ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G802740 · 1985-01-21 00:00:00 — m. fl. m. m. som en exotisk möjlighet att möta mil efter mil av glest bebyggd natur utnyttjades på ett helt fantastiskt sätt av ett stort antal människor . Detta gav ett betydande mertillskott till den servicenäring som finns i anslutning till . Tack vare tidningen och en samarbetsorganisation mellan berörda kommuner kom detta projekt till utförande. Detta visar på att det säkert kan finnas ytterligare sätt att utnyttja och därmed tillförsäkra den en framtid. Genom lokalt ansvar där egna idéer kan prövas skulle underlag skapas för att utvidga och förbättra resandet och godsunderlaget på banan. Tyvärr råder stor ovisshet om framtiden för med bibanorna. Vikten av ett bibehållande av bibanorna mellan och kan inte nog understrykas. Fredsförbandets lokalisering till kräver goda kommunikationer. Järnvägstranporter sker av de värnpliktiga till och från och sedan med landsvägsbuss till . Detta förefaller vara ett medvetet led i en strävan att undanhålla resandeunderlag på bibanan . Beredskapsskäl talar även för en väl fungerande bibana. Ytterligare skäl för upprustning och bibehållande är alla transporter av skogsprodukter som bör kunna utföras via denna järnväg. Dessa skäl talat även för bevarande av bibanan . Med hänvisning till det anförda vill vi hemställa att beslutar att hela samt bibanorna och hänförs till SJ:s riksnät fr. o. m. /86. P.-O. () ()
mot · G802742 · 1985-01-18 00:00:00 — 1984/85 742-749 Upprustning av mellan och Från (utanför) går landsvägstransporter till . Den kortaste sträckan är då att färdas via och . Men så sker inte. I stället väljer man att färdas via , en förlängning av transportsträckan med tur och retur. Anledningen till detta onödiga slöseri är att väg 83 på vissa sträckningar är i så dåligt skick att transportföretagen inte vill riskera fordon och dyrbar last. Detta är ett av många exempel. Det är inte svårt att räkna ut vilken fördyring av transportkostnaden detta medför. En merkostnad som drabbar konsumenten. Men de som bor längs nämnda väg är de som mest drabbas av vägens mycket dåliga skick. Det är människor som tvingas använda egen bil för att komma till och från arbetet. Det innebär skador på bilarna och därmed dyra reparationskostnader. Även turister från t. ex. , som skall nå fjällvärlden, tvingas köra längre sträckor på grund av riksväg 83:s dåliga skick. Genom beskrivningen ovan vill vi visa att en upprustning av väg 83, sträckan , är ett riksintresse. Upprustningen skulle innebära att person- och godstransportkostnaderna kan sänkas betydligt. En stark folkopinion kräver nu att missförhållandena på blir åtgärdade. Väg 83 har under debatterats i . Kommunikationsministrar har provåkt vägen och uttalat sig för att en ordentlig upprustning måste komma till stånd. Med hänvisning till vad som i motionen anförts föreslås att under bilaga 9, B 3 Byggande av vägar för /86 beslutar anvisa . utöver regeringens förslag för att möjliggöra påbörjande av upprustningsarbete på i enlighet med vad som anges i motionen. (vpk) (vpk) 1 1984/85.
