ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902So471 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86:So471 Frågan om vilken myndighet som skall ha ansvaret för bårhus - lokaler för omhändertagande och undersökning av avlidna - har varit föremål för utredning utan att leda till något slutligt ställningstagande. Således utreddes frågan av en arbetsgrupp inom dåvarande medicinalstyrelsen som lämnade ett förslag till . Chefen för tillsatte 1976 en ny arbetsgrupp. Denna arbetsgrupp som antog namnet bårhusutredningen lämnade sitt förslag till . Emellertid har bårhusutredningens förslag ännu inte lett till något ställningstagande från regeringens sida. Enligt min uppfattning är det klart otillfredsställande att ansvarsfrågan för bårhusväsendet alltjämt är olöst. förslag innebär bl. a. att landstingen skall bli huvudman för bårhusen. saknas bestämmelser om vilken myndighet som är ansvarig för bårhusväsendet. Detta innebär bl. a. att trafikoffer, drunkningsoffer och andra olycksoffer avlämnas i församlingars och kyrkliga samfälligheters bisättningsrum. Dessa är enbart avsedda för förvaring av kista i avvaktan på begravningen och saknar den utrustning som krävs i ett bårhus. Oklarhet i ansvarsfrågan skapar vidare osäkerhet i samband med om- eller tillbyggnad av bisättningsrum. Församlingar och kyrkliga samfälligheter efterlyser klarhet i frågan vilken myndighet som skall vara ansvarig för bårhusväsendet. Enligt min mening är ansvaret för bårhus en självklar fråga för landstingen. Detta landstingens ansvar bör skyndsamt fastställas för att undanröja missförhållandena. Det kan vidare noteras att i församlingar och kyrkliga samfälligheter pågår planläggning av verksamheten inför beredskap och krig enligt lagen om kyrklig beredskap. En viktig del av denna planläggning avser begravningsverksamheten. Brister på klara regler om vilken myndighet som är ansvarig för bårhusväsendet skapar osäkerhet i planläggningsarbetet. Denna osäkerhet torde i lika hög grad gälla landstingskommunerna som församlingar och kyrkliga samfälligheter. Beredskapsplanläggningen utgör ytterligare ett viktigt skäl till att ansvarsfrågan för bårhusväsendet löses skyndsamt. Sammanfattningsvis bör ansvaret för bårhusen klarläggas. Detta ansvar bör åvila landstingen. Jag har ovan redovisat en rad missförhållanden som rådande oklarhet skapar. Regeringen bör därför framlägga förslag till i ansvarsfrågan i enligt med vad jag anfört i motionen ovan. Med hänvisning till vad jag ovan anfört hemställer jag att begär att regeringen skyndsamt förelägger förslag om huvudmannaskapet för bårhusväsendet. 1985/86 So471
mot · G902So607 · 1985-01-01 00:00:00 — [15. att hos regeringen begär förslag om fullständigt slopande av momsen på livsmedel i enlighet med vad som anförs i motionen.2] (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i 1 1985/86:Ub506, 2 1985/86:Jo206
mot · G902So703 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86: So703 m. fl. (vpk) Facklig majoritet i arbetarskyddsstyrelsen m. m. Vpk har vid tidigare riksmöten framfört kritik mot både arbetsmiljölagen som ramlag och på det sätt arbetarskyddsstyrelsen förmått fylla denna ramlag med ett verkligt innehåll. Enligt arbetsmiljölagen skall arbetsmiljön vara tillfredsställande såväl ur fysisk som psykisk synpunkt. Trots förbättringar i arbetsmiljön har det kommit nya risker, och arbetsmiljöläget på landets arbetsplatser är långt ifrån tillfredsställande. En stor del av ansvaret måste läggas på arbetarskyddsstyrelsens ledning som inte förmått fylla ramlagen med ett bättre innehåll. har arbetarskyddsstyrelsen varit i blåsväder. Ledamöterna från TCO, LO och /SR riktade kraftig kritik mot verksledningen. De var trötta på att bli överkörda av verksledningen och att arbetarskyddsstyrelsens ledning oftast tar arbetsgivarnas parti. Bland de tvistefrågor som tagits upp är bl. a. datafrågor. () dominerar myndigheternas insatser på arbetsmiljöområdet. Utöver administrativa avdelningen består ASV av tillsynsavdelningen, som främst verkar genom sina 19 yrkesinspektionsdistrikt och genom föreskriftsarbetet, samt forskningsavdelningen som är största arbetsmedicinska forskningsenhet med trehundra anställda. sorterar under och leds av en styrelse, som består av representanter för arbetsmarknadens parter, riksdagsmän samt . anordnar kurser för