mot · G8022419 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. Klyftorna mellan de rika och de fattiga länderna fortsätter att växa. Långsammast går utvecklingen i de fattigaste länderna. Även i med relativt god tillväxt har denna i många fall inte lett till någon utjämning. Underutvecklingen på landsbygden har inte brutits och de fattigaste folkgruppernas levnadsvillkor har inte nämnvärt förbättrats i länder, där regeringarna satsat på stadsnäringar och industrizoner. I många länder drivs en jordbrukspolitik som favoriserar exportgrödorna på matgrödornas bekostnad och slår ut småbönderna. Resultatet blir svält på landsbygden och växande slum i städerna, som leder till ökande prostitution och kriminalitet. Mer än en femtedel av världens befolkning lider brist på mat, rent vatten, kläder och andra livsviktiga förnödenheter. Skuldkrisen - framför allt i och - har försatt många i akut betalningskris. högräntepolitik driver på snabbt växande skuldsättning. exporterar kapital till i-länderna. I form av räntebetalningar går ungefär dubbelt så mycket tillbaka till i-ländema som får i bistånd. Priserna på u-ländemas exportvaror har försämrats. 1965 betalade ett u-land värdet av bomull för en traktor. kostade samma traktor . skulle exempelvis behöva öka sin produktion för att upprätthålla sina valutainkomster. samlade skuldbörda uppgår nu till . slukar de samlade militärutgifterna i världen . behöver för att kunna utrota malarian, som dödar 1 miljon barn , en summa pengar som motsvarar tredjedelen av vad en atomdriven ubåt kostar. Tredje världen står inför en miljökris. Öknarna brer ut sig, de tropiska regnskogarna försvinner, den odlingsbara jorden förstörs. Svenska röda korset har i rapporten kan undvikas, 1984, tagit upp miljöförstöringen i tredje världen. Rapporten tar upp termen naturkatastrof och menar att den är vilseledande i sammanhanget. Krafter i naturen, som jordbävningar, tropiska cykloner och extrema klimatförändringar, spelar en viktig roll som utlösande faktor i olika katastrofsituationer, men dessa risker i naturen är inte de viktigaste orsakerna till flertalet katastrofer. Rapporten menar att de viktigaste faktorerna i katastrofprocesserna är: - mänsklig sårbarhet som beror på fattigdom och ojämlikhet, - miljöförstöring som orsakats av misshushållning med marken, - snabb befolkningstillväxt, särskilt bland de fattiga. Skogsförstöring, jorderosion och ökenbildning är tre viktiga beståndsdelar i tredje världens katastrofer. Den naturliga resursbasen försvagas så att dess förmåga att bära befolkningen kraftigt minskas. Den allt snabbare ökenbildningen är ett av exemplen. Drastiskt kan detta formuleras som i ovan nämnda rapport. Detta är sista stadiet, då människans omgivning blir nästan helt improduktiv. Ett ekologiskt förfall är kännetecknet. Sett ur globalt perspektiv förvandlas mark till steril öken. Detta motsvarar en landyta som är dubbelt så stor som . (FN:s miljöprogram) har uppskattat att det enbart för att hejda ytterligare ökenutbredning skulle behövas mångmiljardbelopp . av jordytan hotas av erosion och öken. 850 miljoner människors liv i dessa områden svävar därmed i fara. Den ekologiska krisen i u-världen har på allvar uppmärksammats genom den akuta svältkatastrofen i . Den kan endast delvis förklaras med torka. Orsaker måste också sökas i den jordbrukspolitik som förts. Ensidiga satsningar på stora kapitalintensiva jordbruk eller s. k. mirakelgrödor har gett otillfredsställande avkastning. Krisen är inte begränsad till . vetenskapsakademi anger att mer än enbart av de tropiska regnskogarna försvinner . Den amerikanska uppskattningen täcker även skogsavverkning som leder till att marken inte används eller bli oanvändbar. Ersättningen med ny skog - genom plantering och naturlig återväxt går mycket långsamt. För varje hektar som avverkats, återplanteras på sin höjd en tiondels hektar skog. Röda korsets rapport anger avverkningen för jordbruksändamål, vilka följer av den växande befolkningens behov av nya jordbruksmarker, som den viktigaste orsaken till skogsförstöring. Förutom sådan röjning är emellertid avverkning för kommersiell