mot · G802743 · 1985-01-15 00:00:00 — Motion 1984/85:743 Särskilt förarprov för tung motorcykel De tunga motorcyklarna har blivit allt fler och allt tyngre. Olycksstatistiken visar på allt fler olyckor. Statistik från trafiksäkerhetsverket över dödsolyckor enligt analyskontorets register 1982 44 st mc-förare 1983 75 st mc-förare 1984 t.o.m. okt. 69 st mc-förare. Av dessa 69 förare var endast 6 st under . Därtill kommer alla personskador. rapporterades 357 fall med svårare personskador för förare på tung motorcykel. Någon samlad statistik från försäkringsbolagen finns ej att tillgå, men skadorna är många fler än vad rapporten visar. Olycksbilden kräver omedelbara åtgärder med framtida inriktning. Föräldrarnas uttalade och stegrade oro för mc-olyckorna gör att man från samhällets sida måste se allvarligt på dessa problem. Olycksstatistiken visar också att utbildningen måste förbättras. Den utbildning som finns är otillräcklig. Helt oskyddade åker de presumtiva mc-förarna ut i trafiken med endast kontakt via hörlurar till en bakomvarande följebil. Efter anses denna förare kunna köra mc. Möjligen behärska trafiken, men sedan inte mer. Även om teknikträning finns inlagd i utbildningen kan den anses alldeles för kort och otillräcklig. Det återstår mycket att göra på utbildningssidan. I görs stora satsningar på trafikinformation, i synnerhet vad det gäller tung motorcykel. Även i görs lovvärda insatser genom de frivilliga mc-organisationerna som satsar på fortbildning. NTF har via länstrafikförbunden också påbörjat en plan för vidareutbildning. Men denna utbildning är otillräcklig. Exempelvis i H-län utbildades i samband mellan mc-organisationerna-trafiksäkerhetsförbundet och polisen 462 mc-förare. Registrerade motorcyklar i H-län var 3 682 . Det ungefärliga utbildningsbehovet är således åtta gånger större än vad utbildningsmöjligheterna var . Problemen är också att man inte når en stor grupp oorganiserade mc-förare. Många ungdomar får sin körkortsutbildning för lätt motorcykel för att sedan vid fyllda gå över till tung mc. Utan krav på ^ förarprov eller ytterligare utbildning. Något krav på att vederbörande kört mc finns inte. Det är därför befogat att ställa krav på ett nytt förarbevis vid övergång från lätt till tung mc. Man kan jämföra detta krav på förarprov för tung mc med de regler som gäller vid övergång från lätt till tung lastbil, där det finns regler för olika fordonstyper. I länder som tillverkar och exporterar motorcyklar, t. ex. , har man stora krav på utbildning för att få köra tung mc. Man bör ställa samma krav i vårt land där vi importerar dessa mc. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att ett särskilt förarprov för tung motorcykel skall införas.
mot · G802746 · 1985-01-18 00:00:00 — och tillåtna vikt vid internationell trafik Huvuddelen av all lastbilstrafik till och från går via färjelederna , , Trelleborg-Travemiinde samt Ystad-Swinoujscie och passerar således . Likaså körs en stor del av lastbilstrafiken mellan och övriga genom länet via färjeförbindelserna och . Lastbilstrafiken mellan och övriga På färjeförbindelsen fraktas ca 24 000 lastbilar. Under vissa perioder har rederiet mycket stora kapacitetsproblem på denna förbindelse. Åkerierna har emellertid även möjlighet att frakta lastbilarna via färjeförbindelsen , köra via E 14 till och ta färjeförbindelsen . Ca 6 000 lastbilar kör denna väg via . Både i och tillämpas på stora vägar 10/16 tons axel- och boggitryck. I med tillåtna längre fordonskombinationer blir dock tillåten maximal bruttovikt lägre än i för vissa vanligt förekommande fordon och fordonskombinationer. Enligt uppgift från en speditör på tillåts i en i denna trafik vanligt förekommande dragbil med trailer väga vid 10/16 tons axel- och boggitryck, medan man i tillåter endast för motsvarande ekipage. Åkerierna måste därför lasta av om ekipaget skall köra via jämfört med om ekipaget fraktas med färja direkt mellan och . Detta leder till fördyrade transporter och besvärligare transportplanering samt ett sämre utnyttjande av färjekapaciteten till och från . i har i brev till påtalat dessa