mot · G802306 · 1985-01-10 00:00:00 — Motion 1984/85:306 Bättre livskvalitet för djuren, m. m. I Tovetorp nära , söder om , bor en grisflock, som får leva ett naturligt liv. Djuren är vanliga tamdjur eller födda av sådana, men lever utomhus i förhållanden så lika som möjligt dem som deras vilda förfäder en gång hade. Vad som då framkommer är att grisar inte alls var vad vi trodde. De är varken lortiga eller dumma, tvärtom ytterst renliga och fulla av intelligent uppmärksamhet på omgivningen. Deras nyfödda kultingar dör inte om lufttemperaturen går , som det står i handböckerna, utan lever lyckliga med sin moder även när det börjar bli nollgradigt. De uppvisar ett rikt och nyanserat socialt samliv. Det märkliga är alltså, att alla dessa anlag och instinkter kommer oförstörda fram efter 8 liv som husdjur, bara de får en chans. Detta experiment - av forskare från i - är ett av många exempel på vad verklig etologisk kunskap kan göra för att ändra vår syn på djuren. Vårt sätt att behandla både slaktdjur och försöksdjur bygger i alltför stor utsträckning på okunnighet om deras verkliga behov och möjligheter. Till de senare hör t. ex., att de fria grisarna i växer så fort, att besökande veterinärer blir stumma av häpnad. Alltså överträffar de fläskfabrikernas djur även på det enda område som intresserar dessas ägare, nämligen det ekonomiska! Man behöver givetvis inte nödvändigtvis använda sådana etologiska kunskaper för att söka ge de djur människan vill ha nytta av exakt samma livsbetingelser som i vilt tillstånd. De som arbetar med försöksdjur brukar t. ex. gärna påpeka att djuren i vilt tillstånd (apor i djungeln) skulle leva mycket , därför att de är utsatta för så många sjukdomar. Men det finns oerhört mycket kvar att göra för att närma djurens livsbetingelser i människans tjänst till de betingelser som faktiskt är de bästa för dem, och som inte sällan också ger bäst resultat ur en snävt mänsklig synpunkt. Animalieproduktionens djur har i verkligheten fått sitt livsrum stympat så drastiskt som någonsin kan tänkas, fjärran från den naturmiljö de under årmiljoner anpassats till. Vi ser symptomen i sårig hud, fjäderlöshet, avbitna svansar, förvridna tår, förvärkta leder eller skelettfrakturer. De utvecklar en rad beteendeabnormiteter och drabbas av magsår och andra stressymptom. Allt detta sker inte hos bara ett fåtal individer utan hos en förfärande stor andel. Detta gör inte djuren godare att äta, för att ta den mest egoistiska synpunkten. Det kan alltså knappast försvaras ens med hänvisning till konsumentens önskemål. Så snart verkliga interiörer av hur djuren på djurfabrikerna har det kommer ut i massmedia, sjunker f. ö. kundernas vilja att köpa resultatet, och fabrikanterna får rycka ut med väldiga annonser, för att inte tala om vissa forskare som yttrar sig i intervjuer och försäkrar att djuren mår bra. Det vore en mycket bättre väg att se till att djuren får vad de behöver, nämligen så naturliga livsbetingelser som möjligt, och därvid lyssna på vad etologerna säger om detta. 1976 väckte Biologsamfundet hos ett förslag om att utreda på nordisk basis hur modern etologi skulle kunna positivt påverka djurhållningen. kom den första positiva reaktionen till denna propos; ett symposium kring animalieproduktionens behov av etologisk kunskap anordnades i (1983). Symposiet utgjorde en första påtaglig reaktion på att en omsvängning i inställningen till vår djurhantering har skett. Som en direkt följd av överläggningarna har kursplanerna vid () för agronomer och veterinärer förändrats så att en veckas grundkurs i etologi ges. Vid ett endagsseminarium detta år på SLU var enigheten stor i uppfattningen att forskare inom djurskyddssektom måste se till att påverka en djurhållning som i alltför många fall har överskridit gränsen för det etiskt försvarbara. På liknande sätt borde det ställas krav på dem som håller försöksdjur att inte tvinga djuren till ett onaturligt liv. Beteendeforskare studerar t. ex. djurmödrars och ungars förhållande till varann, men endast under framkonstruerade och vanligen obehagliga förhållanden. Apor även vid de mest välskötta svenska djurförsöksinstitutioner sitter på livstid (och det kan bli upp till ) i burar så trånga (0,, höjd 1,20 m) att de aldrig skulle accepteras i en djurpark. Deras beteenden blir därefter: trots vänligt bemötande från djurskötarna utvecklar många av dem stereotypa rörelsemönster som att vagga fram och tillbaka etc., vilka tydligt anger att dessa nyfikna, livliga, intelligenta djur med starka sociala instinkter mår psykiskt mycket illa. Det gör naturligtvis inget för den som skall ta blodprov på dem. Lika litet gör det hönsfabrikens ägare något, att hans höns inte har möjlighet att ägna sig åt något annat medfött beteende än att äta och värpa. Men det borde åtminstone inte tas som ett bevis på hönornas trivsel att de lägger ägg. Inte heller trivs höns med att leva hopträngda i stora fönsterlösa hangarer och hämta mat ur sin egen avföring på golvet, med en mängd medicinska tillsatser i fodret som en nödvändig motåtgärd. Så enkla mätmetoder som att säga att en varelse mår bra, därför