exploatering av virket en huvudorsak. Denna är allvarligast och äger rum snabbast i de tropiska regnskogarna. har åskådliggjort det enorma behovet av trädplantering för att ersätta nuvarande avverkningstakt. Om alla världens barn, omkring 2 miljarder, skulle följa en uppmaning (från skriften för varje barn) skulle de antagligen behöva plantera ett träd var per dag för att ersätta alla träd som avverkas genom bolagens rovdrift på regnskogen. De täta, tropiska regnskogarna är i högre grad än andra skogstyper viktiga för att de tar upp koldioxid. Förstöring av dessa skogar skulle kunna förstora effekten av atmosfärens koldioxid på jordens klimat. Jorderosion, jordskred, igenslamning av floder och dammar, skördebakslag, torka, ökenbildning, hungersnöd och utrotning av växt- och djurarter är erfarenheter av katastrofer som hör samman med skogsförstöring. De tropiska regnskogarna härbärgerar nästan hälften av världens vilda växt- och djurarter och utgör därmed en ovärderlig genbank, som behövs för att utveckla nya arter av grödor och husdjur. Att förstöra tropiska regnskogar kan alltså få mer långtgående effekter än de som nämnts ovan. arrangerade om handel och utveckling, , en sammankomst i med deltagare från mer än 50 länder om tropiska skogar ur exploateringssynvinkel. En internationell överenskommelse om tropiskt timmer träffades därefter . En granskning av målsättningarna i överenskommelsen visar dock att största tyngd läggs vid att öka exploateringen av skogarna. Frågan om de stamfolk som lever i de berörda skogarna nämns över huvud taget inte i UNCTADöverenskommelsen. Trots ett ökat biståndsbehov i tredje världen har biståndet stagnerat. I reala termer har gåvobeståndet sjunkit liksom volymen av långfristiga, mjuka biståndslån. går i spetsen för att minska FNorganens bistånd. Därigenom sprids ovilja också hos andra givarländer att stödja gemensamma aktioner t. ex. genom utvecklingsfond , och utvecklingsprogram UNDP. Uländemas krav på en ny ekonomisk världsordning har mött kompakt motstånd från och vissa andra västländer. , och utträde ur är illavarslande. I denna situation får det bilaterala gåvobiståndet ökad betydelse. Vpk hälsar med tillfredsställelse att regeringen nu vill höja det svenska biståndet så att det s. k. enprocentsmålet åter uppnås. Vi noterar emellertid att det är på BNI och inte på BNP som enprocentsmålet räknas, vilket innebär ca 200 milj. kr. konstaterar vi att nästan hela ökningen på 1 014 milj. kr. anslås till u-krediter genom BITS (475 miljoner) och till att avskriva förfallna sådana krediter (400 miljoner). Det innebär en ytterligare kommersialisering och bindning av biståndet och blir snarare ett stöd till den svenska exportindustrin än till utveckling i de fattiga länderna. Dessa 875 milj. kr. kommer aldrig att lämna . Detta är onekligen ett billigt sätt att uppnå enprocentsmålet. Det svenska biståndet skall bidra till resurstillväxt, ekonomisk och social utjämning, ekonomisk och politisk självständighet samt demokratisk utveck ling i mottagarländerna. Dessa mål är riktgivande för det bilaterala biståndet genom SIDA. Men det är det inte för de av biståndet, som regeringen nu vill anslå till u-krediter och betalningsbalansstöd. Här är det i stället ländernas kreditvärdighet som skall beaktas. Det blir i realiteten de svenska exportföretagen som väljer mottagare, exempelvis , , , och . De gynnas trots att de inte uppfyller de biståndspolitiska målen. Vpk är inte motståndare till att u-krediter ges för att underlätta inköp från . Det kan vara motiverat både av arbetsmarknadsskäl och handelspolitiska skäl, eftersom andra i-länder ger sådana krediter. Men de bör inte hänföras till utvecklingsbiståndet, eftersom deras utvecklingseffekt är ringa eller ingen. Om de biståndspolitiska målen åsidosätts, om biståndet underordnas kommersiella intressen och kvaliteten försämras, kommer biståndsviljan, som bygger på solidaritet, att urholkas. Biståndet splittras alltmer upp på olika organ och det gör att allmänheten får allt svårare att bedöma vilken nytta biståndet gör och engagera sig. Öppna gräl mellan de biståndsgivande organen och regeringens ingripanden