mot · G902Jo217 · 1985-01-01 00:00:00 — Motion till 1985/86: Jo217 i m. fl. (m) Jordbrukspolitiken Moderata samlingspartiet anser att jordbruket är ett omistligt inslag i det svenska samhället. Jordbruket skall förse oss med sunda livsmedel till rimliga priser. Därutöver ger det oss en försörjningstrygghet vid ofred. Det bidrar också till att hålla landskapet öppet. Vi står bakom beslutet om en viss livsmedelsproduktion för behov. För att upprätthålla en allsidig jordbruksproduktion skyddas det svenska jordbruket av ett gränsskydd. En enig riksdag beslöt detta . Till följd av gränsskyddet har vi en jordbruksprisreglering vilken har stor betydelse för jordbrukarnas inkomster. Möjligheterna att totalt avreglera det svenska jordbruket är därmed små och är beroende av liknande och samtidiga åtgärder i andra länder. Den brukningsvärda åkermarken skall hållas i hävd. Den landskapsbild som odlingslandskapet skänker växlar starkt i olika delar av landet men utgör en värdefull del i naturmiljön. Det enskilda ägandet utgör en grundläggande förutsättning för initiativlust och effektivitet inom näringen. Med ägande följer ansvar. Resultaten från en på dessa grunder vilande jordbruksnäring kommer såväl dess ägare som livsmedelskonsumenterna till del. De areella näringarna har avgörande betydelse för en i olika avseenden fungerande landsbygd. Inte minst i de glest befolkade delarna av landet är jordbruket en förutsättning för att kommersiell och offentlig service skall kunna upprätthållas. Svenskt jordbruk i världen En nations möjlighet till självbestämmande begränsas i hög grad av landets produktionskapacitet av livsnödvändiga varor. Livsmedelsproduktionen intar en särställning. Alla länder skyddar eller stöder därför jordbruket på ett eller annat sätt. Världshandeln med livsmedel omfattar endast av produktionen. ligger priserna under produktionskostnaderna eftersom det ofta är marginalkvantiteter som bjuds ut. De flesta länder lämnar bidrag till sin export av jordbruksprodukter, vilken i de flesta fall kan hänföras till resp. lands överskottsproduktion. Utländska jordbruksprodukter som säljs till låga priser påverkar även i små kvantiteter det svenska priset. måste därför skydda sitt jordbruk om vi skall kunna upprätthålla en allsidig jordbruksproduktion inom 1 1 1985/86. har vi valt att med gränsskyddets hjälp höja importprisnivån till den svenska prisnivån. Detta har fungerat tillfredsställande. Om som enda land i världen skulle öppna sina gränser för import kommer de nu aktiva jordbrukarna att vidkännas stora kapitalförluster. Ett alternativ till nuvarande system vore att införa en världsmarknadsprislinje kombinerad med ett av budgetmedel finansierat arealbidrag. ' Enligt vår mening är det generellt verkande gränsskyddet att föredra framför systemet med arealbidrag. Bidragen skulle göra jordbruket än mer beroende av fattade politiska beslut. Ett gynnande av vissa regioner eller brukningsstorlekar på andras bekostnad skulle svårligen kunna undvikas. Olika politiska majoriteter skulle dessutom kunna ändra på dessa förhållanden och åstadkomma en ryckighet i planeringsförutsättningarna för jordbruket. En annan risk med bidragssystemet är att när statsfinanserna är dåliga kan bidragen bli utsatta för kraftiga minskningar. Detta illustreras tydligt av hur livsmedelssubventionerna behandlats. En sådan osäkerhet kan enligt vår mening inte en långsiktig näring som jordbruket leva med. Svenskt jordbruk är bland det mest effektiva i världen. av befolkningen försörjer hela med livsmedel. Konsumtionsvärdet av jordbruksprisreglerade livsmedel var 1982 ca . Av dessa utgjorde jordbrukarnas ersättning för eget arbete och eget kapital. Den totala livsmedelshanteringen sysselsätter ca 500000 människor. Ett inte oväsentligt antal personer är alltså för sin utkomst beroende av vår livsmedelsförsörjning. Det svenska totalförsvarets trovärdighet kräver att vi säkrar vår försörjning av livsmedel i händelse av krig eller avspärrning. Detta kan åstadkommas