problem och framhållit betydelsen av att de svenska och danska bruttoviktsbestämmelserna kan samordnas. Det framhålls vidare att danska åkerier kräver, mot bakgrund av vad som anförts ovan, att Bornholmstrafiken skall utöka kapaciteten på linjen . Beträffande denna Bornholmstrafik kan vidare anföras att eftersom den totala färjekapaciteten till/från inte kan utökas utan stora nyinvesteringar, tvingas rederiet i så fall att minska kapaciteten på linjen till förmån för linjen . En sådan omfördelning av färjekapaciteten skulle medföra väsentlig försämring av trafikutbudet mellan och och även försvåra det gränsregionala samarbete som initierat mellan sydöstra och . Vi bedömer det som ytterst angeläget att dessa problem tas upp till översyn. I samband därmed bör även frågan om hur kontroll av fordons vikt vid färjehamnarna skall ske tas upp. Detsamma gäller bestämmelser i övrigt som med sin nuvarande utformning utgör administrativa eller ekonomiska hinder för den samnordiska trafiken. Vi vill i detta sammanhang slutligen understryka betydelsen av att få till stånd ett mera konkret samarbete inom , inte minst när det gäller trafikområdet. Detta gäller framför allt samarbetet inom , vilket vi även har påtalat i vår motion 1984/85:529 gällande förenkling av regler vid internationella landsvägstransporter med bussar. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär att de svenska bestämmelserna för högsta tillåtna bruttovikter vid olika axelavstånd anpassas till bestämmelser i de nordiska länderna.
mot · G802747 · 1985-01-18 00:00:00 — Motion 1984/85:747 är troligen hårdast trafikerade enkelspåriga järnväg. SJ kan f. n. inte öka trafiken. får de resande uppleva ständiga förseningar. Godstågen behöver ofta fem för att klara de 25 milen. Den backiga och kurviga banan är en enda lång flaskhals. Endast de första från till är dubbelspåriga. SJ:s planer på en successiv utbyggnad till dubbelspår har gång på gång skjutits upp på grund av indragna penninganslag från regeringens sida. Får SJ inga pengar utöver investeringsanslaget lär det inte bli dubbelspår på mycket . Både i och utomlands räknar man med att en enkelspårig järnväg med modern järnvägsteknologi endast klarar 60-80 tåg . Sträckan måste upprustas och moderniseras för att kunna erbjuda en god och snabb kommunikation. Med dubbelspår på sträckan skulle också en mycket behövlig och välmotiverad pendeltrafik kunna erbjudas som ett bra kollektivt resealternativ till den ökade bilpendlingen mellan berörda kommuner. Detta skulle också beröra de gamla järnvägsstationerna , , och nedre. Den pendlande bofasta befolkningen skulle härmed få en snabb förbindelse in till . Även järnvägssträckan har ett starkt behov av upprustning. Många klagomål har framförts av SJ-anställda och passagerare över sträckans dåliga standard med förseningar och dålig komfort som följd. Järnvägslinjen borde vara ett mycket angeläget upprustningsalternativ för att möta det kommande besvärliga arbetsmarknadsläget i mellersta i samband med den varslade varvsnedläggningen och olika industripermitteringar. Även på denna sträcka finns ett pendlingsbehov mellan och som efter ombyggnad skulle kunna upprätthållas och ge snabb pendlingsförbindelse. bör denna pendling förlängas att gälla till . Tankar har tidigare funnits om en förlängning av järnvägssträckan över till upp till . Detta alternativ borde ytterligare utredas och skulle kunna bli ett snabbt och välkommet resealternativ för resande mellan och samt för svenska resenärer med resmål mellan och . Med hänvisning till vad som ovan anförts yrkar jag 1. att beslutar att börjar upprustas med dubbelspår och att regeringen därmed beviljar extra anslag, inom befintliga ramar, 2. att beslutar att även sträckan får extra anslag för upprustning, inom befintliga ramar, 3. att beslutar att hos regeringen begära att SJ får i uppdrag att undersöka möjligheterna att trafikera sträckorna samt Göteborg-Stenungsund-Uddevalla med pendeltrafik, 4. att beslutar att uttala sig för att SJ startar en utredning om lämpligheten av att förlänga järnvägstrafiken att även fortsätta in i till .
