mot · G8022620 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. introducerades den heldragna aluminiumburken som dryckesförpackning på den svenska marknaden. Samtliga burkar var från början importerade. fattade PLM beslut om att investera 200 milj. kr. i en ny fabrik, som skulle producera 900 miljoner aluminiumburkar . Anledningen var att Pripps-bryggerierna planerade att gå över till aluminiumburkar i stället för plåtbrukar för sina produkter. PLM:s beslut gav anledning till en livlig debatt i huruvida aluminiumburken skulle tillåtas som dryckesförpackning eller ej. En särskilt tillsatt utredning om återvinning av dryckesförpackning tillsattes. I utredningsbetänkandet uttalades beträffande aluminiumburken bl. "För att kunna anses tillfredsställande ur samhällssynpunkt, bör återvinningen av aluminiumburken ligga på . Majoriteten av remissinstanserna tillstyrkte utredningens förslag. Från flera håll förordades dock förbud mot aluminiumburken, däribland flera kommuner, och miljöorganisationerna. Argumenten för förbud mot aluminiumburken var bl. a. att den som nedskräpningsobjekt är mer oförstörbar än plåtburken och att det vid tillverkningen åtgår nästan dubbelt så mycket energi. I proposition 1981/82:131 som i allt väsentligt antogs av framhåller jordbruksministern att "Enligt min uppfattning kan det från allmänna synpunkter inte accepteras att aluminiumburkar används som dryckesförpackningar framöver utan att det finns en väl fungerande återvinning. En annan ordning skulle innebära slöseri med resurser och energi och uppenbara olägenheter ur miljösynpunkt. Det återvinningsmål som samhället bör ställa upp på bör ligga vid den nivå som utredningen har förordat. I propositionen framhålls också att de brukar som blivit så demolerade att pantmaskinen inte tar emot dem skall mot betalning av pant tagas om hand i särskilda insamlingssystem. Patentsystemet för aluminiumburken har fungerat . Det har redovisats att av de sålda burkarna har återlämnts, vilket tyder på att av de sålda burkarna har återlämnats, vilket tyder på att det inte kommer att bli någon svårighet att uppnå den 75-procentiga gränsen fram /86 som har beslutats. Det förefaller därför helt klart att aluminiumburken har kommit för att stanna på den svenska marknaden. Det finns därför ett starkt intresse av att insamlingen i sin helhet fungerar på ett tillfredsställande sätt. Dess värre tycks inte insamlingen av skadade burkar fungera. Den andel på som redovisas som återlämnad, motsvarar i antal burkar 283 miljoner. Det innebär alltså att ca 100 miljoner burkar ej har återlämnats, varav man kan befara att åtskilliga kastats i naturen. I propositionen framhålls att det inte bör vara samhällets uppgift att bygga upp och driva ett system för återtagning av tomma brukar som är så effektivt att återvinningsmålet nås. Den uppgiften, sägs det, ankommer i första hand på berörda företag och branscher. Vi delar den uppfattningen. När det däremot gäller övrig insamling måste man räkna med att pantbolaget inte har något större intresse av att insamlingsresultatet nämnvärt överstiger . Detta på grund av systemets uppbyggnad som innebär att företagets överskott minskar i takt med att återvinningen ökar. Vi anser därför att samhället har ansvar för att insamlingen av skadade burkar sker på ett sätt som är försvarbart ur naturvårdssynpunkt. Med stöd av ovanstående hemställs att beslutar att hos regeringen begära initiativ och åtgärder som främjar en ökad insamling av aluminiumburkar. () () () () ()