mot · G8022835 · 1985-02-08 00:00:00 — m. fl. Konsumenttjänstlag (prop. 1984/85:110) har under en följd av år på olika sätt markerat betydelsen av konsumentinformation och konsumentupplysning som tillsammans med en klar och enkel lagstiftning kan ge kunskaper och möjligheter för enskilda att ta till vara sin rätt. Det nu presenterade förslaget till konsumenttjänstlag ger anledning att summariskt belysa rättsläget inom området. regleras konsumenträtten av följande lagar: Köplagen , konsumentköplagen vilken senast ändrades 1977, marknadsföringslagen, konsumentkreditlagen, avtalslagen, lagen mot oskäliga avtalsvillkor samt hemförsäljningslagen. föreslår regeringen att området konsumenträtt skall kompletteras med ytterligare ett lagarbete - konsumenttjänstlagen. I motion 1984/85:288 angående beredning av lagstiftningsärenden anför : Målsättningen måste vara att de lagar som antar skall vara klart utformade och tillämpbara på ett enkelt sätt. Besluten skall vara begripliga för allmänheten och de myndigheter som har att tillämpa dem skall inte behöva tveka om deras egentliga innebörd. Denna vår uppfattning gäller naturligtvis ett rättsområde som köprätten. Ett gott konsumentskydd kräver enligt vår mening att lagarna utformas så att enskilda konsumenter klart inser dels lagens tillämpningsområden, dels de möjligheter som lagen ger konsumenten för att stärka dennes ställning. Lagen får inte leda till en ökad byråkrati, framför allt av det skälet att detta alltid motverkar konsumentens behov av entydiga lagregler. Föreliggande lagförslag omfattar ett område som varit oreglerat. Ingen av de tidigare uppräknade lagarna omfattar köp av tjänst. Analog lagtillämpning av bl. a. konsumentköplag, avtalslag osv. har utnyttjats för de fall som varit föremål för prövning. Det är mot den bakgrunden i sig inte orimligt att förhållandet mellan konsument och näringsidkare vad avser köp av tjänst regleras på ett likartat sätt som köp av lös egendom. Generellt gäller för konsumenträtten att konsumenten skall garanteras ett rimligt skydd som näringsidkaren inte på ett otillbörligt sätt begränsas i sin verksamhet så att lagstiftningen hämmar den sunda konkurrensen eller leder till en fördyring för den enskilde konsumenten. Det finns enligt vår mening anledning hysa farhågor för att enmans- och fåmansföretag ur konkurrenssynpunkt hamnar i ett ofördelaktigt läge i förhållande till större företag. Likaså menar vi att förslaget till konsumenttjänstlag mycket väl kan tänkas leda till kostnadsfördyringar som kommer att belasta konsumenterna. Dessa fördyringar måste då vägas mot detta skydd för konsumenten som lagen rymmer. Såvitt vi kan bedöma har vare sig utredning eller departementets överväganden omfattat detta. Vissa remissinstanser har kortfattat pekat på det. Regeringen har uppenbarligen inte funnit anledning att närmare pröva i vilken omfattning lagförslaget kommer att ge dessa för den enskilde konsumenten ofördelaktiga effekter. Statsrådets ambitioner vad gäller lagtextens utformning har varit att som lagreglerna utformas så att de lämnar "så klara besked som möjligt, tillåta nyanseringar så att "särskilda hänsyn kan tas i varje särskilt fall genom att reglerna utformas flexibelt, vilket innebär att de utformas i så allmänna ordalag att "deras närmare innebörd måste fyllas ut och konkretiseras genom motivuttalanden och vägledande avgöranden i rättspraxis. Detta innebär, vilket f. ö. ett flertal remissinstanser påpekat, att lagtexten, trots statsrådets goda ambitioner, inte ger tillräcklig vägledning eller stöd vare sig för konsument eller näringsidkare. För en enskild näringsidkare kan detta medföra en ambition att gardera sig, inte minst mot skadeståndsanspråk, så att konsumentens intressen motarbetas genom att näringsidkare avstår från tjänsteuppdrag eller genom att priset på tjänsten sätts så att idkaren får ett ekonomiskt utrymme som inte är motiverat av ett sunt vinstintresse. Lagen omfattar enligt förslaget endast underhåll och reparationer av fast egendom samt lösa saker liksom förvaring av lös egendom. Tillverkning av lösa saker betraktas som en konsumenttjänst endast i det fall konsumenten tillhandahåller material för tillverkningen i viss omfattning. Lagen omfattar endast tjänsteköp mellan konsument och privat näringsidkare. Den alltmer omfattande offentliga tjänsteverksamhet som riktas mot enskilda undantas. Orsakerna till detta synes oss inte klarlagda. Enligt föredragande statsråd anses den offentliga verksamheten a priori bedrivas så att konsumentintresset tillvaratas. Vi