mot · G802748 · 1985-01-19 00:00:00 — information om tillåtet innehåll i försändelser till öststater, m. m. Vid upprepade tillfällen har påtalats från svenska medborgare, som har släktingar eller andra vänkontakter i , att försändelser av julgåvor återkommer till . Ifrågakommande försändelse får lösas ut av avsändaren. Anledning till att inte postverket i ifrågavarande land sett till att försändelsen kommit fram till adressaten anges oftast vara att innehållet inte är godkänt för införsel i landet. Vad kan nu ett paket med julgåvor innehålla som i mottagarens hemland kan anses farligt eller motbjudande att vidarebefordra? I relaterade fall har det rört sig om klädesplagg och livsmedel i former och förpackningar som är lämpliga att sändas relativt lång väg och under okänt antal dygn. Det lär vara så att varje stat förser postverket i med förteckningar på godkända/icke godkända varor att postförsända. Av redovisade erfarenheter att döma föreligger det inte någon skyldighet från postpersonalens sida att upplysa en kund om vilka regler som gäller i det land kunden avser sända paketet till. Det borde vara möjligt att förbättra redovisade förhållanden genom att postverket i vårt land bearbetar problemen i bilaterala förhandlingar med särskilt . Vad gäller försändelser av typ julgåvor synes det inte föreligga några större problem för adressater i västorienterade länder. För det andra kan säkert informationen från postverket förbättras med avseende på vilka varor/varugrupper som kan godkännas som innehåll i julpaket till släktingar och vänner i . Särskilt bör julpostinformationen utökas så att risken för returnering av paket med julgåvor elimineras. Julpostinformationen har förbättrats . Ytterligare förbättringar i ovan berörda avseenden bör vara möjliga att genomföra. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen sägs om förbättringar av postverkets informationsverksamhet vid försändelser till , 2. att begär att regeringen verkar för en harmonisering av internationella regler vid postförsändelser. () ()
mot · G802749 · 1985-01-16 00:00:00 — Bidraget till SJ:s gemensamma kostnader vid länshuvudmans köp av trafiktjänster Vid förhandlingar mellan SJ och trafikhuvudmännen har ofta bidraget till de gemensamma kostnaderna utgjort ett svårlöst problem. SJ har i utgångsläget krävt ett 50-procentigt tillägg på särkostnaderna, dock utan att ange någon specificering. Detta är ett förhållande som är mycket svårt att acceptera för en förhandlande part. I de slutliga förhandlingarna har SJ gått med på ett tillägg som är avsevärt lägre än utgångsbudet. I de riktlinjer som utfärdats genom regeringsbeslut anges att tillägget inte får vara av den storleksordningen att det täcker underskott i annan trafik eller kostnader för tjänster som länshuvudmannen inte efterfrågar. Tillägget bör mot denna bakgrund maximeras och utgå med högst av särkostnaderna. Genom regeringsbeslut har riktlinjerna kompletterats för de fall länshuvudman önskar att persontrafik upprätthålls på bandel som inte tillhör riksnätet. När det gäller beräkning av tillägget för andel i SJ:s gemensamma kostnader anges, att hänsyn skall tas till att huvudman inte skall belastas med kapitalkostnader för redan gjorda eller kommande investeringar i SJ:s ersättningsberättigade bannät. Tyvärr ger inte de föreskrivna riktlinjerna någon indikation om hur mycket man skall beräkna de gemensamma kostnaderna till. Med ledning av uppgifter om storleken på de gemensamma kostnaderna avseende a-nät resp. e-nät och dess fördelning på person- resp. godstrafik, bör det finnas möjligheter att fastställa täckningsbidragets storlek. För vår del tror vi inte bidraget skall vara högre än 10 eller maximalt av särkostnaderna. En komplettering av riktlinjerna i denna del skulle avsevärt underlätta förhandlingarna mellan SJ och länshuvudmännen. Man undviker också de risker som finns med nuvarande regler och som innebär att en huvudman kan få betala för stor andel av SJ:s gemensamma kostnader. I sammanhanget kan också nämnas att när det gäller busstrafik tillämpar SJ ett tillägg av i gemensamma kostnader. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om storleken på bidraget till SJ:s gemensamma kostnader vid huvudmans köp av trafiktjänster.