genom att vi även fortsättningsvis håller nuvarande åkerareal i bruk. En annan viktig beredskapsaspekt är att jordbruksproduktionen skall vara regionalt balanserad. Jordbruket i norra måste bibehållas på nuvarande nivå. Budgetmedel skall därför utgå som stöd till jordbruket där. Stödet skall enligt vår mening beräknas så att det utjämnar de klimatologiska och geografiska produktionsnackdelar som föreligger jämfört med mellansvenska förhållanden. En viktig förutsättning för att upprätthålla en tillräcklig produktionsnivå i en avspärrningssituation är att vi har tillgång till kvävegödselmedel. motsvarar den svenska produktionskapaciteten av råvaran till handelsgödsel, ammoniak, av det fredstida behovet. Den borde vara för att en tillfredsställande produktion av kvävegödsel skall kunna upprätthållas. Regeringen bör ges detta till känna. Jordbruket har utöver befolkningens livsmedelstrygghet flera viktiga uppgifter att fylla i . Försöijningsmålet uttrycktes i riksdagsbeslutet på följande sätt: Ett huvudmål för livsmedelspolitiken bör således vara att trygga vårt lands livsmedelsförsörjning såväl i fredstid som under avspärrning och krig. Därutöver skall konsumenterna få tillgång till livsmedel av god kvalitet och till rimliga priser. Jordbrukarna skall ha en med andra jämförbara grupper likvärdig standard. Jordbruket skall också främja regional balans, viss landskapsvård samt bidra till att fylla våra åtaganden mot världssvälten. För att dessa mål skall uppfyllas måste staten betala en del av kostnaderna för överskottsproduktionen. beslöt därför att budgetmedel skall tillskjutas spannmålsregleringen. Majoriteten beslöt att tillskottet skulle täcka av exportkostnaderna vid normalskörd. () hade kostnadsberäknat detta till ca 160 milj. kr. Med de förutsättningar som sattes upp för ekvationen var den rätt beräknad. Verkligheten korrigerar dock då och då rent matematiska formler. Kostnaderna för överskottet torde såväl som skördar att komma att uppgå till avsevärt mer än vad LMK antog. Regeringen bör tillse att statens del av de verkliga kostnaderna täcks med budgetmedel för /86. För nästkommande budgetår torde anvisningen av 140 milj. kr. vara tilltagen i underkant. För att undvika obehagliga överraskningar bör redan nu ytterligare 150 milj. kr. anslås för detta ändamål. Den förhandling om överskottskostnader som enligt jordbrukspolitiska beslut skulle ske mellan staten och jordbruket bör nu komma till stånd och slutföras. bör ge regeringen i uppdrag att ta initiativ till sådana förhandlingar. Enligt vår mening kan nya jordbrukspolitiska beslut tjäna som riktmärke för kostnadsfördelningen även . Lönsamheten i jordbruksnäringen är totalt sett låg. Till stor del beror detta på obalansen mellan konsumtionen och produktionen av livsmedel. Den del av produktionen som inte konsumeras inom landet måste exporteras till världsmarknadspriser, vilka regelmässigt är lägre än de svenska. Ju större del av produktionen som kan avsättas inom landet, desto bättre blir lönsamheten inom jordbruket. lönsamhetsproblem kan lösas på två sätt. Antingen måste lönsamheten inom jordbruk och förädlingsindustri ner till en sådan nivå att ett stort antal företag lämnar marknaden. De som blir kvar producerar då endast för hemmamarknadens behov. Eller också måste avsättningen av svenska livsmedel inom och utom landet öka och bättre priser erhållas för exportkvantiteterna. Livsmedelsexporten måste då inriktas på långsiktiga kontrakt på så goda villkor som möjligt. Vi anser att det sistnämnda alternativet är den bästa lösningen. Såväl beredskapsskäl som regionalpolitiska och landskapsvårdande skäl talar för detta. har goda klimatologiska förhållanden. Vi kan bedriva en livsmedelsproduktion med förhållandevis liten insats av kemikalier. Vår allmänna hygieniska standard är också god, varför livsmedelskvaliteten även i övrigt är hög. Detta ger oss konkurrensfördelar gentemot många länder och bör kunna bidra till en gynnsam exportutveckling. Huvudansvaret vid en