företagshälsovårdens personal. Det lokala arbetet i yrkesinspektionen övervakas och leds av yrkesinspektionsnämnder, vilka i sin tur är sammansatta av representanter för parterna samt en representant för kommun och landsting. och yrkesinspektörerna har utsatts för åtskillig kritik. I de fall lagen, kungörelsen och föreskrifterna inte utnyttjas eller alltför långa dispenser ges är detta naturligt. Kritiken bör emellertid i första hand riktas mot de ramar som fastlagts av . personal kan knappast anklagas för att den inte överskrider de lagbestämmelser och föreskrifter som fastlagts ovanifrån. Vpk anser att de arbetande kan ha gott stöd i en välfungerande yrkesinspektion. Det avgörande inflytandet över många frågor bör dock ligga på den lokala fackföreningen. Många arbetsplatser saknar emellertid egen fackklubb på grund av för få anställda, och på andra ställen kan det lokala facket vara svagt. Då behövs ett statligt tillsynsorgan. Eftersom arbetsmiljölagen är grundad på klassamverkan tenderar yrkesinspektionens arbete till att sträva efter kompromisslösningar. De fackliga representanterna bör ha majoritet i såväl som yrkesinspektionsnämnderna, vilket även LO och TCO krävt. kan emellertid aldrig överta fackets kamp för en riskfri arbetsmiljö eller bestämmanderätten över arbetsmiljön. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag som innebär att de fackliga representanterna i såväl arbetarskyddsverkets styrelse som yrkesinspektionsnämnderna får majoritet. (vpk) (vpk) 1985/86 So703
mot · G902t201 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86:T201 (vpk) Upprustning av väg 346 mellan och Flybäcken i norra Genom en viss omläggning av trafiken dels från flottning av rundvirke till väg- och järnvägstransport, dels av personbefordran från järnväg till landsväg har kravet på bärighet m. m. vad gäller väg 346 mellan och Flybäcken blivit större . Följande gäller: Då Forsmo-Hoting-banan rustades upp till timmerbana byggdes en stor timmerterminal i Floting. Till denna terminal körs på lastbil från skogsregionens avverknings- och avläggsplatser virke för vidare befordran med tåg från via Forsmo-banan till /. Det är fråga om flera tunga tåg . Härigenom har alltså väg 346 i återstående grusbelagt avsnitt mellan och - ett par mil blivit extra hårt belastad i samband med övergång till nytt transportsystem för virke. Vidare: När persontrafiken Hoting-Forsmo-Långsele drogs in och ersattes med landsvägstrafik (buss eller bilar) ökade trafiken med krav på vägbanans kvalitet. Vi har alltså två förhållanden, sammanhängande med åtgärder från statens sida, som medfört ökad påfrestning på vägnätet som var svagt. Då det gäller här omnämnd ersättningstrafik för nedlagd järnvägstrafik (personer) hade redan i fjolårets proposition av departementschefen uttalats att i de fall vägupprustning kunde anses behövlig skulle det ankomma på regeringen att besluta härom samt anvisa medel på något sätt. Enligt motionärernas uppfattning finns det skäl att se en behövlig upprustning av här aktuell vägsträcka som en följd av statens egen trafikomläggning, varför åtgärder skall vidtas för vägens upprustning. Detta är dessutom motiverat av sysselsättningsläget i området samt av det förhållandet att vägsträckan från till Flybäcken redan rustats upp och blivit belagd. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om färdigställande av väg 346 delen FlybäckenRossön i kommun . 1 1985/86.
mot · G902t203 · 1985-01-01 00:00:00 — (vpk) SJ:s centrala verkstäder i järnvägsförbindelser är fortfarande bland de bästa i landet. Ur många olika aspekter är det viktigt att det förhållandet kvarstår. Det är lika viktigt att slå vakt om existerande verksamheter som att hitta nya verksamheter som passar in i länets näringslivsstruktur. Ungefär 50 godståg passerar och rangeras i . Dessutom passerar ca 100 persontåg den stora järnvägsknuten . Trafiken är med andra ord kraftig, och bl. a. som en följd därav är de befintliga vagnverkstäderna överbelastade. Mot denna bakgrund bör man kräva att SJ:s centrala verkstäder i skall byggas ut. I en första omgång bör den tidigare stängda vagnverkstaden åter öppnas. Det skulle också medföra nya arbetstillfällen i . Mot bakgrund av det anförda yrkar jag att beslutar uttala sig för att SJ:s vagnverkstad i åter öppnas och att SJ:s centrala verkstäder i byggs ut. 1* 1985186.3 sami.
