ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G802954 · 1985-01-22 00:00:00 — Ökad rörlighet på arbetsmarknaden Den bristande rörligheten på arbetsmarknaden har accentuerats . I en högkonjunktur kan människors ovilja att flytta hämma produktion och ekonomisk utveckling. Redan nu har man på många arbetsplatser i inlandskommunerna stora svårigheter att anställa t. ex. välutbildade tekniker och ekonomer. Företagens hela existens är hotad om inte företagen till sig kan knyta kvalificerad personal till ledande befattningar. Förhållandet har varit likartat när det gäller tandläkare och läkare. På grund av den höga utbildningskapaciteten och ett begynnande överskott av dessa kategorier har problemen minskat. Många mindre orter har dock många tjänster vakanta, medan unga läkare och tandläkare dröjer sig kvar på olika korttidsvikariat på högskoleorten eller i storstäderna. Anledningen till oviljan att ta ett välavlönat arbete och flytta till en mindre ort utanför storstadsområdet är oftast att den andra familj eparten inte kan få ett eget arbete på orten. Personalmän på de utsatta industrierna hävdar att man egentligen måste erbjuda två tjänster för att få en nyckelbefattning besatt. Bakom de påtalade svårigheterna ligger förstås skatteproblematiken. Även om de kvalificerade tjänsterna på mindre attraktiva orter får en generös lönesättning, blir nettoeffekten för familjen mycket lägre än om bägge makarna kan arbeta för relativt lägre löner. Familjen har helt enkelt inte råd att låta någon ta ett karriärjobb om det betyder att inte bägge makarna kan få arbete. Ett reformerat skattesystem, där principen om skatt efter bärkraft får fullt genomslag, skulle säkert minska problemen. En rejäl marginalskattesänkning, vårdnadsersättning för barn mellan ett och samt ett avdrag om . per barn vid den kommunala beskattningen är moderata samlingspartiets program för rättvisa skatter. I avvaktan på att dessa förslag genomförs på skatteområdet bör åtgärder vidtas som direkt stimulerar kvalificerad arbetskraft att söka sig till befattningar vid företag utanför de stora tätorterna. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär en förutsättningslös utredning och förslag om åtgärder för en ökad rörlighet på arbetsmarknaden.
mot · G802955 · 1985-01-22 00:00:00 — och Hans Nyhage Taxeringen av jordbruksfastigheter De nuvarande skattereglerna medger inte kvittning mellan olika förvärvskällor. Detta kan i många fall leda till orimliga skattekonsekvenser. Drabbade blir bl. a. vissa ägare till jordbruksfastigheter som gjort en genomgripande renovering av bostadshuset och därigenom ådragit sig höga lånekostnader. Intäkterna från mindre jord- och skogsbruk kan vara mycket små och oregelbundna. Resultatet blir ofta relativt stora underskott, som tidigare i sin helhet kunnat kvittas mot exempelvis inkomst av tjänst. I och med att detta nu är möjligt, kommer ägarna till dessa små jordbruksfastigheter i ett sämre läge än löntagare boende i annan fastighet. Dessa kan enligt de nya skattereglerna fullt ut kvitta underskottet i förvärvskällan, räntekostnaderna för annan fastighet, mot avkastningen av kapital . Denna möjlighet saknas om förvärvskällan är en jordbruksfastighet. Om ägaren har annan inkomst t. ex. av tjänst, som överstiger brytpunkten, begränsas skattereduktionen till även om vederbörandes marginalskatt är högre. Förmånen att bo i en jordbruksfastighet schablontaxeras mycket hårt. Möjligheten till avdragsrätt för nödvändiga reparationer, som är anledningen till beskattningsreglerna, kan i många fall inte utnyttjas av ägarna till mindre jordbruksfastigheter. Intäkterna är för små eller saknas helt. Orättvisorna mot ägarna till små jordbruksfastigheter är slående. Risk finns också att ägarna med rådande skatteregler inte finner det ekonomiskt möjligt att utföra nödvändiga renoveringar av sina bostadshus. Vid senaste taxeringen delades fastigheter under 5 ha, som tidigare taxerats som annan fastighet, i två enheter. Bostaden taxerades som tidigare medan marken, bortsett från tomten, taxerades som jordbruksfastighet. För de ägare till mindre jordbruksfastigheter, som så önskar, borde en motsvarande uppdelning vara möjlig. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att ägare till jordbruksfastigheter bör ges möjlighet att taxera bostadshuset som annan fastighet. () HANS NYHAGE (m)
