mot · G8022502 · 1985-01-25 00:00:00 — och till fristående skolor beslutade , med anledning av proposition 1983/84:118, om regler för statsbidrag till fristående skolor på gymnasial nivå. Som förutsättning för statliga bidrag angavs att skolans utbildning i någon form utgör ett komplement till utbildningen inom det allmänna skolväsendet. Som sådant komplement skulle bl. a. kunna betraktas undervisning med en särskild pedagogisk uppläggning t. ex. i avseende till tim- eller kursplaner. Ett stort antal av de fristående skolorna i är skolor som tillämpar Waldorfpedagogik. Ett viktigt inslag i denna pedagogik är att man eftersträvar en sammanhållen 12-ärig utbildning. En Waldorfsskola skall alltså, fullt utbyggd, bedriva undervisning även på gymnasial nivå. Länge hade dock endast en av landets , i , omfattat alla 12 årskurserna. är också i 12-årig. Tre andra i landet har planer på att inrätta dessa årskurser. Waldorfskolorna fyller otvetydigt de krav för att få statsbidrag för gymnasieundervisning som anförts i riksdagsbeslutet. Alla här berörda har också medgivits statsbidrag för sin undervisning på grundskolenivå där kriterierna är likartade. intar en särställning bland , dels genom att den har haft statsbidrag mycket länge, dels genom att den har bidrag för 12 årskurser. Detta bidrag utgår i sin helhet från grundskoleanslaget. Bidraget utgår dock bara för en parallell av årskurserna 10-12. En parallell räcker emellertid inte för att de elever som genomgått låg- och mellanstadiet skall kunna fullfölja den 12-åriga utbildningen. Eftersom detta, som nämnts, är ett viktigt inslag i pedagogiken har skolan måst anordna parallellklasser utan statsbidrag, med betydande uppoffringar för lärare och föräldrar som följd. Det förefaller inte rimligt att samhället ger statsbidrag till skolor med alternativ pedagogik, men utformar detta så att de pedagogiska intentionerna inte kan fullföljas. Dessutom bör rimligen principen att alla elever skall ha möjlighet att fortsätta på gymnasial nivå gälla också Waldorfelever. Begränsningen av statsbidraget till gymnasiedel förefaller vara en kvarleva från då samhällets inställning till alternativ pedagogik var mer negativ än . Det är därför önskvärt att reglerna nu ändras så att får statsbidrag för de 24 klasser som faktiskt finns. Beträffande övriga måste det vara ett samhälleligt intresse 1 1984/85. att möjligheter öppnas att bygga ut också dessa till 12 årskurser. Detta kan ske på ett sätt som liknar det som gäller för , genom att de bidrag som utgår för verksamheten på grundskolenivå utvidgas till att gälla också gymnasial nivå. Man kan också tänka sig att stödet får utgå från anslaget Bidrag till driften av fristående skolor på gymnasial nivå. I yttranden över ansökningar från att få stöd för samtliga sina klasser i årskurserna 10-12 och från vissa andra om bidrag till årskurserna 10-12 har SÖ, på tjänstemannanivå, bl. anser SÖ att de idéer som Waldorfpedagogiken ger främst innebär en pedagogisk förnyelse av undervisning på grundskolenivå. Vad gäller den pedagogiska utvecklingen inom gymnasieskolan anser SÖ vidare att de erfarenheter av waldorfpedagogiken som kan vinnas inom nuvarande organisation med en klass i endera av årskurserna 10-12 är tillräckliga. Med hänsyn till att en av Waldorfpedagogikens särdrag just är att man har en sammanhållen 12-årig skola är uttalandet svårförståeligt. Som framhållits av länsskolnämnderna i och skiljer sig den pedagogiska uppläggningen också i andra avseenden från gymnasieskolan. Det finns inte heller något i riksdagsbeslutet som säger att bidrag endast skulle ges i den utsträckning som krävs för att vinna erfarenheter. Denna experimentmotivering som tidigare gällt för bidrag enbart till av alla , måste nu anses övergiven till förmån för en öppnare attityd där kravet endast är att skolan i någon form utgör ett komplement till utbildningen i det allmänna skolväsendet. Med hänsyn till vad som förevarit finns det uppenbarligen behov av vägledande ställningstagande från sida. När dataundervisningen i nu skall utvidgas, kommer ett stimulansbidrag enligt budgetpropositionen (1984/85:100 bil. 10) att utdelas till kommunerna för anskaffning av datorutrustning. Detta bidrag kommer emellertid endast att kunna utgå till kommunens egna skolor, inte till fristående skolor. Det förvånar oss att fördelningen av dessa utvecklingsinsatser inte avgörs efter pedagogiska bedömningar, utan endast efter huruvida huvudmannen är statlig/eller enskild. Vi vill särskilt framhålla beträffande - i som fått statsbidrag och anses som ett av de intressantaste pedagogiska experimenten i hela landet att dataundervisningen i denna skola utan tvivel skulle vara till nytta, inte bara för dess egna elever utan också för det allmänna skolväsendet. Trots att dataundervisningen ännu är i sitt inledande skede i skolan, är intresset stort för hur Waldorfpedagogerna ser på datautvecklingen i samhället och hur datorundervisningen utformas. Så har t. ex. en grupp lärare från medverkat i den utkomna rapporten från datadelegationen Ds C 1984:10 Datoranvändning i hushållen - se kapitlet Yngre barn och datorer. Utvecklingsarbetet med läroplaner och undervisning inom dataområdet vid lider f. n. av att skolan saknar datorutrustning. För temaveckor etc. har utrustning måst lånas ihop från elever och föräldrar. Detta är i längden ohållbart men skolan har i sin ordinarie budget ännu ej lyckats finansiera inköp av utrustning. Situationen är uppenbarligen orimlig. Elever vid fristående skolor som får statsbidrag bör få samma möjligheter till datautbildning som andra. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att beslutar att uttala att statsbidraget till utbildning på gymnasial nivå bör utgå även för befintliga parallellklasser, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförs i motionen om statsbidrag till gymnasial utbildning i i övrigt, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att fristående skolor som erhåller statsbidrag bör få del av stimulansbidraget för datoranskaffning.