mot · G8023172 · 1985-04-23 00:00:00 — m. fl. Förenklad självdeklaration (prop. 1984/85:180) i skattesänkningar bör användas till att sänka marginalskatterna och inte till att införa ett orättvist schabloniserat avdragssystem. Grundprincipen i taxeringsförfarandet får inte vara att det är skattemyndigheten som upprättar din deklaration och du som kontrollerar vad myndigheten deklarerat. Det blir ett utvecklat storebrorssamhälle. 1 000-kronorsbegränsningen av reseavdraget slopas. Sparavdraget bör höjas från . men också i fortsättningen kunna utnyttjas gemensamt av makar. Den utvidgade uppgiftsskyldigheten för banker och kreditinstitut bör inte genomföras nu utan personnummerutredningens (data- och offentlighetskommittén) arbete bör först inväntas. Detta är de centrala synpunkterna i motionen där avvisar regeringens förslag till förenklad självdeklaration. Självdeklarationen skall vara så enkel att var och en utan problem kan upprätta sin deklaration och därigenom få en rättvis behandling ur skattesynpunkt. För de allra flesta uppfyller det nuvarande deklarationsförfarandet högt ställda krav i detta sammanhang. Trots detta upplever många att deklarationen är så svår att de måste anlita hjälp för att klara av denna skyldighet. Råden till den enskilde är många. Tidningarna översvämmas av anvisningar och uppgifter i långa rader. För de flesta människor ger detta ett intryck av att här finns en massa smarta avdrag att göra. kan de inte se hur dessa möjligheter skall kunna passa in på den egna situationen. Alltför många lever därmed i förvissningen om att andra kan göra avdrag och minska sin skatt, men själv klarar man inte av detta. I denna situation vänder man sig till någon deklarationsbyrå. Det sker i en strävan att känna visshet om att alla till buds stående möjligheter har utnyttjats. Sanningen är dock att för de allra flesta vanliga deklaranter står inga smarta möjligheter till buds. Mot denna bakgrund finns det skäl förmoda att inte heller en drastiskt förenklad deklarationsblankett, så som t. ex. propositionen förordar, skulle komma att upplevas som någon väsentlig förenkling. fortsätta förmoda att där finns avdragsmöjligheter som andra utnyttjar, men som de själva inte funnit på. Enligt vår mening måste ambitionen att utforma en förenklad självdeklaration ligga kvar exempelvis genom att en särskild sådan blankett utformas där löntagarna själva enbart kan ange inkomst och eventuella avdrag. En genomgång av propositionen ger vid handen att det inte i första hand är förenklingen för den enskilde som väglett regeringen. Avgörande har varit att nå en förenkling för skattemyndigheten. För det första finns det skäl ifrågasätta detta motiv då den enskilde knappast skulle komma att känna sig till freds med att skattemyndigheten gör det lätt för sig. För det andra vill vi peka på att som en följdeffekt av detta kommer en uttunning av förtroendemannaorganisationen i taxeringsarbetet, vilket skärper myndighetsintrycket och uttunnar allmänhetens kunskaper om taxeringsarbetet. Vi vill starkt ifrågasätta denna konsekvens av regeringens förslag. Det är mot denna bakgrund man måste se propositionens principiella och praktiska innebörd. är det så att den enskilde upprättar sin deklaration varefter skattemyndigheterna granskar den utifrån de uppgifter som står till förfogande. Förslaget innebär att den enskilde i stället intygar att de uppgifter skattemyndigheten förfogar över är korrekta, varefter myndigheten upprättar en deklaration och meddelar mig resultatet. Det blir således den enskilde som granskar skattemyndigheten - inte tvärtom. Sannolikt ger detta underlag för en storebrorsdebatt av sällan skådat slag. Materiellt innebär propositionen stora förändringar av skattesystemet. Regeringen väljer uttryckligen att avstå från inflationsskydd av skatteskalan