mot · G8023167 · 1985-04-24 00:00:00 — m. fl. Nya bosättningsregler i skattelagstiftningen samt nya regler vid beskattning av lön vid utlandstjänstgöring (prop. 1984/85:175) I propositionen föreslås dels att bosättningsreglerna i skattelagstiftningen utvidgas, dels att den s. k. ettårsregeln kompletteras med en sexmånadersregel. I propositionen föreslås att bosättningsbegreppet utvidgas till att i princip omfatta alla fysiska personer som tidigare haft sitt egentliga bo och hemvist i och som under beskattningsåret har väsentlig anknytning till . Vidare förlängs den tid, under vilken den som flyttar från till utlandet skall visa att han inte har väsentlig anknytning till från tre till . Avgörande för om en person skall anses ha skatterättslig hemvist i är om personen har väsentlig anknytning till . I uppräkningen av vilka omständigheter som skall beaktas vid bedömningen av om väsentlig anknytning till föreligger nämns bl. a. fritidsfastigheter som är inrättade för åretruntbruk. Det är inte svårt att föreställa sig hur en sådan förändring skulle mottas av utomlands bosatta personer med fritidsbostad i . Antalet svårkontrollerade fall av bulvanägda fritidsfastigheter skulle sannolikt öka. Men någon ökning av antalet skattskyldiga skulle knappast ske. Detta förslag är inte ägnat att lösa några problem. I stället torde ett genomförande komma att leda till en rad tolkningsproblem. För den föreslagna ändringen av bosättningsbegreppet anförs att ändringen skulle innebära en anpassning till de regler som rekommenderat. Hemvistreglerna i modellavtal är emellertid avsedda att lösa fall av dubbel hemvist, dvs. då en person är skatterättsligt bosatt i båda de avtalsslutande staterna enligt resp. stats interna lagstiftning. är sålunda varken avsedda eller lämpade som förebild för ett lands interna regler om skatterättslig hemvist. Mot denna bakgrund motsätter vi oss förslaget om ny grund för bosättning i . Regeringen föreslår också att den nuvarande treårsregeln förlängs till en femårsregel. Syftet med denna förlängda tid anges vara att underlätta myndigheternas kontrollmöjligheter och möjligheter till uppföljande bevakning. Vi anser inte att detta är godtagbara skäl för en förlängning. Redan nuvarande regelsystem erbjuder möjligheter till en uppföljande bevakning i Som kammarrätten i anför torde förlängningen väsentligen bli ett slag i luften. Det är inte heller troligt att vid en revision av äldre dubbelbeskattningsavtal eller upprättande av nya sådana skulle vinna gehör för önskemål om en tre- eller femårsregel. Vi anser mot denna bakgrund i likhet med bl. a. RSV att förslaget bör avslås. Den föreslagna sexmånadersregeln innebär att skattefrihet åtnjutes i de fall arbetsgivaren har fast driftställe i arbetslandet men inte i de fall lönen betalts ut från ett företags fasta driftställe i . Konsekvensen av denna regel blir att svenska och utländska företag med dotterbolag eller filialer i arbetslandet får konkurrensfördelar jämfört med svenska företag som inte har någon sådan fast etablering i det aktuella landet. Dessa fördelar leder till att förstnämnda företag dels får lättare att rekrytera svensk arbetskraft för utlandsuppdrag, dels får lägre lönekostnader. För att undvika sådana icke önskvärda konsekvenser av den föreslagna sexmånadersregeln men ändå säkerställa att utlandstjänstgöringen inte leder till skattebefrielse både i vistelselandet och bör den föreslagna sexmånadersregeln kompletteras. har enligt intern lagstiftning möjlighet att beskatta och från den svenska skatten avräkna den i utlandet erlagda skatten. Eftersom flertalet avtalsländer torde ha inhemska bosättningsbestämmelser av liknande innebörd som våra svenska, dvs. a. på sex månaders stadigvarande vistelse, finns det därför goda skäl att utgå från att beskattning i dessa fall också kommer att ske i vistelselandet. Någon anledning finns därför inte att i vår interna lagstiftning särbehandla sådana löner som betalas ut från svenska fasta driftställen i de fall vistelsen i arbetslandet varat mer än . Skattefrihet skall därför föreligga även i sådana fall. Detta bör gälla generellt och inte enbart vid arbete i länder med vilka har dubbelbeskattningsavtal. För att säkerställa att regeln inte leder till dubbel skattebefrielse bör i de fall lönen utbetalas från svenskt fast driftställe den utlandsanställde genom intyg eller på annat sätt göra sannolikt att beskattning sker i tjänstgöringslandet. Härigenom tillgodoses vad i sitt remissyttrande framfört som villkor för skattefrihet i . I fråga om ettårsregeln föreslås i propositionen att anställningen och vistelsen utomlands skall ha varat i samma land. Nuvarande regler innebär inte något krav på att utlandsuppdraget skall ha avsett samma land. Hittillsvarande regel har visat sig ändamålsenlig då den bl. underlättar förflyttning av utlandsanställd arbetskraft mellan olika länder. Genom att ettårsregeln görs beroende av att anställningen och vistelsen i ett och samma land uppgår till kommer sådana förflyttningar att helt styras av skatteskäl eftersom skattefriheten går helt förlorad vid förflyttning som sker före ettårsperiodens utgång. Även den föreslagna ettårsregeln kommer därför att försämra svenska exportföretags konkurrens- och rekryteringsmöjligheter. Detta gäller inte minst entreprenadföretag inom byggnads- och anläggningssektorn. Nuvarande ettårsregel bör därför finnas kvar oförändrad. Med stöd av det anförda hemställs 1. att avslår proposition 1984/85:175 i vad avser utvidgad grund för bosättning i och förlängning av treårsregeln till , 2. att hos regeringen begär förslag om komplettering av den föreslagna sexmånadersregeln i enlighet med vad som anförts i motionen, 3. att beslutar att den nuvarande ettårsregeln inte ändras. () () () () () () BO ()