exportsatsning måste ligga på de exporterande företagen. Från statens sida kan emellertid exporten främjas. Statens insatser kan vara av två slag. tl 1985/86. Dels kan handelspolitiska åtgärder vidtas, såsom insatser i syfte att minska tullar och kvantitativa regleringar samt harmonisera livsmedelslagstiftningen med den i andra länder, dels kan insatser göras till stöd för de exporterande företagen. Promotion, som är ett exportfrämjande organ inom exportråd, bör kunna utvecklas. Utrikesrepresentationen och handelskontoren skulle kunna åläggas att ytterligare uppmärksamma och främja möjligheterna till svensk livsmedelsexport. Övriga myndigheter borde inom sina resp. områden aktivt stödja exporten. Ifråga om exportkrediter borde övervägas möjligheterna att för livsmedel ge s. k. subventionerade krediter. Ett centralt främjande organ för svensk export av alla typer av livsmedel bör bildas med utgångspunkt i det nuvarande Promotion. Verksamheten kan finansieras dels genom att kollektiva medel, främst införselavgiftsmedel tillförs från staten och de näringsgrenar som har intresse av verksamheten, dels genom att organet tar betalt för utländska tjänster. bör vara huvudman för verksamheten. En livsmedelsexport från förutsätter att vi inte avskärmar våra gränser utan att import även av utbyteskaraktär blir möjlig Huvudansvaret för marknadsbearbetning, sortimentanpassning och prisbildning måste även på den svenska marknaden i hög grad åvila producenterna av livsmedel. Staten kan skapa förutsättningar för en ökad livsmedelskonsumtion genom att föra en sådan politik att ekonomin vitaliseras. Som alternativ till livsmedelsproduktion kan jordbruket producera industriråvaror. Råvaruproduktion för kemisk industri och läkemedelsindustri är tänkbara områden. I produktionsbegränsande syfte har tillämpats investeringsförbud i lantbrukets ekonomibyggnader. Effekterna av detta ingrepp är mycket osäkra. Omfattande dispenser har bidragit till osäkerheten. Investeringsförbud är ett steg på väg mot en total kontroll av jordbruket. Den marginella effekt som förbudet haft står inte i någon som helst proportion till de negativa effekter det fört med sig. Investeringsförbudet bör därför upphävas. Ett system med differentierade avgifter och pristillägg är i kraft. Då det är jordbruket självt som begärt systemet och som betalar till det finnér vi emellertid inte skäl att upphäva det riksdagsbeslut som gör förfarandet möjligt. Systemet skulle för att vara verksamt behöva justeras . Det får ankomma på parterna i jordbruksprisförhandlingarna att i avvaktan på en avveckling besluta om lämpliga justeringar. Moderata samlingspartiet utvecklar i ett antal motioner, främst i 1985/ 86: Sk279, partiets olika förslag till ändrad beskattning på flera områden. Vi vill här peka på de skatteförslag som direkt påverkar jord- och skogsbrukare. Den moderata skattepolitiken syftar till att genom sänkta skatter ge de enskilda människorna möjligheter att själva få disponera över en större del av sina inkomster. Sänkta skatter är ett medel för att uppnå ekonomisk tillväxt, stabila priser och minskad arbetslöshet. De skatter som har störst negativ inverkan på arbete och sparande och företagande skall i första hand sänkas. Skatt efter bärkraft är en viktig grund för den moderata familjepolitiken. De viktigaste moderata skatteförslagen utgörs av sänkta marginalskatter, inflationsskyddade skatteskalor samt grundavdrag för barn. Vi vill avveckla avdragsbegränsningen och slopa sambeskattningen av B-inkomster. Genom att avveckla avdragsbegränsningen förenklas deklarationsförfarandet för lantbrukarna i och med att exempelvis räntetillägg inte behöver redovisas. På föreslås att de arbetsgivar- och egenavgifter som inte har någon anknytning till socialförsäkringssystemet, avvecklas. I första hand gäller det den allmänna löneavgiften. Löntagarfonderna skall avvecklas . Till följd härav skall såväl vinstdelningsskatt som den extra arbetsgivaravgiften avskaffas. Skogsvårdsavgiften skall