mot · G802751 · 1985-01-18 00:00:00 — En förhållandevis stor del av den svenska fiskeflottan är föråldrad och behöver bytas ut. Det finns även ett stort behov av modernisering av äldre båtar, med bl. a. nya motorer, vinschar etc. Dessa åtgärder är viktiga ur såväl arbetsmiljösynpunkt som säkerhetssynpunkt. En successiv upprustning av fiskeflottan är en nödvändighet för att ett rationellt svenskt fiske skall kunna bedrivas. I budgetpropositionen föreslås inte heller någon höjning av anslagen till fiskerilån trots ett mycket väldokumenterat behov. Dessutom föreslår jordbruksministern att lånen i sig kraftigt försämras. De föreslagna 25 milj. kr. till fiskerilån innebär en frysning av de två föregående årens anslag. Anslagen har inte ens räknats upp med kompensation för inflationen. Det årliga lånebehovet torde ligga på ca 50 milj. kr. Till detta kan läggas ett uppdämt behov på minst lika mycket på grund av otillräckliga anslag tidigare. För fiskerilån gäller upp till amorteringstid med möjlighet till högst amorteringsfrihet. Fiskerilånen är vidare räntefria . Räntan uppgår till två tredjedelar av diskonto vilket f. n. innebär . Genom de ändringar som föreslås blir villkoren mycket sämre och blir i princip inte fördelaktigare än vanliga banklån. Fisket är en viktig basnäring i vårt land. F. n. finns en viss optimism och framtidstro bland fiskarna och en tilltro till näringen. Det är då viktigt att staten understödjer denna framtidstro så att en för näringen positiv utveckling kan ske. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar anslå 50 milj. kr. till fiskerilån för /86, 2. att beslutar att de nu gällande villkoren för fiskerilån skall bibehållas.
mot · G802753 · 1985-01-21 00:00:00 — m. fl. Föredragande departementschefen föreslår i budgetpropositionen bilaga 11 angående lån till fiskerinäringen att gällande bestämmelser för fiskerilån skall upphöra. Det föreslås att bestämmelserna för dessa lån skall anpassas till det som allmänt tillämpas vid statlig långivning. Vi kan inte acceptera den föreslagna försämringen. Vi anser i stället att fisket borde ges bättre villkor och förutsättningar. En expansion på detta område skulle kunna ge många nya arbeten, som det minskar sårbarbeten på området och kan åstadkomma en faktisk kostförbättring. Exempelvis vill vi peka på kustlänet som har drabbats svårt av företagsnedläggelse. Detta län har redan tidigare hög arbetslöshet och den föreslagna försämringen av fiskerilånen skulle här slå hårt framför allt mot de yngre människor som vill satsa på fisket. Vi vill därför föreslå att villkoren för fiskerilånen bibehålls med nu gällande bestämmelser. Med hänvisning till ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om villkor för fiskerilån. (vpk) ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk)
mot · G802754 · 1985-01-21 00:00:00 — Representation för markägarintressena i länsälgnämnderna Älgjakten sker alltmer i form av organiserad licensjakt. beviljar licenser sedan ärendet beretts i länsälgnämnden. Praxis tycks ha blivit att styrelsen helt följer nämndens förslag. Detta har lett till att länsviltnämnderna, som enligt utredningen och vilt skall ersätta länsälgnämnderna, också skall få beslutsrätten över licensgivningen. Länsälgnämnderna har enligt jaktstadgan också att handlägga ärenden om åtgärder för att motverka älgskador. Nämnden skall enligt jaktstadgan bestå av åtta ledamöter. Dessa skall representera lantbruksnämnd, skogsvårdsstyrelse och jägarnas organisationer. Dessutom skall det finnas företrädare för frilufts- och naturvårdsintresset samt trafiksäkerhet och vilt. Däremot stadgas inte att representanter för markägarna skall ingå i länsälgnämnden. Detta synes vara en stor brist. De omfattande skador på yngre tallbestånd som anhopningar av älg kan åstadkomma, talar för att licensgivningen också är ett markägarintresse. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att markägarintressena skall vara företrädda i länsälgnämnderna och de planerade länsviltnämnderna.