mot · G802956 · 1985-01-22 00:00:00 — Motion 1984/85:956 Slopande av skatt och avgift på bisocker Biodlingen har en mycket viktig biologisk betydelse för landet. Utan bin skulle vår flora utarmas. Oljeväxt- och klöverfröodlingarnas skördar skulle avsevärt försämras både kvalitets- och kvantitetsmässigt. Frukt- och bärodlingar och vissa grönsaksodlingar kan öka sina skördar om biodlingen ökar. Produktionen av svensk honung kan ökas. Sysselsättning skapas speciellt på landsbygden, eventuellt som komplement till jord- och skogsbruk eller som heltidsarbete. En mycket dryg kostnad för biodlarna är inköp av socker till vinterfoder. Biodlarna måste köpa socker som belastas med dryga skatter och avgifter. Möjligheter finns att tillverka ett särskilt biodlarsocker med besk smak som gör det oattraktivt att direkt konsumeras av människor. Detta socker kan göras skattefritt utan att denna skattefrihet missbrukas. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till skatte- och avgiftsbefrielse för bisocker.
mot · G802957 · 1985-01-21 00:00:00 — I årets budgetproposition i bilagan framhålls vikten av att priserna på alkoholdrycker skall vara höga. Den skattehöjning som genomfördes med den högsta höjningen på lättvin motiveras med den kraftiga försäljningsökning som man där kunnat konstatera. Därför utgör beskattningen av alkohol en av de viktigaste alkoholpolitiska instrumenten. Det är glädjande att den totala alkoholkonsumtionen synes ha minskat, och detta är då ett resultat av de krafttag mot alkoholen som genomfördes den senare . För att bibehålla denna trend krävs även fortsättningsvis åtgärder för att minska alkoholkonsumtionen inte minst bland våra ungdomar. skall det vara omöjligt för någon att inhandla alkoholhaltiga drycker på våra systembolag. Kampanjen att stoppa langning har medvetandegjort allmänheten på det olagliga att tillhandahålla alkohol till ungdomar. Det verkar därför helt ologiskt att dessa ungdomar med samhällets medverkan själva kan köpa och tillverka snabbvin med en alkoholstyrka på . Av en sats snabbvin kan framställas ca vin och priset för denna sats är . Ca snabbvin tillverkas i vårt land. Snabbvinsatser är dessutom lättillgängliga och finns att köpa i de flesta färg- och hobbyaffärer, varuhus och bensinstationer. Postorderförsäljningen utgör en betydande del av snabbvinsförsäljningen och okar ytterligare lättillgängligheten. Hela denna försäljning är undantagen alla typer av alkoholbeskattning och därför helt beroende av privata intressen utan statlig insyn. Dessutom saknas någon lägsta åldersgräns för inköp. undersökte ungdomens nykterhetsförbund i en enkätundersökning gymnasieelevers snabbvinsvanor. Där framkom att av de 10 332 elever som besvarade enkäten hade druckit snabbvin och att själva hade erfarenhet av snabbvinstillverkning. När det gällde ungdomars erfarenhet av hemtillverkad starksprit hade erfarenhet av tillverkning. Snabbvin är billigt, lättillgängligt och ger berusning och är därför attraktivt för ungdomar. har socialministern fastslagit att beskattningen av alkohol är ett av de viktigaste alkoholpolitiska instrumenten. Då bör detta instrument användas även när det gäller snabbvin. Tillgängligheten av vin och sprit har också en stor alkoholpolitisk betydelse. Det verkar då logiskt att man minskar tillgängligheten av snabbvinsatser främst för ungdomar. Mot bakgrund av det anförda hemställer vi 1.att hos regeringen begär förslag till lagstiftning som förhindrar ungdomar att inköpa snabbvinsatser, 2. att begär att regeringen låter utreda frågan om begränsad marknadsföring av snabbvinsatser, 3. att hos regeringen begär förslag till särskild lagstiftning som medger särskild beskattning av snabbvinsatser.