avskaffas. Som ett första steg föreslår vi en sänkning från 0,till 0,av skogsbruksvärdet. Fastighetsskatten, som infördes , berör alla bostadsbyggnader på jordbruksfastigheter. Fullt utbyggd kommer skatten vid taxering att uppgå till av 1/3 av bostadsbyggnadsvärdet med tillhörande markvärde. Skatten bör avskaffas fr. o. m. . Enligt vårt förmenande bortses från att valmöjligheterna beträffande bostad inte finns på en lantgård. Det medför i praktiken att många lantbrukare bebor långt större byggnader än de efter fritt val skulle göra. utgör dessa ofta stora byggnader ett inslag som är berikande för landsbygdens kulturmiljö. Landsbygdens bostadsbyggnader bör naturligtvis så långt det är möjligt bebos och underhållas. Beskattningen av bostadsförmånen måste därför ges en rimlig utformning och outnyttjade bostadsbyggnader skall inte bli föremål för förmånsbeskattning. Den s.k. garantibeskattningen vid den kommunala taxeringen kan i vissa fall slå hårt mot fastigheter med låg eller ojämn avkastning. En successiv avveckling av denna skatt föreslås. 1 avvaktan på en omläggning av fastighetstaxeringssystemet i syfte att förenkla detta föreslås att ett sjunkande marknadsvärde skall kunna ligga till grund för särskild fastighetstaxering. Det innebär att jord- och skogsägare i stor utsträckning bör kunna få sina taxeringsvärden reducerade med hänsyn till att marknadsvärdena har minskat betydligt. Taxeringsvärden bör grundas på avkastningsvärdet av fastigheten. För ett stort antal etablerade jord- och skogsbrukare är förmögenhetsskatten ett problem. En sänkning av förmögenhetsskatten föreslås fr. o. m. taxering till den nivå den hade innan den socialdemokratiska regeringen genomförde sina skärpningar efter regeringsskiftat . Dessutom föreslås att det stora flertalet jord- och skogsbrukare inte skall drabbas av förmögenhetsskatt avseende det s.k. arbetande kapitalet. Arvs- och gåvobeskattningen är mycket hög i . Den högsta skattesatsen för efterlevande make, barn m. fl. I de flesta andra jämförbara länder är arvsbeskattningen klart lägre. Den internationellt sett höga arvs- och gåvobeskattningen är orimlig och skapar många problem. Det gäller bl. a. i samband med övertagande av jord- och skogsbruk vid ett generationsskifte. bör de svenska arvsskattesatsema anpassas till den genomsnittliga nivå som gäller i övriga nordiska länder. gäller att vid arvsbeskattningen medges ett avdrag på . från arvslott som tillkommer den avlidnes efterlevande make. Från arvslott tillkommande barn och andra nära anhöriga avdras . Det skattefria bottenbeloppet föreslås höjas i två steg, 1/1 1987 och 1/1 1988, så att den avlidnes efterlevande make kan erhålla tio basbelopp skattefritt och barn eller annan nära anhörig fem basbelopp skattefritt. Det föreslås också att det skattefria beloppet vid gåva fr. o. m. höjs till ett halvt basbelopp. Dessutom föreslår vi att arvs- och gåvoskatteskaloma fr. o.m. återfår det utseende de hade före den skärpning som genomfördes av den socialdemokratiska regeringen val. Produktionsmedel skall inte punktbeskattas. Det leder till en felaktig resursanvändning både från företagets och samhällets synpunkt. Det är därför oacceptabelt att beskatta handelsgödsel och bekämpningsmedel allrahelst som skatten inte får kompenseras genom höjda produktpriser. Vi föreslår att dessa skatter avskaffas. De moderata skatteförslagen innebär att samtliga lantbrukare får sänkt skatt. Den samhällsekonomiska utvecklingen har liksom jordbruksprisregleringen stor betydelse för jordbrukarnas inkomster. Vår grundläggande inställning till de ekonomiska frågorna har stor betydelse också för jordbruket. Genom besparingar skapar vi förutsättningar för att sänka skatterna, vilket i sin tur har betydelse för människornas köpkraft, vilket är gynnsamt också för jordbruket. De moderata förslagen innebär att den ekonomiska situationen förbättras i synnerhet för barnfamiljerna, vilka är stora matkonsumenter. Detta medför ökade inkomster för jordbruket genom ökad