mot · G802757 · 1985-01-18 00:00:00 — i Sockerbetsodlingen, m. m. Det gotländska näringslivets sammansättning uppvisar två markanta skillnader mot riket som helhet. är det län i landet som har den största andelen sysselsatta i jordbruket -17,. Motsvarande siffra för riket Andelen sysselsatta inom industrin är däremot lägst i landet -15,, att jämföras med rikets . Nära hälften av arbetstillfällen är på ett eller annat sätt beroende av lantbruksnäringen. På landsbygden svarar jordbruket för en avgörande del av sysselsättningen. Sockerbetsodlingen på är betydande. Ca 4 300 ha av åkerjorden används för detta ändamål. Den odlade sockerbetsarealenär5,l % mot rikets . sockerbruk har 125 anställda, och dessutom extrainkallas mellan 60 och 70 personer under betkampanjen. Betodlarna är till antalet nästan 900. Till detta kommer många arbetstillfällen i form av transporter m. m. Sockerbolaget betalar ut ca 40 miljoner till odlarna. Den summan är nästan hälften av vad öns bönder får för hela spannmålsskörden! Sockerbetsodlingen är alltså en mycket viktig trygghetsfaktor för jordbrukarna på . Sysselsättningspolitiskt, regionalpolitiskt men även ur beredskapssynpunkt bör sockerbetsodlingen få bestå vid minst nuvarande nivå. Ur växtodlingssynpunkt har denna odling också stor betydelse. Betodling är en kapitalintensiv näring. I genomsnitt har odlarna lagt ner . på betupptagningsmaskiner, transportvagnar och bevattningsdammar. Vid i uttalade regeringen att bör importera av sin sockerkonsumtion. Men ökningen skall ske i en sådan takt att hänsyn tas till de arbetstillfällen i vårt land som är viktiga ur regionalpolitisk synpunkt. Det finns ett regionalpolitisk! beslut om att sockerbetsodlingen bör bibehållas på och Oland. För att infria den målsättningen bör sockerbetsodlingen anpassas så att sockerskörden ligger vid av det inhemska avsättningsutrymmet. som har uttalat sig för en självförsörjningsgrad av vid normalskörd. Vid denna självförsörjningsgrad kan driften vid samtliga bruk garanteras. Den nuvarande sockerregleringen gäller t. o.m. Avtalet är tvåårigt och medför att odlarna känner ständig oro . Osäkerheten gör också att odlarna tvekar inför nyinvesteringar. 1 1984/85.3 sami. Det nya avtal som Sockerbolaget och statens jordbruksnämnd skall sluta bör bli längre . Ett femårigt rullande avtal exempelvis skulle ge välbehövlig arbetsro. Sockerframställningen gränsar till intressanta och expansiva branscher som läkemedel och biokemi. Om forskningen bara får den tid som behövs för att utveckla nya produkter, t. ex. ur betmassan, kan en del av sockerproduktionen måhända bytas ut mot alternativ produktion vid något av bruken . Åberopande det anförda hemställs 1.att som sin mening ger regeringen till känna att sockerbetsodlingen anpassas så att vår försörjningsgrad förblir av konsumtionen vid normalskörd, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att det kommande avtalet mellan statens jordbruksnämnd och Sockerbolaget bör bli ett rullande femårsavtal, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ökad forskning.