mot · G802958 · 1985-01-21 00:00:00 — Beräkningen av extra avdrag för pensionär med skattefri livränta, m. m. S. k. skattefria livräntor och skattefri del av exempelvis AGS-försäkring m. fl. skattefria ersättningar skall som framgår av benämningarna inte träffas av skatt. Detta blir genom de nuvarande bestämmelserna till viss del ändå fallet för pensionärer som äger rätt till extra avdrag. Sakläget är följande. Vid beräkning av extra avdrag för pensionärer skall även medräknas tillkommande skattefri del av pension, livränta eller motsvarande. Då dessa förmåner är skattefria dras ej någon preliminär skatt. Men genom beräkningssättet för det extra avdraget för pensionärer uppstår ändå en viss skattskyldighet. Det innebär i praktiken att dessa pensionärer får efterskatt utan egen förskyllan. Denna beskattning torde inte vara åsyftad av lagstiftaren. Den står nämligen i omvänt förhållande till skatteförmågan. Sålunda torde skatteökningen vid ett visst skattefritt belopp blir högre ju lägre pensionen är. Pensionärer med så hög pension att de ej är berättigade till extra avdrag samt andra inkomsttagare än pensionärer drabbas inte av någon skatt alls för skattefria livräntor. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till ändrad lagstiftning innebärande att skattefria livräntor och liknande skattefria inkomster inte beaktas vid beräkning av det extra avdraget för pensionärer.
mot · G802959 · 1985-01-22 00:00:00 — Samordning mellan och av socialförsäkringsavgifter Det är viktigt och angeläget för människor som bor i gränstrakterna till något nordiskt grannland och arbetar i det andra landet, att skattesystem och socialförsäkringssystem i de olika länderna harmonierar med varandra. Så är emellertid inte fallet när det gäller situationen för de många som är boende i men arbetar i . har ett dubbelbeskattningsavtal med . Det finns också en social trygghetskonvention inom ramen för det nordiska samarbetet. Dessa regler räcker emellertid inte. Den skattemässiga behaandlingen av avgiftsuttag till socialförsäkringssystemet och beskattningen av utgående förmåner måste samordnas om inte många gränsbor på ett orättvist sätt skall komma i kläm mellan två olika system. Socialförsäkringsavgifter som betalas i utgör del av skatteunderlaget i . (Det bör noteras att i betalar arbetsgivaren dessa avgifter.) Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär sådana initiativ att den skattemässiga behndlingen av avgifter till social försäkring samordnas mellan och i enlighet med det anförda. () ()
mot · G802960 · 1985-01-21 00:00:00 — Förenkling av skattskyldigs mellanhavanden med taxeringsmyndigheter, m. m. Många människor upplever samhället alltmer komplicerat. Till det kommer en mängd av onödig byråkrati och myndigt översitteri. Trots att det talas mycket om avbyråkratisering och förenkling så har vi inte kommit särskilt långt. Inte ens regeringens utnämning av en särskild frihetsminister ändrar på påståendet att alltför många människor upplever alldagliga situationer som svåra och onödigt komplicerade. Tillfällen då medborgarna känner sig underlägsna och utlämnade är inte sällan vid umgänge med taxerings- och skattemyndigheter. En person i berättar att hans deklaration inte godkändes till alla delar, varför han i sin tur överklagade ärendet till länsrätten. Ännu , 1985, har han inte fått något svar. Samme person fick anmärkning deklaration . Anmärkningen var postad av myndigheten och kom honom till handa . Med brevet följde ett besked att han måste svara före för då skulle sista sammanträdet äga rum. Brevmottagaren fick alltså på sig. Deklaranten framhöll för myndigheten att den person som varit honom behjälplig med deklarationens upprättande var utomlands, och han hade svårt att kunna svara . Han fick då beskedet att han mycket väl kunde klaga hos länsrätten. Dessutom lade svaranden från myndigheten till att han kunde klaga hos