mot · G902t206 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86:T206 m. fl. Den borgerliga riksdagsmajoriteten drev igenom ett riksdagsbeslut att omorganisera till ett särskilt bolag. Bakgrunden var dén borgerliga kampanjen mot förmenta monopolställning. Av borgerliga motioner m. m. framgick att man ville begränsa roll till att vara linjebärare. har de anställda utvecklat stor aktivitet vid möten och förhandlingar för att behålla verksformen främst som en viss garanti för trygghet i anställningen och möjlighet till demokratisk insyn. Man betraktade med rätta överförandet av i bolagsform som en eftergift för de krafter som vill motarbeta och misstänkliggöra offentlig verksamhet i allmänhet. De borgerligas förslag att ombilda till bolag mötte enigt motstånd från både socialdemokrater och kommunister i . Desto större är besvikelsen bland anställda och fackliga organisationer då den socialdemokratiska regeringen själv för fram det ursprungliga borgerliga förslaget och ombilda till bolag. Det gäller enligt flertalet av de anställda och deras organisationer en fråga om trygghet och inflytande, men också om en viss fasthet i anställningen. Enligt vår mening är det en myt att bolagsformen skulle röja undan alla problem för och dess verksamhet. Snarare synes bolagsivrama se fram mot en sänkt lönekostnad och skattemässiga fördelar som ur samhällets synpunkt är helt fiktiva. Med andra ord: kravet på bolagsbildning är dåligt underbyggt. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår proposition 1985/86:100 bilaga 8 H. Telekommunikationer punkt 4 i hemställan om att medge ombildning av till bolag. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G902t207 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86:T207 m. fl. (vpk) Ökat transportstöd för Det nu gällande transportstödet är utformat efter ingående utredningar och nogsam prövning. I då upplever hotet om en ny avfolkningsvåg och då arbetslösheten är ett växande bekymmer, inte minst i inland, knyter man stora förhoppningar till regionalpolitiska åtgärder. En sådan åtgärd utgör transportrådet som för många företag är helt avgörande för möjligheten att överleva i hårdnande konkurrens med i förhållande till marknaden mera välbelägna företag. När nu regeringen föreslår en viss nedskärning genom att slopa stödet till järn-, stål- och metallverksprodukter, antyder detta en viss nonchalans mot de växande regionala problemen i . Erfarenheten visar för övrigt att sådana ingrepp utgör början till en ny politik i dessa frågor. Eftersom vi är väl medvetna om att godstransportstödet, trots en relativt begränsad statlig insats, ändå har stor betydelse då det gäller att reducera konkurrensnackdelar för många företag som utgör viktiga bidrag till sysselsättningen på en ort, kan vi inte acceptera någon som helst försämring i det nuvarande stödet. Med hänvisning till det anförda föreslås att med avslag på regeringens förslag till Transportstöd för m. m. för /87 beslutar anvisa ett förslagsanslag på . (vpk) (vpk)
mot · G902t217 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86:T217 (vpk) Elektrifiering av järnvägssträckan Skellefteåområdet är ett industriellt centrum i . Där finns många industrier som är beroende av stor kapacitet för tunga transporter. Ett exempel är . har också uttalat att en överföring av transporter från landsväg till järnväg bör främjas. En satsning på ökade godstransporter på järnväg ställer självklart krav på vissa upprustningar och moderniseringar av järnvägsnätet. Med tanke på bandelen Bastuträsk-Skelleftehamns stora betydelse för transporter till och från berörda industrier är en elektrifiering av banan mycket angelägen. Förutom en förbättrad dragkapacitet kan rationaliseringsvinster göras genom en samordnad användning av dragkapaciteten med norra stambanan. En elektrifiering av denna bana skulle också förbättra trafikmiljön och ge energipolitiska vinster samt bli ett välkommet arbetsobjekt som är ekonomiskt motiverat. Enligt min mening bör därför regeringen noggrant pröva möjligheterna till att igångsätta arbetet för en elektrifiering av banan . Inte minst bör prövas möjligheten att genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder starta detta projekt. Med hänvisning till ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om de stora trafik- och miljömässiga fördelarna som en elektrifiering av banan skulle medföra.
