mot · G8022052 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. Riskfaktorerna i kemi- och plastsamhället Dagens miljöförstörelse riktas i likhet med krigshotet mot hela världens befolkning. Människor i alla åldrar upplever - och riskerar att förlamas av de skrämmande framtidsbilder som kan anas. Många barn och ungdomar vågar inte tro att de skall få uppleva ett vuxenliv. Men människors kunskaper och engagemang har ökat. Allt fler inser att vi står inför ett vägval, där passivitet leder till katastrof. Kampen mot kärnkraften visar oss att opinionerna snabbt kan mobiliseras och växa. I detta faktum ligger nyckeln till möjliga och nödvändiga förändringar och till kunskapen att hoten kan avvärjas när människornas medvetenhet ökar. 1 och i andra kapitalistiska länder utnyttjas systematiskt den stora arbetslösheten och ekonomiska argument mot krav på investeringar som förbättrar miljön. De multinationella bolagen är de mest cyniska. USA-ägda har genom att nonchalera säkerheten tagit livet av 2 500 människor och skadat hundratusentals i Bhopal i . En katastrof som ägarna, men inte befolkning och arbetare, kunde förutse. i visar nu på ett drastiskt sätt bristen på översikt, säkerhet och planering även i . Händelsen har snabbt utlöst en livsviktig diskussion om hur miljöfarliga industrier gör landet alltmer sårbart. Miljöskyddspolitiken visar sig ha så stora brister att påståendet om att man bygger in outlösta bomber i samhällena verkar befogat. inträffar akuta förgiftningar som drabbar miljontals fattiga till följd av de multinationella kemi- och läkemedelsföretagens hantering i tredje världen. har ingen internationell organisation genomfört någon grundlig granskning av denna verksamhet i avsikt att tvinga fram en förändring. Ett exempel kan illustrera det nära sambandet mellan krigföring, kemikaliehantering och kemikoncernernas jakt på profiter: Följderna av krigföring i är en ekologisk katastrof och mänsklig tragedi som mäktiga intressen försökt dölja för världsopinionen. vräkte den amerikanska militärapparaten ned miljontals liter fenoxisyror av typ hormoslyr, vilka spreds över skogar. Pentagon döpte sin aktion till Operation Dödsriket. Operationens huvudmål var att med dioxinförorenat växtgift genomföra en gigantisk avlövning av regnskogar och sabotera landets livsmedelsförsörjning. Efter kriget föds i barn med dubbla huvuden eller utan huvud, med ett öga i pannan eller tre ögon eller inget alls, med nio fingrar på varje hand, eller utan händer, armar eller ben. Ingen kan avvisa ett samband mellan kemiska krigföring och de skador som uppträder efter den ekologiska förödelsen. Preparatet, Agent , som spreds över fält och skogar, innehöll dioxinet TCDD - ett av de farligaste ämnen som människan känner till. Det ger genetiska skador. Samma gift finns också i det enorma avfallslager invid som uppmärksammats internationellt bl. a. därför att det där föds barn med liknande missbildningar som i . I medförde giftkriget i och den massiva efterfrågan på fenoxisyrapreparatet Agent ett stort industriellt uppsving. Inte mindre än elva giftfabriker - med i spetsen - producerade för högtryck. blev den årliga omsättningen mer än sexdubblad () (uppgifterna bygger bl. a. på en artikel i ). Svenska myndigheter tvingades efter en mycket stark opinion och katastrofen i Seveso i att stoppa skogsbrukets användning av dioxinförorenade fenoxisyror (2,4,5-T) år 1977.1 dag har åter dioxinproblematiken aktualiserats i genom att sopförbränningsanläggningar upptäcks alstra dioxinutsläpp, bl. a. TCDD. var antalet konstgjort framställda organiska ämnen ca 600 000; var motsvarande antal nästan 6 000 000. F. n. sker en ökning med ca 300 000 nya kemiska ämnen . Situationen är mycket svåröverskådlig och hopplös att hantera. (Högst 60 000-70 000 kemikalier förekommer dock i mer omfattande användning. Ca 3 000 ämnen svarar viktmässigt för av den totala användningen av kemiska ämnen.) I en rapport från det amerikanska federala organet National Toxicology