mot · G802739 · 1985-01-18 00:00:00 — Bollen rullar nedför fort fort vid övergångsstället stannar den ser sig om till vänster till höger till vänster så rullar den snabbt över gatan ser sig förundrat om 4 000 bilparkeringar - 47 daghemsplatser invigdes förorten strax utanför . Många barnfamiljer flyttade in i detta område. De skulle slåss om 47 daghemsplatser men välja mellan 4 000 parkeringsplatser. Ca har visserligen situationen förbättrats. Men än väljer kommunerna att lägga daghem invid trafikerade leder. Bilarna går före barnen. Och kommun efter kommun börjar att dra ner på anslagen inte bara till daghemmen och fritidshemmen utan man väljer att rusta ned den offentliga sektorns service till nackdel för barnen. I där fritidspersonalen tidigare kunnat följa barnen vid de högtrafikerade gatorna drar man in . Redan i första klass skall barnen klara sig själva eller överlåts ansvaret till oftast heltidsarbetande eller ensamstående föräldrar. dog 1 167 barn i trafikolyckor. Antalet trafikskadade, i regel svårt trafikskadade, uppgick till 29 243. Det verkliga antalet trafikskadade barn är enligt trafiksäkerhetsverket betydligt högre eftersom långt ifrån alla olyckor polisrapporteras. Siffrorna är skrämmande. framhåller också att utvecklingen vad gäller antalet trafikdödade barn kommer att bli ungefär lika som 1983. Åtgärder har satts in, informationen har flödat, men mot den allvarligaste faktorn, nämligen bilismen, har det inte vidtagits några åtgärder. Barnens frihet, nyfikenhet och möjligheter att utforska sin miljö har begränsats genom vuxnas insatser och rädsla, men trafikmiljön kvarstår liksom miljögifter i form av bly och avgaser. För gifterna rår inte ens stängda dörrar och fönster på. Vi vet alltmer om de skador och risker trafikmiljön innebär för barnen. I Birkagårdsbarnens process mot redovisade barnens advokat samt en rad forskare en samlad syn på bilismens negativa verkningar på människor och miljö. Liknande erfarenheter och kunskaper finns också samlade i ; en rapport som utarbetades efter ett forskningsseminarium om trafik i . Friska män planerar för friska män Professor beskriver redan i förordet till i trafikmiljön (1971) hur trafiken förändrats. gick den farligaste trafiken i vår vardagsmiljö på räls, och denna trafik var nästan hundraprocentigt skyddad mot barnolyckor. Men stryker en ännu farligare trafik tätt förbi våra hem, barnstugor, skolor och lekplatser. En av förklaringarna till denna utveckling är, enligt , att vår bostads- och trafikmiljö skapats av friska människor i arbetsför ålder för människor i arbetsför ålder. De planerar våra städer, ritar och bygger husen, formar stadsplaner och vägsystem, bestämmer om vägmärken, tillverkar bilar och andra fordon, bestämmer deras hastigheter, platserna för deras parkering, stiftar lagar om skadestånd vid bl. a. trafikolyckor etc. De flesta av dessa planerare och beslutsfattare är . Människor som är och rörliga, både fysiskt och psykiskt, och som ytterst sällan torde ha vårdat och verkligen vet något om behov och förmåga hos människor i de åldrar och livssituationer som är mest olika de egna barn, gamla och handikappade. Ytterst handlar dock bilsamhällets uppbyggnad om makt och inflytande. De penningstarka och väletablerade motororganisationerna uppvaktar flitigt departement och politiker för att driva sina krav på ökade väganslag, minskade skatter för bilägare osv. Bilindustrin liksom deras olika intresseorganisationer deltar aktivt med devisen Vi vill ha bilen kvar och har ett väl utbyggt nätverk av påhejare för att nå ut med sitt budskap. Hem och skola-föreningar, daghemsföreningar och andra grupper som bevakar barnens intressen har däremot betydligt sämre möjligheter att göra sina röster hörda hos de förtroendevalda och deras planerare. Vid valet av Årets bil eldar motorjournalisterna på i spaltkilometrar. Deras mest kärleksfulla och