mot · G8022556 · 1985-01-25 00:00:00 — SJ:s planer på att börja trafikera sträckorna , och med höghastighetståg () har länge getts en framtoning av science fiction. Det finns dock järnvägsföretag i andra länder - , - som utnyttjar höghastighetståg. När tidpunkten för beslut om mycket stora investeringar i detta projekt nu närmar sig tycks mångas tveksamhet öka. Orsaken är inte teknikfientlighet eller att höghastighetstågen i sig uppfattas som något negativt utan att andra stora nysatsningar inom SJ framstår som mer angelägna under det närmaste årtiondet. Tveksamheten blir knappast mindre när man får klart för sig att utefter de stråk där höghastighetstågen skall susa fram kommer det att bli avsevärda begränsningar i framkomligheten för övrig trafik. Många korsningar tåg/ landsväg kommer att avstängas, på andra håll krävs stora investeringar i säkerhetsanordningar och planskilda korsningar. En rimlig grad av modernisering av befintlig materiel gör det möjligt att köra tågen i hastigheter . Ger verkligen de många miljarder som det kostar att höja hastigheten ytterligare på vissa sträckor bättre samhällsekonomisk och företagsekonomisk förräntning än en alternativ satsning på bättre kvalitet och service för hela SJ-nätet? Rapporten nya spår mot framtiden från socialdemokraternas trafikpolitiska arbetsgrupp (1984) pekar på rader av angelägna investeringar som skulle behövas för att göra järnvägen mer konkurrenskraftig. Eftersom personbilen svarar för av persontransportarbetet över och flyget bara för torde det vara självklart att SJ inriktar sig på att konkurrera med personbilen. Det är ju där den stora marknaden finns. Att genom miljardsatsningar på höghastighetståg söka bli ett alternativ till inrikesflyget förefaller vara en felaktig strategi inte minst med tanke på flygets flexibilitet och snabba anpassningsförmåga till ny konkurrens. Dessutom kan en inriktning på tåget som etf bättre alternativ än personbilen på längre sträckor också ses som en jämlikhetsfråga. En hela folkets järnväg bör inrikta sig på att smidigt och med en allt högre servicenivå betjäna det stora flertalet medborgare. En teknikutveckling som ger variationer i serviceutbudet anpassat till olika trafikantgrupper är då en förutsättning. Detta bör göra det möjligt att effektivt konkurrera även om affärsresandet. Varför kan man inte ringa från tåget när man kan göra det från personbilen? Är inte hissar som underlättar av- och påstigande för äldre, rörelsehindrade och barn i vagn viktigare teknikutveckling än att höghastighetstågen kan luta i kurvorna? SJ bör enligt vår mening i stället ta till vara möjligheterna att modernisera linjer som borde ha förutsättningar för stort passagerarantal, men som inte har en teknisk standard som gör dem konkurrenskraftiga. Sådana investeringar skulle självfallet innebära ett kraftigt ökat järnvägsresande och minskat bilåkande i exempelvis . Som exempel kan nämnas att restiden skulle kunna förkortas . En medveten satsning på biltåg bör bli en viktig del av konkurrensen med vägar och flyg. Självfallet bör också lågprissatsningar göras av den typ som genomfördes och som ledde till en 30-procentig ökning av resandet på personbilens bekostnad. Det vore mycket olyckligt om höghastighetstågen inför 1990-talet blir den gökunge som tränger undan andra positiva förändringar inom SJ. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om prioriteringen av investeringar och teknikutveckling i den framtida järnvägstrafiken.