mot · G902t219 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86:T219 m. fl. Kommuner, regionala organ för turismen, Glesbygdsdelegationen, Norrlandsfonden, m. fl. liksom hotell- och servicenäringen samt en bred allmänhet medverkar positivt till att utveckla . visar staten, vars ansikte också är , en ganska sval, för att inte säga likgiltig inställning. Den allmänna politiken kännetecknas av nedläggning och avveckling. Redan tidigare är trafiken helt borta på sträckan . finns intentioner att också avveckla persontrafiken på sträckan . I förlängningen hotar man med nedläggning av och liksom eventuellt sträckan . Regeringen, som ofta i ord uttalar sig för solidaritet med de svaga, vill tydligen inte göra mycket för en svag region som norra inlandet. Ofta har man sagt sig vänta på uppslag och lokala initiativ. Det finns nu en god idé och ett praktiskt initiativ i form av turistprojektet . Trots framgångar för projektet får man närmast intrycket att det hindrar den avvecklingsidé som regeringen tycks vara fixerad vid. Man måste efterlysa vilja att verkligen hjälpa till, att verkligen stimulera regionala och lokala initiativ. Investeringar för utveckling upphör mer eller mindre, kännetecknas av en tröghet och ovilja i många fall. Ett positivt undantag utgör personalen ute på fältet - motorvagns förare, tågpersonal och stationspersonal som stimuleras av aktiviteten för banan. Osökt kommer man att tänka på statens järnvägars stora satsning på och på biltågen. Där saknas varken entusiasm eller resurser. En rimlig inställning borde vara att lika mycket som satsas på också bör satsas på . Trots att turistprojektet bara är i ett begynnelseskede är de positiva effekterna betydande, och allt pekar på att närmare 3,5 miljoner har trots vissa extra kostnader likväl inneburit ett visst netto till verket - ett netto som i fortsättningen kan bli betydande. Detta är också ett av skälen till att vi i en annan motion om SJ:s investeringar m. m. förordat fortsatta investeringsåtgärder på . , , vill kommunisterna stödja all utveckling av . I föreliggande motion pekas på bristerna vad gäller stöd och stimulans för ett projekt som formligen ropar efter en mer entusiastisk hållning samt anslagstilldelning från regering och . Med hänvisning till det i motionen framförda yrkar vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att stimulera och utveckla turistprojektet . 1985/86 T219 (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G902t225 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86:T225 och (vpk) Järnvägssträckan Kollektivtrafik är ytterst en fråga om solidaritet. Solidaritet mellan människor som lever under olika villkor. Alltmer i trafikpolitiken bygger på likgiltighet och en snäv krass inställning till glesbygdens problem. Byggandet av järnvägsnätet i vårt land hade två klara målsättningar: att skapa en person- och godstransportled som kunde ge effektiva, riksomfattande och billiga godstransporter inom stora delar av riket samt att möjliggöra för det svenska folket att resa bekvämt och billigt. Avsaknaden av en konstruktiv samhällelig trafikpolitik och bilismens genombrott har lett till att järnvägen inte alltid kan infria de mål som järnvägens pionjärer ställde. När man i tätbefolkade delar av vårt land ställer i och för sig berättigade krav på turtäthet och tidtabellshållning, får glesbygdsborna föra sin kamp för tillgång till trafik över huvud taget. Ett exempel på detta är sträckan . Det är en mellanlänsförbindelse mellan och . På bandelen sker en kraftig ökning både av antalet resande och av mängden transporterat gods. Trots detta är bandelens framtid hotad, bl. a. för att den inte tillhör riksnätet och inte heller ett enda län. beslöt att uppskjuta beslutet om bandelens framtid . har klart och entydigt uttalat att ett överförande av godstransporter bör ske från landsväg till järnväg. Detta ställningstagande samt andra tidigare framförda argument understryker ytterligare vikten av att bandelen överförs till riksnätet. Med hänvisning till det i motionen framförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att bandelen överförs till riksnätet.
