mot · G8022665 · 1985-01-25 00:00:00 — m. fl. Aviserad utredning om arbetslöshetsförsäkringen Moderata samlingspartiet har tidigare begärt en översyn av arbetslöshetsförsäkringen. Vi noterar därför med tillfredsställelse att regeringen nu har för avsikt att tillsätta en utredning. Det framgår dock inte av budgetpropositionen i vilka former utredningen skall arbeta eller vilka direktiv den kommer att få. Frågan om en allmän arbetslöshetsförsäkring utreddes av . Denna utredning genomfördes i ett annat arbetsmarknadsläge än vi har . , då utredningen blev klar med sitt arbete, uppgick den öppna arbetslösheten räknad till 94 000 personer. Det var det högsta årsmedeltalet för 1970-talet, vilket skall jämföras med 136 000 som var medeltalet . Det bör i sammanhanget påpekas att den totala arbetslösheten stigit med ca 100 000 personer till 335 000. Utgifterna för arbetslöshetsersättningarna låg under den senare delen av i storleksordningen . Intäkterna av den särskilda arbetsgivaravgiften som skulle delfinansiera kostnaderna för ersättningarna behövde i stort sett inte tas i anspråk utan kunde fonderas . är läget ett helt annat. Kostnaderna för ersättningarna uppgick till . För att kunna finansiera försäkringen har arbetsmarknadsavgiften höjts, som den andel som finansieras över avgiften ökat till . Sammanlagt täcks i genomsnitt av avgifterna över statskassan. Medlemsavgifterna står för . Enligt beslut skall ersättas över statskassan. av arbetskraften tillhörde 1980 någon arbetslöshetskassa. Av de arbetslösa var emellertid medlemmar i en arbetslöshetskassa. Arbetslösa, som inte är berättigade till ersättning från arbetslöshetskassa, kan erhålla kontant arbetsmarknadsstöd. Ersättningsnivåerna skiljer sig emellertid avsevärt åt. Dagpenning från A-kassan utgår med maximalt , medan motsvarande belopp från KAS är . Trots att båda ersättningarna i stort sett i sin helhet finansieras med offentliga medel utgår inte ersättning till de arbetslösa på likvärdiga villkor. Däremot erhåller nästan alla som drabbats av arbetslöshet, 1980, någon form av kontant stöd. Arbetslöshetsförsäkring och kontant arbetsmarknadsstöd utgör enbart en del av de stödformer som finns vid arbetslöshet. Genom avtal mellan arbetsmarknadens parter har överenskommelse träffats om avgångsbidrag Dessa avtal omfattar majoriteten av de anställda på det privata området. Även på det offentliga avtalsområdet finns trygghetsavtal. Avtalen på det privata området innebär att anställda som fyllt och har varit anställda erhåller betydande ersättningar om de blir uppsagda. Kombinationen med uppsägningslön och den statliga lönegarantin gör att dessa anställda i de flesta fall har en god ekonomisk ersättning. Inom ramen för sådana avtal kan olika arbetsmarknadsförsäkringar utgå med belopp som t. o. m. överstiger tidigare lön. Överkompensationen kan i vissa fall uppgå till av lönen under en arbetslöshetstid upp . Av en rapport som 1983 publicerades av framgår att minskningen i årsinkomst för en kassaförsäkrad metallarbetare med en månads arbetslöshet är i storleksordningen ett par procent. För personer med ett halvårs arbetslöshet ligger kompensationsnivån efter skatt på räknat på den tidigare årslönen. KAS ger för ett halvårs arbetslöshet en kompensation motsvarande av årsinkomsten. Beräkningarna avser slutet av . Om däremot arbetslösheten varar så länge att en person blir utförsäkrad från arbetslöshetskassan kan den ekonomiska situationen drastiskt förändras. Likaså blir ersättningsnivån lägre för arbetslösa med relativt sett höga inkomster vid arbete. För tjänstemän på det privata området har funnits det av SAF och PTK bildade . kunde tidigare medverka till förmånliga pensionsavtal för äldre tjänstemän i samband med personalinskränkningar. Dessa avtal kom huvudsakligen tjänstemän vid större företag