Program (NTP) presenteras en genomgång av vilka toxicitetsdata som finns tillgängliga för olika typer av kemikalier. Rapporten visar att data som kan möjliggöra en fullständig bedömning av hälsorisker finns på av ämnen som ingår i läkemedel och på av ämnen i pesticider. Den största bristen på toxicitetsdata finns emellertid bland vanliga handelskemikalier. , vilken tagit fram rapporten för NTP.s räkning, påpekar att tillgängliga data kan ha undervärderats på grund av att man saknar tillgång till sekretessbelagda toxikologiska resultat från industrin och kommersiella laboratorier. Även om antalet registrerade preparat i är betydligt högre än i kan en parallell dras när det gäller andelen otillräckligt undersökta ämnen och produkter. Det finns drygt 100 000 kemiska produkter i användning i , varav ett stort antal kan medföra hälso- och miljörisker Många saknar toxikologiska data eller har registrerats på mycket svaga grunder, bortsett från tillverkarnas kommersiella ambitioner. Förklaringen till den utveckling tekniken upplevde efter återfinns i arten av förkrigstidens vetenskapliga omvälvning. Även kemin gjorde anmärkningsvärda framsteg . De organiska föreningarna upptäcktes i levande organismer av 1800-talets kemister. Successivt kunde kemisterna ta reda på molekylsammansättningen i några av de organiska ämnenas enklare varianter. Förmågan och intresset för att imitera naturen växte och i laboratoriet kunde man snart syntetisera de organiska ämnen som tidigare bara livsprocesserna själva kunnat framställa. Insikten att antalet möjliga organiska föreningar är nästan oändligt utgjorde, liksom möjligheten att framställa kombinationer i laboratoriemiljö, en frestelse. Nettoresultatet - om man ser till antalet av människan framställda produkter - har betraktats som historiens kanske snabbaste utveckling av mänsklig kreativitet. Eftersom varje nyskapad molekyl blev utgångspunkt för många andra molekyler kom den accelererande takten att byggas in i själva processen. Så startade jakten efter nya ämnen som liknade livets naturliga material och som kunde användas för något nyttigt ändamål. Den moderna kemin hade därmed tillägnat sig förmågan att manipulera naturen - helt nya former av materia kunde skapas . Trots detta steg i utvecklingen låg de nya omvälvande redskapen länge mer eller mindre i träda i väntan på praktisk tillämpning i industriell skala. I var det I. G. Farben som kom att leda utvecklingen. IG förvandlade kemin från ren vetenskap och kommersiellt pillertrillande till en jätteindustri med verkningar på civilisationens alla faser. (R. Sasuly, I. G. Farben, , 1947) Omkring sysselsatte de sex största tyska kemiföretagen över 650 kemister och kemiingenjörer. Här hade kapitalägarna redan gått samman om en total, samordnad teknisk-vetenskaplig insats för att organisera och bygga upp industrilaboratorier, vetenskapliga samfund och handelsorganisationer och med deras hjälp lägga grunden till den moderna industrin. Det språng av teknologisk art i utvecklingen på kemins område, som togs i och med , visar att ingen teknologi är socialt neutral. Den är tvärtom i högsta grad politisk, både till sina inneboende egenskaper och sin tillämpning. Erfarenheter har visat att utvecklingen varit dubbelbottnad och att den teknologiska processen innefattar även starkt destruktiva drag. blev förevändningen för krav på tekniska och kemiskttekniska innovationer. Då drevs, liksom också f. ö. genom efterkrigstidens återuppbyggnadsarbete, med hjälp av moderna industriprocesser fram en massproduktion av varor av kvalitativt helt nytt slag. I detta skede utvecklades många av de farligaste, konstgjorda produkterna inom kemins område. Dioxinförorenade växtgifter är ett av flera skräckexempel som visar följderna av kapitalets vinstbegär och en aningslös tillväxtfanatism. En beräkning av tillväxttakten för varje särskild produktiv aktivitet inom den kemiska industrin () visar att engångsglas för läskedrycker var den post som stod för den snabbaste tillväxttakten (= 53 ). I täten fanns också syntetiska fibrer, plaster, kvävegödsel och syntetiskt framställda organiska föreningar. Framställningen av råvaror för syntesen av de nya materialen - syntetfibrer, plaster, syntetiska tvättmedel, pesticider och läkemedel - krävde en våldsam ökning av produktionen av organiska kemiska föreningar generellt sett. Det är obestridligt att verksamheterna har ökat trycket på människor och miljö oerhört. Den kemiska syntesindustrin är ett exempel som tydligare än de flesta jämförbara industriverksamheter illustrerar hur nya tekniska metoder varit viktiga faktorer i den anmärkningsvärda produktivitetsökning, som är den främsta källan till vinst. () har själva förklarat orsakerna till den kemiska industrins exceptionellt höga vinstnivå med introduktionen av nya material. Men för att kunna bibehålla så höga vinstmarginaler fordras ständigt nya produkter och specialiteter, medan tidigare produkter i samma kategori intar sin plats i det vanliga kemiska handelssortimentet med lägre marginaler. Det är alltså ingen tillfällighet att den kemiska industrin hör till de branscher som satsar mest på forskning och utveckling också . Människornas behov av bra och miljövänliga produkter utgör inte drivfjädern i dessa industrisatsningar; jakten på maximal profit är kännetecknande för den typ av utveckling som alstrar dagens slit-och-släng-mentalitet, plastprylar och engångsförpackningar i massor. Tio ledande multinationella kemikoncerner med västtyska i spetsen lade tillsammans med andra ledande kemiföretag i ned ca 16 miljarder enbart på forskning och utveckling (uppgiften hämtad från Svenska fabriksarbetareförbundets utredningsmaterial). Summan är så stor som svenska statens totala anslag till all FoU 1979/80 (Forskning och utveckling). Kemikontoret, branschorgan för den svenska kemiska industrin, redovisade ett för den svenska industrin lysande resultat, vilket då betraktades som klart högre än för industriländer i genomsnitt. räknade den kemiska industrin detta år som ett rekordår för branschen i flera länder. Detta gäller särskilt , där omsättningen ökade med till . ekonomiskt mest lyckade satsningarna finns fortfarande olika plaster. Plasten polyvinylklorid (PVC) är det allra vanligaste plastmaterialet. Världsproduktionen är omkring (1977). PVCplasterna har på nytt hamnat i centrum av miljödebatten eftersom materialet misstänks framkalla utsläpp av dioxiner och dibensofuraner i samband med sopförbränning. Även det farligaste ämne som människan känner till , dioxinet TCDD - tidigare nämnt i denna motion - har registrerats i detta sammanhang. Mer än hälften av olika plastprodukter, främst termoplaster, kan innehålla mjukgörare. Ett sådant ämne är ftalater (ingår i PVC), som inte förekommer naturligt i miljön. Ämnet anses vara världens mest producerade kemikalie. Ftalater är ett av de vanligaste inslagen också i svensk plastindustri. Ftalater har använts . Det är därför mycket anmärkningsvärt att ansvariga myndigheter ännu inte ställt ovillkorliga krav på tillförlitliga undersökningar av ämnets inverkan på människokroppen. (Ett medicinskt problem kallat chocklunga - ett tillstånd som i vissa fall fick dödlig utgång vilket observerades på militärsjukhusen redan under , sattes senare i samband med att vinylplast med mjukgörare använts i transfusionsutrustningen. Effekten beskrevs dock i tidskrifter .) En effekt som observerats vid djurförsök är ftalaternas förmåga att minska fertiliteten. Råttor som fått ftalat i födan producerar mindre sperma. Ftalater anses av forskare dessutom kunna framkalla cancer, fosterskador och öka risken för hjärtinfarkt och senilitet. Med hänvisning till de enorma vinster som den kemiska industrin och plasttillverkarna gjort är det skandalöst att deras produkter, med bevisligen skadliga effekter, inte utsatts för hårdare granskning och restriktioner. Företagens forskningsresurser har mest inriktats på att ta fram varor som ökar profiten och mindre behövt ta hänsyn till följderna för