livsmedelskonsumtion. Vi vill också nedbringa budgetunderskottet, vilket minskar påfrestningarna på kapitalmarknaden och skapar förutsättningar för en sänkt räntenivå. För jordbruket, som är en kapitalintensiv näring, betyder detta mycket i minskade kostnader. Det är mot denna bakgrund som vårt förslag om successiv avveckling av mjölksubventionerna skall ses. Dessa subventioner är ett stöd som utgår till alla mjölkkonsumenter, oavsett om de behöver det eller inte. För att inte minskningen skall få negativa effekter på konsumtion och produktion bör subventionerna avvecklas . För /87 bör minskningen vara 250 milj. kr. Det enskilda ägandet är en fundamental del i en demokrati. Äganderätt innebär för oss också rätten att inom vida gränser fritt förfoga över sin års lagstiftning har emellertid stärkt det offentliga på den enskildes bekostnad. Denna utveckling måste brytas och den enskildes möjligheter att friare förfoga över sin egendom ökas. Härigenom skapas framtidstro, utveckling och lönsamhet. Regeringen avlämnade en proposition om en ny plan- och bygglag (PBL) till . Vi har skarpt kritiserat propositionen på en rad punkter: - den strider mot grundlagen - det är tveksamt om den är förenlig med om de mänskliga rättigheterna - kommunernas makt ökar på de enskilda människornas bekostnad - byggrättigheterna tidsbegränsas. I praktiken betyder detta att rätten att bygga och bebygga sin mark upphävs. Byggrätterna blir en tidsbegränsad nyttighet - det införs tålighetströsklar innan ersättning för merkostnader och intrång utgår. Vi föreslår i stället att nuvarande lagstiftning successivt reformeras. Huvudpunkterna i det moderata alternativet är: - vid planändring skall utgångspunkten vara att full sysselsättning för förlust ges - vid intrång och andra markreglerande åtgärder skall markägaren hållas skadeslös - byggrätterna skall inte tidsbegränsas - de långvariga byggnadsförbuden upphävs - byggande utanför detaljplanen underlättas - byggkrånglet minskas. Jordbruksnäringen är insnäijd i ett antal speciallagar som reglerar förvärv och skötsel av jordbruksmark. Vissa lagregler har uppenbart förhindrat marknaden att fungera och styrt mot ett samhälle med färre och större jordbruk. Hade marknaden tillåtits fungera skulle en bättre anpassning till verkligheten kunnat ske. Jordförvärvslagstiftningen är en av de mera långtgående begränsningslagama i svensk lagstiftning. Staten får bestämma vem som skall få köpa en jordbruksfastighet och dessutom till vilket pris han skall få det. Det är uppenbart orimligt att statliga myndigheter har möjlighet att ändra ett pris som köpare och säljare är överens om. Vi kräver att prisprövningen avskaffas. För att befolkningsunderlaget och därmed kommersiell och offentlig service skall kunna bibehållas på landsbygden krävs att jord- och skogsbruket får tillräckligt goda villkor. På många håll i landet är det inte möjligt att skapa bärkraftiga jordbruksföretag med enbart jordbruksdriften som grund. Därför måste förvärvslagstiftningen även tillåta förvärv av deltidsjordbruk. I stora delar av landet är en kombination av jordbruk och skogsbruk den vanligast förekommande företagsformen. De två grenarna kompletterar på ett utmärkt sätt varandra. Med en större självverksamhet i skogen ökar lönsamheten på fastigheten. Detta torde ge ett bättre utbyte än att satsa på investeringar i utökad djurhållning. Ett större hänsynstagande till intäkter från t. ex. skogsbruk måste tas av lantbruksnämnden vid rådgivning och i samband med beslut om bl. a. förvärvstillstånd. Även kombinationer med annan sysselsättning än skogsbruk måste övervägas. Små jordbruksenheter kan också passa utmärkt att bedriva specialodlingar på, t. ex. biodynamisk odling. En stark drivkraft för det enskilda ägandet är möjligheten att lämna över sin egendom till nästa släktled. Av skilda skäl kan bröstarvingar som vill fortsätta jordbruksdriften saknas. Möjligheten för andra arvsberättigade släktingar att ta över en jordbruksfastighet utan att prövas enligt