i olika ärenden bidrar inte till att öka förtroendet. Lägg därtill ryckigheten i biståndspolitiken, som ändrats . Biståndet får inte bli en trendfråga. Det måste utformas långsiktigt enligt de mål som beslutat. För det multilaterala biståndet (av biståndet) tillämpas inte de svenska biståndspolitiska målen. I synnerhet valutafonden kritiseras för sitt val av mottagarländer och projekt. Deras politik styrs i alltför hög grad av , vilket lett till att de diskriminerat vissa , som ogillar t. ex. , och favoriserat andra som , och , som grovt kränker de mänskliga rättigheterna. Orsaken är att söka i det förhållandet att medlemsländerna har rösträtt efter insatt kapital. bör verka för att samma röstningsprincip införs som i det övriga FN-sy t: ett land en röst. Ett alternativ är att drastiskt skär ner sina bidrag till Världsbanksgruppen. Vpk har tidigare krävt och fortsätter att kräva att skall lämna IDB. Detta motiveras närmare i en särskild motion. Regeringen begär ett anslag på ca 14 milj. kr. till Internationella finansieringsbolagets (IFC) kapitalökning. Någon motivering ges ej. Eftersom socialdemokraterna i oppositionsställning kraftigt motsatte sig bidrag till IFC, med hänvisning till att IFC:s uppgift är att stimulera till ökat flöde av privat kapital till investeringar i olika och att de rikare klart dominerar i IFC:s nya engagemang (motion 1981/82:394), borde regeringen redovisa varför politiken ändrats. Vi yrkar därför avslag på denna regeringens begäran. De 14 miljonerna bör överföras till anslagsposten C 2. Utvecklingssamarbete genom SIDA. Av den miljard som biståndet nu ökas med för att nå enprocentsmålet, har endast 45 milj. kr. anslagits till programländernas landramar. Av hela biståndet föreslås 2835 miljoner till detta ändamål eller . Det är en mindre andel än de som anslogs i årets budget, och en fortsättning på en längre tids politik. har det landprogrammerade biståndets andel sjunkit från hälften till , trots att antalet programländer ökat. Och det fortsätter att sjunka. I debatten om biståndet har kritik riktats mot SIDA för att projektbistånd alltmer ersätts med mer lättadministrerat importstöd (varubistånd) liksom mot hanteringen av importstödet. Regeringen delar nu upp importstödet på dels kortsiktigt att sättas in i akuta försörjningskriser, dels långsiktigt inriktat på verksamhetsområden, där mottagarlandet har kapacitet att självt ombesörja att stödets slutliga användning stämmer med de ändamål som parterna kommit överens om. skall endast undantagsvis påtaga sig ett direkt ansvar för enskilda produkters slutanvändning enligt de regler som gäller för projektbistånd. Detta har till syfte att göra hanteringen mer effektiv utan att SIDA skall behöva sätta till större personalresurser. Om importstödet kommer de fattigaste till godo - vilket ej varit fallet i - eller tjänar de biståndspolitiska målen i övrigt lämnar regeringen därhän. Vpk har konsekvent hävdat att ländervalet för vårt bilaterala bistånd bör vägledas av ländernas vilja och förmåga att åstadkomma social utjämning och en rättvis fördelning. I fråga om demokratimålet delar vi regeringens syn på de demokratiska strävandenas betydelse som en självständig kraft till ekonomisk och social utveckling, att en öppen debatt och kritisk granskning av regeringsmakten förstärker denna kraft. Men vi kan inte instämma när regeringen vill ställa upp som föredöme och säger att vi bör anstränga oss för att möjliggöra för , som söker nya vägar bort från stagnation och tillbakagång, att pröva metoder som vi varit med att utveckla i vårt eget land. Det skulle betyda att demokratiseringsprocessen skulle få ta hundratals år - och så stort är inte tålamodet hos folk .Varje foll»» måste erövra demokratiska rättigheter på sina egna villkor. Det svenska biståndet skall bidra till demokratisering och mänskliga rättigheter. Det koloniala arvet måste undanröjas. Det patriarkala arvet, som bl. a. tar sig uttryck i kvinnoförtryck måste motverkas. Kvinnornas frigörelse är en förutsättning för utveckling. Samma gäller för de fattiga böndernas möjligheter att påverka sin egen situation, som även måste främjas