mot · G802554 · 1985-01-16 00:00:00 — 1984/85 554-558 kom jag i kontakt med en person som hade köpt en 1977 per annons. Bilen var enligt annonsen nybesiktigad och hade gått 6 , något som också skriftligt bekräftades vid köpet. Köpet gjordes upp sedan bilen provkörts och betalades kontant med . Däremot underlät köparen att underkasta bilen en noggrannare test, något som snart visade sig vara ett allvarligt misstag från köparens sida. Säljaren ingav förtroende. Detta intryck förstärktes av att han antydde att han var polis och att försäljningen var en enstaka händelse, att den skedde helt privat och att den gjordes för en god väns räkning. Köparen har mycket liten erfarenhet av såväl bilköp som av bilens tekniska sida och representerar förmodligen ett genomsnitt av människor vars förtrogenhet med bilen inskränker sig till att inneha och köra den. visade det sig att /nyförvärvet medförde sju sorger och åtta bedrövelser. Endast efter köpet upptäcktes en stor oljefläck på asfalten under bilen. T rots ständig oljepåfyllning strej kade motorn och var det dags för bogsering med bärgningsbil. På bilverkstaden skakade man betänksamt på huvudet och föreslog ett motorbyte. Den förtvivlade köparen vägrade att tro att det redan var nödvändigt med en reparation på . - bilen skulle ju bara ha gått 6 ! Därför gjorde man det bästa av situationen, bytte topplock m. m. Huvudsaken var att bilen återigen rullade av egen kraft. Men hur länge? Varje bilägare känner till hur ovanliga, oregelbundna och främmande ljud får en att lyssna, undra och undersöka. Den här bilen hade många sådana orostecken. De bilägare är lätt räknade som i en sådan situation obekymrade kör vidare, glatt avnjutande det vackra sommarlandskapet utanför. Inte nog med att bilen sackade av betänkligt i uppförsbackarna och med ett nödrop nådde det räddande krönet. Ett nytt störande ljud som inte borde finnas där kunde urskiljas akterifrån. Det visade sig mycket riktigt vara ett fel i kardanen, vilken senare fick bytas ut. hade motorn definitivt gett upp. Inget annat återstod nu än att byta ut motorn - efter köpet. Vid det här laget stod det klart för köparen att hon var lurad. Men då var det så dags att ställa frågan varför man inte i stället hade vänt sig till en auktoriserad bilhandlare som enligt konsumentköplagen lämnar tre månaders garanti vid försäljning av begagnade bilar och därvid erbjuder en helt annan köptrygghet. Alla felen hade ju inträffat . . . 1 1984/85. Kontakt som togs med säljaren visade otvetydigt att han inte var inställd på en uppgörelse i godo: bilen var köpt i befintligt skick, provkörd och köpt utan köptvång. Affären var för hans del ett avslutat kapitel. Punkt och slut. Jag tror för min del att köparen inte är ensam om liknande erfarenheter av bilköp utan har åtskilliga medsystrar och medbroder som delar erfarenheten av att plötsligt befinna sig i ett tillstånd av uppgivenhet och rättslöshet. Man har för egen del varit okunnig och oförsiktig vid bilköpet men ger denna försumlighet säljaren rätt att medvetet för egen snöd utnyttja denna okunnighet? När man tänker på att 10 000-tals bilar byter ägare på liknande sätt som det ovan refererade så måste svaret på frågan bli nej. Här kunde historien ha slutat, förmodligen i likhet med de flesta motsvarande fall. Motorskribenter i pressen som kommenterade skärpta krav på bilföretagens handel med begagnade bilar påpekade att en ökande andel av försäljningen av begagnade bilar skulle komma att föras över till oseriösa bilhandlare och att bestämmelserna därigenom skulle motverka sitt syfte och minska köptryggheten. Än fler skulle på så sätt få göra samma nedslående erfarenhet som köparen i det här fallet fick göra. Fanns det ändå inte en fair chans att få rätt? Eftersom den frågan har stor principiell betydelse och eftersom jag kom i en engagerande kontakt med den drabbade var det naturligt att jag tog upp tråden för att se vart