till godo. På grund av omfattningen av äldreavgångar på detta område och utvecklingen av arbetsmarknaden är emellertid inte längre i stånd att medverka till så gynnsamma avgångsavtal som . Dessutom finns den statliga lönegarantin, som garanterar oförändrade inkomster vid arbetslöshet orsakad av konkurser. Lönegarantin finansieras i sin helhet av arbetsgivaravgifter. När arbetslösheten överstigit 12 månader upphör större delen av de ovannämnda trygghetssystemen. Det är endast det avtalsenliga avgångsbidraget som ger ersättning vid arbetslöshet som har en varaktighet av 21 månader. En växande grupp arbetslösa blir utförsäkrade och är då hänvisade till kommunala socialbidrag. Arbetslösa som är eller äldre kan beviljas förtidspension av arbetsmarknadsskäl. Antalet har ökat mycket kraftigt sedan denna möjlighet infördes . Antalet förtidspensionärer uppgår till totalt ca 330 000. Den geografiska fördelningen av förtidspensioneringarna tyder på att arbetsmarknadsskäl är av avgörande betydelse för bedömningen, även då förtidspension beviljas av medicinska skäl. Denna uppfattning bekräftas av det stora antalet s. k. äldreavgångar som avtalas i samband med produktionsneddragningar. Det ekonomiska stödet vid arbetslöshet är således ojämnt fördelat. Det stöd den enskilde kan räkna med varierar kraftigt beroende på yrke, arbetsplats, arbetad tid, ålder etc. Tillkomsten av olika avtal mellan arbetsmarknadens parter om utökat skydd vid arbetslöshet visar också att det genom avtal mellan parterna på arbetsmarknaden varit möjligt att bygga ut det ekonomiska skyddet vid arbetslöshet. Kostnaderna för ekonomiskt stöd vid arbetslöshet uppgår till mycket höga belopp. uppgick utbetalningarna från de olika stödformerna till följande belopp: 5 327 milj. kr. 796 milj. kr. 263 milj. kr. 860 milj. kr. 712 milj. kr. 14 300 milj. kr. Härtill kommer stora utbetalningar av socialbidrag. fördubblades utbetalningarna räknat i fasta priser. 1983 utbetalades 2 275 milj. kr. Moderata samlingspartiet har i andra sammanhang lagt fram förslag som ger en god balans på arbetsmarknaden. Denna politik måste följas upp med mycket återhållsamma löneavtal och med en förändrad profil på lönebildningen. Större spridning av lönerna i förhållande till enskilda branschers och företags konkurrenskraft och lönebetalningsförmåga är en förutsättning för långsiktigt tryggad sysselsättning. Det är nödvändigt att finna en förhandlingsuppläggning där arbetsmarknadens parter ges incitament att sluta löneavtal som inte skapar arbetslöshet. Det är angeläget att skapa raka rör mellan parternas förhandlingsbord och utgifterna för att bekämpa arbetslösheten. En genomgripande reformering av arbetslöshetsersättningen är därför nödvändig. bör det nuvarande systemet för arbetslöshetsersättningar ersättas av en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Försäkringen bör ge en garanterad grundtrygghet. Härutöver bör det vara möjligt att hos försäkringsbolag eller hos andra försäkringsinrättningar ordna tilläggsförsäkringar. Dessa skall i sin helhet finansieras med antingen egna avgifter eller i den ordning som arbetsmarknadens parter kan komma att avtala. Dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen är . Någon ytterligare höjning av dagpenningen bör icke ske genom riksdagsbeslut. Möjligheter bör i stället redan nu öppnas för att bygga upp avgiftsfinansierade tilläggsförsäkringar. Som ett första steg vid en reformering av systemet bör den offentliga finansieringen av arbetslöshetsförsäkringen minska till under /86. Resterande bör då finansieras med egenavgifter. Påföljande budgetår bör det finnas möjlighet att ytterligare öka finansieringen med egenavgifter. På detta sätt öppnas möjligheter för att successivt övergå till en allmän, obligatorisk arbetslöshetsförsäkring med möjligheter till