genom biståndet liksom självständiga fackföreningar. I de flesta av de länder, som mottar svenskt bistånd, finns en politisk vilja att arbeta för dessa mål. Men det gäller inte för länder som och . Vi har i annat sammanhang påtalat rättslösheten och , då mellan 400 och 1 000 civila brändes levande, stenades till döds eller sköts ihjäl i Wajir . Biståndet till bör upphöra. Målet att stödja oberoende gäller i speciellt hög grad för de länder, som är utsatta för utländsk aggression, militärt hot och ekonomisk blockad. Därför bör , , , , Sydyemen, och de s. k. frontstaterna i södra särskilt beaktas. Den föreslagna nerskämingen av biståndet till med 65 milj. kr. ges ingen godtagbar motivering. I själva verket är det en eftergift för de krafter inom och utom - som vill straffa . Biståndet bör vara oförändrat och uppgå till 365 milj. kr. som socialdemokraterna krävde års val. Vi motiverar våra yrkanden i en särskild motion. har ett utsatt läge, vilket kan illustreras med den thailändska militärens ockupation av tre laotiska byar . Det är kustlöst och mycket svårt krigshärjat. I en särskild motion föreslår vi hjälp för att reparera skadorna av kraterniseringen, en svår miljöskada, efter bombningar. För anser vi att det - mot bakgrund av den senaste tidens skärpta USA-politik mot landet - är motiverat att höja biståndet med ytterligare 20 milj. kr. till 110 milj. kr. I likhet föreslår vpk att biståndet till återupptas. Vpk upprepar också kravet på att Demokratiska (Sydyemen) upptas som nytt programland liksom . Biståndet till Mogambique bör utgå med de 285 milj. kr. som SIDA äskat, dvs. 15 miljoner mer än regeringens förslag. I fråga om och bör biståndet allvarligt prövas med anledning av dessa staters oförmåga att lösa sina konflikter med nationella minoriteter. Vi noterar med tillfredsställelse att det svenska biståndet till i ökad utsträckning skall inriktas på de mest eftersatta grupperna och utjämningsmålet. När det gäller , tvingas vi med beklagande konstatera att bundits upp till . SIDA anser att dess nuvarande kapacitet inte räcker till för uppgifterna och att en ökning av kapaciteten behövs för att bibehålla och öka biståndets effektivitet. Därför har SIDA begärt åtta nya tjänster, vilket regeringen avvisat med hänvisning till det statsfinansiella läget. Tankegången är tydligen att när inga andra statliga verk får höjda anslag, skall SIDA inte heller få det. I stället anbefalls SIDA ett optimalt medelsutnyttjande inom den givna Detta leder till en sänkt ambitionsnivå. De åtta tjänster, som SIDA begär, syftar till ökad medverkan av SIDA i projektverksamheten, ökat kvinnobistånd, insatser för miljö- och markvård och utvärdering. Vi vill instämma med SIDA:s bedömning att det i dessa fall är motiverat med nya tjänster för att förbättra effektivitet och kvalitet. , som är knutet till SIDA, framhåller exempelvis som sin erfarenhet att en utbyggnad av kvinnobiståndet i programländerna förutsätter en förstärkning med en tjänst. Huruvida denna skall placeras i , kan däremot ifrågasättas. Vi yrkar bifall till SIDA:s åtta nya tjänster. Regeringen föreslår att ytterligare 475 milj. kr. skall anslås till BITS (Beredningen för tekniskt och ekonomiskt internationellt samarbete) för u-krediter. Detta är 100 milj. kr. mer än BITS själv har begärt. har BITS fått anslag på 1 375 milj. kr., men bara betalat ut 152 miljoner. Som inledningsvis anförts är u-krediterna en dålig form av bistånd, om de över huvud taget är bistånd och inte ren exportsubvention. Någon metod att mäta utvecklingseffekten har inte anvisats. Bindningen av biståndet förstärks. Inriktningen på de fattigaste länderna överges. Vi yrkar avslag på de föreslagna 475 miljonerna till u-krediter. Regeringen begär 400 milj. kr. för ett nyinfört s. k. betalningsbalansstöd. Det motiveras med växande skuldbördor och akuta betalningskris. Regeringen är emellertid mycket knapphändig med att precisera hur detta stöd skall användas. Man anger att SIDA:s programländer skall kunna få det. Det vore i och för sig positivt för att slippa det nuvarande förhållandet att dessa länders förfallna skulder till svenska företag dras på