mot · G8022476 · 1985-01-25 00:00:00 — Barn- och ungdomsteatern har i genomgått en unik utveckling i alla dess dimensioner, innehåll, form, publikkontakt och distribution. Högklassig, nyskapande teater har nått barn på platser som ligger så långt bort från de traditionella kulturinstitutionerna man kan komma. Det är inte ovanligt att barnens teater kommit till ställen där inte ens traditionell turnerande teater presenterats. I den här konstnärliga och distributiva förvandlingsakten har fria grupper, , regionteatrarna varit de drivande. Flertalet institutionsteatrar har legat efter. Alla de som varit aktiva för barnteaterns genombrott har tagit denna teater på allvar, ingen sidosysselsättning utan huvudengagemang, allt för att ta barnen och ungdomarna på allvar både som publik och som samhällsmedlemmar. Också internationellt har denna unika utveckling kommit att uppmärksammas . I länder som har universiteten bedrivit undervisning om vår barnteater med gästlärare från . I har de intresserade kunnat läsa om den svenska utvecklingen i olika teatertidskrifter; senast publicerade Theater Heute och Ostens Medeas barn och västtyska barnteatrar överflödar av svensk barn- och ungdomsdramatik. Också , uppfyllt av stolthet över sin egen kultur, har lättat på förlåten och släppt in svenska barnteatergästspel som blivit enormt uppskattade på grund av sin helt annorlunda hållning till barnpubliken. På hemmaplan erövrar barnkulturen nya territorier. Om budgetpropositionens förslag om en fördjupad kulturverksamhet i skolan tas av finns ett dokument som ger en rad riktlinjer för hur skolan skall utveckla den egna skolkulturen. Teater och konst måste vara lika självklara inslag i skolans verksamhet som idrott och musik. Allt är emellertid inte glädje och gamman. som barn- och ungdomsteatern i sin uppsökande och innehållsmässigt djärva form nått en bredd som , hotas den av den ekonomiska verklighet som snabbast drabbar den som har svårast att finna förankring i en opinion. Barnen har ingen talan. En opinion talar sällan för andra. Risk finns att den sviktande ekonomin drabbar hårdast den verksamhet som sämst finansierar sig själv. En arrangör är beredd att bråka för ett operett- eller musikalprogram medan den uppsökande verksamheten ofta har en mer splittrad opinion. Ungdomars tid fylls lätt av annan verksamhet. Skolans egen disposition av anslagen till olika slags verksamhet har sammanförts till ett anslag, vilket ofta innebär att möjligheten att köpa Andra mer akuta behov som har med själva undervisningen att göra prioriteras. En tendens är redan en nedgång i antalet sålda föreställningar, särskilt på höstterminen då brunnen står torr. Allt detta innebär en bjärt kontrast till satsningen på Kultur i skolan. Skolans egenverksamhet måste stå i ett livgivande samspel med det professionella kulturlivet. Bristande möjligheter till samarbete på grund av att ett led inte kan finansieras innebär en amputation av grundtanken. Barnteaterns situation skall också ses mot bakgrunden av en snabbt expanderande videomarknad som lätt dövar alla hungerkänslor för stunden men på skapar det tomrum som all världens satsningar på nationell kultur efter skol- och ungdomsåren inte kommer att kunna fylla. Ökade krav på egenfinansiering och en pressad ekonomi innebär risk för en minskad omfattning av de fria gruppernas och barn- och ungdomsverksamhet. Effekten ute i skolorna blir dels minskat antal föreställningar, dels en gradvis kommersialisering av barnteaterutbudet. De små grupperna som till varje pris vill överleva kommer att sänka ambitionsnivån till ett läge där trevlighet och trivsamhet blir enda sättet att beskriva produktionen. De stora teatrarna kommer att återgå till maffiga familjeföreställningar, som inte ställer krav på publiken och som dessutom för teatern innebär en rejäl stödinkomst som grund för en fortsatt halvambitiös smörgåsbordsteater för de vuxna. Och så har allt återgått till det gamla som fanns för så där . Vi måste tillförsäkras möjlighet för en fortsatt omfattande repertoar av omtumlande överraskningar som leder till funderingar och eftertanke, och ge den unga publiken över hela landet, precis på varje plats där det finns en skola, möjlighet att se vår i världen unika teater. Barn- och ungdomsverksamheten inom institutionerna måste få öronmärkta pengar så att den får minst så stor del av teaterns lokala samhällsbidrag som motsvarar barn- och ungdomsgruppens andel av befolkningen. I det samarbete som startats mellan skolan och de tre R:n (, Riksutställningar, Rikskonserter) bör skolor som verkligen vill utveckla en kultursatsning i nya former pröva samspelet mellan elever, lärare och konstnärer. Barnteaterkonsulenten som är placerad på måste få i uppdrag att öka bevakningen på detta område ty förändringen kommer mycket snabbt. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om barn- och ungdomsteatern.