vår hälsa och för miljön. Konsekvenser för samhället socialt och miljömässigt Det paradoxala sambandet mellan företagens lönsamhet och produktivitet å ena sidan och tendensen att bryta ned den miljö på vilken den bygger sin existens å andra sidan, blir allt tydligare. Förhållandet mellan skogsindustriell verksamhet, luftföroreningar och pågående skogsdöd är ett drastiskt exempel på detta samband. I ett kapitalistiskt samhällssystem kan emellertid en ansvarslös, miljöförstörande verksamhet vara lönsam för det berörda företaget - även om den utplånar sig själv. Detta förutsatt att extraprofiten är hög nog att ge avkastning för investeringar i andra objekt, vilka väger upp de negativa effekterna. Objekten växlar, men en vanlig åtgärd är att flytta företag eller delar av tillverkningen från industriländer till tredje världen, eller från det ena landet till det andra inom detta område. Principen för rovdrift är ändå densamma. Begreppet produktivitet, sådant det definieras av de multinationella bolagen och den svenska storindustrin börjar ifrågasättas av allt fler. De enorma sociala kostnader som delar av den nuvarande produktionen lägger på arbetare som riskerar sin hälsa i farliga arbetsmiljöer, eller på samhälleligt nödvändiga insatser för att reparera den yttre miljö som resp. företag skadat - dessa kostnader finns inte med i företagens kalkyler över produktiviteten. Dessa s. k. externa och dolda kostnader måste redovisas för att samhället rätt skall kunna bedöma vilken produktionsteknik som är den bästa och vilka produkter som kan tolereras ur samhällsekonomisk synpunkt. Produktionen av nya organiska, kemiskt framställda substanser med nya molekylstrukturer som i väsentliga avseenden avviker från ämnen i naturen innebär oftast att de kan lagras upp i naturen och direkt eller indirekt i människokroppen. Varje sådan konstgjord organisk förening som har stark effekt på någon organism innebär alltså en potentiell risk. Därav det allt hårdare trycket på miljön och hoten mot vår hälsa under de senaste decenniernas kemiska revolution. Det måste alltså bli en strävan att med kraft angripa dessa risker genom att minska sådana ämnen och därav framställda produkter såväl i antal som volymmässigt. Miljöproblemen i stort utgörs av en härva av komplicerade växelverkningar, vilka gör det svårt att bevisa att en speciell substans, vara eller luftförorening är den specifika orsaken till en viss sjukdom eller miljöskada. Några säkra slutsatser finns dock: - människan måste sättas in i ett helhetsperspektiv, där riskerna från olika tänkbara och bevisade miljöhot vägs samman - många av de kemikalier som produceras och hanteras i olika led gör liksom förorenad luft människorna sjukare än de annars skulle vara; barn, gamla och redan sjuka drabbas hårdast av miljöförstöringens och kemisamhällets effekter. Det senare förhållandet innebär att sociala framsteg kan brytas ned av teknologiska framsteg, beroende på vem som styr teknologins inriktning och vem som väljer teknik. Att erövra teknologins fält från ekonomiska maktgrupper till förmån för folkflertalet framstår därför som avgörande i samhället. Den kemiska teknologins utveckling sågs länge som något odelat positivt. Synsättet präglade också arbetarrörelsen. beaktades enbart den akuta giftigheten för kemiska ämnen i arbetslivet, i hemmen eller i jordoch skogsbruket. försökte t. ex. industrins företrädare dämpa allmänhetens oro för hormoslyranvändningen i skogen genom att dricka bekämpningsmedlet inför offentligheten, bl. a. i TV. ett nytt ämne eller en ny produkt introduceras på marknaden har det i praktiken varit omöjligt att hinna kartlägga dess ekologiska verkningar och effekter på människokroppen. Hemlighetsmakeriet hos tillverkarna när det gäller uppgifter om kemikalier och produkter är också ett stort problem som olika regeringar och myndigheter under 1970och 1980-talen tycks ha resignerat inför, med hänvisning till företagens konkurrensläge. När effekterna av ett kemiskt ämne är kartlagda