länsrätten - visserligen med risk att ärendet kunde ligga där både fyra och . Om det sagda var avsett som upplysning eller hot var något oklart. En sådan ordning som här beskrivits kan inte anses tillfredsställande. Det är därför angeläget att ger uppdrag till regeringen att se över onödiga och besvärande bestämmelser så att medborgarna upplever att det regelsystem som gäller är både rationellt och hänsynsfullt. Med det anförda vill vi föreslå 1.att beslutar begära att regeringen snabbt ser över onödiga och besvärande bestämmelser för medborgarna i avsikt att underlätta s. k. vardagsfrågor, 2. att beslutar att utforma bestämmelserna för taxeringsmyndighet så att sent meddelade besked åtföljs av en rättighet att få inkomma med svar som kan anses skälig. () ()
mot · G802961 · 1985-01-22 00:00:00 — Den svenska alkoholpolitiken har som målsättning att minska den totala alkoholkonsumtionen för att därmed minska alkoholskadorna. För att nå detta mål har samhället beslutat om en rad åtgärder som styr alkoholhanteringen. Försäljningen och tillverkningen av alkohol regleras i lagen om handel med drycker, LHD. Denna lag är nu föremål för en granskning av regeringen, och förslag till ändringar är aviserade under innevarande riksdagsperiod. Det är viktigt att slå vakt om grunderna i denna lag, som innebär att tillstånd att servera alkohol endast kan ges till restauranger som tillhandahåller lagad mat i skälig omfattning. Likaså är det viktigt att tillstånd att sälja öl endast ges till butiker som också har ett omfattande sortiment av livsmedel. Över hela världen blir människor mer och mer medvetna om alkoholens skadeverkningar. Öl-, vin- och sprittillverkare har problem att sälja sina varor. Allt större ansträngningar görs för att finna nya produkter som svarar mot kundernas behov. Det främsta motivet för företagens produktutveckling är att slå vakt om sina marknadsandelar och hålla omsättningen uppe. På alkoholområdet är det uppenbart att en rad alkoholfria drycker, liksom alkoholsvaga drycker, är resultatet av denna produktutveckling. Ur såväl alkoholpolitisk som allmän hälsosynpunkt är det självklart angeläget att alkoholfria drycker vinner terräng också i . Mot den bakgrunden är det högst otillfredsställande att LHD förhindrar dessa strävanden. Lagen om handel med drycker slår fast att med öl menas en maltdryck som innehåller lägst 1,8 viktprocent alkohol. Därmed är det också klart att ett starköl som genom destillering gjorts alkoholfritt inte får benämnas öl. Med samma logik får ett vin som avalkoholiserats inte benämnas vin. Det har gjorts flera försök att introducera nya drycker i , där dessa ansträngningar stoppats med stöd av gällande lagstiftning. är ett sådant exempel som enbart får säljas i systembutikerna, trots att alkoholhalten kan jämföras med styrkan i lättöl. Ett helt alkoholfritt öl säljs bl. a. i , men får inte säljas som öl i . Detta är otillfredsställande, eftersom det bästa sättet att beskriva denna dryck är just - alkoholfritt öl. LHD bör ändras så att alkoholfria drycker får marknadsföras på ett professionellt sätt. Såväl alkoholfritt vin som alkoholfritt öl måste tillåtas, och detta kan ske genom ett enkelt tillägg i LHD. Det är också angeläget att beskattningen av alkoholfria drycker sker med en sådan omsorg, att de prismässigt blir ett attraktivt alternativ till alkohol. är naturligtvis att drycker som inte innehåller alkohol inte heller skall beläggas med alkoholskatt. Med hänvisning till vad som anförts i motionen föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om alkoholfria drycker. () () minab/gotab 1985 79721