jordförvärvslagen bör återinföras. Övriga delar av jordförvärvslagen bör bli föremål för en förutsättningslös parlamentarisk utredning. Statens engagemang i lantbruksnäringen har bl. a. inneburit att lantbruksnämnderna har bedrivit rådgivningsverksamhet. har emellertid s. k. intensivrådgivning i bl. a. hushållningssällskapens regi fått ett stort genomslag, framför allt inom växtodlingsområdet. I takt med att lantbruksnämnden har börjat avgiftsfmansiera sin rådgivning vinner troligen andra former för rådgivning ytterligare insteg. Ett alternativt sätt att bedriva rådgivning kan vara att bilda s.k. lantbrukscentra vid lantbruksskolorna. Vid en långtgående förändring av jordförvärvslagstiftningen i förening med att lantbruksnämndernas rådgivningsverksamhet minskar talar mycket för att lantbruksnämndernas kvarvarande uppgifter kan samordnas med andra länsmyndigheters verksamhet. Staten och kommunerna äger jordbruksmark i betydande omfattning. Huvuddelen av detta markinnehav bör utbjudas i första hand till dem som arrenderar marken. Redan nu kan delar av domänverkets markinnehav utbjudas till försäljning vilket närmare utvecklas i vår motion 1985/86 N 263. En utredning bör tillsättas för att kartlägga det offentligas innehav av mark samt lägga förslag om hur huvuddelen av innehavet skall avyttras. bör som sin mening ge regeringen detta till känna. Jordbruket, miljön och livsmedelskvaliteten Tack vare en snabb mekanisering, framsteg inom avel och växtförädling och en ökad användning av insatsvaror som handelsgödsel och bekämpningsmedel har produktivitetsökningen inom jordbruket varit utomordentligt stor. Denna har gjort det möjligt för svenska konsumenter att få tillgång till förhållandevis billiga livsmedel. Även rationaliseringar inom livsmedelsindustrin, distributionen och handeln har bidragit till detta. Efter hand har emellertid vissa olägenheter med dagens produktionsteknik och distributionsformer visat sig. Vissa år läcker t. ex. växtnäring ut till vattendragen från åkrarna, medan samma gödselmängd ett annat år helt förbrukas av växtligheten. Kunskaperna om sambanden mellan växtnäringstillförsel och läckage är ännu alltför dåligt kända för att bestämda slutsatser om gödselanvändningen skall kunna dras. Detta är ett område, vilket måste prioriteras inom forskningen. De största problemen med förorening av vattendragen finns i bygder med intensiv animalieproduktion. Stallgödsel kan inte alltid spridas vid från växtnäringssynpunkt lämpligaste tillfälle. Begränsade faktorer kan vara att lagringskapaciteten för stallgödsel är för liten, tidsbrist vid vårbruket eller att markens bärighet inte är tillräcklig. En del av gödselskattemedlen bör därför utgå som statsbidrag till större gödselvårdsanläggningar, framför allt i föroreningskänsliga områden. Vid animalieproduktion måste stor hänsyn tas till att tillräcklig areal finns tillgänglig för att sprida stallgödseln på egen eller andras mark. En analys av näringsinnehållet i stallgödseln underlättar en korrekt bedömning av dess värde och bör också kunna bidra till en lägre förbrukning av handelsgödsel. har våra livsmedels kvalitet debatterats som en stor miljöfråga. Debatten har bl.a. gällt växtnäringstillförsel och bekämpning av skadegörare i växande gröda samt livsmedlens hantering i industrin. Det har från vissa håll hävdats att användandet av handelsgödsel, växtskyddsmedel och livsmedeltillsatser skulle äventyra människors hälsa. Detta är fel. Handelsgödsel är en nödvändig del i en biologiskt balanserad produktion. Med skördeproduktema bortförs ämnen från jorden. Dessa måste ersättas om åkermarken inte skall utarmas. Vår stallgödsel räcker inte till för att täcka förluster genom bortförsel av växtnäring. Vid har noggranna studier visat att produkternas kvalitet blir lika hög med oorganisk gödsling (docent ): Undersökningen visar att det är mängden tillgänglig växtnäring i jorden som påverkar avkastningens storlek oberoende av om den tillförs i organisk eller oorganisk form.