är skadan redan skedd. En avdelningsdirektör på statliga produktkontrollbyrån uttryckte följande om myndighetens dåvarande syn på tillverkarnas ansvar: Tillverkaren kan ju inte göras ansvarig om någon går och dör för att han använt ett medel på fel sätt. Om en fabrikant fått ett medel godkänt här, kan inte han hjälpa om någon går och dör i cancer av det efteråt. Cynismen i uttalandet får tala för sig själv. Detta och liknande uttryck från representanter för den statliga miljöbyråkratin har väckt eller underblåst lika många opinionsyttringar som skogsbolagens giftspridning. Problemen med den ekologiska krisen är lika litet som arbetsmiljöfaror, ekonomisk kris eller arbetslöshet en oskyldig, politisk neutral fråga. Inte heller handlar det om en övergående trend kring en ny livsstil i den gröna vågens anda. Det svenska folkets kunskaper och engagemang i miljöfrågor har ökat starkt, vilket uppenbart irriterar miljöstörande industriers representanter - och ibland även statliga miljömyndigheter. De ansvariga inom den kemiska industrin tycks bli lättare uppjagade av människornas berättigade oro för t. ex. ett miljögift än av det faktum att miljögiftet kan skada människor och natur. Man satsar miljonbelopp på upplysningskampanjer för att lansera kemikoncernernas syn på sig själva som främjare av livskvalitet. Företagen reagerar allt snabbare mot olika larmrapporter om miljöhot och miljörörelsens aktiviteter genom offensiva, men lugnande budskap. Anledningen är att stora ekonomiska intressen står på spel den dag opinionen blir så stark att den kan framtvinga avgörande statliga restriktioner mot miljöhoten. Det finns dock belägg för att det multinationella kemi- och läkemedelskapitalet hyser hopp om att miljöopinionen skall tystna. En företrädare för säger i en intervju () följande: Ungdomar börjar läsa kemi igen. Det var värre förut då de valde sociologi och biologiskt jordbruk och såna saker. Det var sextitalsgenerationen som skapade kemifobin. Ciba-Geigy-direktören använder i citatet en beteckning på miljöengagemanget som företaget själv lanserat och spridit också till svenska kemidirektörer. Företagen och stora delar av forskarvärlden räknar inte med de kunskaper och problemupptäckter som förekommer hos människor som formellt inte sysslar med forskning eller har utbildning för det. Viktiga observationer av effekter av miljögifter har därför ständigt nonchalerats. När forskare tagit upp problemen - och när företagen tvingats kommentera vetenskapliga rön - har människor kunnat registrera symtom och skador. Under trycket av den starka opinionen har uttalat att den bekänner sig till en ekologisk grundsyn. Om detta inte skall utdömas som opportunism måste följden bli att kemisamhället, inbegripet konsumtionsmönstret och den kemiska industrin, blir föremål för en grundläggande analys. Detta måste ske med utgångspunkt från ekologiska kunskaper, hälsoaspekter och människornas behov av nyttiga produkter. S. k. partssammansatta organ saknar förutsättningar att åstadkomma en sådan analys. Det handlar om makt över vad som skall produceras och konsumeras. Det handlar om att bryta resursslöseriet och stoppa förgiftningen av människor och miljö. Sopberg och prylsamhälle - eller ekologiskt inriktat industrisamhälle Den totala mängden avfall, inkl. industri- och reningsverksavfall, i är ca . En stor del av detta består av engångsförpackningar vilka kräver hög energiåtgång i tillverkningsledet. Vpk tar i en särskild motion upp frågan om resursslöseriet, där vi kräver åtgärder för ökad satsning på returglas, returpapper, återvinning av olika material och system med hög pant på vissa varor för att förbättra insamlingen. Utsläppen av farliga dioxiner och dibensofuraner i samband med sopförbränning är en allvarlig varningssignal mot massanvändningen av vilka innehåller organiskt bundet klor, och liknande material. I nämnda motion tar vpk även upp detta. tog beslut som berör naturresurserna och återvinningsfrågorna. uttalade sig då bl. a. för att