mot · G802962 · 1985-01-22 00:00:00 — 1984/85 962-970 och i En rättvisare inkomstbeskattning Skattepolitiken har f. n. bl. a. målsättningen att skapa en rättvis fördelning av välfärden. Det sägs bl. a. att beskattningen skall inriktas på att åstadkomma en jämnare inkomst- och förmögenhetsfördelning. Beskattningen skall även vara ett medel att åstadkomma en socialt och miljömässigt önskvärd inriktning av produktionen och konsumtionen. De som har den lägsta inkomsten har i vissa fall också möjlighet till ett skattefritt existensminimum. På så sätt ställer samhället upp för individen, men egentligen borde man också ha vissa minimikrav på samhällsmedborgaren. Att betala skatt har blivit en ibland ifrågasatt samhällsmedverkan. Tekniken att undandra inkomster från beskattning har hög status och är efterfrågad. Skatten måste dock ses som en samhällsavgift, ett pris man måste betala för de nyttigheter och den service som samhället allmänt bjuder sina invånare. Ingen människa kan undgå att på något sätt ta samhällets allmänna service i anspråk. Det finns således en ofrånkomlig grundkostnad för alla människor. Med denna enkla bakgrund vill vi därför hävda, att ingen samhällsmedlem med inkomster av tjänst eller kapitalavkastning skall ha rätt att genom avdrag eller s. k. nolltaxering alldeles undandra sig ett betalningsansvar för samhällets allmänna service. Det vore därför lämpligt att man fastställer ett allmänt servicebelopp på vilket stat och kommuner har rätt att utta gängse skatt. Beloppet skall vara så fixerat, att man inte har någon rätt att underskrida det genom någon form av avdrag. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om en ändring av skattesystemet, så att i konstruktionen av inkomstskatten för enskilda fysiska personer inarbetas ett s. k. servicebelopp, på vilket skatt alltid skall betalas så snart den beskattningsbara inkomsten överstiger existensminimum. BO () () 1 1984185.3 sami.
mot · G802963 · 1985-01-23 00:00:00 — och för taxering av småhus Vid förra väckte vi en motion om taxering av småhus. I motionen framhölls att småhusområden, ofta i form av radhus, i ökande utsträckning byggts och upplåtits i annan form än med äganderätt, dvs. som hyresradhus eller som bostadsrättsföreningar. Sådana radhusbyggnader har vid tidigare fastighetstaxeringar vanligen taxerats som hyreshusenheter. Fr. o. m. allmänna fastighetstaxering klassificeras de emellertid konsekvent som småhusenheter, utan hänsynstagande till upplåtelseformen. Eftersom småhusens taxeringsvärden ligger ca högre än hyreshusens, har detta lett till betydande höjningar. Taxeringsvärdet skall bestämmas till det belopp som svarar mot av taxeringsenhetens marknadsvärde. Marknadsvärdet för den nyttjanderätt (bostadsrätt) som bostadsrättshavaren har, är uppenbart lägre än marknadsvärdet för samma hus med äganderätt. Viss reducering sker eftersom radhuset normalt ligger på en ej självständig tomt, men denna värdeskillnad ligger ofta vid storleksordningen . Den bostadsrättslägenhet, som ligger i ett sådant radhus, får alltså del i ett taxeringsvärde som mycket litet understiger vad huset skulle ha erhållit i taxeringsvärde vid äganderätt. Den totala ekonomiska konsekvensen blir en helt annan och sämre än för egnahemsägare, eftersom taxeringsvärdet påverkar flera beskattnings- och bidragsregler. Det finns goda skäl att överväga om den nu gällande ordningen inte bör ändras, så att vid en bestämning av taxeringsvärdet hänsyn liksom tidigare tas till taxeringsenhetens marknadsvärde. Det torde nämligen förhålla sig så som ovan anförts att marknadsvärdet varierar med upplåtelseform. Detta faktum bör återspeglas när taxeringsvärdet fastställs. avslog motionen med hänsyn till pågående utredningsarbete inom fastighetstaxeringskommittén. Denna fråga berörs inte i kommitténs slutbetänkande varför vi anser att regeringen bör ta initiativ till en ändring av principerna för taxering av småhus upplåtna med hyres- eller bostadsrätt. Dessa fastigheter bör enligt vår uppfattning taxeras som hyreshusenheter. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om principen för bestämmande av taxeringsvärde för småhus m. m. () () 1 * 1984185.3sami.