att den äter och avsöndrar, kan ingen etolog acceptera. är inte sådana krav på livskvalitet för levande djur inskrivna i någon lag eller förordning. De bestämmelser som finns (och som inte är sämre i än någon annanstans, snarare bättre) utgör endast en yttersta minimigräns, om ens det. Dessa bestämmelser behöver alltså skärpas betydligt. Det måste utgöra en del av en ansvarig livsmedelspolitik, liksom av en etiskt acceptabel försöksdjurshantering, att dessa krav på livskvalitet åt de djur vi hanterar uttryckligen införs i bestämmelserna och får en rättmätig vikt. För att så skall kunna ske, krävs bl. a. att människorna får en utbildning som öppnar deras ögon för vad djur verkligen är. I ungdomsskolan lär man sig t. ex. inte detta på att dissekera djur, och än mindre på att göra experiment på levande djur, något som över huvud taget inte borde få förekomma. Man lär sig det i stället på en del undervisningselement som knappast förekommer alls, dvs. besök på djurfabriker och andra institutioner där djur hålls i massor, understödda av en rejäl upplysning om vad djurs verkliga behov och levnadskrav är. Om biologiundervisningen lades om åt det hållet, skulle generationer av barn och ungdomar få en annan syn på vad man kan och inte kan använda djur till. Man stöter givetvis också alltid på frågan: Men vad skulle vi göra i stället? Detta är inte platsen att propagera för en vegetarisk livsstil, hur bra och hälsobefrämjande den än kan vara. Men det ligger ju inget ödesbestämt i hur stor del av ett lands livsmedel som skall vara animaliska och vegetariska - det kan ändras, och ändras ofta i verkligheten genom jordbrukspolitiken, det må vara avsiktligt eller ej. Vad beträffar försöksdjuren, så finns däremot ytterst påtagliga möjligheter att ersätta i varje fall stora mängder av dem med alternativa metoder, och fler kommer fram , bl. a. av det skälet att djuren blir för dyra eller svåråtkomliga. Här är LD 50-metoden det stora exemplet på vad som kan göras. ville ingen forskare eller industriföreträdare höra talas om att det var något fel på den metoden. utdöms den allmänt - åtminstone i offentligheten. Man kan t. o. m. få höra företrädare för läkemedelsfabriker i påstå att metoden inte används alls längre. Anmälningarna till de etiska nämnderna talar dock ett annat språk - där krävs fortfarande stora grupper djur för olika toxicitetstest, ibland direkt kallade LD 50-test, ibland med andra namn. Men kraven på att minska försöksdjurens antal har åstadkommit åtminstone en läpparnas bekännelse, och en rad alternativa metoder är på gång. Men man kan inte slå sig till ro med det. Nya alternativa testmetoder utvecklas i t. ex. och , och utvärderas så att man kan använda dem med säkerhet och veta vad deras resultat verkligen anger. Detta utvärderingsarbete är utomordenligt viktigt och bör aktivt delta i det och se till att utländska resultat snabbt tas upp och används i , så att man inte fortsätter att skylla på vad det internationella samarbetet kräver, även sedan dessa krav hör till historien. Det bör slutligen utredas om man inte i kan ha en lag av samma art som i och , nämligen en som säger att då alternativa metoder finns som kan ersätta djurförsök, får man helt enkelt inte använda djurförsök i denna forskning. Eftersom alla vetenskapsmän med en mun säger sig vara motståndare till onödiga djurförsök, borde en sådan lag inte träffa på motstånd någonstans. Att arbeta för djurs livskvalitet är av någon anledning alltid att arbeta i motvind. Man har svårt att bli tagen på allvar - även om man blir det i alla andra sammanhang. Låt mig därför till slut säga: djurens och människornas intressen sammanfaller inte alltid, inte kortsiktigt i alla fall. All moral är en fråga om att avstå - och en sådan moral är svår att lagstifta om. Men det finns oändligt mycket att göra för att ta bort de uppenbart onödiga plågorna för djuren, de som beror på fantasilöshet, okänslighet, slentrian, bristande kunskap, bristande lust att tänka om och tänka nytt. Vi kan hålla på länge med det, innan vi kommer fram till något val där det verkligen skulle gälla en svåröverkomlig uppoffring för människorna. Eller någon grupp människor. Låt oss alltså gå den vägen, utan att skrämma oss själva eller varandra med att den ändå är omöjlig till slut. Kanske är den inte det. Med anledning av vad jag ovan anfört hemställer jag* 1. att beslutar att uttala att ett delmål för livsmedelspolitik skall vara att värna om djurens livskvalitet enligt den etologiska vetenskapens rön, 2. att beslutar att ändra instruktionen för de etiska nämnderna för djurförsök så att nämnderna skall ha skyldighet att vid bedömningen av ett experiments etiska halt också beakta djurens behandling , 3. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att aktivt bör delta i den utvärdering av alternativa toxicitetstest som förekommer internationellt, 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att en utredning bör tillsättas med uppdrag att föreslå en lagändring som förbjuder djurförsök i de fall då likvärdiga alternativa metoder finns eller kan utarbetas. * Se även motion 1984/85:307.