tilläggsförsäkringar. Den av regeringen aviserade utredningen bör få i uppdrag att närmare utreda formerna för en arbetslöshetsförsäkring enligt de av oss angivna riktlinjerna. Den bör även undersöka förutsättningarna för att finansiera vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder genom arbetslöshetsförsäkringen. I utredningen om arbetslöshetsförsäkringen bör särskilt beaktas de problem som uppstår vid äldreavgångar. Antalet förtidspensionärer har ökat drastiskt . Långtidsarbetslösheten bland äldre är mycket hög. Antalet utförsäkrade i är fortsatt mycket stort. En speciell grupp långtidsarbetslösa är personer som gått i pension till följd av pensionsavtal. I den mån deras tjänstetidsfaktor för att få tilläggspension inte överstiger 0,8 får de uppbära arbetslöshetsersättning fram till , även om de inte är i egentlig mening arbetslösa. Den trygghet som lagen om anställningsskydd avsågs ge framför allt äldre arbetstagare har i omfattande utsträckning kringgåtts genom att avtal har träffats om äldreavgångar, där möjligheterna till arbetslöshetsersättning och förtidspensionering av arbetsmarknadsskäl utnyttjats utöver vad som kan anses tillåtligt, s. k. svartpensioneringar. Detta har föranlett en riksdagsmajoritet att skärpa tillämpningen av reglerna i avvaktan på ytterligare utredning. Moderata samlingspartiet har tagit avstånd från de skärpta reglerna med hänvisning till att problemet måste lösas med helt andra medel. Verklig anställningstrygghet kan endast erbjudas i verksamheter som är lönsamma. För att möjliggöra den anpassning som är nödvändig för återvunnen ekonomisk balans och ökad sysselsättning krävs en rätt utformad ekonomisk politik, näringspolitik och industripolitik som underlättar strukturomvandling och anpassning till nya förhållanden. Arbetsmarknadspolitiken måste utformas så att den understöder, inte motarbetar omställningar. I stället för att försvåra omstruktureringen av det svenska näringslivet och den offentliga sektorn genom att skärpa en redan dåligt fungerande lagstiftning är det nödvändigt att anpassa lagarna till de verkliga förhållandena på arbetsplatserna. Vi har i motionerna 1984/85:900 och 1984/85:1220 föreslagit förändringar av den förda arbetsmarknadspolitiken och av gällande lagstiftning på arbetsmarknaden. En ökad rörlighet på arbetsmarknaden är en förutsättning för den strukturomvandling som är en tvingande nödvändighet om vi skall lyckas vända den ekonomiska utvecklingen i positiv riktning. Övergången till nya produktionsmetoder och arbetsformer ställer stora krav på anpassningsförmåga och flexibilitet hos samtliga berörda. Likaså ställs höga krav på lämplig utbildning. En effekt av dessa krav är att äldre arbetare och tjänstemän ofta finner att deras kunskaper och erfarenhet inte längre räcker för en ny produktionsinriktning på arbetsplatsen. Efter många års yrkesverksamhet kan kraven på omställningsförmåga bli så höga att äldre arbetskraft inte förmår uppfylla dem. De ställs i praktiken inte inför något annat val än att lämna arbetsplatsen för att lämna plats åt yngre krafter. I första hand bör dessa problem mötas genom att man inom företag och förvaltningar bygger upp en beredskap för förändring. Genom samverkan mellan ledningen och de anställda bör såväl arbetsorganisationen som personalutbildningsinsatser i många fall kunna utvecklas så att förändringar lättare kan ske. För detta krävs förutseende och en god vilja från alla berördas sida. Främst vid driftsinskränkningar kan övertalighetsproblem emellertid vara oundvikliga och äldreavgångar kan bli erforderliga. Sådana behöver emellertid inte nödvändigtvis innebära att äldre arbetskraft är borta från arbetslivet . Arbetet upplevs ofta i vår kultur stå i centrum för hela tillvaron. Därför kan förlusten av en anställning vara en svår känslomässig