mot · G802964 · 1985-01-19 00:00:00 — Byggandet av nytt polishus i är högaktuellt. Nuvarande lokaler är gamla och nedslitna och fyller inte dagens krav på ett väl fungerande polishus. Skissförslag är under utarbetande, och avsikten är att polishuset skall byggas som enplanshus. Byggklar tomt finns på lämplig plats i de centrala delarna av . Det är nu viktigt att projektet kan realiseras möjligt. Fattas projekteringsbeslut , torde igångsättning ske . Det är därför viktigt att regeringen fattar projekteringsbeslut och att får i uppdrag att färdigprojektera polishuset. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna nödvändigheten av att byggandet av polishus i kan förverkligas.
mot · G802965 · 1985-01-23 00:00:00 — m. fl. Ökad intagning till polisutbildning Enligt anslagsframställning för /86, kommer den naturliga avgången för polismän att uppgå till ca 1 300 tjänster. De beräknade årsvisa avgångarna framgår av bifogat utdrag ur anslagsframställningen - Anslag B4, bil. Prognos för avgångar bland polispersonalen (utom personal i polischefskarriär) för tiden Avgångar av andra skäl personaltablåerna är fiktivt och har de facto redan ianspråktagits för att täcka upp de vakanser på polismannasidan som uppkommit bl. a. till följd av olika former av sociala ledigheter m. m. På grund av den kraftigt bantade nyrekryteringen av polisaspiranter kommer situationen att bli ohållbar. Brottsligheten är ständigt i ökande och för Malmös vidkommande har antalet K-anmälningar ökat jämfört med - i reella siffror 49 845 mot 41 898 . Störst har ökningen varit beträffande brotten mot 8 kap. BrB. anmäldes således 32 854 brott mot 39 117 , en ökning med 6 263 brott. En stor del av brotten uppdagas genom polisens övervakningsinsatser i yttre tjänst. Från har uppgifter inhämtats beträffande inrättade polismanstjänster. Vid ingången av 1980 fanns 16 017 polismanstjänster på tablå. tillfördes verksamheten 110 tjänster = 16 127. 1983 omvandlades 100 tjänster vid trafikavdelningen till tjänster inom ekooch narkotikaområdet, överfördes 27 tjänster till åklagarväsendet = 16 000. Därefter tillfördes narkotikarotlarna 100 tjänster (regleringsbrev ) i utbyte mot redan befintliga epm-tjänster utanför personaltablåerna = 16 200 per . kommer fem tjänster att inrättas vid en nyinrättad utredningscen träl i . Dessa avser handläggning av utlänningsärenden. Vidare noteras att i budgetpropositionen 1984/85 s. 45-46 upptages 15 nya tjänster avsedda för eko-verksamheten, samt 10 tjänster för i . Antalet polismanstjänster per = 16 230. Mot bakgrund av den här lämnade redogörelsen framstår den för kommande budgetåret föreslagna polisutbildningen som otillräcklig. I första hand bör därför en omprioritering ske så att polisutbildningen kan utökas. Om vid sin behandling av denna motion finner förslaget ogenomförbart, bör polisdistrikt prioriteras på så sätt att tilldelas flera polistjänster med hänsyn till den situation som råder i . att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen om behovet av ökad intagning till polisutbildning och om ytterligare polistjänster till polisdistrikt. () ()