potensladdade utrop bildar sedan en brokig citatflora i bilreklamens skrytvalsar. Men när ett barn mejas ner och förintas av en bil uppmärksammas det på sin höjd i en textruta, knappt större än ett frimärke. Bilar och barn i massmedia Dessa missfostrande proportioner har uppmärksammats av barnläkaren . Han har gjort en ytterst värdefull genomgång av Bilar och barn i massmedia. Studien bygger på en kvantitativ jämförelse mellan artiklar som kan anses överföra positiva resp. negativa attityder och värderingar till dagens bilism med utgångspunkt i fyra ledande dagstidningar . Även annonser ingår i undersökningen. Resultatet är skrämmande: För varje spaltcentimeter som dessa tidningar innehåller om bilismens risker och olägenheter finns minst mellan 6,1 och 11,2 centimeter om bilismens fördelar och där risker och olägenheter förnekas, skriver Ljungblom. Hans undersökning visar också att summan tidningsexemplar av bil och MC-tidningar som säljs är 21 792 000. Motsvarande siffra för tidningar om barn är endast 2 466 000. För varje tidning som vi i läser om barn, om barns behov och villkor, läser vi således 8,8 tidningar om bilar och motorcyklar. Inom journalistkåren är det också mer status att skriva om det som händer innanför motorhuven än om t. ex. barns tankar och upplevelser. Medan omkring 100 journalister i sysslar med motorjournalistik som specialområde är motsvarande siffra när det gäller barn och ungdomsjournalistik endast 15 stycken. Bilismens kostnader måste omvärderas Trots att siffrorna skrämmer får vi inte låta oss nedslås. Mot den än så länge väletablerade bilsyntheten står en alltmer växande barnsynthet. Denna måste emellertid komma till uttryck i regeringens, kommunernas och landstingskommunernas planer. Bilismens kostnader och skadeverkningar måste omvärderas från grunden. Bilen är ett nödvändigt transportmedel - inte minst i glesbygden. I tätorterna är möjligheterna att lösa bilismens skadeverkningar betydligt större, inte minst genom en utbyggnad av kollektivtrafiken, men också här kan bilen ibland vara ett nödvändigt transportmedel. MEN, överflödsbilismen måste begränsas. De psykiska och fysiska skadeverkningar bilismen utsätter barnen för måste värderas högre och annorlunda än vad som är fallet. Vi måste uppvärdera barns och föräldrars rädsla för en hotande trafikmiljö, de stressmoment de utsätts för, på vilket sätt buller och avgaser är en sanitär olägenhet m. m. Bilismen är en maktfråga. har profitintressena fått styra samhällsutvecklingen där bilar blivit ett måste. Men har många förslag ställts där barnens, miljöns och låginkomsttagarnas intressen satts främst. Där transportmedlen och transportmöjligheterna förbättrats. Där boende och arbetsmöjligheter närmats och där den offentliga sektorn inte beskurits till nackdel för barnfamiljer, kvinnor, pensionärer och låginkomsttagare. Stannar utan bilen? En nedskärning av privatbilismen och en ökad satsning på kollektivtrafiken minskar inte antalet arbetstillfällen i landet som bilindustrins ägare samt dess intresseorganisationer hävdar. Ty genom en utbyggd kollektivtrafik skapas ny efterfrågan på produkter från svensk basindustri, t. ex. spårvägsräls från stålverk och spårvagnar från verkstadsindustrin. Under ett utbyggnadsskede om blir denna produktionsökning större än den samlade minskningen inom personbilsindustrin. Detta ger ökad sysselsättning i industrin och medför en ökning av statens och kommunens skatteinkomster. Genom utbyggnad av den eldrivna kollektivtrafiken minskar oljeberoende. Handelsbalansen förbättras genom minskad oljeimport. Också kostnader för sjukvård till följd av trafikolyckor och luftföroreningar minskar. Med hänvisning till det anförda föreslås att uttalar sig för en allmän översyn av trafikmiljön bl. a. i syfte att minska privatbilismen särskilt i tätortsområden, varvid barnens intressen av en säker trafikmiljö beaktas.