för att i stället schablonisera avdragen. Alla löntagare kommer att få tillgodogöra sig . avdrag för inkomstens förvärvande oberoende av om man haft kostnaderna eller inte. Det är först de som har högre avdrag som skall upprätta sin deklaration på i huvudsak nuvarande sätt. 3 000kronorsgränsen innefattar såväl resekostnaderna som övriga allmänna avdrag. Avdragsschablonen innebär lägre skatter för dem som har nära till arbetet eller har tillgång till billiga allmänna kommunikationsmedel. Egenföretagare, långpendlare och glesbygdsbor får ingen del av detta utan drabbas av en försämrad skatteskala och uteblivet inflationsskydd. konstaterar också att regeringen driver schabloniseringen väsentligt längre än vad skatteförenklingskommittén gjorde. Kostnaderna för den föreslagna förenklingen anges till . anser att en skattesänkning i den omfattningen kan utformas på ett väsentligt mycket mera rättvist sätt än vad regeringen föreslagit. Vårt förslag att justera skatteskalan och att fullfölja inflationsskyddet av skatteskalan enligt de ursprungliga planerna och från denna nivå ha ett fullständigt inflationsskydd är från rättvisesynpunkt överlägset regeringens förslag. Förslagets effekter på den kommunala ekonomin och utdebiteringen måste också vägas in i detta sammanhang. När det gäller uppdelningen av de nuvarande avdragen är det rimligt att jämställa reseavdraget med övriga allmänna avdrag för inkomstens förvärvande. I detta sammanhang är det rimligt att den s. k. självrisken om . för reseavdraget försvinner. bör i anledning av propositionens förslag ge regeringen denna uppfattning till känna. Uppgiftslämnandet till taxeringsmyndigheterna utgör , och också enligt regeringens nya förslag, en hörnsten för deklarationsgranskningen. Det är naturligt och knappast integritetskränkande att förhållandet är så. Enligt vår mening bör det inte heller vara integritetskränkande om uppgiftslämnandet till taxeringsmyndigheterna vidgas till att inte enbart avse inkomst av tjänst utan också inkomst av kapital. Från integritetssynpunkt måste dessa inkomstslag betraktas som likvärdiga. Trots vår principiella inställning till uppgiftslämnandet finner vi det inte vara lämpligt att nu fatta beslut om en utvidgning. Skälen härtill är att regeringen tillsatt en utredning vars uppgift är att pröva integritetsfrågor m. m. vid användande av personnummer i ADB. Det är viktigt att man genom en sådan utredning kan dra upp precisa regler för när personnummer får användas och när det inte får användas. Därvid bör prövas om det är möjligt och rimligt att dra en absolut gräns vid sådana frågor som rör den enskildes förhållanden till myndigheter i skatte- och bidragshänseende. Inför en sådan prövning bör inte nuvarande förhållanden förändras, men vi vill påpeka att taxeringsmyndigheten även i avvaktan på ett beslut har möjlighet att göra stickprovskontroller. Den sparstimulans det innebär att höja det s. k. sparavdraget från . finner vi vara väl motiverad utifrån ekonomisk-politiska utgångspunkter. Däremot kan vi inte finna att en sådan justering nödvändigtvis måste innebära att avdraget individualiseras så att makar inte kan utnyttja den andra makens outnyttjade avdrag. Detta ter sig opraktiskt inte minst mot den bakgrunden att många makar har gemensamma bankböcker. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar avslå förslaget om ändring av kommunalskattelagen (1928:370) med undantag av förslaget om ändring av 39 § 3 mom. (höjningen av sparavdraget), 2. att beslutar att i övrigt avslå proposition 1984/ 85:180, 3. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om inriktningen av skattepolitiken, 1** 1984/85. 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen känna vad som anförts beträffande slopad begränsning reseavdraget. () () () () () . () () () . ÅSLING (c) () ()