mot · G902t226 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86 :T226 m. fl. Redan innan SJ fick regeringens godkännande att lägga ner persontrafiken mellan och arbetade starka, lokala och regionala krafter för fortsatt persontrafik samt, om detta inte var möjligt, att den kulturhistoriskt viktiga järnvägen skulle användas för turisttrafik. I alla de berörda kommunerna bildades lokala föreningar för Smalspårets bevarande. Till att sköta förhandlingarna utsågs en regional ledningsgrupp. SJ har, åtminstone i början, visat ett visst intresse för möjligheten att låta bestå som turistjärnväg. Men har SJ ställt sådana helt omöjliga ekonomiska krav att kommunerna ej vågat gå in i ett engagemang för järnvägen. SJ kräver alltså ca 5 milj. kr. för själva banan och omkringliggande mark och byggnader. SJ vill inte gå in i förhandlingar om övertagande med Föreningen . , tillsammans med landshövdingen i län, har medelst kraftiga påtryckningar försökt påskynda att SJ river upp framför allt 240 m. av Smalspåret mellan och . vill här använda banvallen för sitt vägbygge. Vägen kan dock mycket väl byggas utan att järnvägen förstörs. Det verkar mest vara av prestigeskäl som landshövdingen så hårt driver nödvändigheten av banans upprivning. Landshövdingen i , , har emellertid varit ett stöd för Smalspåret. Genom hennes initiativ har flera grundläggande utredningar kommit till stånd som visar det realistiska i att göra Smalspåret till ett turistspår som sammanlänkar Glasriket och Blå kusten. Smalspåret är norra längsta () smalspårsbana. Med sin sträckning genom , från inlandet till kusten, och genom sin goda placering i förhållande till kontinenten (, ) är den också enligt turistråd en pärla ur turistsynvinkel. Som sådan är den viktig inte bara för denna del av utan för hela och hela landet. Från flera synpunkter - kulturella, turistiska, regionalpolitiska och sysselsättningspolitiska - finns det motiv för att göra Smalspåret till en riksangelägenhet. Enklaste sättet bör vara att SJ överlåter Smalspåret utan kostnad till kommunerna. Regeringen bör medverka härtill. bör turistråd ges möjligheter att planera och marknadsföra Smalspåret för att göra det till en viktig turistattraktion för landet. I Föreningen finns kunnande för banans drift som borde kunna användas . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om dess medverkan till att smalspårsbanan kostnadsfritt överlämnas till berörda kommuner. 1985/86 T226 (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G902t253 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86:T253 och () Kontrollbesiktningen av brandförsvarets fordon gäller att brandförsvarens fordon skall kontrollbesiktigas två gånger (fordonskungörelsen 75 §). Denna regel har naturligtvis tillkommit av omtanke om att fordonen skall kunna framföras både snabbt och säkert. Övergången från en till två besiktningar skedde mot bakgrund av särskilda omständigheter, som är för handen. Före tillkomsten av AB hade utryckningsfordonen kontrollerats av kringresande bilinspektörer. Tillvägagångssättet var enkelt och inte alls i nivå med vad det nya aktiebolaget kunde utföra i ändamålsenliga lokaler med modern provutrustning. Det var därför inte underligt att man fann fel på brandförsvarens fordon som inte hade uppmärksammats. Efter införandet av två besiktningar har skett stora förändringar som påverkar trafiksäkerheten hos brandförsvarens fordon. När sådana skulle anskaffas fanns i stor utsträckning endast utländska fordonsschassier att tillgå. Fordonen blev typgodkända enligt dåtida lägre krav. Många av dessa fordon har ersatts av moderna bilar, bl. a. i samband med att kommunsammanläggningarna har gett brandförsvaren fastare organisation och bättre resurser. I personellt avseende har tillkommit många kunniga fordonstekniker. De svenska brandförsvaren beräknas disponera ca 3 000 utryckningsfordon av skilda slag. Fordonen får med all säkerhet översyn och underhåll som överträffar vården för andra registrerade fordon. Årskörsträckorna är normalt mycket korta, ofta bara några per fordon. Arbetet med kontrollbesiktning av brandförsvarens fordon medför betydande kostnader. För kommunerna i beräknas kostnaderna för avgifter och körning till . 137 fordon besiktigas gånger! Ett brandförsvar i för ca 35 000 invånare beräknar för kontrollbesiktningar ca . i avgifter och . för lönekostnader, allt . I och besiktigas brandförsvarens fordon en gång . Både lastfordon och personbilar i yrkesmässig trafik körs betydligt fler mil . Mot den bakgrunden är det egendomligt att brandförsvarens släpkärror och nytillverkade bilar måste besiktigas . Enligt redogörelse från AB har brandbilar färre anmärkningar än andra grupper av fordon. Inom alla system har brandbilarna lägre felfrekvens än andra fordon. Nuvarande regel för kontrollbesiktning av brandförsvarets fordon tar Mot. 1985/86 ingen hänsyn till fordonens ålder och inte heller till hur mycket de faktiskt T253 används. Detta kan inte anses vara försvarsbart från samhällsekonomisk synpunkt eller rimligt vid jämförelse med kraven för andra fordon. Regeringen bör ändra fordonskungörelsen så att besiktningstvånget för brandförsvarens fordon differentieras. En försiktig differentiering kan t. ex. innebära att brandbilar och ambulanser äldre än fortfarande besiktigas medan övriga brandbilar och ambulanser samt släpkärror i fortsättningen besiktigas en gång . Släpkärra bör alltid få besiktigas i samband med besiktning av dragfordon. Med hänvisning till redovisade motiveringar yrkas att begär att regeringen differentierar besiktningstvånget för brandförsvarens fordon. () ()