sparsamhet, hushållning och återanvändning bör (alltså) vara grundläggande för vårt utnyttjande av naturresurser och för inriktningen av vår varuproduktion. Uttalandet måste tolkas som att man anser att en styrning av produktionen är nödvändig av miljöskäl. Detta ligger också helt i linje med det uttalande som senare gjorde angående en ekologisk grundsyn. Om ställningstaganden skall uppfattas som seriösa måste därför beslut om omfattande industriella strukturförändringar och långsiktig planering komma till stånd. Statliga myndigheter måste ges direktiv att vid tillståndsgivning till all produktion av varor sätta hänsyn till hälsa, miljö och samhällsekonomi i första hand. Ett sådant grepp beträffande industriella verksamheter innebär att bolagens frihet minskar till förmån för folkflertalets behov. Dessa livsavgörande frågor har dock i praktiken minimal plats i dagens svenska industripolitik. Också med en socialdemokratisk regering framställs alla problem som maktpolitiskt neutrala. Man talar om utveckling och förnyelse, men utan att analysera begreppen eller ändamålet. Man talar om framsteg och tillväxt, men underlåter att diskutera frågan om till vad tillväxt, framsteg och teknologi skall tjäna. Politiken innebär en fortsatt rovdrift på människor och naturresurser. Tillväxt och expansion står i ett direkt förhållande till hela utvecklingen på miljöområdet i vid bemärkelse. Form och innehåll avgör hur trycket påverkar naturresurser och livsmiljö, inkl. arbetsmiljön. Den fortsatta industrialiseringen i måste bl. a. inriktas på målet att avvärja hoten mot människor och miljö - att utforma någon form av ekologisk industrialism. Detta betyder att slöseriet i alla led måste upphöra. Avgörande frågor att ställa i syfte att åstadkomma en analys är då bl. Hur skall samhället på ett rationellt sätt få en total överblick över riskfaktorerna i kemi- och plastsamhället vad gäller farliga ämnen och produkter, miljöskadliga produktionsprocesser, utsläpp till luft och vatten, risker i arbetsmiljön, i bostadsområden m. m.? På vad sätt berikas samhället och medborgarnas liv av dagens oerhörda mängd prylar, kemikalie- och plastprodukter? Om antalet onyttiga resursslukande varor måste nedbringas i syfte att minska riskerna för människors hälsa och för miljön - vilka typer av matieral och produkter bör i första hand avvecklas? Hur skall industripolitiken och inriktningen av produktionen utformas för att ge begreppet livskvalitet ett innehåll som upplevs som positivt av människorna? Ett alternativ till dagens produktions- och konsumtionsmönster måste utvecklas så att människornas behov, den sociala nyttan och en ekologisk grundsyn avgör inriktningen. Detta måste kombineras med en omfördelning av landets totala resurser. Hur kan detta ske i solidaritet med de behov för människor och naturen som finns i trejde världen? Hur påverkas antalet arbetstillfällen med ovanstående, helt nya inriktning: Vilka miljövänliga råmaterial och produkter bör stimuleras i nyproduktion eller utökad tillverkning av bruksvaror - och med vilka åtgärder och ägandeformer? Med utgångspunkt i bl. a. dessa frågeställningar bör enligt vår mening en parlamentarisk beredning ges uppdraget att analysera följande: Genom en annan hushållning och ekologiskt inriktad produktion kan samhället minska produktionen av onyttiga resursslukande varor. En övergång från material med skadliga och resursslukande effekter till miljövänligare material för produktion av nödvändiga bruksvaror kan bli nödvändigt. I syfte att åstadkomma en annan hushållning och produktionsinriktning samt ett förändrat konsumtionsmönster bör en behovsprövning av i första hand kemiska ämnen och produkter införas. En annan inriktning i enlighet med ovanstående skall ske i samklang med en solidarisk och rättvis fördelningspolitik såväl inom som i ett globalt perspektiv. En bred diskussion måste genomföras i samhället så att människor får möjlighet att ta ställning till dessa djupgående frågor om miljö och resursanvändning.