den kunde leda. upplyste om att man kunde få frågan prövad vid en rättegång i tvistemål om mindre värden. Det är en enklare form av rättegång där parterna träffas inför en rådman som enkelt uttryckt i en person är både åklagare, försvarare och domare. En sådan rättegång är billig för käranden och svaranden. Beloppet som tvisten rör sig om får inte överstiga ett halvt basbelopp. Men en rättegång, aldrig så enkel, kräver någon form av bevis som kan styrka yrkandet. Kunde t. ex. bilen modell som var i så dåligt skick bara ha gått 6 , något som såväl annons som kvitto hade försäkrat? Tidigare års bilbesiktningsprotokoll borde kunna ge intressanta upplysningar. Dessa arkiveras hos det centrala bilbesiktningsregistret i och gick att få kopior av mot en mindre avgift. Tyvärr bevaras gamla bilbesiktningsprotokoll bara . Av protokoll, det äldsta, framgick att bilen då, körning, hade gått endast , ett ovanligt lågt antal mil. Hade mätaren möjligen slagit om? Motorns kondition kunde tyda på det. Det var olyckligt att de tidigare protokollen som hade kunnat besvara frågan inte längre fanns tillgängliga. Ett annat förhållande av ännu större betydelse för utgången av en rättegång var om försäljaren kunde anses driva yrkesmässig handel med bilar och därmed vara underkastad det lagliga ansvar som gäller den seriösa försäljningen av begagnade bilar. En noggrann genomgång av bilannonser - det var där säljarens annons fanns - gav ett inte helt oväntat resultat: mer än tjugo annonser jämnt fördelade över tiden antydde enligt min mening en yrkesmässig försäljningsverksamhet vid sidan av säljarens civila yrke. Så här långt har saken alltså avancerat. Ärendet är anmält till tingsrätten och köparens yrkande är att få ersättning för bytet av motorn och det ursprungliga priset sänkt med . med hänsyn till att bilen inte gått 6 utan sannolikt åtminstone . Just nu inväntar tingsrätten yttrande. Det främsta motivet till detta är att bedöma huruvida säljaren i första hand är att anse som yrkesmässig försäljare av begagnade bilar med hänsyn till den stora omfattningen av hans försäljningsverksamhet. Om han inte anses som sådan är fältet fritt för ett kringgående av konsumentlagstiftningen och följden blir en kraftigt vidgad okontrollerad buskmarknad till skada för såväl den seriösa bilbranschen som för den enskilde köparen. I andra hand måste rätten ta ställning till det ansvar för sanningshalten i de lämnade uppgifterna som bör åvila den som säljer en bil. Kravet på ansvar måste rimligtvis öka när försäljningen antar en yrkesmässig karaktär. Det lär dröja innan tingsrätten har sagt sitt ord, inte beroende på att tingsrätten arbetar långsamt, tvärtom har intresset och beredvilligheten att ta itu med frågan varit påfallande, utan som en följd av att den förfördelade parten, köparen, snällt får finna sig i att svaranden har mycket annat att bestyra. Att gripa sig an arbetet med att få rätt när man tycker sig ha rätt är så mödosamt och stöter på så svåra hinder att det säkert är många som resignerat ger upp. Men det är ett i grunden otillfredsställande förhållande om ett samhälle skall vara så beskaffat att den enskildes försök att hitta rätt i samhällsdjungeln och i paragrafdjungeln omintetgörs som dessa djungler kan utnyttjas av den ohederlige att dölja sig i. Därför borde exempel statueras som å ena sidan avskräcker, å andra sidan uppmuntrar. Det borde vara en självklarhet att besiktningsprotokollen inte förstördes när bilens livslängd i genomsnitt är . De borde dessutom vara mer lättillgängliga. Konsumentnämnderna i kommunerna har en stor uppgift att fylla när det gäller vägledning för konsumenter som känner sig vilsna. Att införa konditionstest vid ägarbyte skulle kunna vara en åtgärd. Med hänvisning till det anförda hemställs* att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om bevarande av bilbesiktningsprotokoll. * Se även motion 1984/85:555. 1* 1984/85.