984/85:132) I finns det omkring en miljon människor med invandrarbakgrund. Med tanke på flyktingsituationen i världen och de svenska åtagandena är det realistiskt att även räkna med betydande flykting- och anhöriginvandring. En viktig förutsättning för att de nya grupperna skall kunna finna sig till rätta i det svenska samhället är att det finns kunniga och pålitliga tolkar att tillgå. Detta är också nödvändigt för att garantera invandrare samma rättssäkerhet som övriga medborgare. I många situationer fordras det mer än grundläggande kunskaper i det svenska språket, ofta en speciell terminologi, för att göra sig förstådd, t. ex. inom sjukvård och rättsväsende. har tolkutbildningen bedrivits dels i studiecirkelform eller vid folkhögskola, dels som högskoleutbildning till en kostnad för staten av sammanlagt mellan 6 och 7 milj. kr. Det har resulterat i ett överskott på tolkar som efterfrågan på väl kvalificerade tolkar inte kunnat fyllas. Detta hänger samman med förhållanden som länge varit väl kända och som varit föremål för åtskilliga utredningar. Förslaget att inrätta ett tolk- och översättarinstitut med övergripande ansvar för all tolkutbildning baserar sig på en utredning av förre statssekreteraren , Reformerad tolkutbildning (Ds U 1982:10). Detta huvudförslag i propositionen måste hälsas med tillfredsställelse. Flera andra frågor som berörts i nämnda utredning och i Ds Fl 1982:2, statskontorets rapport 1982:19 samt Ds A 1984:11 har regeringen lämnat öppna för att i sinom tid avgöras av det föreslagna institutets styrelse eller utredas vidare. I vissa fall kan detta vara motiverat, i andra finns det anledning att nu ta upp frågorna till behandling, särskilt som de hör nära samman med förslag i propositionen. I möjligaste mån bör förutsättningarna för en ny tolkutbildning klarläggas i samband med beslutet. En viktig sådan är frågan om auktorisation. finns termerna officiellt godkännande av tolkar och "auktorisation av translatorer, men vi vill föreslå att en gemensam benämning blir auktorisation för båda kategorierna. Beträffande auktorisationen föreslår föredragande statsråd att nuvarande system skall gälla också framgent. Denna ordning - omprövning om man inte kan redovisa ett visst antal tolktimmar - är unik, både vid en internationell jämförelse och vid jämförelse med andra yrken. I utredningen 1982:2, Att godkänna tolkar och auktorisera översättare, föreslogs livslång auktorisation, vilket också tillstyrktes av flera tunga remissinstanser, 1 1984185.3 sami. a. statskontoret, UHÄ, , /SR och GTR (Godkända tolkars riksförbund). För vår del anser vi att auktorisationen inte bör tidsbegränsas. som på ett förtjänstfullt sätt svarat för godkännande av tolkar och auktorisation av översättare föreslås i fortsättningen svara för auktorisation av alla översättare samt för de tolkar som inte genomgått tolkinstitutets utbildning. Det naturliga är att KK auktoriserar alla tolkar och översättare, vare sig de inhämtat sin färdighet på institutet, i studiecirkel eller på annat sätt. Det bör i klarhetens intresse bara finnas en sorts auktorisation. Med undantag för de internationellt utbildade tolkar som tjänstgör som simultantolkar vid konferenser o. d. har tolkarna knappast betraktats som en professionell yrkeskår. De har inte heller erbjudits en stabil arbetsmarknad. De osäkra anställnings- och löneförhållandena har avskräckt många språkkunniga från att satsa på tolkyrket, som delvis kommit att bli ett genomgångsyrke. Skälet härtill är bl. a. att myndigheter inte har någon skyldighet att anlita godkänd tolk. En ändring av förvaltningslagens 9 § med innebörden att myndigheter skall anlita i första hand av KK gokänd tolk har föreslagits - i utredningar och motioner -, men statsrådet hänskjuter