finner inte statsrådets argumentation övertygande. Tvärtom har inte minst massmedias bevakning visat på samma behov av lagskydd för enskilda vare sig tjänstesäljaren är en offentlig myndighet, kommunalägt bolag eller privat näringsidkare. Likheterna mellan köp av lös egendom eller köp av tjänst är betydande. Inte sällan är ett avtal att betrakta som både ett köpeavtal och ett avtal om köp av tjänst. Enligt lagförslaget kommer konsumenten i fortsättningen att för vissa avtal om köp och tjänst kunna åberopa konsumentköplagen medan andra avtal faller inom konsumenttjänstlagens tillämpningsområden. I detta sammanhang är det angeläget att exemplifiera svårigheterna för köpare att avgöra i vilket fall konsumenttjänstlagen är tillämplig i fråga om tvist. Reparationer och underhåll av fastigheter faller inom konsumenttjänstlagen. Nybyggnation omfattas däremot inte. Det är vanligt att äldre fastigheter i samband med omfattande reparationer och underhåll byggs till. Tillbyggnaden är en nybyggnation medan underhållet av fastigheten faller inom konsumenttjänstlagen. Tjänsteköp i samband med nybyggnation kan därutöver delas upp i två kategorier. I det fall byggnationen utförs av en huvudentreprenör vilken till sig knyter s. k. underentreprenörer omfattas nybyggnationen inte av föreliggande lagförslag. Om byggnationen däremot utförs av en huvudentreprenör men vissa arbeten utförs av sidoentreprenörer omfattas sidoentreprenörernas arbete av lagförslaget medan däremot huvudentreprenörens arbete regleras som . Om en enskild köper viss lös egendom, exempelvis värmepanna, av en näringsidkare som förutom att han tillhandahåller pannan dessutom står för de fasta installationerna av denna, är konsumenttjänstlagen inte tillämplig. Om pannan däremot köps av en näringsidkare medan en annan svarar för installation och/eller service av denna omfattas installationen av konsumenttjänstlagens regler medan köpet av pannan regleras i konsumentköplagen. Att skräddarsy en kappa hos en damskräddare, vilket vanligen innebär att kunden själv tillhandahåller tyget, omfattas av konsumenttjänstlagens regler medan däremot en herrskräddares verksamhet torde falla utom lagens tillämpningsområde. Enskilda konsumenter förväntas således ha ingående kännedom om skilda entreprenadformer, skilda avtalsformer och i vilken utsträckning de omfattas av viss lagstiftning. Detta är inte att på ett effektivt sätt skapa förutsättningar för konsumenter att ta till vara sin rätt. Det kan enligt vår mening inte stärka konsumentskyddet att utgå från olika lagar för likartad verksamhet. Samordning av lagstiftningen inom köprättens område Vi vill ytterligare än en gång understryka att konsumentskyddet fordrar en överskådlig och enkel lagutformning. Det nuvarande förhållandet, då konsumentskyddet regleras i åtta olika lagar, är inte acceptabelt. Dessutom löses tvister inom köprätt och konsumenträtt i sinsemellan skilda processuella former. Enskilda konsumenter kan, enligt vår mening, inte utan kvalificerad rådgivning och hjälp överblicka rättsläget och ta till vara sin rätt. Lagstiftning som rör konsumenträtt och köprätt bör därför samordnas och sammanföras och det processuella förfarandet i ökad omfattning kanaliseras till en domstolsorganisation. Detta samordningsarbete kan med fördel ingå i utredningsarbetet kring en ny köprätt. I avvaktan på detta bör förslaget om konsumenttjänstlag lika väl som ett eventuellt förslag om ny konsumentköplag vila. bör få möjligheter att i ett sammanhang ta ställning till en mer heltäckande lagstiftning för området köprätt och konsumenträtt. Enligt uppgifter i bl. a. konsumenttjänstutredningen s.99 beräknas av den privata konsumtionen hänföras till köp av tjänst. Eftersom lagförslagets tillämpningsområde är synnerligen snävt och begränsat innebär det att över hälften av de privata tjänsteköpen även framgent föreslås stå utanför reglering av lag. Det är inte orimligt att analog lagtillämpning för de områden som inte faller inom tillämpningsområdet kommer att utvecklas. Även detta är enligt vår mening inte acceptabelt. Samordningen av lagstiftningen som vi förordar bör även ta sikte på att omfatta transporter, undervisning, personliga tjänster, liksom de tjänster som tillhandahålls av offentlig myndighet eller därmed jämställd till enskilda. Med hänvisning till det anförda hemställs 1.att beslutar att hos regeringen begära förslag om en samordnad lagstiftning inom områdena för köp- och konsumenträtten, 2. att beslutar avslå proposition 1984/85:110 om konsumenttjänstlagen. . () () () () () () () ()