landramen som gjordes med . Men även andra länder skall kunna komma i fråga, t. ex. de som BITS samarbetar med. Betalningsstödet skall kunna sättas in i internationella stödaktioner, när länder inte klarar sina återbetalningar till multinationella finansieringsinstitutioner, för gemensamma aktioner med andra industriländer. Medlen skall kunna utnyttjas för att reglera u-krediter. Med tanke på regeringens vaga angivelser av hur betalningsbalansstödet skall användas, föreslår vi att regeringen - efter prövning av utvecklingseffekt och överensstämmelse med de biståndspolitiska målen - skall utarbeta riktlinjer för användningen. Katastrofbistånd m. m. Vad som ovan anförts om miljökrisen i tredje världen påverkar även behovet av katastrofbistånd liksom behovet av insatser för att förebygga katastrofer. Därför föreslår vpk en kraftig höjning av katastrofbiståndet. Katastrofhjälpen bör fortsätta till och den sneda fördelningen i det internationella programmet, varav en mycket liten del lämnas till befolkningen inne i , bör motverkas. Därutöver bör svenskt bistånd ges till återuppbyggnaden i , vilket närmare behandlas i en särskild motion. Biståndet till PLO bör fortsätta och förstärkas. Vi begär i en särskild motion att 10 milj. kr. anslås ur katastrofmedel till PLO:s Röda halvmånen. Till de folkgrupper som drabbats hårdast hör de afghanska civila, som lever i läger utomlands eller är utsatta för krig inne i landet. Den svenska hjälpen till dem bör fortsätta. I är - trots de steg i demokratisk riktning som tagits i flera av länderna - människornas situation oerhört svår på många håll. Det gäller framför allt , och . Vpk yrkar här på en ökning av det humanitära biståndet med 10 miljoner utöver vad regeringen föreslagit. Enskilda organisationer gör stora insatser i både utvecklingsarbetet och flyktinghjälpen samt för att bistå de fattigaste grupperna i tredje världens länder. Vi vill nämna insatserna i södra och som exempel härpå. Vpk yrkar att det anslag till enskilda organisationers biståndsarbete, som SIDA begärt, dvs. 312 milj. kr. (+ 12 miljoner jämfört med regeringens förslag), skall beviljas. Styrelsen för u-landsforskning (SAREC) har begärt en höjning av sitt anslag med drygt 22 milj. kr. till 185 milj. kr.,avvilket regeringen endast vill bifalla halva ökningen. Inte minst med hänsyn till de krav som arbetet med miljöproblemen i tredje världen kommer att ställa på forskningsresurser, vill vi yrka bifall till SAREC:s begäran. Med hänvisning till vad ovan anförts föreslås 1.att uttalar att det är de av formulerade biståndspolitiska målen som skall ligga till grund för biståndspolitik, 2. att hos regeringen hemställer om förslag innebärande att aktivt verkar för att minska kontroll över 3. att , om yrkandet 2 inte bifalls, beslutar att successivt skära ner bidragen till Världsbanksgruppen, 4. att av regeringen begär förslag om att den av SIDA administrerade delen av biståndet skall öka till , 5. att hos regeringen hemställer om förslag att inte längre skall vara programland, 6. att beslutar att landramen för skall bibehållas på 365 milj. kr. 7. att beslutar att biståndet till ökas till 110 milj. 8. att beslutar att upptas som programland och beviljas bistånd med 75 milj. 9. att beslutar att Demokratiska (Sydyemen) upptas som programland och beviljas bistånd med 25 milj. 10. att beslutar att beviljas bistånd med 3 milj. 11. att beslutar att biståndet till ökas till 285 milj. kr. 12. att beslutar bevilja medel för de åtta nya tjänster som SIDA begärt, 13. att beslutar avslå regeringens förslag om 475 milj. kr. 14. att hos regeringen hemställer om förslag till riktlinjer för betalningsbalansstödets användning, 15. att beslutar att anslaget Humanitärt bistånd till ökas till 135 milj. 16. att beslutar att anslaget till enskilda organisationer ökas till 312 milj. 17. att beslutar att anslaget Katastrofbistånd m. m. ökas till 644 milj. 18. att beslutar att anslaget till SAREC ökas till 185 milj. 19. att beslutar att avslå regeringens förslag om anslag till IFC på 14 milj. kr. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) HANS (vpk) (vpk) (vpk) minab/gotab 1985 79863