belastning för den enskilde. I andra fall kan en förtidspensionering upplevas som en lättnad efter många års påfrestande arbete. Ofta är då förtidspensionering motiverad av medicinska skäl. Förtidspensionering bör i övrigt undvikas . Detta gäller särskilt förtidspensionering av arbetsmarknadsskäl. Framför allt är det viktigt att den enskildes rätt att själv fatta beslut hävdas. Förtidspensionering ställer stora krav på våra pensionssystem dels i form av direkta pensionsutbetalningar, dels också i form av uteblivna avgiftsinbetalningar. Det är av värde att möjligheterna till förtidspensionering av arbetsmarknadsskäl finns, men det förutsätter att systemet inte kan utnyttjas mer än vad som är absolut oundgängligt. För de enskilda människornas skull är det nödvändigt att utforma ett system som gör det möjligt att trots längre arbetslöshet vara kvar i arbetskraften, som den ekonomiska försörjningen tryggas. Det är också nödvändigt att parterna på arbetsmarknaden får bära en större del av ansvaret för träffade avtal. Vi anser att äldreavgångarna bäst kompenseras över arbetslöshetsförsäk Då kan de berörda arbetstagarna fortfarande tillhöra arbetskraften, som de behåller kontakten med sin fackliga organisation och tillförsäkras en betryggande ekonomisk standard. Detta förutsätter emellertid att arbetslöshetsförsäkringen tillförs regler som är särskilt avpassade för den äldre arbetskraften. Den utredning regeringen aviserar bör särskilt beakta möjligheterna att finna former för att lösa den ekonomiska grundtryggheten för äldre arbetslösa enligt de riktlinjer vi angivit. Arbetslöshetskassorna förvaltas av de fackliga organisationerna. Medlemskap i en facklig organisation är dock icke något villkor för medlemskap i en arbetslöshetskassa. Det har emellertid visat sig att arbetstagare som inte är medlemmar i en facklig organisation kan ha avsevärda svårigheter att vinna medlemskap i en arbetslöshetskassa. Likaså är servicen till dessa medlemmar otillräcklig. Det borde vara ett allmänt intresse att så många som möjligt är medlemmar i en erkänd arbetslöshetskassa. Eftersom kassornas verksamhet i stort sett i sin helhet finansieras med allmänna medel, borde det vara ett oavvisligt krav att alla arbetstagare behandlas på ett likvärdigt sätt. Kassorna bör därför uppmanas att aktivt verka för ökad rekrytering till arbetslöshetsförsäkringen utan bindningar till fackligt medlemskap. Arbetsförmedlingen och försäkringskassorna bör också tillse att blanketter för anmälan om medlemskap i arbetslöshetskassorna finns tillgängliga. Företagare och fria yrkesutövare Då det gäller den ekonomiska tryggheten för företagare och fria yrkesutövare vid arbetslöshet uppstår speciella svårigheter. som dessa yrkesutövare bör ha samma rätt till ersättning som andra yrkesgrupper, föreligger uppenbara svårigheter att förhindra missbruk av försäkringen. Detta har lett till ett regelsystem som av AMS har beskrivits som att de drabbade finner ofta reglerna oförståeliga och absurda och menar att de hindrar alla försök att genom egen verksamhet försöka lösa arbetssituationen. Även om vissa förändringar i regelsystemet har skett, äger denna karakteristik fortfarande sin giltighet. Det är väsentligt att möjligheten för en person att lösa sin arbetssituation genom att starta eget företag inte förhindras eller onödigt försvåras. Likaså bör det finnas rimliga möjligheter för en företagare att temporärt uppbära ersättning utan att helt avveckla sitt företag och därmed berövas möjligheten att i en mera gynnsam situation återuppta driften. Även dessa frågor bör särskilt beaktas i utredningsarbetet, liksom de fria yrkesutövarnas speciella situation. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om inriktningen av den aviserade utredningen om arbetslöshetsförsäkringen. . HÖGMARK (m) () () ()