denna fråga till förvaltningsutredningen. Enligt vår mening är det synnerligen befogat att tolkparagrafen formuleras, när nu frågan om en reformerad tolkutbildning behandlas. En orsak till att KK-tolkar inte alltid finns att tillgå - och i vissa fall inte heller efterfrågas - är den oenhetliga konstruktionen av tolktaxorna. tillämpar egna taxor, och de flesta kommuner och även statliga organ tillämpar av rekommenderade arvoden, som i vissa fall endast utgör ca hälften av . En för den offentliga sektorn gemensam tolktaxa bör fastställas för resp. nivåer auktoriserad specialtolk, auktoriserad tolk och icke auktoriserad tolk. Detta skulle locka fler kvalificerade att genomgå tolkutbildning och KK-prov. Föredragande statsråd tar inte ställning till frågan om s. k. arbetstolkar. Enligt utredningen A 1984:11, Tolk- och översättarservice, bör dessa i stället benämnas tvåspråkiga kontaktombud, något som också vi vill förorda. S. k. arbetsplatstolkar är fackliga förtroendemän som företräder ett partsintresse medan en tolk i ordets rätta bemärkelse är en neutral och opartisk förmedlare av ett budskap. En ändamålsenlig terminologi bör klargöra skillnaden. Begreppet kontakttolk bör likaså utmönstras ur terminologin, eftersom en tillfredställande definition saknas. Den allmänna föreställningen torde vara att en kontakttolk är snabbutbildad - vid studieförbund eller folkhögskola saknar KK-godkännande och, troligen, arbetar deltid. Det är möjligen också statsrådets uppfattning. Det finns många s. k. kontakttolkar som har KK:s godkännande, och det finns många högskoleutbildade tolkar som inte har Arbetsmarknaden för samtliga sammanfaller. För framtiden bör all tolkutbildning, vid studieförbund, folkhögskola och institut, syfta till auktorisation, men av erfarenhet vet man att ett sådant mål inte kan nås. Många som inte klarar KK-proven kommer också att behöva anlitas som tolkar, likaså två- eller flerspråkiga personer helt utan tolkutbildning, t. ex. i mycket små språk. Begreppen auktoriserad specialtolk och auktoriserad tolk är dock entydiga och ger den information som tolkanvändare behöver. I förhållande till de uppnådda resultaten har den tolkutbildning som bedrivits vid studieförbunden och folkhögskolorna varit kostnadskrävande. Rapporterna om den låga procentandelen godkända vid KK-proven talar sitt tydliga språk. I betänkandet Reformerad tolkutbildning föreslås att studieförbundens tolkcirklar avvecklas. (1982) har de s. k. samverkanscirklarna ökat på bekostnad av de rena studiecirklarna, något som tycks ha varit till fördel för utbildningen. Med tanke på omläggningen till lokalt flyktingmottagande kan en decentraliserad tolkutbildning som komplement till tolkinstitutets kurser försvaras, men i den mån som studieförbund och folkhögskolor engagerar sig i verksamheten bör staten ställa krav på utbildningens kvalitet för att tillhandahålla statsbidrag. Här föreligger en parallell till utbildningen i svenska för vuxna invandrare, vilken också reformeras från . Beträffande kontakttolkutbildningen förordar statsrådet att den skall fortgå i nuvarande former. Enligt vår mening bör tolkinstitutets ansvar för den pedagogiska uppläggningen av studieförbundens kurser - på det sätt som de senaste utredarna (1984:11) föreslagit - betonas också i beslut. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna 1. att kommerskollegium skall få till uppgift att utfärda auktorisation för alla kategorier tolkar och översättare, 2. att förvaltningslagens 9 § bör ändras på sätt som föreslagits i motionen, 3. att en enhetlig tolktaxa bör fastställas, 4. att benämningarna på tolkar bör renodlas på i motionen föreslaget sätt, 5. vad som i motionen anförts rörande kvaliteten på studieförbundens tolkkurser. () () 1 * 1984/85.